GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: לא צריכים בכל דבר ללכת עם ראש בקיר.
זבולון אורלב: אם אדוני היה אומר:
זבולון אורלב: אני מעביר רק את החלק של הקטינים ואת השאר אני מפיל, אז היה צורך ללכת לוועדת השרים לענייני חקיקה.
זבולון אורלב: אני אומר, כי התחייבתי ואני אעמוד בהתחייבותי, שהליך החקיקה יימשך.
זבולון אורלב: אבל אם אראה שאני לא יכול לעמוד בהתחייבויות, אעדיף למשוך את הצעת החוק ולא לעמוד במצב שאינני מקיים התחייבות.
זבולון אורלב: אני צריך לחוקק עוד הרבה מאוד חוקים.
מוחמד ברכה: זה עשוי לגרום נזק אחר לקטינים.
זבולון אורלב: אני מפציר במשרד המשפטים וביושב-ראש, אבל בעיקר במשרד המשפטים, כי ההתחייבות שלי ושל חברת הכנסת רונית תירוש היא כלפיהם, להסכים לפיצול הזה.
זבולון אורלב: נמשיך בדיונים לגבי הבוגרים ונמצא בסוף את הנוסח המתאים.
זבולון אורלב: לגבי הקטינים, שם אין מחלוקת.
זבולון אורלב: בואו נעביר את זה.
זבולון אורלב: אילו היינו מחוקקים את החוק הזה לפני כמה חודשים, גם המשפט האחרון בבאר-ששבע היה מסתיים אחרת, ואינני יודע אם כרגע תלוי ועומד משפט אחר.
זבולון אורלב: אז לפחות בואו נגן על הקטינים.
זבולון אורלב: זאת ההצעה שלי, אדוני.
עמית מררי: אני חושבת שכדאי לדון בהצעת החוק כמקשה אחת.
עמית מררי: דבר קשור בדבר.
עמית מררי: נסיים היום את הדיון ויוחלט מה שיוחלט.
קריאה: למה התוקפנות הזאת?
יצחק קדמן: במשך 12 שנים מעכבים את החוק.
עמית מררי: עמדתנו שכדאי לסיים את הדיון, להשתדל שיסתיים מהר, לדון בכול במקשה אחת ויוחלט מה שיוחלט.
זבולון אורלב: אני מבקש הצעה לסדר.
זבולון אורלב: אם אין הסכמה של משרד המשפטים, וכאמור בלי הסכמתם אני לא יכול לעשות דבר, הם אפילו לא מוכנים להביא את ההצעה הזאת לוועדת השרים לענייני חקיקה, אז אני מודיע שאני מושך את הצעת החוק.
זבולון אורלב: חבל על הדיון.
דוד רותם: אדוני עוד לא יכול למשוך את הצעת החוק.
זבולון אורלב: אולי תוכל לקצר את הישיבה.
דוד רותם: קודם כול ידברו חברי הכנסת.
אורי אורבך: אומר בקצרה כדי לא לחזור על דברים שנאמרו כבר.
אורי אורבך: יש כאן, במידה רבה, מעשה מגונה בהצעת חוק.
אורי אורבך: מגישי הצעת החוק, ביוזמת המועצה הלאומית לשלום הילד, רוצים להגן על קטינים.
אורי אורבך: אנחנו לוקחים הצעת חוק שהיא כל-כך הגיונית ופשוטה, שאין עליה שום מחלוקת כאן, כפי שאמר חבר הכנסת אורלב, לאף אחד אין הערה לגופה של הצעת החוק הזאת, לוקחים אותה ועל-פי טענות הגיוניות, לא צריך אפילו להיות משפטן כדי להבין אותן, נותנים כלי בידי האנשים שעליהם מתלוננים, גברים בדרך כלל, כדי שישתמשו בזה במסגרת ההליך המשפטי במטרה להרתיע מתלוננות מלכתחילה ובדיעבד וכדי להקשות על מי שמתלוננות את ההליך המשפטי.
אורי אורבך: זה בעיניי מעשה מגונה בהצעת חוק, כי לא לזה התכוון המחוקק.
אורי אורבך: אני מבין שיש כאן עניין טכני, או אולי אפילו מהותי לדעת אדוני היושב-ראש, שלא על זה הוסכם.
דוד רותם: לא זאת הצעת החוק שעברה בקריאה הראשונה.
אורי אורבך: בסדר, זה עניין מהותי.
אורי אורבך: ההסכמה מהותית.
אורי אורבך: אולי אפשר לפתור את זה בהסכמה, במקום להתקוטט על העניין.
אורי אורבך: לא חייבים לנצח לגרור את אי-ההסכמה.
דוד רותם: אדוני צודק.
אורי אורבך: נראה לי שיהיה פשוט למדי להגיע להסכמה בהליך מהיר עם הממשלה, גם בלי שיהיה צורך למשוך את הצעת החוק וללכת לצעד כל-כך נחרץ.
אילן גילאון: לצורך העניין, לפרוצדורה או לאופן, אני מקבל את הדברים שאמרה כאן חברת הכנסת תירוש.
אילן גילאון: יש מה שנקרא תום-הלב בהגשת העניין.
אילן גילאון: אי אפשר לטעון טענה פרוצדורלית או בירוקרטית כדי לעכב את הצעת החוק.
אילן גילאון: לכן מה שמציע כאן חבר הכנסת זבולון אורלב הוא הדבר הנכון.
אילן גילאון: בכל זאת אני רוצה לומר משהו על המהות.
אילן גילאון: אני לא מבין את ההתעקשות של משרד המשפטים.
אילן גילאון: מבלי לדבר בשפה משפטנית גבוהה מאוד, הרי ברור לכולי עלמא, וזה תלוי דווקא באנטומיה ובפיזיקה ובביולוגיה, אין שכמעט בלתי אפשרי לאנוס גבר.
אילן גילאון: אדוני יודע, אפילו אדוני לא נאנס מעולם, שזה קשה מאוד.
דוד רותם: אני בטוח שלא, אבל אתה אולי.
דוד רותם: אתה יפה.
דוד רותם: אני לא יפה ...
אילן גילאון: אפילו אני המסוקס ואפילו חבר הכנסת מולה.
אילן גילאון: זה פשוט לא יכול לקרות, אלא בהסתברות של פרומיל אחד אולי.
אילן גילאון: לצורך פרומיל אחד אנחנו לא יכולים לייצר מצב חדש, ותסלחו לי, אולי הדוגמה לא מתאימה, שהוויכוח יהיה לא לגבי האונס אלא לגבי מה קדם למה, הביצה או התרנגולת.
אילן גילאון: אני מודה שהדוגמה לא מתאימה אולי לנושא החוק.
אילן גילאון: זה מה שיווצר כאן.
אילן גילאון: לכן אני לא מבין מדוע משרד המשפטים מתעקש כל-כך על דבר שהוא בניגוד לחוקי הפיזיקה והביולוגיה, כאשר יש רק שני מקרים שבהם אפשר לאנוס מישהו: או שהוא קטין, או שהוא חסר ישע ולצורך העניין הזה הוא גם כן קטין.
אילן גילאון: ולכן או שאני מקבל את ההצעה שלכם, או יותר טוב מזה, אני מבקש מכם לרדת מהסיפור הזה.
אילן גילאון: הרי זאת לא היתה כוונת המכוון מלכתחילה, ואלמלא אתם התעקשתם שזה יכלול את הכול, גם המכוון לא היה מכוון.
אילן גילאון: אני יודע שהדיונים כאן רציניים ובשפה קשה מאוד.
אילן גילאון: אני מבקש שכולם ידברו ברמה ובשפה כל-כך פשוטה שאפילו חברי הכנסת יוכלו להבין אותם, אם זה אפשרי, כי אנחנו נמצאים בעידן של נגישות.
אילן גילאון: תודה רבה.
אורית זוארץ: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, נציגי הארגונים והנציגות שהגיעו לכאן, הצעת החוק המקורית היא במתן סעד והגנה לחסרי ישע, לקטינים.
אורית זוארץ: זאת היתה הכוונה של חבר הכנסת אורלב וחברת הכנסת תירוש, הבחנה בין מותר ואסור, בין בגירים וקטינים.
אורית זוארץ: נכון להיום, אמרת נכון כבוד היושב-ראש, שהמונח "גרמה" בחוק לא מהווה טיעון שאפשר להיאחז בו, אבל כפי שמשרד המשפטים מבקש לשנות, זה יהפוך את הקערה על פיה ויהפוך את הקורבן, שהוא ברוב המקרים אישה או קטין, לאשם.
אורית זוארץ: כאן אתם שופכים את מי האמבט עם התינוק, עם כל הרצון הטוב שהיה כאן מלכתחילה על-ידי המחוקקים, ואתם ממשיכים לעגן את הפגיעה בקטינים ובחסרי הישע, שאנו כמחוקקים מחויבים לתת להם סעד.
אורית זוארץ: הסעד הזה לא קיים היום בחוק.
אורית זוארץ: אני רוצה שיבוא שר המשפטים וייקח אחריות על הדברים שנאמרו כאן.
אורית זוארץ: שיגיד: אני במודע מוכן להמשיך מציאות בלתי נסבלת, שבה קטינים וקטינות מותקפים באלימות ואין מענה בחוק, ולא לכרוך את זה ביחד עם פגיעה של בגירים.
אורית זוארץ: אני רוצה לשמוע אותו אומר את זה בקולו.
אורית זוארץ: קשה לי להאמין ששר המשפטים מוכן לקחת אחריות כזאת על כתפיו, כאשר כל-כך הרבה שנים הצעת החוק נידונה והדיונים בה טרם הסתיימו.
אורית זוארץ: כמה שנים זה נידון?
יצחק קדמן: 12 שנים.
יצחק קדמן: לפני 12 שנים הצעת החוק הוגשה במקור, בכנסת החמש-עשרה.
אורית זוארץ: צריך להבין שיש כאן קטינים שהם קורבנות, ואתם בעצם מעכבים את ההגנה על הקטינים והקטינות הללו.
אורית זוארץ: זאת אחריות כבדה מאוד.
אורית זוארץ: יש כאן הצעה שהציע חבר הכנסת זבולון אורלב, הצעה שאפשר לקבל בהסכמה.
אורית זוארץ: אין לאף אחד ויכוח על הצורך להגן על קטינים.
אורית זוארץ: אבל לכרוך את זה ביחד עם נשים שהן קורבנות אונס ולהפוך את הקערה על-פיה, להפוך אותן מקורבן לתוקף?
אורית זוארץ: יש כאן בעיה קשה מאוד שאתם צריכים לקבל עליה אחריות.
אורית זוארץ: כל קטין שייפגע, זה ייצא בחסות משרד המשפטים.
אורית זוארץ: אלימות ואונס כלפי קטינים וקטינות בחסות משרד המשפטים.
אורית זוארץ: את זה אני רוצה ששר המשפטים יגיד בקולו.
מוחמד ברכה: אין ספק שהרציונל של הצעת החוק הוא להגן על הקטינים, וזה הדבר העיקרי.
מוחמד ברכה: אני חושב שזה מה שצריך לקדם.
מוחמד ברכה: לא צריך לייצר אליבי תיאורטי לאנסים באמצעות החוק.
מוחמד ברכה: הם מספיק יצירתיים כדי לחפש אליבים אחרים, ולא שהחוק בנוסחו ייתן להם את האליבי.
מוחמד ברכה: העמדה של משרד המשפטים מוזרה מאוד.
מוחמד ברכה: הייתי מפרש אותה באופן אחד ויחיד – ניסיון לסחוט את הכנסת, להתנות את המוסכם בלא מוסכם.
מוחמד ברכה: זה דבר שאין לו מקום.
מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אחרי שוועדת השרים לענייני חקיקה נתנה את הסכמתה, זה לא בא בניגוד למה שהציע חבר הכנסת אורלב.
מוחמד ברכה: אנחנו לא חורגים מן ההסכמות שהיו במליאה בעת אישור הצעת החוק בקריאה הטרומית ובקריאה הראשונה.
מוחמד ברכה: הפיצול הוא כלי פרלמנטרי שנמצא בידי הכנסת ולא בידי משרד המשפטים.
מוחמד ברכה: הכנסת וועדותיה רשאיות לנהל את הדיון כפי שהן מבינות.
מוחמד ברכה: מילא להכתיב הסכמות בתוכן, אבל להכתיב גם את הנוהל?
מוחמד ברכה: זה דבר שאינו מתקבל על הדעת.
מוחמד ברכה: חבר הכנסת אורלב, ברוב הגינותו, אמר שהוא לא יקדם את הצעת החוק, או אפילו ימשוך אותו, ואני סבור שזה לא נכון.
מוחמד ברכה: אילו הייתי צריך לייעץ לו, הייתי אומר לו לעשות כן.
מוחמד ברכה: ברוב הגינותו אמר שלא יקדם את הצעת החוק אלא בהסכמת משרד המשפטים, אבל ועדת החוקה, חוק ומשפט יכולה להצביע גם תוך רישום ההערה שלו, שהוא עמד במחויבות שלו, וועדת החוקה, חוק ומשפט תצביע על פיצול החוק.
מוחמד ברכה: למה לא?
דוד רותם: רבותי, אני מבקש לומר לכם משהו.
דוד רותם: פיצול הצעת החוק, או כל דרך אחרת, תהיה פגיעה במרקם הפוליטי ובמרקם הפרלמנטרי שאנו חיים על-פיו.
דוד רותם: לא ייתכן שכאשר חברי כנסת מגישים הצעת חוק ועליהם לקבל את הסכמת ועדת השרים לענייני חקיקה כי אם לא כן החוק שלהם בדרך כלל יפול בהצבעה, הם יסכימו לדבר מסוים ולאחר מכן, אחרי שקיבלו את הקרדיט ונתנו להם להעביר את הצעת החוק, הם יגידו: עכשיו תפצלו את מה שאנו לא מסכימים לו ותנו לנו להעביר את מה שאנחנו מסכימים לו.
דוד רותם: זה לא מקובל, לא נכון ועשוי לפגוע קשות במרקם החיים הפרלמנטרי.
מוחמד ברכה: אני מסכים שיש כאן דבר בעייתי.
מוחמד ברכה: זה לא קורה כל יום.
מוחמד ברכה: לא בכל הצעת חוק יש דברים כאלה.
דוד רותם: אבל מספיק שזה יקרה פעם אחת כדי שאחר-כך יגידו שלא יתנו להעביר הצעות חוק.
דוד רותם: חברים יקרים, עכשיו אני מדבר ואני מבקש שלא יפריעו לי, כפי שאני משתדל לא להפריע לכם.
דוד רותם: אני מתכוון לעשות דבר פשוט מאוד.
דוד רותם: אל תמשכו את הצעת החוק.
דוד רותם: אדחה את הדיון על מנת לאפשר לכם, עם המומחים שלכם, עם מי שאתם רוצים, להיפגש עם אנשי משרד המשפטים ולהגיע לנוסח מוסכם.
דוד רותם: אפשר להגיע לנוסח הזה.
דוד רותם: נניח שאפצל וזה ירגיז את ועדת השרים לענייני חקיקה, אז הם יצביעו נגד הצעת החוק ואז גם אי אפשר יהיה להעלות אותה פעם נוספת בזמן הקרוב.
דוד רותם: אני לא רוצה להגיע למצב הזה.
דוד רותם: אתן לכם פסק זמן כדי להגיע להסכמות.
דוד רותם: משרד המשפטים יעשה מאמץ לראות איך אפשר להגיע להסכמות, ואולי אפילו ללכת לוועדת השרים לענייני חקיקה ולומר: בואו נוותר על נושא הבגיר.
זבולון אורלב: או לפצל.
רונית תירוש: שיגישו הצעת חוק ממשלתית בעניין הבגיר.
דוד רותם: חברת הכנסת תירוש, הייתי אומר להם את זה לפני שהייתי מגיע איתם להסכמות ומכניס לקריאה הראשונה את אותו סעיף.
דוד רותם: יכולת להגיד להם: רבותי, אתם רוצים בגיר, תגישו הצעת חוק.
דוד רותם: אז הם היו אומרים: אנחנו נתנגד.
מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, גם כאשר יש הסכמות, האם אין הוועדה סוברנית להחליט על-פי דעת רוב ואחר-כך המליאה להחליט על-פי דעת רוב?
דוד רותם: למה לי להגיע למצב - - -
מוחמד ברכה: אני מסכים אתך שיש ללכת לכיוון של הסכמה.
דוד רותם: נניח שלא יגיעו להסכמות ואני אצביע על הפיצול, ונצביע על הצעת החוק, ונעביר רק את נושא הקטינים.
דוד רותם: כדי לפצל אני צריך לקבל את אישור המליאה.
דוד רותם: ועדת השרים לענייני חקיקה תחליט שהיא מתנגדת לפיצול, ובזה גמרנו, אין פיצול.
דוד רותם: ואז מה אעשה עם הצעת החוק?
דוד רותם: אפיל אותה?
דוד רותם: היא יותר מדי חשובה מכדי להפיל אותה.
דוד רותם: לכן אני לא רוצה לחכות עוד 6 חודשים או עוד שנה.
קריאה: לא בטוח שהם יתנגדו.
דוד רותם: הכול יכול להיות.
דוד רותם: אם הפיצול ייפול, מה יקרה אז?
דוד רותם: אז חוזרים לוועדה.
דוד רותם: ומה אעשה עם הצעת החוק?
סיגל קוגוט: אם הם יסכימו שזה יחול רק על קטין אז לא צריך פיצול.
סיגל קוגוט: נצמצם את ההצעה, וזהו.
דוד רותם: אם אעביר את הצעת החוק כפי שהיא אז יתנגדו לה.
דוד רותם: לכן, רבותי, הדבר הנכון ביותר הוא להגיע להסכמות.
דוד רותם: לדעתי אפשר יהיה להגיע להסכמות בעניין הזה.
דוד רותם: אני מבקש שתיפגשו עם היועצים המשפטיים של משרד המשפטים ועם היועצים המשפטיים של הוועדה, תגיעו לנוסח מוסכם ואז נביא את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.
זבולון אורלב: בכנס הנוכחי.
דוד רותם: קבענו את הישיבה להיום כי אמרת בישיבה הקודמת שתגיע להסכמות עד הישיבה הבאה.
דוד רותם: אז זימנו ישיבה בתוך שבוע.
זבולון אורלב: אנסו אותי.
דוד רותם: תקנות חובת המכרזים (תיקון), התש"ע-2010.
דוד רותם: שר האוצר פנה לוועדה וביקש דחייה של תקנות 19א ו-19ה, כדי שאפשר יהיה להתארגן.
ברוך לוברט: הבקשה שלנו מורכבת משני חלקים.
ברוך לוברט: חלק אחד זה דחייה של התחולה בנושא של המכרזים.
ברוך לוברט: הנושא השני זה החלת הוראת השעה לעניין מקרקעי ישראל.
ברוך לוברט: ביוני נכנסה לתוקפה הרפורמה בתקנות חובת המכרזים.
ברוך לוברט: במסגרת הרפורמה הוספנו את תקנות 19א עד19ה, שלפיהן זה ייערך בדרך של מכרז .
ברוך לוברט: לצורך היישום של התקנות האלו הוקם צוות בחשב הכללי.
ברוך לוברט: במהלך העבודה שלו עלו מספר קשיים לגבי יישום התקנות.
ברוך לוברט: יש קשיים בביצוע ההתאמות הטכנולוגיות במספר פיילוטים שנערכים במשרדי הממשלה.
ברוך לוברט: לצורך הערכות אנחנו מבקשים דחייה של התחילה של התקנות האלו.
ברוך לוברט: במקביל לדחייה הזאת נדרשת גם דחייה בהתאמה של הוראות המעבר.
ברוך לוברט: במסגרת הרפורמה קבענו מספר הוראות לגבי ועדות פטור משרדיות במסגרת הוראת שעה שחלה עד ליום 1 בינואר 2012.
ברוך לוברט: לפי תקנה 45(ב) לתיקון התקנות, הוראת השעה לא תחול על מקרקעי ישראל ועל גוף ציבורי שאינו משרד ממשלתי.
ברוך לוברט: עכב טעות סופר נכלל מינהל מקרקעי ישראל כאחד מהגופים שהוראת השעה אינה חלה עליהם.
ברוך לוברט: אנחנו מבקשים להחזיר אותו לגדר תחולת הוראת השעה.
ברוך לוברט: אנחנו מבקשים לתקן את התקנה כך שהוראת השעה תחול עליו.
דוד רותם: אני לא מאמין בחצאי שנים.
דוד רותם: האם אתם מוכנים לתת התחייבות שבתוך 6 חודשים זה יעבוד?
דוד רותם: באים ואומרים חצי שנה ואחרי 4 חודשים מבקשים הארכה נוספת.
דוד רותם: חבר'ה, קחו שנה, כדי שלא יהיה מצב שתבואו בעוד 4 חודשים.
ברוך לוברט: אנחנו נבקש את הדחייה עד סוף דצמבר 2010, כיוון שממילא אנחנו אמורים להגיע עם תיקון אחר שאדוני ביקש להאריך לשנה.
ברוך לוברט: לפחות במסגרת הזאת נוכל לעשות את זה יחד.
דוד רותם: זה יהיה עד 31 בדצמבר.
דוד רותם: הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון סמכות בענייני גיור), התשס"ט-2010.
דוד רותם: אנחנו נדון בחוק בהכנה לקריאה ראשונה.
דוד רותם: נתחיל בקריאת החוק.
שלמה מולה: אדוני היושב ראש, תודה רבה.
שלמה מולה: רק רציתי לשאול שאלה, ואם התשובה תהיה "כן" אני מבקש שתהיה התייחסות אחרת.
שלמה מולה: אני מבין שיש סעיף חדש שנכנס לחוק, מה שלא היה במליאה, לא על-פי הנוסח המקורי, אלא תוספת שמשרד המשפטים ביקש להוסיף?
דוד רותם: לא בתוספת.
דוד רותם: משרד המשפטים לא ביקש שום תוספות.
דוד רותם: אין בחוק הזה עמדת ממשלה.
דוד רותם: בחוק הזה שינויים מאז הקריאה הטרומית לקריאה הראשונה כפי שמקובל, כפי שהתקנון קובע.
דוד רותם: בחוק הזה אין עמדת ממשלה, ולא תהיה עמדת ממשלה.
דוד רותם: החוק הזה יידון על פי הנוסח.
שלמה מולה: אבל הממשלה תמכה בהצעת החוק.
דוד רותם: הממשלה לא תמכה, הממשלה לא הביעה עמדה בחוק הזה.
שלמה מולה: אז אני רוצה, אם כך, לשאול את היועצת המשפטית שאלה משפטית: האם הסעיף שהתוסף, תיקון לחוק האזרחות, הוא נושא חדש או לא?
שלמה מולה: האם יש דין להכריז עליו נושא חדש או לא?
שלמה מולה: או האם אני יכול לבקש מהיושב ראש שהוא מוריד את הסעיף הזה?
סיגל קוגוט: בין קריאה טרומית לקריאה ראשונה אין מושג של נושא חדש.
סיגל קוגוט: המושג "נושא חדש" רלוונטי לדיון ציבורי שצריך להתקיים עם דברי הסבר להצעה בקריאה ראשונה.
סיגל קוגוט: התפיסה של הצעה בקריאה טרומית, הן תפיסת הכנסת והן תפיסת בית המשפט העליון היא שקריאה טרומית זה רעיון שאפשר לעשות בו שינויים מפליגים לקראת קריאה ראשונה.
סיגל קוגוט: אחרי קריאה ראשונה, כשמתפרסמת חוברת לציבור השינויים צריכים להיות יותר קשורים לנושא שעלה בקריאה ראשונה כדי שלא תהיה הפתעה ולא יהיה דילוג על קריאה ראשונה.
סיגל קוגוט: אבל קריאה טרומית היא לא "קריאה".
דוד רותם: כשנגיע לסעיף הזה אתה תגיד את עמדתך.
שלמה מולה: אני רוצה להסב את תשומת לבם של החברים בוועדה וגם של היושב ראש שהסעיף הזה הוא סעיף דרמטי- -
דוד רותם: שלמה, כשנגיע לסעיף הזה אתה תביע את כל מה שיש לך להביע בסעיף הזה, ויכול להיות שהסעיף הזה ייפול.
שלמה מולה: לכן אני אומר שהסעיף הזה דרמטי ומשנה את כללי המשחק של חוק השבות.
דוד רותם: כל הסעיפים פה הם דרמטיים.
דוד רותם: כפי שאתה יודע, החוק הזה נוסח בהסכמה עם הראשון לציון, ראש אבות בתי הדין, וקיבל את ברכתו של הרב עובדיה יוסף.
דוד רותם: יש לי חתימה על החוק של הרב עמר שהנוסח הזה מוסכם עליו.
דוד רותם: אבל אתמול התברר לי שהוא חזר בו.
חיים אמסלם: לא התברר לך.
דוד רותם: לא התברר לי?
דוד רותם: כן, אתמול התברר לי שהוא חזר בו.
חיים אמסלם: אז כדאי שתציג את זה כי עמדתי לברך אותך על ההישג הגדול.
דוד רותם: לפחות כך הודיע לי אתמול השר אלי ישי, שהרב עמר חזר בו.
חיים אמסלם: אז אני רוצה את רשות הדיבור.
חיים אמסלם: אתה מאכזב אותי הבוקר מפני שאני עמדתי לברך אותך בקול גדול על ההישג הגדול שלאחר חודשים רבים שישבת עם כבוד הראשון לציון הרב שלמה משה עמר, עם חברי לסיעה, עורך הדין אברהם מיכאלי, ובסופו של דבר גם קיבלתם את ברכת הדרך מפוסק הדור, מרן עובדיה יוסף, ושהחוק שלך בא להחזיר עטרה ליושנה מימים ימימה, כמו שהיה לפני כ-30 שנה ומאז ומעולם.
חיים אמסלם: בוודאי שרבני עיר, לא נופל כבודם ומעמדם מאלה שראויים להיות בעלי הסמכות לגייר, כמובן, בפרמטרים מסוימים.
חיים אמסלם: גם לגבי הסאגה של ביטול גיורים שהוא דבר חמור מן החמורים, שלפי דעת רבים, הוא לא כדין ולא כהלכה; כי אדם שעבר את כל התהליך ובהכרעת בית הדין, ולאחר שיקול דעת רחב נתקבל גיור, אי אפשר לבטל את גיורו.
חיים אמסלם: אני לא כל כך אהבתי את הסעיף שבכל זאת כשתתעורר שאלה יהיה מי שידון, אבל בכל אופן, מאחר שזאת ההכרעה שיצאה משולחנו של גדול הדור מרן הרב עובדיה, מי אני שאהרהר אחריו?
חיים אמסלם: אני רק רוצה לומר דבר שחייב להיאמר לפרוטוקול- -
שלמה מולה: אם ככה, אז למה לא מצביעים היום?
חיים אמסלם: רגע, ידידי.
חיים אמסלם: אני חייב לומר דבר לפרוטוקול- -
דוד רותם: כי לצערי הרב, כנראה, הרב עמר והרב עובדיה לא מצביעים במליאה.
דוד רותם: יש להם שליחים – או שאלה עושים רצונם של אלה או אלה עושים רצונם של אלה.
חיים אמסלם: תשמע, דוד, בדיון שהתקיים לפני כשנה וחצי-שנתיים בנושא הזה כשהתחלת לגלגל את הצעת החוק הזאת, הייתי באחד הבקרים אצל מרן הרב עובדיה להתייעץ איתו כיוון שידעתי שרבני עיר היו בעלי סמכות לגייר, וגיירו.
חיים אמסלם: רציתי לדעת מה עמדתו של הרב, מה עושים.
חיים אמסלם: הוא אמר לי, לא, אינני בעד, ויש לי שיקולים שלי.
חיים אמסלם: בהתחלה לא הבנתי את שיקוליו של הרב, אבל מה שאומר הרב מבחינתנו זאת המילה האחרונה.
חיים אמסלם: כשנחשף בפניי הפרוטוקול של דבריו של מרן הרב עובדיה מ-16 בנובמבר 76' בוועדת הפנים של הכנסת כשהוא הופיע בכנסת, והוא בא לענות ולהסביר על הטענה שהפנו כלפיו, מדוע הרב מתנגד לבתי דין לגיור – התחיל להיות לחץ, והוא צריך לעודד את זה, אז למה הרב לא כל כך נותן ידו לכך?
חיים אמסלם: הוא הסביר ואמר, אתם פשוט טועים, אני לא מתנגד לבתי דין לגיור כי אני לא רוצה להקל בגיור, ההפך הוא הנכון: אני סבור שבשביל להקל בגיור צריך אנשים בעלי אומץ, בעלי עוצמה תורנית ואחרת.
חיים אמסלם: כי לפעמים התורה לא מספיקה, וצריך גם כוח אחר.
חיים אמסלם: הכוח האחר לא מספיק, וצריך גם את התורה.
חיים אמסלם: רק ביחד משיגים.
חיים אמסלם: לכן, אומר הרב, אם נמנה בתי דין לגיור, מן הסתם יילקחו לשם דווקא אלה שלא סודר להם הג'וב, ולא יהיו כאלה שהם השורה הראשונה של הרבנים והדיינים, ואני דווקא רוצה שהדיינים הוותיקים, דייני בתי הדין, שדווקא להם יש כתפיים, ו"לא מבין הדיינים החדשים הפוחדים מכל החלטה חדשה".
חיים אמסלם: זה לשונו של מרן הרב עובדיה יוסף, זה מה שהוא הסביר.
חיים אמסלם: מי שקורה את הפרוטוקול של דבריו יבין שדווקא לאור הנסיבות ודווקא לאור מה שקורה בכל מערכת הגיור בישראל, שזאת סאגה בלתי פוסקת, ההחלטה שהתקבלה שרבני ערים מסוימים שהרבנות הראשית או הרב הראשי לישראל או ראש בתי הדין יחליטו עליהם, יהיו מוסמכים לגייר, היא החלטה נכונה ומבורכת.
חיים אמסלם: אינני יודע מה קרה מאז יום רביעי, שאז ראיתי אותך בשמחתך כי רבה מכיוון שבבוקר היית אצל מרן הראשון לציון, גאון עוזנו, הרב עובדיה יוסף, והוא בירך על הסיכום ואף הגיש לך ספר בהקדשה מכובדת ומפוארת, ובאמת אני שמחתי מאוד על ההחלטה כי היא החלטה נכונה.
חיים אמסלם: כשהחלטה נכונה כזאת מקבלת גיבוי של אדם שהוא – בשבילי בכל אופן – גדול הדור והפוסק המחליט הסופי והבלעדי, זאת החלטה שיש לה תוקף עצום.
חיים אמסלם: ייתכן שיש עדיין בפרטים מה לדון ומה לתקן.
חיים אמסלם: רק כך אני מוכן להבין את מה שרמזת בפתח דבריך.
חיים אמסלם: אני בטוח שבמוקדם ובמאוחר – לא יעזור לאף אחד – החוק הזה, ולא רק החוק הזה, אלא מערכת של חוקים שיבואו להסדיר את כל נושא הגיור במדינת ישראל יתקבלו ויאומצו על ידי כלל רבני ישראל או מרביתם של רבני ישראל, וכמובן, על-ידי הרשות המחוקקת.
חיים אמסלם: צר לי מאוד אם יהיה מצב שדבר שהוא מתבקש, שהוא הלכתי וסוכם – כי הגעת לסיכום וכך אמרת לנו בשבוע שעבר, שהדברים סוכמו והסתיימו – מתברר שגם מה שסוכם, לא סוכם, ומה שהסתיים לא הסתיים.
חיים אמסלם: אני לא עודכנתי שכנראה קרה משהו, אבל להערכתי, ההלכה לא השתנתה ולא תשתנה; ההכרעה לא השתנתה ולא תשתנה.
חיים אמסלם: ייתכן שבפרטים יש עוד משהו לדון בו ולשפר, ושיפורים תמיד אפשר לעשות – אני בכלל הייתי מצפה שאחד הסעיפים המתבקשים וההלכתיים בהצעת החוק שלך – הליך גיור שהסתיים בבית דין רבני על-ידי רשות מוסמכת ואחרי שיקול דעת של הרבנים – שום כוח בעולם לא יוכל לדון בו, לא יוכל לפתוח אותו ולא יוכל לערער עליו, אלא אם התברר בפרמטרים מסוימים שבשעת הגיור אותו בית הדין שגייר היה בית דין בעייתי בהרכבו או במעמדו וכדומה.
חיים אמסלם: אחרת לא כאן המקום לפתוח בהליך ההלכתי; תהליך גיור שהסתיים, הסתיים, ואי אפשר לדון בו.
חיים אמסלם: אני כתבתי על זה והרחבתי על זה.
חיים אמסלם: אני לוחם למען זה.
חיים אמסלם: כל החלטה אחרת היא החלטה לא נכונה.
חיים אמסלם: כל מה שאתה כותב בהצעת החוק שלך הוא נכון וצודק, כולל לגבי ביטול גיור.
חיים אמסלם: כתבתי את הדברים בספרי.
חיים אמסלם: כמעט כשני מנייני רבנים מן השורה הראשונה מהדיינים הסכימו למרבית הדברים; בלי סוף רבנים שאני פוגש, למרות חילוקי דעות בינינו בפרטים, במכלול יש הסכמה.
חיים אמסלם: קשה לי להאמין שבסופו של דבר לא נברך על המוגמר.
חיים אמסלם: אולי יש מהמורות בדרך, אבל אני מקווה רק לטוב.
דוד רותם: לפני שנמשיך אני רוצה להקריא לכם החלטה של מועצת הרבנות הראשית לישראל מחודש טבת תשל"ז: החלטה: "מועצת הרבנות הראשית מציינת בסיפוק את החלטת ועדת הפנים של הכנסת אשר אימצה את הצעת מועצת הרבנות הראשית לישראל לאפשר לרבני הערים לטפל בגיור, כפי שהדבר נעשה לגבי נישואים.
דוד רותם: אחרי בירור כל הבעיות ההלכתיות והחוקיות בנושא הגיור בישראל מחליטה המועצה להעניק סמכות לרבני ערים בישראל לטפל בכל הליכי הגיור של הבאים להסתפח בנחלת השם.
דוד רותם: רבני ערים ירכיבו לצורך גיור בעירם בית דין מיוחד בהרכב של שלושה רבנים המכהנים כרבנים בפועל, ובית דין זה יהיה מוסמך לטפל בכל הליכי הגיור בהתאם להלכה ובגמר ההליכים יכתוב מעשה בדין.
דוד רותם: מועצת הרבנות הראשית תוציא תקנון עם הנחיות מפורטות לבתי דין אלו לקביעת כל הליכי הגיור".
דוד רותם: זאת החלטה שקיבלה מועצת הרבנות הראשית.
דוד רותם: אחר כך הם ביטלו אותה.
דוד רותם: משום שבסופו של דבר מה שקובע, כנראה- -
חיים אמסלם: כמה זמן אחר כך, אתה יודע?
דוד רותם: ארבע או חמש שנים.
חיים אמסלם: הרבה יותר.
חיים אמסלם: זה פעל במשך תקופה ארוכה.
חיים אמסלם: כך היה במדינת ישראל במועצת הרבנות הראשית או אני לא יודע אפילו אם הייתה החלטת מועצת הרבנות הראשית.
חיים אמסלם: נשיא בית הדין הגדול החליט לפרק את כל ההרכבים האלו.
דוד רותם: הרב אמסלם, אני לא תלמיד חכם כמוך, לא בקי בהלכה כמוך.
דוד רותם: אני לומד קיצור שולחן ערוך, וגם זה במקרה הטוב.
דוד רותם: אין לי ספק, שכשהרב עמר חתם על החוק הזה והרב עובדיה יוסף בירך על החוק הזה הם לא סברו שמשהו לא בסדר בו.
דוד רותם: אלא שלאחר מכן, כנראה, יש עוד רבנים גדולים במדינת ישראל שכופפו להם את היד מאחורי הגב והביאו אותנו לאן שהגענו.
שלמה מולה: אדוני היושב ראש, למה אתה מתפתל?
דוד רותם: למה אני מתפתל?
דוד רותם: אני לא מתפתל.
שלמה מולה: יש לך רוב, תעביר את החוק.
דוד רותם: אילו היה לי רוב להעביר את החוק, תאמין לי שהחוק היה עובר.
שלמה מולה: למה אין לך רוב?
שלמה מולה: הנה, קדימה תתמוך בך, מפלגת העבודה תתמוך בך, הליכוד יתמוך – למה לא?
דוד רותם: אני רק עושה חשבון מספרי: אתם – 28, מפלגת העבודה – 10, זה 38; ישראל ביתנו – 15- -
איתן כבל: למה עשרה?
דוד רותם: כי השרים שלכם לא יצביעו נגד.
דוד רותם: אין עמדת ממשלה, אבל הם לא יצביעו נגד עמדת הקואליציה.
שלמה מולה: השרים הם חברי כנסת, הם לא יכולים להצביע?
דוד רותם: לא, כי אם הקואליציה מחליטה שלא, הם לא יכולים להצביע.
איתן כבל: הם יכולים, אתה טועה.
איתן כבל: אלא אם כן יש החלטת ממשלה.
דוד רותם: אין החלטת ממשלה.
דוד רותם: הממשלה לא הביעה עמדה בחוק הזה.
איתן כבל: אז הם יכולים להצביע.
דוד רותם: יכול להיות שהם יכולים, אבל הם לא יצביעו.
דוד רותם: אבל גם אם הם יכולים להצביע, כמה חברים אתם?
איתן כבל: כולנו נצביע.
דוד רותם: כמה אתם?
איתן כבל: שלושה עשר.
דוד רותם: ישראל ביתנו – 15, זה 28 ועוד 28 זה 56.
דוד רותם: חסר לי לרוב.
שלמה מולה: יש לך את דב חנין ואת מרצ.
דוד רותם: אני לא מוכן לסכן את התקדמותו של החוק הזה בכך שיפילו לי אותו בקריאה ראשונה.
דוד רותם: בבקשה, חבר הכנסת בילסקי.
זאב בילסקי: אדוני היושב ראש, האמת היא ששמחנו מאוד.
זאב בילסקי: יש לי ניסיון מצוין איתך בכל מה שקשור לחברה להשבת רכוש ולדברים שנוגעים בלבו של העם היהודי, ותחת הנהגתך עשינו התקדמות גדולה מאוד.