GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אריה כהן: כאן נקבע שכן נשאיר את הדבר הזה.
אריה כהן: דבר שני, תראו מה קורה היום.
דוד רותם: יש עוד דבר שאני רוצה שתתייחס גם אליו.
דוד רותם: דיבר כאן מישהו על כך שהבטחתם להם סריקה און-ליין אבל אין סריקה און-ליין, גם לא תהיה לכם סריקה און-ליין ואתם גם לא מתכוונים לעשות סריקה און-ליין.
דוד מדיוני: לא נכון.
דוד רותם: מה לא נכון?
דוד רותם: אתם אמרתם לנו את זה השבוע עת היינו אצלכם.
דוד מדיוני: בהוצאה לפועל יש לנו בהחלט סריקה כמו שהיה מתבצע בבתי משפט.
דוד רותם: אבל אתם קודם פותחים את התיק, בודקים את המסמכים ואחר כך סורקים אותם.
דוד רותם: כך אמרתם לנו.
דוד מדיוני: נכון, היום.
דוד מדיוני: במאי 2011.
דוד מדיוני: אני חושב שבעניין הזה אני גם צריך לומר משהו לחבר הכנסת לוין.
דוד מדיוני: אמרת קודם שברגע שיעברו לשכות מלשכה אחת ויצטרפו ללשכה גדולה יותר, בעצם אנחנו נגדיל את העומס במצב הקיים היום.
דוד מדיוני: אנחנו הבהרנו היטב לוועדת החוקה שהבקשה של צו שר המשפטים היא שהתחולה של צמצום הלשכות תיכנס לתוקפה רק אחרי שיוקמו הלשכות החדשות.
דוד מדיוני: אם אתם עוקבים בעיתונים, אתם תראו שכמעט כל חודש וחודשיים מכרזים שמפורסמים להקמת לשכות חדשות בהתאם לפרוגרמות.
דוד מדיוני: זאת אומרת שבית שאן לא תעבור לפני שתהיה לשכה ראויה שתקלוט את התיקים של בית שאן, ורחובות לא תעבור לראשון לפני שראשון לא תעבור ללשכה ראויה חדשה.
דוד מדיוני: הכל מתוכנן עד לפרטים הקטנים.
דוד רותם: עכשיו פתרת לי את כל הבעיה.
דוד מדיוני: זה מוצג לוועדה.
דוד רותם: אם כך, יש לי הצעה אחת.
דוד רותם: אנחנו נוסיף עוד סעיף אחד בתקנה כי מי יקבע אם הלשכה ראויה או לא?
דוד מדיוני: ראויה מאיזו בחינה?
דוד רותם: אתה אומר שהלשכות לא יעברו עד שלא תהיה לשכה ראויה.
דוד מדיוני: זה ברור.
דוד מדיוני: אנחנו הבהרנו את זה חד משמעית וכך זה מנוסח.
דוד רותם: אם כן, אני מבקש רק דבר אחד.
דוד רותם: שייקבע בתקנות, בצו, שראויה או לא ראויה, באישור ועדת החוקה.
דוד מדיוני: אני לא דואג בכלל.
דוד רותם: כל יום ראשון אני אבוא אליך.
דוד מדיוני: קודם כל, אני אוהב לקבל אותך וזה כיף לא רגיל אבל אני עדיין חושב בכל הכבוד שלא נותנים למשרדים לנהל את ענייניהם.
דוד רותם: אתה יודע למה לא נותנים?
אמיר ירון: הם פוגעים בתושבים.
דוד מדיוני: אני עושה הרבה יותר ממך.
דוד רותם: הדיון ההסתדרותי נגמר עכשיו.
דוד מדיוני: אני בכלל לא יודע מי אתה.
דוד רותם: אני מבקש, מדברים כאן לפי קבלת רשות דיבור ולא בקריאות ביניים.
דוד רותם: את העניין הזה שלא נותנים למשרדים לנהל את ענייניהם למדתי בחוק ההסדרים במשק, שם היה תיקון לחוק רשות האכיפה.
דוד מדיוני: המרכז לגביית קנסות.
דוד רותם: נכון, המרכז לגביית קנסות.
דוד רותם: ביקשו ממני להעביר את החובות של משרדי הממשלה לגבייה ברשות לגביית קנסות.
דוד רותם: אמרו לי שזה ייעשה על פי החלטה של החשב ומנהל הרשות.
דוד רותם: שאלתי מה עם המשרדים.
דוד רותם: אמרו לי, מה הם חשובים?
דוד רותם: ודים, אמרתם או לא אמרתם?
דוד מדיוני: ביקשת שהשרים יחתמו, וזה בסדר גמור, אבל צא מנקודת הנחה שמי שמאשר את חוק ההסדרים אלה גם השרים בהחלטת ממשלה בהתחלת הדרך, כך שאם זה היה לשיטתם תקין, בוודאי שזה לאורך הדרך אבל הסכמנו.
דוד רותם: אם רק היית משכנע אותי שהם גם קראו את מה שכתוב שם.
אריה כהן: אני רוצה לומר עוד משהו ובזה לסיים את דבריי.
אריה כהן: כל האנשים שאומרים שפוגעים, היום, מי שלא מבין, 95 אחוזים מהפעילות בהוצאה לפועל אין דיונים.
אריה כהן: 95 אחוזים אלה הן בקשות.
אריה כהן: אנשים שטוענים כאן שפוגעים, הם לא מבינים במה פוגעים באנשים שלהם כי האדם אצלך היום מבקש בקשה, הוא מבקש אותה כי יש רשם פעם אחת בשבוע והוא מבקש לשחרר את החשבון שלו שעוקל, והוא לא יקבל אלא הוא יקבל רק בסוף שבוע ולפעמים גם בעוד שבועיים כי יש עומס על הרשם.
אריה כהן: מחר הוא יקבל את זה באותו יום או למחרת.
אריה כהן: אנחנו עושים שיפור וייעול בשירות.
אריה כהן: השירות שניתן היום הוא שירות לא טוב.
אריה כהן: אם אתה הולך לכיוון החייבים שלך, תראה במה זה ישפר לך.
אריה כהן: חקירות יכולת יש בסך הכל פחות מ-5 אחוזים וגם בהן מי שמתייצב, אלה רק החייבים שיודעים שאין להם מה להפסיד.
אריה כהן: אז באיזה שירות פגענו?
אריה כהן: תאמרו לנו שירות אחד שפגענו באותו אזרח.
דוד רותם: אני לא מקבל את הנתונים שלך.
דוד רותם: מתייצב רק החייב שיודע שאין לו מה להפסיד.
אירית כהן: אנחנו מזמינים 30-40 חייבים לדיונים אבל אולי ארבעה מגיעים לדיונים.
אמיר ירון: באשר לבתי המשפט.
אמיר ירון: כבר הגיע אלינו ידיעה שהשלב הבא הוא לא רק ההוצאה לפועל אלא גם בית משפט השלום ברחובות.
אמיר ירון: שמענו על זה.
דוד רותם: זה לא קשור אליהם.
אמיר ירון: מכיוון שיש כאן תוכנית, אנחנו לא מתנגדים לשינויים ארגוניים ואין לנו בעיה עם זה, אבל יש כאן תוכנית רב-היקפית.
דוד רותם: אתה מדבר עכשיו כחבר מועצת רחובות או כהסתדרות?
אמיר ירון: חבר מועצת העיר.
אמיר ירון: אני רוצה להצטרף להצעה שנשמעה כאן על ידי חברי הכנסת.
אמיר ירון: יש כאן תוכנית רחבת היקף.
אמיר ירון: תעשו פיילוט, קחו מקום אחד או שני מקומות.
דוד רותם: בואו נתחיל עם רחובות.
דוד רותם: איכפת לך שנעשה את הפיילוט על הלשכה ברחובות?
אמיר ירון: אני סומך על שיקול דעתך.
דוד רותם: אתה תצטער על מה שאמרת, אבל בסדר.
דוד רותם: רבותיי, אנחנו נמשיך את הדיון בהקדם.
דוד רותם: הכנסת צריכה לעסוק רק בפוליטיקה, וכאשר היא מחוקקת לפעמים הופכים את זה לדיונים פוליטיים ולוויכוחים רק לשם הוויכוח.
דוד רותם: אני יכול להבטיח לכם שאתם לא תשכנעו אותו והוא לא ישכנע אתכם.
דוד רותם: אז בשביל מה לכם להתווכח?
דוד רותם: ויכוח מקיימים כאשר אפשר לשכנע.
טלב אלסאנע: ראינו כמה השתכנעו במהלך הדיונים בכנסת ...
דוד רותם: בשבוע שעבר הצלחתם לשכנע אותי.
טלב אלסאנע: שמתי לב.
טלב אלסאנע: המצב הפך להיות מחמיר ...
דוד רותם: בשבוע שעבר שכנעתם אותי.
דוד רותם: רציתי להצביע אי-אמון בממשלה ושאלתי את קדימה: תגידו לי רק איך אתם מקימים קואליציה, עם מי.
דוד רותם: ברגע שהם אמרו לי: עם ש"ס ועם דגל התורה, אמרתי:
דוד רותם: אני לא יכול להצביע אתכם כי גמרתם לי את חוק הגיור, גמרתם לי את ברית הזוגיות.
אלכס מילר: ברשותך, אני רוצה להתייחס לעניין התיאום עם משרד המשפטים.
אלכס מילר: ראשית, אני רוצה להודות לך על כך שאנו מקיימים דיון.
אלכס מילר: אנו מתקרבים לפגרת הכנסת.
דוד רותם: אם אדוני לא יודע, משלמים לי כדי לקיים את הדיונים האלה.
אלכס מילר: לא חסרים לך נושאים להעלות לדיון.
אלכס מילר: אני מודה לך על כך שהעלית את הצעת החוק הזאת לדיון לפני היציאה לפגרה.
דוד רותם: זה הולך אצלנו לפי סדר הגעת הנושאים לוועדה.
דוד רותם: אין אצלנו הקדמות ואין דחיות.
אלכס מילר: על-פי החלטת הממשלה בוועדת השרים לענייני חקיקה, היתה התחייבות שלי לתיאום הצעת החוק עם המשרדים הרלוונטיים.
אלכס מילר: מאז הדיון הראשון על הצעת החוק בוועדה היינו בתיאום גם עם משרד המשפטים וגם עם לשכת שר המשפטים והגענו להבנות לגבי הנוסח.
אלכס מילר: יש עוד כמה נושאים שלא מופיעים בנוסח הצעת החוק.
אלכס מילר: אני מאמין שאם נגיע אליהם בהסכמה אז בסופו של דבר גם הם ייכנסו.
אלכס מילר: אני רוצה להעלות אותם כבר עכשיו, כדי שלא תהיה איזו הפתעה או טענה לנושא חדש.
אלכס מילר: עניין הפעולה החוזרת, שלא מופיע בהצעת החוק, כאשר גוף מבצע פעולה פעם אחר פעם; עניין הגופים שמקבלים תמיכה מן הממשלה ותומכים בעמותות אחרות, והעמותות האחרות עושות את הפעילות, אז בעצם יש מתווך באמצע שמקבל כסף ותומך בעמותות כאלה או אחרות, כמו, למשל, הקרן החדשה; עניין הפגיעה החמורה בשואה.
אלכס מילר: גם את זה, אדוני היושב-ראש, אנחנו יכולים להכניס להצעת החוק.
אלכס מילר: לדוגמה, קרן הקולנוע תקצבה סרט שהשווה את השואה לסכסוך הישראלי הפלסטיני.
אלכס מילר: הנושאים הללו אני מאמין שגם משרד המשפטים יוכל להתייחס אליהם בהתאם ואם נגיע להסכמות ולנוסח מתאים, אודה אם זה ייכנס לנוסח המלא של הצעת החוק.
דוד רותם: רבותי, אני קטן מאוד.
דוד רותם: אל תשימו לי עכשיו על הכתפיים את כל בעיות העולם ואת כל בעיות המזרח התיכון.
דוד רותם: אנחנו בהכנת הצעת החוק לקריאה הראשונה.
דוד רותם: כאשר נגיע לקריאה השנייה והשלישית תכניסו תיקונים ושינויים.
דוד רותם: הצעת החוק הזאת עדיין לא נכנסה לספר החוקים של מדינת ישראל ולכן אל תציגו לי עכשיו את כל התיקונים האפשריים ואת כל הבעיות וכל הסיפורים.
דוד רותם: האם הנוסח תואם אתכם?
חנן ארליך: כן, הנוסח תואם.
חנן ארליך: אינני יודע אם הנוסח הופץ לכל הנוכחים.
סיגל קוגוט: הופץ.
סיגל קוגוט: זה הנוסח שמונח על השולחן.
דורית ואג: הוא הופץ לפי לוח הזמנים שבו הוא הגיע אלינו.
חנן ארליך: אנחנו מתנצלים על העיכוב ושמחים שבכל זאת הצלחנו להוציא איזה נוסח, ולו בדקה התשעים.
חנן ארליך: יש נקודה אחת שלמרות שכתובה בנוסח שהפצנו, עדיין אין לגביה הסכמה בינינו ובין משרד האוצר.
חנן ארליך: ההחלטה שנתקבלה בוועדת השרים לענייני חקיקה דיברה על תיאום הליך החקיקה עם שר המשפטים ושר האוצר, ובינינו יש איזו נקודה שנרצה לחזור איתה לוועדת השרים לענייני חקיקה, בכל הקשור להליך המנהלי שלפני האישור של שר האוצר.
דוד רותם: תעשו את זה לאחר הקריאה הראשונה ולפני ההכנה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
חנן ארליך: בשל הנקודה הזאת נרצה לעכב את הקריאה הראשונה.
אלכס מילר: זה לא מה שסוכם איתי.
דוד רותם: סליחה, רבותי, עם כל הכבוד, הבית הזה לא עובד אצל הממשלה, למרות שלפעמים היא סבורה כך.
דוד רותם: היה צריך לתאם את הנוסח.
דוד רותם: העברתם נוסח.
דוד רותם: אם יש ביניכם מחלוקות, תפתרו אותן בבית.
דוד רותם: לא אעכב דיונים והצבעות כי אתם לא עשיתם שיעורי בית וטרם סיימתם ואתם צריכים לחזור לוועדות שרים.
דוד רותם: היה לכם די זמן.
דוד רותם: הצעת החוק הזאת הונחה על שולחן הכנסת ב-6 ביולי 2009, לפני המון זמן.
דוד רותם: יש לכם חילוקי דעות?
דוד רותם: גם אם אנחנו מעלים את זה לקריאה הראשונה, אתם עדיין יכולים להפיל את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית בלי שום בעיה.
דוד רותם: רק תגידו שאתם מתנגדים – יש לכם קואליציה חזקה שיכולה להפיל כל דבר.
נטע דורפמן-רביב: אגיד מה ההתנגדות שלנו.
נטע דורפמן-רביב: בהתאם להליך שקבוע כאן, לפני שמגיעים לשר האוצר, מי שבודק את קיומן של הנסיבות שבשלן צריך להפחית את התמיכה או את התקצוב זה ועדה שמורכבת מאנשי משרד האוצר.
נטע דורפמן-רביב: אנו סבורים שאין זה תחום מומחיותו של משרד האוצר, לבחון שלילת קיומה של מדינת ישראל, הסתה לגזענות וכולי.
דוד רותם: כבר אפתור לכם את הבעיה.
דוד רותם: במקום "מעובדי משרדו", נכתוב: "מעובדי המדינה", ואחר-כך תריבו מי יהיה בוועדה הזאת.
דוד רותם: מה הבעיה של משרד המשפטים שנכתוב "מעובדי המדינה"?
דוד רותם: השר יוכל להחליט שהוא לוקח שלושה עובדים ממשרד הגמלאים, או שלושה עובדים מהמשרד ללא תיק.
טלב אלסאנע: בתנאי שהם יהיו חברי מפלגת ישראל ביתנו.
טלב אלסאנע: חשובה מאוד הזהות הזאת, זה רלוונטי מאוד לעניין, כי שיקול הדעת צריך להיות סביר.
טלב אלסאנע: כל אחד אחר הוא בלתי סביר ...
דוד רותם: או שניקח מישהו שיעמוד בראש ועדת המשנה.
טלב אלסאנע: אתה רוצה פקידים שיהיו שופטים?
טלב אלסאנע: ועדת החוקה תקבע שיביאו פקידים?
טלב אלסאנע: איך זה יתכן?
טלב אלסאנע: יש כאן עניין של ענישה פלילית.
אלכס מילר: זה לא פלילי.
אלכס מילר: זה ענישה מנהלית.
טלב אלסאנע: זה קנס.
טלב אלסאנע: זה ענישה פלילית.
טלב אלסאנע: להעמיד פקידים שיהיו שופטים?
טלב אלסאנע: אתה חבר הוועדה למינוי שופטים אז תגיד לפחות על-פי אילו קריטריונים נקבעים האנשים האלה.
דוד רותם: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ביקשת רשות דיבור?
טלב אלסאנע: זה קריאת ביניים.
טלב אלסאנע: לא צריך רשות.
טלב אלסאנע: אבקש עכשיו רשות דיבור.
דוד רותם: אחרי חברת הכנסת זועבי.
חנין זועבי: הוויכוח כאן הוא לא לשם שכנוע, אבל זה חלק מן האחריות והחובה הדמוקרטית שלנו.
חנין זועבי: אני רוצה לדבר קודם כול באופן כללי ואז לומר כמה משפטים על הצעת החוק שלפנינו.
חנין זועבי: אני רוצה לפנות בצורה אישית לחבר הכנסת אלכס מילר, תראה מה אתם עושים.
חנין זועבי: קודם כול, אתה מכריע ויכוח פוליטי על-ידי חוק.
חנין זועבי: יש ויכוח פוליטי על הסתירה בין המדינה היהודית והמדינה הדמוקרטית והוא נדון גם בבתי-המשפט, באקדמיה וגם כאן בדיוני הוועדות ובדיוני הכנסת.
חנין זועבי: מה אתה אומר לי בתור ערבייה פלסטינית?
חנין זועבי: אתה אומר שאתה שם את עצם הזהות שלי בסתירה עם הזהות של היהודים.
אלכס מילר: זה מה שאת חושבת שאני אומר.
דוד רותם: חבר הכנסת מילר, היא מדברת עכשיו ואף אחד לא יפריע לה.
חנין זועבי: אתה שולל כל אקט שבו אני רוצה לבטא את הזהות שלי ואת ההיסטוריה שלי כחלק מן הזהות שלי.
חנין זועבי: זה שהקמת המדינה היא אֵבֶל בשבילי, זה מתחייב, זה נגזרת היסטורית מהזהות שלי.
חנין זועבי: זה כבר אפילו לא אידיאולוגיה.
חנין זועבי: זה היסטוריה.
חנין זועבי: אתה אומר שברגע שאביע את ההיסטוריה שלי ואת המשמעות של קיום המדינה בשבילי, המשמעות ההיסטורית, שהיא קונצנזוס, ואפילו אינה קשורה בעצם הזהות שלי כפלסטינית, כל חוקר צרפתי או בריטי יכול להגיד שהאקט של קיום המדינה הוא אותו אקט של חורבן העם הפלסטיני.
חנין זועבי: זו עובדה היסטורית, זה אפילו לא אידיאולוגיה.
חנין זועבי: אז אתה הופך לא רק את הזהות שלי להיות בסתירה עם הזהות של המדינה, אלא אפילו את ההיסטוריה אתה שם בסתירה עם נאמנות למדינה.
חנין זועבי: אתה הופך את המדינה למפלגה.
חנין זועבי: המדינה היא לא מפלגה אידיאולוגית.
חנין זועבי: בשביל זה צריך מפלגות, בשביל אידיאולוגיה.
אלכס מילר: זה מה שאת עושה.
אלכס מילר: את תוקפת אותי.
אלכס מילר: את מכניסה לפי דברים שאני לא אומר, הופכת את זה למאבק מפלגתי.
דוד רותם: חבר הכנסת מילר, מותר לה לתקוף אותך ומותר לה לתקוף את המפלגה שלך.
דוד רותם: אל תפריע לה כאשר היא מדברת, נקודה.
טלב אלסאנע: זה ויכוח ענייני.
טלב אלסאנע: היא לא מקללת אותך.
חנין זועבי: חבר הכנסת מילר, אני רצינית עכשיו.
חנין זועבי: אני לא רוצה להתנצח.
חנין זועבי: אני קוראת מתוך נוסח הצעת החוק.
חנין זועבי: אתה קובע בו שאם אני מציינת את יום העצמאות כיום אֵבֶל – זה הנוסח, זה לא פירוש שלי – אז אני עושה מעשה פלילי ואני נגד המדינה.
דוד רותם: לא מעשה פלילי.
חנין זועבי: אז אני עוברת על החוק ואני נגד המדינה.
אלכס מילר: הגוף שמממן את זה.
חנין זועבי: זה חלק מן ההיסטוריה.
חנין זועבי: אתה שופט אקט היסטורי.
חנין זועבי: אתה שופט את העבר, את ההיסטוריה, כמעשה בוגדנות במדינה.
חנין זועבי: אתה שם את הזהות שלי, אתה שם אותי במצב בו או שאני בוחרת בזהות שלי או שאני בוחרת להיות נאמנה.
חנין זועבי: אתה יודע את הבחירה של כל אדם נורמלי.
חנין זועבי: כל אדם נורמלי לא יכול לבגוד בזהות שלו או בהיסטוריה שלו, ואתה עוד קורא לזה דמוקרטיה.
חנין זועבי: אל תגיד לי, חבר הכנסת מילר, שאם לא כל-כך טוב לי כאן אז שאלך, כי יש לי זכות להיות כאן.
חנין זועבי: קראתי את הפרוטוקול מן הישיבה הקודמת.
חנין זועבי: אני מצטטת מן הדברים שאמרת: "אם לא כל-כך טוב לכם פה אז תלכו".
חנין זועבי: יש לי זכות שכאן יהיה לי טוב, כי זו המולדת שלי.
חנין זועבי: עכשיו לעניין הצעת החוק.
חנין זועבי: אתה אומר שאתה לא רוצה לממן את הפעילות שבה אני מביאה את הזהות ואת ההיסטוריה שלי.
חנין זועבי: אתה לא רוצה לממן אותה מהתקציב שלך, מן הכסף שלך.
חנין זועבי: גם אני לא רוצה שהכסף שלי יממן את הפעילות של המפעל הציוני או של האידיאולוגיה שלך.
חנין זועבי: גם לי מותר.
חנין זועבי: אז בוא נחלק את התקציב על-פי אידיאולוגיה.
חנין זועבי: למה לך לא מותר לממן את הפעילות שלי, ובכסף שלי – גם אני משלמת מסים – כן מותר לממן פעילות שמנוגדת לזהות ולהיסטוריה שלי?
חנין זועבי: זה לא חוק תקציבי.
חנין זועבי: זה חוק פוליטי.
חנין זועבי: אתה מכריע ויכוח פוליטי יסודי, שהוא הוויכוח הכי קשה במדינה, על-ידי חוק.
חנין זועבי: אתה אומר: 'במקום שהעמותות הללו ישתמשו בתקציב שלהן ושל המדינה לסיוע לחינוך, לעידוד השלום, לעידוד כבוד האדם, משתמשים בכסף הזה להסתה ולעידוד פגיעה במדינה'.
חנין זועבי: נכון יותר להגיד שהחוק הבין-לאומי וזכויות האדם וכבוד האדם – אתה קורא לו הסתה ואתה קורא לו גזענות.
חנין זועבי: זה שוב ויכוח פוליטי, ושוב אתה רוצה להכריע את הוויכוח הפוליטי הזה על-ידי חוקים.
דוד רותם: חברת הכנסת זועבי, אני מוכרח לשאול אותך שאלה.
דוד רותם: נניח שאני גר ברחוב בר-אילן בירושלים, שגרים בו בעיקר חרדים.
דוד רותם: כדי לשמור על המורשת שלי, אני שומר שבת, ויש מי שרוצים לעבור ברחוב הזה בנסיעה באוטו בשבת.
דוד רותם: אני רוצה למנוע זאת מהם.
דוד רותם: בא בית-המשפט העליון ואמר: לא, אתה לא יכול למנוע.
דוד רותם: יש בינינו ויכוח היסטורי גדול מאוד.
חנין זועבי: ואתה רוצה להכריע בו באמצעות החוק הזה.
חנין זועבי: תשאיר את הוויכוח בינינו פתוח.
דוד רותם: אני בא, ונניח, לצורך הדיון, אומר לך: נכון, יום הקמת מדינת ישראל הוא יום אסון עבור הערבים.
דוד רותם: אבל אני מדינת ישראל כרגע.
דוד רותם: האם לי כמדינת ישראל יש זכות לומר: רבותי, מותר לכם להתווכח אתי, אבל אל תהפכו את יום החג שלי ליום אֵבֶל על חשבוני?
דוד רותם: אני מדבר כאן על מימון.
חנין זועבי: למה לממן את הפעילות שלך ולא את הפעילות שלי?
דוד רותם: סליחה, לא מממנים גם את הפעילות שלי.
חנין זועבי: הרי בתי-ספר חוגגים את יום העצמאות.
דוד רותם: כי זה חג של המדינה.
דוד רותם: זה לא חג שלי.
חנין זועבי: אבל המדינה צריכה להיות המדינה שלי.
חנין זועבי: זה הוויכוח.
דוד רותם: בתנאי שתכירי בכך - - -
חנין זועבי: למה להציב תנאי?
חנין זועבי: למה להציב תנאי אידיאולוגי?
חנין זועבי: ממתי מלבישים תנאים אידיאולוגיים על אזרחות?
דוד רותם: אני לא מדבר על האזרחות.
חנין זועבי: זאת המשמעות של הטיעון שלי.
דוד רותם: את אזרחית במדינה הזאת ולכן היום שבו הקימו את המדינה, שבה את יכולה להיות אזרחית, הוא יום חג לכולם.
חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, אתה מציב את האזרחות שלי בסתירה לזהות שלי.
חנין זועבי: אף מדינה דמוקרטית לא עושה את זה.
חנין זועבי: אתה רוצה להגיד: או שלא תהיי ערבייה, או שלא תהיי פלסטינית, לא תביעי את הזהות שלך ותהיי ציונית, או שלא תהיי נאמנה.
דוד רותם: חברת הכנסת זועבי, אל תהיי ציונית בשום פנים ואופן.
דוד רותם: אני לא רוצה שתהיי ציונית ואני מבקש ממך לא להיות ציונית.
חנין זועבי: אבל אתה רוצה למנוע ממני להביע את הזהות שלי.
דוד רותם: אני לא מונע ממך להביע את הזהות שלך.
דוד רותם: אני מבקש שביום החג של מדינת ישראל לא תלכי על חשבון מדינת ישראל - - -
חנין זועבי: מה זאת אומרת "על חשבון"?
חנין זועבי: אני רוצה להפגין ביום הזה.
דוד רותם: את זה אני לא מאפשר, בדיוק כפי שאני אומר לך שאת יכולה - - -
חנין זועבי: אז אל תגיד שהמדינה דמוקרטית, זה מה שאני מבקשת ממך.
דוד רותם: סלחי לי, כאשר אני סוגר את רחוב בר-אילן אני לא דמוקרטי?
חנין זועבי: או שאתה מרשה לי את חופש הפעילות וחופש הביטוי הפוליטי, או שהמדינה אנטי דמוקרטית.
חנין זועבי: רק אל תגיד לי שאנחנו גם ציונים וגם דמוקרטים.
דוד רותם: סליחה, לנסוע בשבת ברחוב בר-אילן זה דמוקרטי או לא דמוקרטי?
חנין זועבי: או שאתה אוסר עליי את הביטוי או שאתה דמוקרטי.
חנין זועבי: אתה רוצה את שניהם.
חנין זועבי: הצעת החוק הזאת מוכיחה שיש סתירה בין שני הדברים.
דוד רותם: את לא מוכנה לתת למישהו אחר לסיים משפט.
דוד רותם: בדמוקרטיה ליושב-ראש יש זכות לדבר.
דוד רותם: זה חלק מן הדמוקרטיה.
חנין זועבי: טוב שאתה מכיר בחלק הזה.
דוד רותם: לא מזמן, לפני 4 שנים, בעת ההתנתקות היתה עתירה לבג"ץ בשאלה האם מותר לרשויות המקומיות בשטחים לממן פעילות נגד ההתנתקות.
דוד רותם: השאלה הזאת הגיעה לבית-המשפט העליון.
דוד רותם: זה נקרא בג"ץ שלום עכשיו נגד מועצת יש"ע, המועצה המקומית אפרת והמועצה המקומית קריית ארבע.
דוד רותם: בית-המשפט העליון קבע אז שלמרות שיש דמוקרטיה ולמרות שיש חופש דיבור ולמרות שיש הכול, המדינה לא צריכה לממן פעילות כנגד ההתנהלות שלה.
דוד רותם: כך קבע בית-המשפט העליון, מרכז הדמוקרטיה במדינת ישראל, מגן זכויות האדם.
דוד רותם: אז למה זה מותר?
חנין זועבי: ומוציאים גוף כזה אל מחוץ לחוק?
דוד רותם: מי מוציא כאן אל מחוץ לחוק?
דוד רותם: מדובר כאן בכסף.
דוד רותם: אני לא מבין מה את רוצה.
חנין זועבי: תראה מה אתם עושים, ככל שאתם מחזקים יותר את הגורם היהודי הציוני במדינה, אתם מדללים ומחלישים את הגורם הדמוקרטי.
חנין זועבי: אתם בעצמכם מוכיחים שיש סתירה בין מדינה יהודית ובין מדינה דמוקרטית, וזה מה שאנו אומרים.
דוד רותם: יכול להיות שאתם צודקים.
דוד רותם: חברת הכנסת זועבי, תגישי הצעת חוק, ואני מבטיח לך שאתמוך בה, שהמילה "דמוקרטית" תימחק בחוק-היסוד.
דוד רותם: רשות הדיבור לחבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.
טלב אלסאנע: תודה, אדוני.
טלב אלסאנע: הצעת החוק הזאת מעניינת מאוד והיא מתיישבת עם שורה של הצעות חוק שהוועדה הזאת דנה בהן, ושישראל ביתנו יוזמת.
טלב אלסאנע: המכנה המשותף לכל הצעות החוק הללו, שהן אנטי דמוקרטיות לחלוטין.
טלב אלסאנע: לכן צריך להעביר את החברים בישראל ביתנו קורס בדמוקרטיה.
דוד רותם: הבטחת לקחת אותי לחמאס בעזה, לעבור שם קורס בדמוקרטיה, אך אתה לא עושה את זה.
טלב אלסאנע: אני מאמין שאם תלך לשם, במידה ותחזור, יהיה מעניין.
דוד רותם: במידה ואני אחזור, אז תגיד שיש דמוקרטיה.
טלב אלסאנע: אתה יכול לתרום להם בגישה הפטריוטית שלך, בתנאי שתהפוך את המילה "ציוני" למילה אחרת.
טלב אלסאנע: אתה תשתלב היטב בנוף ההוא.
חנין זועבי: מי אמר שאנחנו אומרים על החמאס שהם דמוקרטיים?
חנין זועבי: נהיה רציניים.
חנין זועבי: אף פעם לא אמרנו על חמאס שהיא תנועה דמוקרטית.
טלב אלסאנע: אבל זה לא נושא הדיון.
חנין זועבי: היכן שנהיה, נילחם למען שוויון ולמען דמוקרטיה.
חנין זועבי: זה לא עניין של זהות, אלא של ערכים.
טלב אלסאנע: בהצעת החוק הזאת מתייחסים, למשל, למי שמציין את יום העצמאות כיום אֵבֶל.
טלב אלסאנע: מה זאת אומרת יום אֵבֶל?
טלב אלסאנע: לגבי העם הפלסטיני, הנכבה הוא אירוע מקביל לחורבן הבית השני ששלח מיליוני אנשים לגלות, הפך עַם שהיה חי במולדתו לפליטים בכל מדינות העולם.
טלב אלסאנע: כפי שליהודים מותר לציין את היום הזה כיום אֵבֶל, כפי שאתם מציינים את תשעה באב, מותר לפלסטינים לציין את היום הזה.
טלב אלסאנע: אתה מעלה על דעתך שמישהו יציע הצעת חוק שאסור לציין את תשעה באב כיום אֵבֶל לעם היהודי?
טלב אלסאנע: זכותם להתייחד כאינדיבידואלים וכקולקטיב עם האֵבֶל שלהם.
טלב אלסאנע: אתה רוצה להגיד להם בכוח: לא, אתם צריכים לשמוח?
טלב אלסאנע: אלה הרגשות שלהם.
טלב אלסאנע: זה הדבר הבסיסי של אדם כלפי עצמו.
טלב אלסאנע: גם את מה שאני מרגיש אתה הופך לבלתי חוקי?
טלב אלסאנע: אדם שביום הנכבה הרגו את ההורים שלו, אתה אומר לו: אסור לך להתאבל על מותם של הוריך ואסור לך לבקר בבתי קברות?
טלב אלסאנע: אדם שהרסו את ביתו, אתה אומר לו: אסור להתאבל, עליך להגיד שאתה מאושר שהרגו את הוריך והרסו את ביתך?
טלב אלסאנע: להגיד שהוא מאושר – מותר, ולהגיד שזה אֵבֶל איום ונורא – אסור?
טלב אלסאנע: איזה מין חוק זה שבא לדון ברגשות?
טלב אלסאנע: עוד לא היה דבר כזה.
טלב אלסאנע: אם תראה לי חוק כזה שהופך את הרגשות של אנשים לעבירה – אפילו בהתנתקות לא אמרו כך.
טלב אלסאנע: מכיוון שכאב להם אמרו: תפגינו, תמחו, ואחר-כך יבואו חבר הכנסת דוד רותם וחבריו וימחקו לכם את הרישום הפלילי.
טלב אלסאנע: לדעתך היום הם אפילו זכאים לצל"שים.
טלב אלסאנע: בהצעת החוק הזאת אתה בא לדון בסוגייה שאף אחד לא יכול להתערב בה.
טלב אלסאנע: אי אפשר להתמודד עם זה ברמה של חוק.
טלב אלסאנע: בחוקים לא דנים בחלומות, לא דנים במחשבות, לא דנים ברגשות.
טלב אלסאנע: אתה הופך את זה גם לענישה.
טלב אלסאנע: אתה לא יכול להגיד שאין עונש.
טלב אלסאנע: יש כאן עונש.
טלב אלסאנע: ברגע שאתה מטיל קנס פי עשר מהתקציב, זה לא פי שתיים, שלוש, ארבע או חמש, אלא פי עשר.
טלב אלסאנע: ומי גוזר את העונש הזה, אנשים שהם שופטים?
טלב אלסאנע: לא שופט אלא שר.
טלב אלסאנע: ומי הוא?
טלב אלסאנע: האם הדעות שלו והרקע שלו לא מכתיבים לו, לא משפיעים עליו?
טלב אלסאנע: ולהגיד שבאמת זה לתפארת הדמוקרטיה?
טלב אלסאנע: מה הותרתם מן הדמוקרטיה?
טלב אלסאנע: על איזו דמוקרטיה אתם מדברים?
טלב אלסאנע: בעצם אתם קושרים כאן לערבים את הידיים והרגליים ואת הכול, ואז אומרים: תשחו בים של הדמוקרטיה הישראלית.
טלב אלסאנע: אסור לאדם להזדהות עם עצמו, עם ההיסטוריה שלו, עם הכאב שלו, עם הסבל שלו?
טלב אלסאנע: הדבר החשוב וההגיוני ביותר, להגיד: מדינת ישראל מכירה באחריותה על הנכבה הפלסטינית, מדינת ישראל מפצה את הפלסטינים על הנכבה שלהם, מדינת ישראל פותחת דף חדש לפיוס היסטורי בינה ובין העם הפלסטיני.
טלב אלסאנע: זה מה שצריך להגיד, אך במקום זה – במשך שישים שנים לא חוקקו, לא חשבו על זה, והיום הגאונים ממציאים חוק שיאסור את ציון יום הנכבה.
טלב אלסאנע: ונניח שמקיימים איזה אירוע ומדברים על הנכבה בכנס של בתי-ספר, כי זה חלק מן הזהות, לדעת שהיה אירוע כזה, זה הצד השני של המטבע.
טלב אלסאנע: יש את העצמאות הישראלית ויש את הנכבה הפלסטינית – אלה שני צדדים של אותו מטבע.
טלב אלסאנע: אז דנים בצד האחד ודנים בצד השני.
טלב אלסאנע: אבל: לא, זאת עבירה.
טלב אלסאנע: אז מה, רוצים לשכתב ולזייף את ההיסטוריה ולשנות אותה?
טלב אלסאנע: יש נרטיב פלסטיני, יש גרסה פלסטינית לאירועים האלה.
טלב אלסאנע: צריך להתעלם ממנה?
טלב אלסאנע: היא לא לגיטימית?
טלב אלסאנע: זה אבסורד.
טלב אלסאנע: דווקא ביום הזה חבר הכנסת מילר אומר שהוא רוצה להכניס סעיף בקרן הקולנוע, בגלל שהראו הצגה על השואה.
דוד רותם: חבר הכנסת אלסאנע, כאשר נגיע לדון בנושא הזה ונתבקש להכניס את זה, נדבר על זה.
טלב אלסאנע: תראה את האבסורד שבדבר.
טלב אלסאנע: מי שמכחיש את השואה, מענישים אותו.
טלב אלסאנע: מי שמציין את הנכבה, מענישים אותו.
טלב אלסאנע: כאן צריך לא להכחיש.
טלב אלסאנע: צריך לציין את זה בכל העולם, וזה לגיטימי, מותר, ואנו תומכים.
טלב אלסאנע: חבריי ביקרו באושוויץ ואנחנו בעד זה, לא בגללך אלא בגלל שכך אנו רוצים לחנך גם את הילדים שלנו.
טלב אלסאנע: אבל להגיד שמי שמציין את הנכבה עובר עבירה?
טלב אלסאנע: אני לא מתערב בחגיגות שלך ביום העצמאות.
טלב אלסאנע: תחגוג כרצונך, עם כמה זיקוקין-די-נור שתרצה, תרחף באוויר כפי שתרצה, אבל למה אתה אוסר עליי לקיים את האירועים שלי לציון הנכבה?
טלב אלסאנע: תחייה עם הרגשות שלך, ואני חי עם הרגשות שלי.
טלב אלסאנע: למה אתה רוצה להתערב שם?
חנין זועבי: צריך ללמד על הנכבה בבתי-הספר.
חנין זועבי: זה חלק מן ההיסטוריה של כולם כאן.
חנין זועבי: הנכבה היא לא רק חלק מן ההיסטוריה שלנו, אלא גם חלק מן ההיסטוריה של היהודים הישראלים.
טלב אלסאנע: למה צריך לחוקק חוק כזה?
טלב אלסאנע: למה צריך להגיע לשם?
טלב אלסאנע: הדבר השני, בהצעת החוק שלפנינו כל המושגים, אין להם הגדרה ברורה אלא הם מושגים מופשטים, כמו חבית שאין לה תחתית, שאפשר לזרוק הכול לתוכה.
טלב אלסאנע: מה זאת אומרת "תמיכה במאבק האויב"?
טלב אלסאנע: אם אני אומר שלפלסטינים הנתונים תחת כיבוש יש זכות להתנגד לכיבוש הישראלי – זה אסור?
חנין זועבי: חובתם להתנגד.
טלב אלסאנע: אני אומר שיש להם את הזכות להתנגד, כי הכיבוש לא חוקי, לא לגיטימי.
דוד רותם: איך מותר להם לעשות את זה?
חנין זועבי: עַם תחת כיבוש יכול למחות בכל האמצעים.
חנין זועבי: כך קובע החוק הבין-לאומי.
דוד רותם: אם זה בכל האמצעים – זה תמיכה בטרור.
טלב אלסאנע: באילו אמצעים לדעתך מותר למחות?
דוד רותם: לעם תחת כיבוש מותר לרצוח ילדים לפי החוק הבין-לאומי?
דוד רותם: הבל הבלים.
טלב אלסאנע: אני שואל אותך, אל תתחמק מן השאלה, לדעתך באיזה אופן מותר לעם הנתון תחת כיבוש להתנגד לכיבוש?
טלב אלסאנע: באיזו זכות מותר להם להתנגד?
דוד רותם: מי אומר שיש להם זכות להתנגד?
טלב אלסאנע: אתה שולל את הזכות שלהם.
טלב אלסאנע: אתה לא רוצה לציין אף דרך שמותרת להם לפעולה.
דוד רותם: לא אמרתי שאני שולל.
דוד רותם: אני שואל אותך באיזו דרך מותר.
דוד רותם: תגיד לי באיזו דרך.
טלב אלסאנע: אז מה, על ידי חלוקת פרחים לכובש?
דוד רותם: לא, על ידי הריגת ילדים ...
חנין זועבי: הדרכים שהחוק הבין-לאומי מתיר.
חנין זועבי: אנחנו מאמצים את החוק הבין-לאומי.
דוד רותם: תמיכה במאבק מזוין או במעשה טרור, זה מופיע בחוק הבין-לאומי?
טלב אלסאנע: דבר נוסף, כאשר אתה מגדיר כך את המושג הזה, כל דבר אפשר לכלול במושג "תמיכה".
טלב אלסאנע: כאשר אתה אומר שאתה תומך בהתנגדות של העם הפלסטיני לכיבוש, תשאל אותי מה זה התנגדות, מתי מותר, מה הגבול.
טלב אלסאנע: ליידות אבנים מותר?
טלב אלסאנע: לירות על חיילים מותר?
טלב אלסאנע: לפגוע בטנקים מותר?
טלב אלסאנע: לפגוע בילדים אסור.
טלב אלסאנע: היכן מותר והיכן אסור?
טלב אלסאנע: זה הכיבוש.
טלב אלסאנע: השאלה אם הוא חוקי או לא חוקי.
טלב אלסאנע: הדבר השני הוא "פגיעה בכבוד דגל המדינה".