GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
23591: לגבי בנק ישראל – הוועדה קיבלה בדיון הקודם את הנוסח שהוצע לעניין מי הם הגורמים המוסמכים.
23591: אנחנו סברנו שגם פה, מכיוון שמדובר על גוף שנותן רישיון - -
דוד רותם: זה רישיון שיכולה לתת גם מדינת ישראל, מה אתה רוצה ממני?
דוד רותם: אני מוחק את הסייג.
23591: פרטים ל"א עד ל"ד זה גופי חקירה שהוועדה אישרה אותם.
23591: גם פרט ל"ה – מדובר על כל מיני בעלי סמכות חקירה.
23591: ל"ו – הוועדה החליטה להשאיר את זה לדיון בהצעת החוק של הלבנת הון.
23591: ל"ז- גם כן, הוועדה קיבלה את זה כפי שזה, בעקבות הבקשה של המשרד לביטחון פנים.
23591: משרד החינוך – הוועדה השאירה את זה פתוח, היא לא החליטה האם להכניס את הגוף הזה או לא, וגם פה, כיוון שמדובר על גוף העסקה צריך לשקול האם להכניס את הסייג לגבי מב"דים.
דוד רותם: קודם כל – אני רוצה להכניס את המוכר שאינו רשמי.
דוד רותם: שים בצד רגע את ל"ח.
דוד רותם: שם יש לי בעיה, אני לא יודע.
דוד רותם: זה אמנם גוף העסקה אבל אני מדבר במורים שמגיעים לבית ספר שיש בו ילדים קטנים.
דוד רותם: קשה לי עם זה.
23591: פרט ל"ט – גם פה, הוועדה קיבלה פעם קודמת את הנוסח שהוצע לגבי הגופים, עם רשימת הגורמים.
23591: גם פה, בדומה ל - - פרט מ' – לשכת עורכי הדין.
23591: פה הוועדה לא התייחסה עדיין לנוסח שהוצע בעקבות התיקונים, ופה, כפי שאני מבין, יש רצון להכניס את הסייג.
אורן פרסקי: הואיל ואנחנו מטפלים בנושא הזה כל הזמן אני מבין את הדאגה של אדוני לאותם נחקרים שללא עוול בכפם.
אורן פרסקי: העניין הוא שכל עבריין שאי פעם הורשע בעבירה חמורה, היה קודם נחקר.
אורן פרסקי: ולכן, כל אחד שאכן ביצע את העבירה ואכן עומד להיות מורשע, עבר את השלב של החקירה.
אורן פרסקי: אם מחליטים לא לתת מידע לגבי האנשים האלה, אז אנחנו שופכים, לדעתי, את התינוק עם האמבטיה.
אורן פרסקי: ניאלץ לקבל, מחוסר ידיעה, אנשים שעומדים להיות מורשעים, אולי, בעבירות הכי חמורות.
אורן פרסקי: העבודה שלנו היא לברור את המוץ מהתבן ואנחנו כפופים לביקורת שיפוטית כל הזמן.
אורן פרסקי: ולכן, אי מסירה של המידע לגבי השלב הזה מסכן את הציבור, לדעתנו.
אורן פרסקי: עם כל ההבנה, מקור הבעיה הוא באורך תהליכי החקירה.
אורן פרסקי: חקירה שאורכת שנים, פוגעת בזכויות האדם של האדם שנחקר, לא בגלל שגוף כזה או אחר בודק אותו, מכיוון שייתכן שהוא אשם.
אורן פרסקי: מכיוון שזכויותיו להיות נחקר – נתון לחקירה תוך זמן קצר ואחר כך להמשיך בחייו, אם הוא חף מפשע.
אורן פרסקי: אם הוא לא חף מפשע אז צריך לעשות את מצוות המחוקק ומי שעבר עבירה שהיא בת קלון לא צריך להיות עורך דין, ומתפקידנו להגן על הציבור.
אורן פרסקי: אז אני מבקש לא לשפוך את התינוק הזה עם האמבטיה.
אורן פרסקי: אנחנו הסף היחידי לגבי הכניסה למקצוע עריכת הדין.
אורן פרסקי: מוסדות ההשכלה הגבוהה כבר אינם מסננת.
אורן פרסקי: מי שרוצה ללמוד יכול ללמוד.
אורן פרסקי: מי שלומד מספיק טוב, אם הוא פיקח – ויש הרבה עבריינים פקחים, אדוני, שעוברים את המבחנים.
אורן פרסקי: הם עוברים את המבחנים ואחר כך השער היחידי מהכניסה – זה אנחנו.
אורן פרסקי: לשים אותנו כסומא באפילה, אני חושב שזו לא מדיניות נכונה.
אסף רוזנברג: זה כמובן נכון גם לגבי עובדי המדינה.
ישי שרון: אני אומר שזה נכון לגבי כולם.
ישי שרון: מי שלא מקיים כאן את מצוות המחוקק זה לאו דווקא אנשים שהוגשה נגדם תלונה, אלא – משטרת ישראל בכבודה ובעצמה שלא מקיימת את התקנות.
ישי שרון: לבוא, ובגלל שיקולי נוחיות ארגונית ולפגוע באינטרסים אחרים שנוגעים לפרטיות - -
דוד רותם: אני רוצה להגיד לך, אורן פרסקי – אתה יודע שאני לא מקבל את מגילת העצמאות – בכל מה שקשור למקצוע עריכת הדין, אני כבר מחקתי.
דוד רותם: אני אגיד לך רק דבר אחד: יש גם כמה עורכי דין ששמעתי שהורשעו בעבירות פליליות.
אורן פרסקי: קשה מאד לטפל בזה, אדוני.
אורן פרסקי: הרבה יותר קל - -
דוד רותם: אבל כשקיבלת אותם עוד לא נפתחה החקירה.
אורן פרסקי: אז אני אמשיך לקבל אותם.
דוד רותם: למה לך לקבל אותם?
דוד רותם: בוא נעשה דבר אחר, יש לי רעיון הרבה יותר טוב- בוא נתקן את חוק לשכת עורכי הדין, או את התקנות, ונקבע שכל מועמד צריך להיחקר בפוליגרף ולהישאל: האם עברת עבירה פלילית בחייך?
דוד רותם: כל אלה שישקרו – בוא נקבע שהם לא מתקבלים.
דוד רותם: אתה יודע מה?
דוד רותם: אם נעשה את זה גם ל – 45 אלף, אני מניח שאנחנו מגיעים למספר שלי מקסימום.
דוד רותם: אתה חוזר ל – 5,000 - -
עמרי שגב: אני מבקש להכניס תיקון נוסף, אם אפשר.
עמרי שגב: במסגרת העבודה שלנו על פקודות הצבא, פרט י"ט בתוספת הראשונה לחוק, קובע את ההסמכה של פוקד צבאי לקבל מידע מהמרשם הפלילי.
עמרי שגב: בסוף הסעיף יש שני בעלי תפקידים שהם אינם קיימים היום ולכן נבקש להשמיט את בעלי התפקידים האלה מהתוספת, כך שהם לא יופיעו.
דוד רותם: מי זה, ראשי ענפים בשלישות הראשית?
עמרי שגב: נכון, של צבא הגנה לישראל.
עמרי שגב: את הסיפה הזו אפשר להוריד.
דוד רותם: אז אתה אומר: "פוקד כמשמעותו בחוק שירות הביטחון נוסח משולב".
עמרי שגב: "או מי שהסמיכו לכך בפקודות הצבא".
דוד רותם: מקובל עליכם, משרד המשפטים?
גבריאלה פיסמן: כן, זה מקובל עלינו.
גבריאלה פיסמן: זו פשוט בקשה שהובאה בפנינו רק עכשיו.
גבריאלה פיסמן: אני מניחה שהשר יאשר אותה ללא קושי.
דוד רותם: כמה שאנחנו מצמצמים יותר את המקבלים זה יותר טוב.
דוד רותם: אז את לשכת עורכי הדין אנחנו נשאיר בצד.
23591: מפקח – הוודעה אישרה – לא היו בעיות מיוחדות.
23591: מדובר בתוספת השלישית –
דוד רותם: אתם זוכרים את ההערה פה, שרק הנשיאות של ועדת ההתמחות תקבל –
23591: אני עובר לתוספת השלישית.
23591: אני קיבלתי אתמול כמה הערכות ניסוח ממשרד המשפטים אז אני אנסה לקרוא את זה לפי ההערות של משרד המשפטים.
23591: בפרט ה' יופיע – פרקליט צבאי ותובע צבאי, שזה בעצם הגוף המופיע בפרט י"ב, שהוועדה אישרה.
23591: פרט ו' – יהיה ראש המטה הכללי וראש אגף כוח אדם בצבא ההגנה לישראל או מי שהוא הסמיך לכך לעניין תפקידים בעלי רגישות מיוחדת, כפי שייקבע בפקודות הצבא.
23591: זה גם מה שהוועדה החליטה עליו.
23591: פרט ו' – הוסכם למחוק אותו.
23591: פרט ז' – הוסכם להשאיר אותו ולהוסיף את עניין – מתן רישיון.
23591: פרט ח' – הוועדה לא קיבלה החלטה האם לאשר את עניין מפקחי העבודה לעניין חומרי הנפץ, או לא.
דוד רותם: אבל צריך להגביל את זה – לא לעניין מינוי.
דוד רותם: "לעניין מתן הסמכה או היתר לפי חוק חומרי נפץ".
דוד רותם: מה זה מינוי?
דוד רותם: מה ממנים לפי חוק חומרי נפץ?
זאב דיבסק: מינוי כבעל תפקיד, מפוצץ.
זאב דיבסק: מה שנקרא – ממונה על פיצוצים.
דוד רותם: מה זה ממונה על פיצוצים?
דוד רותם: תגיד לי מה הוא עושה.
זאב דיבסק: זה האדם היחידי שרשאי לפוצץ.
דוד רותם: הוא זה שלוחץ על הכפתור?
דוד רותם: אתם לא צריכים לדעת עליו שום דבר?
דוד רותם: הוא לוחץ על הכפתור.
זאב דיבסק: אבל אתה יודע מה קורה כשיש בידיים שלו עשרות קילוגרמים של חומר נפץ?
דוד רותם: יש לו בידיים עשרות קילוגרמים של חומרי נפץ שנמצאים בתוך החורים שמחוברים אליו עם חוט, והוא לוחץ על הכפתור.
דוד רותם: מה הוא כבר יכול לעשות?
דוד רותם: חבר'ה, בחייכם – עזבו.
זאב דיבסק: קודם כל – יש לנו מקרים, אני רוצה להזכיר.
זאב דיבסק: אדוני היושב ראש, בשנת 98 הקימו ועדה בראשות שלושה משרדי ממשלה – משרד המשפטים, משרד העבודה והרווחה דאז, והמשרד לביטחון פנים, בגלל זליגה של כמויות גדולות מאד של חומרי נפץ - -
דוד רותם: אבל לא המפוצץ מזליג.
זאב דיבסק: זה זה.
זאב דיבסק: זה הבן אדם.
זאב דיבסק: הוא מחזיק בידיים כמויות גדולות מאד.
זהבה לייב: קשה להצדיק את האבחנה הזו.
דוד רותם: אני חשבתי שהמינוי – זה זה שלוחץ על הכפתור לפוצץ.
זהבה לייב: ככלל, אין הבדל גדול בין מינוי לבין מתן היתר, אדוני.
דוד רותם: לכן שאלתי – על מה מדובר שם על מינוי, כי שם אני מניח שיש דברים שהם מינוי ויש דברים שהם היתר, ויש שם דברים אחרים.
דוד רותם: זה לא על אותו הדבר.
דוד רותם: לכן אני שואל.
זאב דיבסק: אני מבקש להסביר.
זאב דיבסק: כנראה שחשבתי שהדברים ברורים.
זאב דיבסק: אותו ממונה על פיצוצים הוא האדם שרשאי לקבל את חומר הנפץ מהמפעל.
זאב דיבסק: הוא מחזיק את כל הכמויות אצלו ברכב מיוחד והוא זה שמבצע את ההכנות לפיצוץ, וכמובן – לוחץ בסוף על הכפתור.
דוד רותם: אבל הוא גם מחזיק את חומר הנפץ.
דוד רותם: אז תגיד את זה.
חנה מזור: גם להכניס את היבואן.
חנה מזור: מי שנותן היתר לייבא.
דוד רותם: למה אני צריך לתת את זה פה?
דוד רותם: יש לו את זה בתוספת הראשונה, והוא יקבל דרך התוספת הראשונה.
23591: פרט ח' – הוועדה אישרה נציב בתי הסוהר.
23591: הניסוח, בעקבות ההערה שקיבלתי ממשרד המשפטים יהיה כך: "נציב בתי הסוהר, לגבי סוהרים בשירות בתי הסוהר לעניין מינוי או ביטול מינוי, וכן לעניין עבודה".
23591: הוועדה ביקשה להוריד את עניין העובדים ואז זה יישאר רק לגבי מינוי או ביטול מינוי - -
דוד רותם: מה זה לגבי עבודה של סוהרים?
דוד רותם: מינוי או אי מינוי?
גבריאלה פיסמן: מדובר גם על – במהלך תפקודם.
גבריאלה פיסמן: צריך פשוט להבהיר שהמידע יימסר לא רק בשלב ההתחלתי של ביטול או - -
דוד רותם: לא, זה לעניין מינוי או ביטול מינוי.
דוד רותם: גם במהלך עבודתם- אני צריך לקבל את המידע כדי לבטל לו את המינוי.
גבריאלה פיסמן: זה הנוסח שמופיע בסיפה של פרט ו'.
גבריאלה פיסמן: אני חושבת שאם נשנה אותו זה עלול להעלות ספקות פרשנים.
בנימין פולצ'ק: ברשות אדוני, אסיים את ענייננו – הייתי מבקש רק לגבי פרט ו', סליחה שאני חוזר לתוספת הראשונה- התיקון שאדוני אישר בישיבה הקודמת היה תיקון טכני בלבד.
בנימין פולצ'ק: היה כתוב: "עובדי שירות בתי הסוהר", ואדוני, בצדק, קיבל ותיקן – "סוהרי".
בנימין פולצ'ק: אז אם אפשר בכל זאת לאשר את התיקון של פרט ו'- זה היה תיקון טכני ללא שום קשר לשום מחלוקות גדולות.
בנימין פולצ'ק: ממש טכני בלבד, ולהפך- הורדנו את העובדים.
דוד רותם: הוא שואל למה הכנסתי עכשיו את ההסתייגות.
בנימין פולצ'ק: פשוט מאד- מאחר ויש לנו גם חיילים אז המינוח הקיים, "עובדי, הוא לא נכון, אלא - -
דוד רותם: יהיה כתוב – "סוהרי".
בנימין פולצ'ק: בסדר.
דוד רותם: אבל אתה לא רוצה שאני אכניס את "המידע לפי סעיף 11 יימסר".
דוד רותם: זה עדיין נשאר לי בראש, שאמרת את זה כבר.
גליה ניצני: אדוני, כמו שפירטנו בהתנגדות –אנחנו לא התנגדנו להוספת אותו צוות, שממליץ לגופים שונים שמחליטים בענייני מאסרו של אסיר, כמו שב"ס וועדות שחרורים – לא התנגדנו להוספתו לתוספת הראשונה, אבל לתוספת השלישית אנחנו חושבים שאין מקום להוסיף את הצוות הזה.
גליה ניצני: כי ראשית, מדובר בגוף שתפקידו להמליץ, למשל – לוועדת השחרורים, כשהיא דנה באפשרות של שחרור מוקדם, או לשב"ס, כשהוא דן באפשרות של חופשות או שילוב האסיר בשיקום.
גליה ניצני: הגופים האלה- שב"ס, ועדות שחרורים, הם, על פי קביעת המחוקק, לא חשופים לתיקים הסגורים, ובצדק- לא חשופים, כי לתיקים האלה בעצם אין שום ערך ראייתי.
גליה ניצני: בצדק אמר כבוד יושב הראש לגבי עניין אחר – חשיפת הממונה על עבודות שירות לתוספת הזו, בעצם מדובר בסוג של רכילות.
דוד רותם: תעשי לי טובה, אל תיכנסי לשדה המוקשים של הממונה לעבודות שירות, כי – די, גמרנו.
דוד רותם: אני בזבזתי על הדברים האלה שם יותר מדי ישיבות, כי ניסו לעשות לי את התרגיל.
דוד רותם: אני החלטתי מה הם יקבלו, ואמרתי – לא אתן לכם בתקנות האלה מה שלא נתתי בחוק.
גליה ניצני: או.
גליה ניצני: קיי, אני רק אומרת שלגבי ועדת השחרורים ושב"ס – הם לא חשופים לחומר הזה, כי אין לו ערך ראייתי, ולא יכול להיות שבדלת האחורית החומר ייכנס דרך המלצות ועדת אלימות במשפחה.
גליה ניצני: אין כל אסמכתא מחקרית שניתן לבסס על תיק שסגור, על איזשהו חשד בעלמא, שרשות מוסמכת תחליט החלטה אקטיבית - - - בדקה והחליטה שאין בתיק הזה ממש, ואין מקום להמשיך לחקור או להעמיד לדין.
גליה ניצני: אין שום - - שבכלל ניתן לבסס מסוכנות לגבי אדם על בסיס מידע כזה, ולכן אנחנו חושבים שהדבר הזה הוא דבר שבאמת מחתים אדם, חושף את הרשויות המוסמכות להחליט בעניינו לראיות שהן לא מהימנות ונוגד את כל העקרונות של מידתיות ושל חוק המרשם הפלילי בהקשר הזה.
ליאורה אברמוביץ: קודם כל אני רוצה להסביר שאמנם המכתב – אני כתבתי את המכתב לוועדה אבל ההצעה הזו מגובה בהצעה של משרד המשפטים ופרקליטות המדינה, עורכת הדין יוכי גנסין, תומכת בהצעה הזו.
ליאורה אברמוביץ: כמו שאמרתי - - משרד הרווחה בלבד - -
דוד רותם: זו לא בושה גם למשרד הרווחה להגיש בקשה כזו, זה לגיטימי, וזה לא חשוב אם משרד המשפטים תומך או לא.
ליאורה אברמוביץ: מאה אחוז, אבל זה בגיבוי פרקליטות המדינה שמופיעה בעתירות של אסירים בבג"ץ.
ליאורה אברמוביץ: אני רוצה להסביר- המידע הזה על תיקים סוגים הוא חשוב לוועדה לדעת - - אלימות במשפחה וגילוי עריות- הם לא שופטים את האסיר ולא קובעים אם הוא עשה את העבירה או לא.
ליאורה אברמוביץ: זה מידע שמוביל לאיזושהי בדיקה מול קורבן העבירה ומול האסיר, לגבי האירוע הזה.
ליאורה אברמוביץ: דרך אגב, בודקים רק אירועים 7 שנים אחורה ולא מעבר לכך, קבענו הגבלה כזו.
ליאורה אברמוביץ: עדיף שהמידע הזה יגיע מגורם אובייקטיבי ולא מהאישה או מהאסיר, כדי שהאסיר לא יוכל לבוא בטענות כלפי האישה או כלפי בן המשפחה שגילה מידע כזה.
ליאורה אברמוביץ: אני רוצה להסביר שוב שהוועדה היא ועדה מקצועית של עובדים סוציאליים.
ליאורה אברמוביץ: הם לא שופטים ולא קובעים אם הוא עשה או לא.
ליאורה אברמוביץ: הם בוחנים את המידע.
ליאורה אברמוביץ: צריך להבין על מה אנחנו מדברים – אנחנו מדברים על תופעה של אלימות במשפחה שהיא הרבה פעמים תופעה שחוזרת על עצמה.
ליאורה אברמוביץ: אישה מגישה תלונה ואז חוזרת בה, נלחצת, ואז זה מתפרץ שוב והיא מגישה עוד תלונה.
ליאורה אברמוביץ: זה שהיתה תלונה קודמת – מאד חשוב לדעת, וזה שהוחלט לסיים את התיק ולא להגיש כתב אישום – הם לא לוקחים את זה בחשבון, הם בודקים לגופו של עניין האם היתה תלונה, ובודקים את זה מול האישה.
ליאורה אברמוביץ: לדעתי אין פה שום פגיעה באסיר.
ליאורה אברמוביץ: זה גם עוזר לאסיר, דרך אגב, כי אם הוא אסיר שעושה עבירות כאלה, אז הוא מקבל טיפול בתחום הזה, לצורך שיקומו.
דוד רותם: אני אגיד לכם דבר אחד – אני טחנתי את הדברים האלה לילות שלמים.
דוד רותם: יש כל מיני דברים שאני אוהב, יש דברים שאני לא אוהב, ויש דברים שאני עוד אוהב פחות.
דוד רותם: מה שאני הכי פחות אוהב זה כל השחרור על תנאי ממאסר.
דוד רותם: כששופט קובע שאדם צריך לשבת שלוש שנים, אז אדם צריך לשבת שלוש שנים.
דוד רותם: יש שכבה עוד יותר נמוכה מזה, וזה – סוג העבריינים שאנחנו מדברים עליהם.
דוד רותם: אני לא חושב שיקרה שום דבר.
דוד רותם: מדובר בעבריינים של עבירות אלימות במשפחה, עבירות מין.
דוד רותם: צריך לבדוק טוב טוב את כל מה שרק אפשר.
דוד רותם: ותסלחו לי שאני אומר: אילו אני הייתי יושב שם, גם הייתי בודק רכילות, כדי לקבל החלטות.
דוד רותם: אני לא מוכן להיות שותף, אפילו לא במקרה אחד, שבגלל שאני לא אישרתי את התקנה הזו אדם כזה ישוחרר.
דוד רותם: לא אני.
דוד רותם: יכול להיות שחבריי יגברו עלי.
דוד רותם: יכול להיות שהם ינצחו אותי.
דוד רותם: אני אבקש את כולם לקרוא את ההתנגדות של הסנגוריה, עוד פעם.
דוד רותם: אני אומר לכם מה עמדתי.
גליה ניצני: אני רק רוצה לציין, אדוני, שהוועדה הזו דנה לא רק באנשים שהורשעו, שמרצים מאסרם בגין עבירות אלימות במשפחה ועבירות מין במשפחה – היא דנה גם באדם שהיום מרצה את מאסרו בגין עבירת תעבורה.
גליה ניצני: מדובר באנשים שהם בעלי פרופיל, על אדם שהיום, לדוגמה, מרצה מאסר בגין עבירה אחרת, אפילו עבירת תעבורה, כנראה חמורה, כי היא הביאה אותו לכדי מאסר בפועל, אך בעברו, הרשעה קודמת, יכול להיות לפני שנים רבות, בעבירה של אלימות במשפחה.
גליה ניצני: גם אנשים כאלה ייכנסו לגדר הגדרת האנשים שוועדת האלימות במשפחה תגיש המלצות לגביהם.
גליה ניצני: לכן זה הרבה יותר רחב ממה שאדוני אמר.
דוד רותם: רק רגע- זה נכון?
ליאורה אברמוביץ: כן.
ליאורה אברמוביץ: אסיר שיושב היום על עבירה אחרת, אבל בעברו, שבע שנים אחורה, ישב על עבירת אלימות במשפחה או גילוי עריות – העניין שלו יגיע לוועדת אלימות, הם יחליטו אם להגדיר אותו כאסיר אלימות – לאו דווקא יגדירו אותו.
ליאורה אברמוביץ: ודרך אגב, 70% מתוך המקרים האלו שמגיעים להגדרה מוגדרים כאסירים רגילים ולא כאסירי אלמ"ב, אבל הם יבואו עם המידע לוועדה ויבחנו – שוב, כדי להגן על קורבנות ובני משפחה שנפגעו.
דוד רותם: עכשיו באמת כבר לא הבנתי.
דוד רותם: אדם, בעברו – היה נותן לאשתו סטירת לחי בכל בוקר.
דוד רותם: אף פעם לא פתחו לו תיק, תמיד סגרו מתוך "חוסר עניין לציבור".
דוד רותם: אחרי שש שנים, אותו אדם השתתף בהפגנה נגד ההתנתקות והורשע בסיכון אדם בנתיב תחבורה, ונדון לשלוש שנות מאסר.
דוד רותם: ועכשיו בודקים אם הוא אלים כנגד אשתו?
ליאורה אברמוביץ: אכן נקבע בפסיקה של בית המשפט העליון שמקרים כאלו ראויים לבדיקה בוועדת אלימות במשפחה וגילוי עריות.
ליאורה אברמוביץ: אם בתוך 7 השנים אחרונות הוא הורשע וישב במאסר בגין עבירות כאלו – עניינו יגיע לוועדה, יבחנו אם הוא מסוכן עדיין לבן המשפחה או לא.
דוד רותם: אני אגביל את הסעיף הזה לגבי עבריינים המרצים עונש של אלימות במשפחה או עבירות מין.
דוד רותם: כעת.
זהבה לייב: אני לא אוכל לדעת את המידע הזה, אדוני.
זהבה לייב: זה יהיה תלוי פניה שלהם.
זהבה לייב: יש דברים שאנחנו לא יכולים - -
ליאורה אברמוביץ: ברור.
ליאורה אברמוביץ: הפניה תהיה שלנו.
ליאורה אברמוביץ: אנחנו נפנה.
דוד רותם: אם הם יפנו ויבקשו את זה במקרה לא נכון, אז הם עוברים עבירה.
זהבה לייב: זו אחריות שלהם, רק שיהיה ברור, כי אנחנו לא מסוגלים - -
דוד רותם: אני יודע שאתם לא מסוגלים, אני אדאג להחליף לכם את המחשב.
דוד רותם: אני היום אשב עם השר לביטחון פנים, תאמינו לי.
גליה ניצני: אם אפשר עוד הערה בנוגע לדברים שנאמרו על ידי ליאורה אברמוביץ.
גליה ניצני: נאמר כאן שהם מזמינים את האסיר ומבקשים את תגובתו בנוגע לאותם תיקים סגורים, אבל בפועל - -
ליאורה אברמוביץ: אם ידוע לנו.
ליאורה אברמוביץ: היום לא ידוע לנו על תיק סגור.
גליה ניצני: אדוני – בפועל, האסיר אינו בא בפני ועדות אלימות במשפחה.
גליה ניצני: הן קובעות, ממליצות, לגורמים המוסמכים על סמך עבודה ודו"חות שמגישים גורמים אחרים לוועדה.
גליה ניצני: הוועדה הזו – האסיר לא בא בפניה.
גליה ניצני: ולכן, אסיר כזה, שהוועדה רואה בעניינו תיק סגור, לא תינתן לו הזדמנות להסביר לוועדה מה המשמעות של התיק הסגור, מה היה, להביא את גרסתו.
גליה ניצני: היחידה שמראיינת את האסיר היום היא העובדת הסוציאלית בכלא, אבל היא, כך נקבע וכך גם היה ראוי להיקבע, לא רואה תיקים סגורים, ולכן – למעשה, מכניסים פה מידע מאד מאד בעייתי מבחינה ראייתית ולא נותנים גם לבן האדם זכות לטעון.
גליה ניצני: אז אם העניין הזה עובר אני מבקשת שתישקל האפשרות להוסיף הסתייגות נוספת -"ובתנאי שהאסיר הובא בפני הצוות וניתנה לו הזדמנות להסביר ..." - - -
דוד רותם: אני לא מארגן את הזינזנות והפוסטות ולא מארגן ימי חופשה לאסירים.
גליה ניצני: גם היום, מעריכי מסוכנות של מב"ד, למשל, שהם חשופים לתיקים סגורים, הם לא עושים שימוש במידע לביסוס המסוכנות.
גליה ניצני: הם עושים שימוש במידע כדי לבדוק מיהמנות.
גליה ניצני: אבל הם עושים את זה כי הם באים בראיון ישיר מול האסיר.
דוד רותם: אני נותן להם את האפשרות.
דוד רותם: מה הם יעשו עם זה, את מי הם יראיינו ואת מי לא, למה ואיך – אני לא אתערב להם.
מירי כספי: אני מבקשת לחזור לסעיפים ל"א, ל"ב לתוספת הראשונה, רשות המסים.
מירי כספי: ההסמכה ניתנה כאן למנהל.
מירי כספי: המנהל לא מבקש את הרישיונות.
מירי כספי: אם אפשר – סמנכ"ל לחקירות - -
דוד רותם: אני נותן את זה לבעל הסמכות על פי החוק.
דוד רותם: לא סמנכ"לים, לא עוזרים ולא מנהלים.
מירי כספי: סליחה, אתה מחקת "מי שהוא הסמיך לכך".
דוד רותם: אתם לא יכולים לפנות ל - -רשות המסים, אז אל תבקשו את המידע.
דוד רותם: לא אתן לכל פקיד במדינת ישראל - -
מירי כספי: - - סמנכ"ל אחד - -
דוד רותם: אני לא מוכן.
דוד רותם: לא אתן.
דוד רותם: כבר התווכחנו על הסיפור הזה.
דוד רותם: אני אגביל את מספר האנשים, לא אחלק את זה.
דוד רותם: אני לא יודע מי זה סמנכ"ל - -
מירי כספי: אנחנו מחליפים בין מנהל לבין - -
דוד רותם: את לא מבינה שיש הבדל בין מנהל רשות המסים לבין סמנכ"ל?
דוד רותם: יש הבדל גדול מאד.
דוד רותם: אז הוא יכין לו מכתב והמנהל ייקח את הנייר.
גבריאלה פיסמן: דווקא במקרים אחרים החלטנו לפי הגורם הפרקטי שעושה את התפקיד.
דוד רותם: בצבא.
גבריאלה פיסמן: לא רק בצבא, עשינו את זה גם לגבי הגופים הביטחוניים - -
דוד רותם: מה את רוצה, שאני אגיד בגופים כאלה – לכו לראש המלב"ב או לראש השב"כ?
דוד רותם: יש הבדל בין הגופים.
דוד רותם: אני מדבר פה בגוף אזרחי, לא בגוף ביטחוני.
גבריאלה פיסמן: גוף חקירות.
דוד רותם: אבל גוף אזרחי.
דוד רותם: מנהל רשות המסים, על פי החוקים, הוא תמיד בכל הסמכות.
מירי כספי: אבל יש לו תמיד סמכות להאציל את הסמכות - -
דוד רותם: למעט במקרה הזה.
מירי כספי: מעל 5,000 עובדים, אם אפשר - - ולחתום על בקשות לקבלת מרשם פלילי – אני לא חושבת שראוי שזה יהיה התפקיד שלו, לעשות.
מירי כספי: יש לו סמנכ"ל חקירות, לצורך העניין הזה.
דוד רותם: אז יש בינינו חילוקי דעות מה ראוי ומה לא ראוי.
מירי כספי: אדוני יחליט.
מירי כספי: אדוני, כמובן, מחליט.
דוד רותם: לכן אני אומר שיש לנו חילוקי דעות.
דוד רותם: אני רוצה שתביני.
דוד רותם: כמו שאני רוצה לתת האזנות סתר, אני לא רוצה שזה יילך לכל שופט.
דוד רותם: התלבטתי קשות לגבי בנק ישראל אם לתת את זה לעוד מישהו.
דוד רותם: אי אפשר לפתוח את העניין הזה.
דוד רותם: חבר'ה, אנחנו נותנים - - שהוא נמצא עמוק בכיס של הבן אדם, ולא יכול להיות שזה יהיה סמנכ"ל, ואחר כך – הפקידה ידעה, וכן הלאה.
דוד רותם: ככה אני יודע שיש לי כתובת אחת: מנהל הרשות.
דוד רותם: הוא האדם שבחקיקה, בפסיקה, מתייחסים אליו.
דוד רותם: אני יודע אל מי אני בא.
דוד רותם: ולא, אחר כך –סמנכ"לים.
מירי כספי: אני מתנצלת, אבל בכל מקום שבחוק כתוב "המנהל", כתוב – "או מי שהסמיכו לכך".
דוד רותם: כי אני לא אתן לו הסמכה לכל העולם.
מירי כספי: לא לכל העולם, לאדם אחד.
דוד רותם: לא נותן הסמכה אפילו לרבע אדם.
גבריאלה פיסמן: פשוט, כאשר מתוארת הפרקטיקה נראה לי שזה כן יהיה נכון להתייחס ל - - הזה.
גבריאלה פיסמן: אם הפרקטיקה היא כזו שמנהלי אגפי חקירות – הסמנכ"לים הם אלה שעושים את העבודה הזו - -
23591: מה שנשאר לנו פתוח זה בעצם שישה גופים, שישה פרטים שלגביהם יש שאלה האם או לא - -
דוד רותם: השאלה היא כזו: אני יכול לאשר את הכל, למעט ששת הגופים האלה, ששת הפרטים האלה.
דוד רותם: ואז, מה שיקרה – אני אשב עם חברי הוועדה שביקשו שהם רוצים לדון בזה, לגבי הגופים האלה.
דוד רותם: ואז, אנחנו נכנס שוב את הישיבה לזמן קצר מאד, כדי להחליט, להצביע, ולגמור את הסיפור.
גבריאלה פיסמן: או.
גבריאלה פיסמן: קיי.
גבריאלה פיסמן: בזמן הזה אנחנו ננסה לחזור לשר המשפטים, אני מקווה שהוא ישוב מחו"ל עד אז.
דוד רותם: הוא חוזר ביום ראשון.
דורית ואג: וביום שני הוא פה.
דוד רותם: יחד עם היועץ.
23591: אני רק רוצה לומר על איזה גופים מדובר: פרט ה', עניין של תפקידים של העסקה שלא במכרז, פרט ו' – העניין של נציב שירות המדינה, האם להוסיף את הסייג הזה או לא, פרט ו (1) – יועץ משפטי של רשות מקומית, פרט ח' – גופים ש - - על ידי המלמ"ב - -
דוד רותם: אתה זוכר ששם צריך לתקן.
23591: פרט ל"ח – עניין משרד החינוך, ביקשת להשאיר את זה כרגע בצד, לעניין הסייג, ולשכת עורכי הדין.
23591: אלה הגופים שעליהם מדובר.
דורון סולובטיציקי: אדוני, אנחנו מבקשים להשאיר לאותה ישיבה, לכשתהיה, גם את הבקשה של בנק ישראל - - בתוספת השלישית שציינו אותה בדיון הקודם.
דוד רותם: לא ייכלל בתוספת השלישית.
דורון סולובטיציקי: בכל מקרה, אנחנו נמצאים מול משרד המשפטים.
דוד רותם: אתה מבקש, אין בעיה –שיירשם.
דוד רותם: בוא נאמר ככה – התקנות לגבי התוספת השלישית אושרו.
דוד רותם: מה שנשאר לנו זה רק לגבי התוספת הראשונה.
דורון סולובטיציקי: אני יכול רק לבקש.
23591: אז הוועדה אישרה את כל התקנות למעט ששת הפרטים האלה.
23591: בתיקונים המחויבים.
דוד רותם: אנחנו פותחים היום דיון בהצעת חוק ממשלתית, הנקראת "הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 92) (הבניית שיקול הדעת השיפוטי בענישה), התשס"ו-2009".
דוד רותם: הצעת החוק הונחה על שולחן הכנסת בחודש יולי 2006, אך על פי הנוסח שהוגש ועל פי כל חומר הגלם שהוכן, אי אפשר היה אפילו להתחיל לדון בה.
דוד רותם: ב-15 באוקטובר 2009, בהמשך לפגישה שקיימתי עם שר המשפטים ועם היועץ המשפטי לממשלה, הודיע לי היועץ המשפטי כי נחתם הסכם התקשרות עם שני חוקרים לצורך הכנת מחקר על עונשי מוצא בשלוש עבירות, והמחקר יושלם עד סוף דצמבר 2009.
דוד רותם: משהודיע כך היועץ המשפטי קבענו את הדיון להיום על מנת להתחיל לדון בחוק חשוב זה.
דוד רותם: הביטחון האישי של האזרח במדינה הוא חלק מהחובות שחייבת המדינה לאזרחיה.
דוד רותם: זה לא תלוי, לא בעמדות פוליטיות ולא בעמדות מדיניות.
דוד רותם: האזרח, שהוא המרכז במדינה, צריך להיות בטוח, או לפחות להרגיש שביטחונו האישי מובטח.
דוד רותם: לצערנו, בשנים האחרונות במדינת ישראל חל כרסום בהרגשת הביטחון האישי של האזרח - מעשי אלימות, שוד, גניבה, דקירות ורצח הפכו למעשה של יום-יום.
דוד רותם: ואם נחבר לכך את התמשכות ההליכים המשפטיים, החקירה, הדיון המשפטי והזמן עד שניתן פסק דין, נבין מדוע האזרחים במדינת ישראל איבדו את ביטחונם האישי וגם את ביטחונם במערכת המשפט.
דוד רותם: שלושה הם השותפים בביטחונו האישי של האזרח: המשטרה, אשר תפקידה הוא לחקור את העבירה שבוצעה, למצוא את האשמים ולהכין את חומרי החקירה; הפרקליטות, שתפקידה הוא לנתח את החומר ולגבש מסקנה האם יש מקום להגשת כתב אישום; ובית המשפט, אשר תפקידו לבדוק את הראיות ולקבוע מעבר לכל ספק סביר שאדם חייב או שאדם זכאי.
דוד רותם: האזרח במדינה רוצה לראות את האדם שעבר עבירה מובא לדין במהירות, ושהמשפט מתחיל ונגמר בזמן סביר.
דוד רותם: בשנים האחרונות נערכו מספר סקרים והוכח, כי הסחבת, חוסר האחידות בענישה, ולעתים גם העונשים הקלים שמטיל בתי המשפט, הם חלק מהגורמים לאובדן האמון של הציבור במערכת המשפט.
דוד רותם: איך אנחנו יכולים להסביר לציבור מקרה שבו אדם מורשע בסחיטה באיומים, באיומים, בהדחה בחקירה, ונידון לחמישה חודשי מאסר בפועל?
דוד רותם: הסיבה שנותן בית המשפט היא, שמבלי להקל מחומרת המעשים ומהצורך בהצבת גבולות, אך בהתחשב ברווח ובחיסכון זמן של בית המשפט, מכיוון שהנאשם הודה, יש להקל בעונשו; או נאשם שהורשע בעבירות של סחיטה באיומים שהביאו לידי מעשה, כליאת שווא וקשירת קשר, נידון למאסר על תנאי של 12 חודשים וקנס בסך 1,000 שקלים, והנימוקים הם, שמדובר בעבירה ראשונה, הנאשם הוא סטודנט למשפטים, ובית המשפט אינו רוצה להכתים את עתידו בכתם של מאסר.
דוד רותם: ובכן, הציבור איננו מבין את הדברים.
דוד רותם: הצעת החוק, שנתחיל לדון בה, מבוססת בעיקרה על דוח של ועדת השופט גולדברג משנת 1997, אשר מאמץ בצורה מסוימת עקרונות ענישה אשר נועדו להשיג שוויון ואחידות בענישה, תוך אימוץ העיקרון של הלימה בין העבירה, הערך המוגן והצורך להגן על הציבור.
דוד רותם: יש בהצעת החוק חסרונות, נצטרך לדון בה לעומק במשך תקופה לא קצרה כדי להביא אותה למיטב.
דוד רותם: אבל יש בה כדי לפתור דברים שאמר השופט המנוח חיים כהן במאמרו "ענישת צדק – הרהורים שלאחר השפיטה", שבו הוא אומר כך: "מסימני ההתנשאות הוא גם אמונתם של רבים מהשופטים שכדי לגזור גזר-דין צודק, די באינטואיציה שחנן אותם אלוהים.
דוד רותם: אין מן הצורך לבזבז זמן שיפוטי יקר על שיקולים ושקילות ולהעמיק חשוב וחקור- - - מידת העונש היא ענין לתחושה בלבד, והתחושה הקולעת נחה על השופט, מכוח תפקידו, כמו רוח הקודש".
דוד רותם: אלה דברים שאמר השופט המנוח חיים כהן.
דוד רותם: את זה אנחנו חייבים היום לשנות.
דוד רותם: מטרתו של החוק לקבוע הלימה בין חומרת העבירות, הערכים המוגנים והענישה, גם על מנת להביא לשוויוניות בענישה.
דוד רותם: כ-80% מהתיקים במדינת ישראל מסתיימים בעסקאות טיעון.
דוד רותם: יש פרסום היום בעיתון "הארץ" שהפרקליטות מדברת על 70%.
דוד רותם: בדיונים שעשינו - והסנגוריה תתקן אותי אם אני טועה - זה מגיע גם ל-80%, אף אחד לא הבנה את שיקול הדעת של התובע בעריכת עסקת טיעון.
דוד רותם: אני מאמין שכאשר אין חומר ראיות ויש חשש שהנאשם יצא זכאי, החשש הזה צריך להפוך לוודאות.
דוד רותם: אנחנו לא מחפשים להרשיע אנשים, לא בעסקת טיעון ולא בהליך משפטי.
דוד רותם: ולכן, אם אנחנו מבקשים להבנות את שיקול הדעת של השופטים, מן הדין הוא שגם נבנה את שיקול הדעת של התובע שמנהל את התיק.
דוד רותם: זה חסר לי בחוק הזה, ואני מקווה, אדוני היועץ המשפטי, שנתקן את הדבר הזה.
אופיר פינס-פז: מה עם הבניית שיקול הדעת של חברי הכנסת?
דוד רותם: תלוי באיזו מפלגה הם.