GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מתן וילנאי: יש דברים שצריכים להיות בסיסיים ביחסים בין חברי כנסת מכל קצוות הבית.
מתן וילנאי: אני אישית מאוד מקפיד על זה, האחרים מקפידים פחות.
מתן וילנאי: אני רק מעיר את זה.
מתן וילנאי: מערכת הביטחון עושה עבודה מעולה בהגנה על המתיישבים ביהודה ושומרון, אתם כולכם יודעים את זה, והאלוף דיבר על היחסים המיוחדים שקיימים ברמת השטח, לא ברמה הפוליטית שיושבת בשולחן הזה.
מתן וילנאי: משום מה הדיון נקבע על היבטים משפטיים ופגיעה בזכויות האזרח בדרך ביצוע צווי הקפאת הבנייה בשטחים.
מתן וילנאי: כל מי שיבדוק את הזמן שהושקע בנושא הזה כאן, והמציעים כבר נמצאים בוועדה אחרת, אני מניח, גם חבר הכנסת אורבך וגם חבר הכנסת אלקין, יראה שהושקעו בזה דקות ספורות, מכיוון שהם משתמשים בוועדת החוקה שימוש פוליטי, שלדעתי לא ראוי.
מתן וילנאי: היושב-ראש העיר לי על זה, הוא מנענע את ראשו.
מתן וילנאי: אני לא משנה את עמדתי כהוא זה בעניין.
מתן וילנאי: אני מקבל את זה, ואני כאיש פוליטי, אלה החיים שלי, אני מבין את זה היטב.
מתן וילנאי: אבל אני מציע פעם נוספת לשקול את הבאת לובשי המדים לכאן, על מנת לשאול אותם שאלה כזאת או אחרת ולגרום להם להיות בעניין הפוליטי.
מתן וילנאי: אני חייב להגיד לכם שבפעם הראשונה שהגעתי לכנסת, למליאה, זה היה כשחבר הכנסת משה דיין היה שר הביטחון, לפני שנים רבות, בתור קצין בכיר, ונדמה לי שראוי להימנע מזה ככל שניתן.
מיכאל בן-ארי: אי אפשר להשתמש בצבא, ואחר כך לא להביא אותם לכאן.
מיכאל בן-ארי: אי אפשר לאחוז את החבל בשני קצוותיו.
דוד רותם: מתן וילנאי, זה נכון מה שאתה אומר בדרך כלל.
דוד רותם: כאשר אלוף הפיקוד הוא בעל סמכות עצמאית- - -
מתן וילנאי: הוא תמיד בעל סמכות עצמאית.
דוד רותם: פה, בהיותו מפקד האזור, המשפט מטיל עליו אחריות.
דוד רותם: זה לא שהוא יכול להגיד לי: יענה לך מתן וילנאי.
דוד רותם: מה שאתה עונה לי, לא אומר שהוא חושב את זה.
מתן וילנאי: אתה צודק, זו הערה נכונה.
דוד רותם: לכן לא ביקשתי את איתן דנגוט.
מתן וילנאי: אלוף הפיקוד הוא ישות עצמאית, הוא לא כפוף גם לרמטכ"ל בעניין הזה.
מתן וילנאי: אם הולכים עם זה עד הסוף, הוא גם לא כפוף לשר הביטחון בעניין הזה.
דוד רותם: הוא כפוף לממשלה.
מתן וילנאי: הוא כפוף לממשלה בהיותו אלוף, אבל כאלוף פיקוד בעל סמכויות בשטח, ועסקתי בזה רבות- - -
דוד רותם: כמפקד האזור הוא כפוף לממשלה, ולא לאף אחד אחר.
מתן וילנאי: בדיוק כך, זו ההגדרה.
מתן וילנאי: רואים שאתה עוסק כנראה קצת גם בענייני משפט.
מתן וילנאי: אני מציע לצמצם את זה ככל שניתן.
מתן וילנאי: באו לכאן אנשים מספיק מכובדים, אם זה היועץ המשפטי, אם זה אנוכי, אם זה איתן דנגוט, שאומנם הוא אלוף במדים, אבל הוא נמצא באמת משני צדי המתרס בעניין הזה, על מנת לא לגרור את הצבא פנימה.
מתן וילנאי: אני רגיש לזה כמו כל החברים פה, שאסור שהצבא ייגרר פנימה.
מתן וילנאי: אני מבקר שם לא מעט, ולשמחתי, בשטח הגבולות ברורים, היחסים נאותים, והצבא, מעבר לכל זה, יבצע את משימותיו.
אורי מקלב: מה התשובה לאזרחים?
מתן וילנאי: אם היית פה, היית שומע.
דוד רותם: אורי מקלב, יצאת.
דוד רותם: רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון של היום, אני לא אסיים את הדיון.
דוד רותם: אני עושה סיכום ביניים, משום שאני ממתין, וכל מה שאומר אחז בן ארי, הוא בדרך כלל מקיים, ודנגוט אמר עד סוף השבוע.
דוד רותם: אני אחכה עוד שבוע לראות את הצו המתוקן.
דוד רותם: אני מקווה שאכן יהיו בצו המתוקן תיקונים ראויים, ואז נוכל לסכם את הדיון.
דוד רותם: הנושא הבא, רבותי, תקנות חובת המכרזים (הוראת שעה) (תיקון), התש"ע-2009.
דוד רותם: קיבלתי פנייה משר האוצר שבה הוא מבקש, שאנחנו נדחה את הוראת השעה לתקופה של חצי שנה נוספת.
דוד רותם: זה היה בעקבות פנייה של חברת הכנסת ליה שמטוב ושלי אל החשב הכללי בעניין הזה.
דוד רותם: רבותי מהאוצר, שאלה לי אליכם.
דוד רותם: לפני חצי שנה, כשדנו בזה, אמרתי לכם: רבותי, חצי שנה לא תספיק.
דוד רותם: השאלה שלי אליכם היום היא אותה שאלה.
דוד רותם: האם לא נכון יותר שנאריך את התקנות האלה בשנה, כדי שבאותו זמן אפשר יהיה לגמור את החשיבה בחשב הכללי, את החשיבה באוצר, ושלא בכל חצי שנה תמיד הבטן תרעד לכולנו שאולי לא יספיקו ונצטרך לבקש הארכות?
דוד רותם: הייתי מציע שבמקום ט"ו בטבת התש"ע, 1 בינואר 2001, יבוא 1 בינואר 2011, ועל ידי כך נדע שיש לנו שנה.
דוד רותם: אם תרצו בשלב מוקדם יותר לבוא ולבטל את זה, תבואו ונבטל את זה, אבל פשוט חבל, כי אנחנו מבזבזים את הזמן שלכם ואת הזמן שלנו.
דוד רותם: אמרתי את זה כבר לפני חצי שנה, ידעתי גם אז שזה עשוי לקרות.
ברוך לוברט: אדוני, לא נתנגד להצעה שלך.
דוד רותם: אם כך אנחנו מאריכים את זה בשנה.
חנן ארליך: אנחנו חושבים שההארכה הזאת בעייתית.
חנן ארליך: הסכמנו לחצי שנה בשיח הפנים ממשלתי, מתוך רצון לתת אפשרות לעשות את הבדיקות כמו שתיארת.
חנן ארליך: אנחנו לא רואים מה יכול לקרות בשנה שלא יקרה בחצי שנה.
חנן ארליך: אם בודקים, אז בודקים ומסיימים את הבדיקות.
חנן ארליך: אם לא בודקים, גם לא יבדקו לא בתוך שנה ולא בתוך שנתיים.
סיגל קוגוט: תלוי בהיקף הבדיקה שעושים.
דוד רותם: ב-25 באוקטובר 2009 התקיימה ישיבה שבה השתתפו נציגי משרד האוצר, הרווחה, השירותים החברתיים ומשרד הקליטה והסבירו את הקשיים בנושא הזה.
דוד רותם: "לאור האמור עורך אגף החשב הכללי חשיבה מחודשת, בפרט בשאלת העיתוי המתאים להחלטת השינויים בתקנות".
דוד רותם: אם אתה שואל אותי, נכון שיבטלו את התקנה הזאת.
דוד רותם: אני זוכר את הוויכוחים שהתנהלו בוועדה--
אברהם מיכאלי: והלחצים שהופעלו לזרז.
דוד רותם: והלחצים שהופעלו מכל הכיוונים בתקנה הזאת.
גבי שוחט: לחצים תמיד יש.
דוד רותם: המשרדים עובדים עם עמותות שהשירותים שלהן ניתנים בסכומים נמוכים, לא תמיד יש מצ'ינג, וזה לא תמיד רבע מיליון או חצי מיליון וכן הלאה.
דוד רותם: צריך לעשות עבודה רצינית בעניין הזה.
דוד רותם: אני חוזר על זה, כי אין חכם כבעל הניסיון.
דוד רותם: אמרתי לפני חצי שנה כשהביאו לי את התקנות האלה: חבר'ה לא יספיקו.
דוד רותם: לא יספיקו.
דוד רותם: זה לוקח זמן, צריך לבדוק באילו נושאים הם עוסקים, גם בשירותים קהילתיים, גם במשרד הקליטה ובכל המקומות האלה.
דוד רותם: תבדקו לעומק, תראו אם זה נכון.
דוד רותם: אני לא חושב שמשרד המשפטים צריך להתנגד לזה, כי הרי כל התקנות האלה הן תקנות של משרד האוצר.
דוד רותם: כל דיני חובת המכרזים.
אברהם מיכאלי: מי ניהל את הדיונים פה?
אברהם מיכאלי: רק האוצר ניהל.
דוד רותם: אני אספר לך סיפור יותר מעניין מזה.
דוד רותם: אתה מכיר את התקנות של משרד הביטחון?
דוד רותם: יש שם פטור לוועד למען החייל.
דוד רותם: היה בית משפט, קבעו שאי אפשר לתת לחברות בת, ועכשיו באים לתקן את התקנות רק לעניין הזה, גם חברות בת של הוועד למען החייל.
דוד רותם: אני יודע שמשרד האוצר נאנס בעניין הזה, אני לא יודע איך משרד המשפטים לא מצא בזה בעיה.
סיגל קוגוט: זה בעייתי הרבה יותר מהתקנה הזאת, בהיקפים של מאות מיליוני שקלים פטור ממכרז, ומשרד המשפטים לא מצא בזה בעיה.
חנן ארליך: היה שיח פנים ממשלתי בנקודה הזאת.
חנן ארליך: לא התלהבנו מהעניין, אבל נוכח הבקשה של האוצר- - -
דוד רותם: מה זה "נוכח הבקשה"?
דוד רותם: זה הדבר הכי גרוע שיש, כי זה לא סתם תקנות עוקפות, זה אחרי שצד זכה במשפט וקבעו שצריך לבטל את המכרז.
סיגל קוגוט: לצאת להליך תחרותי.
דוד רותם: בא בית המשפט העליון ואמר: רבותי, אתם לא חייבים לבטל את המכרז, אבל יש לכם גם שיטות אחרות.
דוד רותם: ישבו וחשבו מה זה השיטות האחרות?
דוד רותם: אמרו: בואו נתקן בשבילם את התקנות.
דוד רותם: זו חקיקה ספציפית אחרי פסק דין, זה הרבה יותר גרוע.
גבי שוחט: אני רוצה להבהיר לחברי במשרד המשפטים.
גבי שוחט: צריך לזכור, שגם אנחנו סברנו שבמהלך חצי שנה נוכל לגבש עמדה.
גבי שוחט: אנחנו יודעים בדיוק מה קרה עם התקציב, מתי אושר התקציב, וכל הפעילות החלה בשלב יותר מאוחר, כל ההתמודדות עם המשרדים.
גבי שוחט: גם היום, כשאנחנו מנסים לבדוק את ההתמודדות של המשרדים בכל התקנות כדי להפיק לקחים מהשינויים, גם לקראת פברואר וגם מה שנעשה עם כניסת השינויים לתוקף ב-1 בינוי, מה לעשות, אין לנו תגובות מספיק מהמשרדים, וקשה לגבש עמדה.
גבי שוחט: קיימנו דיון לפני חודש וחצי עם שני מנכ"לים בלבד, ולא היה להם אפילו מספיק חומר כדי שנוכל לגבש עמדה.
גבי שוחט: לכן המלצנו להאריך בחצי שנה.
גבי שוחט: אם נבוא בעוד חצי שנה עם משהו מגובש יותר, בתיאום עם משרד המשפטים, לא צריכה להיות בעיה.
דוד רותם: בעוד ארבעה חודשים וחצי עוד פעם נקבל פניות מכל הארגונים ונצטרך לפנות לחשב הכללי, לשר האוצר ולשר המשפטים, והם ייענו עוד פעם לחצי שנה.
דוד רותם: רבותי, גם לכבודה של הוועדה הזאת יש איזו חשיבות.
חנן ארליך: אני לא מקל כמובן בכבודה של הוועדה.
חנן ארליך: צריך להבין שהתקנה הזאת בעייתית, ואתה בעצמך אמרת את זה.
חנן ארליך: אם אתה שואל מה הקשר של משרד המשפטים לנושא, יש הטוענים, אני כרגע לא אחרוץ עמדה מוחלטת, שיש פה מסלול שעוקף את מסלול התמיכות.
חנן ארליך: לכן חייב יהיה להיקבע דד-ליין, שנעמוד בו.
דוד רותם: קח לדוגמה את תיקון 33.
דוד רותם: באו אלי וביקשו לפני שנה להאריך את התקנות בארבעה חודשים.
דוד רותם: בוועדה החלטתי שאני מאריך אותם בחצי שנה.
דוד רותם: עברה חצי שנה, באו אלי עוד פעם להאריך עוד פעם בארבעה חודשים.
דוד רותם: אמרתי: רבותי, עד כאן.
דוד רותם: עכשיו אני מאריך בתשעה חודשים, עד היום האחרון שאפשר.
דוד רותם: הדברים האלה הם עבודות מטה שדורשות זמן.
דוד רותם: יכול להיות שכל התקנה הזאת היא עקיפה של תמיכות וכל מיני דברים כאלה, אבל צריך להשקיע בה הרבה שכל והרבה עבודה כדי להגיע למסקנות הנכונות.
דוד רותם: אני כבר אומר: אני אאריך בחצי שנה, אני מבטיח לך שבעוד חצי שנה יבואו עוד פעם, וזה רק יגרום לאנשים כאב בטן, כי הם יצטרכו בעוד ארבעה חודשים וחצי לחשוב מה יקרה עם החוזים שנחתמו וכן הלאה.
דוד רותם: אני קובע לשנה שלמה ואומר: רבותי, מה שייחתם, יחזיק מעמד עד 31 בדצמבר, נגמר הסיפור, אחרי זה תתחילו הכול מחדש.
גבי שוחט: או לפי המוקדם ביותר.
דוד רותם: הכול לפי המוקדם.
דוד רותם: האם מקובל?
חנן ארליך: אין לי ברירה.
חנן ארליך: כמובן, הוועדה תחליט.
דוד רותם: אם תגיד לי- - -
חנן ארליך: אני לא אעמוד על הרגליים האחוריות בעניין הזה.
חנן ארליך: אני ארגיש יותר לא נעים אם אני אצטרך, יחד עם חברי לממשלה, לבקש את ההארכה.
חנן ארליך: כמובן, אני מבקש פה מהאוצר שנהיה שותפים מלאים בתהליך הזה, וביחד נקדם את זה.
גבי שוחט: הם שותפים, בסדר.
דוד רותם: ובכן, רבותי, התקנות יאושרו בהסכמת נציגי האוצר עד ל-1 בינואר 2011.
דוד רותם: הצבעה בעד – פה אחד תקנות חובת המכרזים (הוראת שעה) (תיקון), התש"ע-2009 אושרו בכפוף לשינויים.
דוד רותם: תודה לכם, חברים.
דוד רותם: רבותי, אנחנו נתחיל לדון היום בהצעת חוק יועץ משפטי למשרדי ממשלה, הצעת חוק של חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב.
דוד רותם: אם יסתיים הדיון אנחנו גם נצביע.
דוד רותם: חבר הכנסת גפני, בבקשה.
משה גפני: אדוני יושב-ראש הוועדה, רבותי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני רוצה להקדים ולומר מה הרקע להגשת הצעת החוק שחבר הכנסת מקלב ואנוכי הגשנו.
משה גפני: ישנו תהליך של שינוי שקורה במדינה בשנים האחרונות, והוא מועצם בתקופה האחרונה.
משה גפני: אני מתמקד רק ביועץ המשפטי, והאמת שאפשר להגיד את זה כבר היום על כמה פקידים נוספים.
משה גפני: אני גם יודע שהממשלה הנוכחית דנה בדבר הזה, ונדמה לי שגם הממשלה הקודמת.
משה גפני: אבל, היות והחוק מדבר רק על יועץ משפטי, אני אדבר רק על יועץ משפטי.
משה גפני: המשטר הדמוקרטי אומר שמי שצריך לשלוט, ומי שצריך לקבוע את המדיניות, ומי שצריך לבצע אותה, אלו נבחרי הציבור.
משה גפני: נבחר ראש ממשלה, נבחרים שרים, והם צריכים לבצע את המדיניות שלהם, כמובן על פי החוק.
משה גפני: אסור להם לחרוג מהחוקים הקיימים, והם צריכים להתנהל באופן תקין, וניהול מסודר וכו' וכו'.
משה גפני: על זה אנחנו לא מדברים, זה בכלל לא נושא הדיון.
משה גפני: נושא הדיון הוא מה מעמדו של היועץ המשפטי במשרדי הממשלה.
משה גפני: אני עוקב אחרי זה הרבה זמן, אבל אני חושב שבקדנציה הקודמת חלק גדול מאוד משרי הממשלה הקודמת – כמובן לא חשפו את שמותיהם, ואני לא יודע למה – ביקשו ממני להגיש את החוק הזה.
משה גפני: הם נתנו לי דוגמאות רבות מספור איך שהם אינם יכולים לנהל את המדיניות של המשרד.
משה גפני: זה היה בממשלה הקודמת.
משה גפני: אני את החוק הזה עוד הנחתי בממשלה הקודמת, ונדמה לי שבסוף הפכתי את זה להצעה לסדר מפני שראיתי שאין לי יכולת להעביר את זה בתהליך המלא עד שהממשלה תתפזר.
משה גפני: כבר אז היה מדובר על זה שאנחנו כנראה נלך לבחירות.
משה גפני: מכל מקום, הפכתי את זה להצעה לסדר.
משה גפני: מדברים איתי עכשיו גם השרים הנוכחיים – חלק מהם.
משה גפני: מה שקורה זה כך – בא שר שנבחר על-ידי הציבור למשרד, והוא אומר: אני רוצה לנהל מדיניות.
משה גפני: אני באמת באתי באופן אמיתי כדי לשנות את המערכת במשרד שאני מופקד עליו.
משה גפני: אני בכוונה לא אומר משרדים בשמותיהם.
משה גפני: אבל, משרדים גדולים, משרדים שנוגעים לכל אורחות חיינו.
משה גפני: הוא אומר: אני מגיע למשרד, ואני באמת מנסה לעשות רפורמות, מהפכות, שינויים שנדרשים באופן מקצועי ואמיתי וציבורי ולגופו של עניין.
משה גפני: יכול לשבת יועץ משפטי, והוא אומר: אני לא חושב שאתה יכול לעשות את זה.
משה גפני: אני לא מדבר במשלים.
דוד רותם: חבר הכנסת גפני, אתה רוצה לאפשר, נניח, לשר הביטחון לפגוע בכל זכויות האדם הקיימות כשהוא בא להקפיא בנייה ולהרוס מבנים, ולא לשמוע ליועץ המשפטי של מערכת הביטחון?
דוד רותם: הרי היועץ המשפטי של מערכת הביטחון הוא שומר הסף.
משה גפני: ברשותך, אני אשיב על השאלה הזאת שהיא שאלה מתבקשת.
שלמה מולה: אפשר לבוא ולומר ששר חינוך בא ואומר שהוא רוצה לקחת את התקציבים של ציבור שלם, והוא רוצה להעביר אותם למגזר מסוים, כי זה לא תואם את המדיניות שלו, ואז מה?
דוד רותם: אבל, הוא לא מעביר תקציבים.
דוד רותם: ועדת הכספים מעבירה תקציבים.
שלמה מולה: היועץ המשפטי מכין את החוזים, וכן הלאה.
שלמה מולה: היועץ המשפטי יכול למנוע העברת תקציב בטענה שזה נוגד את כללי הצדק הטבעי וכו' וכו'.
שלמה מולה: השר יכול לבוא ולומר: אתה לא מתאים לי, אני מפטר אותך, ואני מביא יועץ משפטי תואם לי, ואז אני אעשה בקופה הציבורית מה שאני רוצה.
שלמה מולה: איזה תגובה יכולה להיות לעניין?
משה גפני: מגיע השר והוא אומר: אני רוצה לעשות מהפכה, אני רוצה לעשות את תוכנית "אופק" למורים, אני רוצה לעשות רפורמה במערכת הביטחון - בכל משרד.
משה גפני: הרי החליפו ממשלה בגלל שרצו שינוי מדיניות.
משה גפני: מה קורה כאשר בא יועץ משפטי?
משה גפני: זה לא שהוא אומר: תשמע, אסור לך להעביר תקציבים מפה לפה, זה בניגוד לחוק.
משה גפני: השר ילך גם לבית סוהר.
משה גפני: היועץ המשפטי בא ואומר: תראה, יש סעיף בחוק שאומר שכשאתה רוצה לעשות את רפורמת "אופק" במערכת החינוך, חוק-יסוד: כבוד והאדם וחירותו קובע שאסור לך לעשות את זה.
משה גפני: וזה בסדר גמור, זה תפקידו של היועץ המשפטי.
משה גפני: אוי ואבוי אם השר עושה את זה בניגוד לחוק, הוא יעמוד לדין.
משה גפני: השכלתו של היועץ המשפטי היא משפטית, בעוד שהשכלתו של השר היא אינה משפטית.
משה גפני: גם אם יש לו, לא על התקן הזה הוא יושב.
משה גפני: הוא אומר לו: תשמע, זה בניגוד לחוק.
משה גפני: אדוני היושב ראש, רבותי חברי הכנסת, או שנתעלם ממה שקורה, או שנפנים את מה שקורה.
משה גפני: מה שקורה הוא שיכול לשבת יועץ משפטי צעיר שהוא בסדר גמור, הוא יועץ משפטי.
משה גפני: הוא למד משפטים, והוא גם קיבל תואר של עורך דין.
משה גפני: הוא גם נבחר להיות יועץ משפטי של המשרד.
משה גפני: והוא אומר: לפי שיקול דעתי אסור לך לבצע את המדיניות הזאת.
משה גפני: מה אז קורה?
משה גפני: לא שהוא אומר יש סעיף בחוק א', ב', ג', סעיף 129 או סעיף 132, אלא הוא אומר לו: לפי שיקול דעתי, המדיניות שלך, אדוני השר, לא יכולה להתבצע.
משה גפני: אני סבור שזה לא תקין.
משה גפני: אז מי קובע?
משה גפני: מי קובע?
משה גפני: קובע היועץ המשפטי בן ה-22 שנכנס עכשיו לתפקיד?
מלכיאל בלס: אין מצב.
דוד רותם: אי אפשר לקבל רישיון.
דוד רותם: תעביר את הגיל לגיל 24.
משה גפני: אתם יודעים מה?
משה גפני: בן 39, בסדר?
משה גפני: אומר היועץ המשפטי שכבר נמצא 16 שנה במשרד, והוא כבר בן 53: לפי שיקול דעתי אסור לך לעשות את זה.
משה גפני: מי קובע במקרה הזה?
משה גפני: אני אומר לכם בדיוק, מי שקובע זה היועץ המשפטי.
משה גפני: השר לא יכול להזיז אצבע ברגע שמגיע יועץ משפטי ואומר: אני לפי שיקול דעתי.
משה גפני: לא לפי סעיף מסוים בחוק, לא לפי הגדרה חוקית ברורה, אלא שיקול דעתי.
משה גפני: למה שיקול דעתו של היועץ המשפטי שונה משיקול דעתו של השר?
דוד רותם: אדוני שואל את השאלה ברצינות?
משה גפני: ברצינות.
משה גפני: פעם אחת אני רוצה לשאול ברצינות, פעם.
דוד רותם: הבסיס פה הוא בלתי מובן לי.
דוד רותם: היועץ המשפטי הוא חבר בלשכת עורכי הדין, ולכן הוא עמד במעמד הר סיני והחכמה ניתנה לו.
דוד רותם: שר הוא פוליטיקאי, ואין לו את הזכות הזאת.
משה גפני: אני מודה, מה לעשות?
משה גפני: אגב, אני רוצה לומר לך שבמדינות העולם הנאורות – בארצות הברית, למשל – כשמתחלף נשיא, כשמתחלף שלטון, מתחלפים כל הפקידים.
שלמה מולה: זה משטר נשיאותי, זה לא משטר פרלמנטארי.
שלמה מולה: בואו נגיע למשטר נשיאותי - ובטח יושב ראש הוועדה ישמח לעשות את זה - ורק אחר כך נדבר.
שלמה מולה: אתה רוצה ללכת הפוך?
משה גפני: אנחנו לא צריכים לקחת ממדינות העולם רק את הדברים הרעים, אפשר לקחת את הדברים הטובים.
משה גפני: לפי דעתי, משטר נשיאותי לא מתאים לנו, לא מתאים למבנה של מדינת ישראל.
דוד רותם: הוא באמת לא מתאים למבנה של מדינת ישראל.
דוד רותם: יש בעיה, אי אפשר להקים קואליציות.
אד פרידמן: לא צריכים קואליציות.
דוד רותם: לא צריכים קואליציות, בדיוק.
דוד רותם: ולכן, גפני מדגיש שזה לא מתאים לנו.
משה גפני: הוויכוח במדינת ישראל, בניגוד לארצות הברית, הוא על עצם קיומה של מדינת ישראל.
משה גפני: יש ויכוח על גבולות של המדינה, יש ויכוח על עצם קיומה של המדינה.
משה גפני: אתה רוצה לנהל את הוויכוח הזה ברחוב, או בכנסת?
דוד רותם: לא, יש ויכוח מהותה של המדינה.
משה גפני: על מהותה של המדינה, ודאי.
דוד רותם: האם היא מדינה יהודית, ציונית, או האם היא מדינה דמוקרטית וכל אזרחיה?
משה גפני: לצערי הרב, אנחנו לא שווייץ.
משה גפני: אנחנו מדינה שנמצאת במזרח התיכון כשיש ויכוחים בין הציבורים השונים.
משה גפני: לשמחתנו הרבה הוויכוחים האלה מתנהלים בכנסת בגלל שיש פה משטר פרלמנטארי, ולא משטר נשיאותי.
משה גפני: אם היה פה משטר נשיאותי, הוויכוחים היו ברחובות.
משה גפני: אנחנו רואים מה שקורה כאשר יש ויכוח ברחוב.
משה גפני: אבל, זה לא הנושא.
משה גפני: הנושא הוא המבנה הדמוקרטי של המדינה.
משה גפני: אדוני היושב ראש, מה שקורה היום הוא שאנחנו לאט לאט, משנה לשנה, עוברים למשטר דיקטטורי שבעצם נבחרי הציבורי תפקידם לגזור סרטים – אם בכלל, כי יכול להיות שיבוא יועץ משפטי ויגיד שגזירת הסרט היא ניגוד עניינים.
משה גפני: לא יכול להיות ששר יגזור גם סרט.
משה גפני: אנחנו מתקרבים לאט לאט לעידן הזה שבו בעצם לנבחרי הציבור אין משמעות.
משה גפני: אנחנו מתקרבים למצב שבו ראש הממשלה כשהוא יחליט על יציאה למלחמה – אני אומר את זה עכשיו באופן הזוי, אבל שיהיה רשום בפרוטוקול שאמרתי את זה בסוף שנת 2009 – יגיד היועץ המשפטי שלו שזה לא חוקתי.
משה גפני: אתה צריך לעשות א', ב', ג', ואחרת אתה לא יוצא למלחמה.
משה גפני: מה שאני אומר הוא הזוי, זה לא יכול להיות.
משה גפני: אין לזה בסיס.
משה גפני: אבל, אם היית אומר לפני עשר שנים שאת מדיניות החינוך במדינת ישראל יקבע בסופו של דבר יועץ משפטי, או יועצת משפטית, היו אומרים אז שזה הזוי.
משה גפני: אם היו אומרים את הדברים האלה בתקופת בן גוריון אז אני חושב שהיו אומרים שצריך לשלוח אותי לאשפוז.
משה גפני: בכל מקרה, מדינה לא היתה קמה.
משה גפני: נכון, אנחנו בעידן אחר.
משה גפני: אנחנו בעידן שבו הכול צריך להיות שקוף.
משה גפני: הכול צריך להיות חוקי, הכול צריך להיות בניהול תקין.
משה גפני: נכון, ליועץ המשפטי צריך שיהיה כוח.
משה גפני: ואז אני מגיע להצעת החוק שלנו.
משה גפני: אנחנו אומרים איזון.
משה גפני: צריך יועץ משפטי, צריך שיהיה לו כוח רב.
משה גפני: אבל, הכוח הזה צריך להיות מוגבל לתקופת קדנציה, כמו שהתקדמנו עם הנושא של היועץ המשפטי לממשלה.
משה גפני: היועץ המשפטי לממשלה צבר כוח רב, רב מאוד.
משה גפני: לטעמי, יותר ממה שהוא יכול לקחת, וממה שהוא צריך לקחת.
משה גפני: אני חושב שאני מהיחידים שמעיז להגיד את זה, מפני שאם אנחנו מדברים על 120 חברי כנסת, ובהרבה קדנציות, רוב חברי הכנסת אומרים את זה.
משה גפני: חלק מהם לא מעיזים להגיד בקול בכל הקדנציות שאני מכיר.
משה גפני: העוצמה הבלתי רגילה, הבלתי דמוקרטית, הבלתי קיימת במדינות המערב – במדינת ישראל זה הפך להיות שבכל דבר אנחנו עושים את הכי הרבה יותר טוב מכולם.
משה גפני: אני אומר – בסדר, הכול צריך להיות שקוף, הכול צריך להתנהל על פי כללי משפט תקינים.
משה גפני: היועץ המשפטי יכול להגיד: לפי שיקול דעתי.
משה גפני: אני לא זוכר, על איזה יועץ משפטי אנחנו מדברים, על בן 22 או 39?
משה גפני: הוא שירת בצבא.
משה גפני: אגב, אין תנאי כזה.
משה גפני: הוא יכול להיות גם ערבי.
משה גפני: בסדר, למה אתם מכניסים אותי לפינות אפלות?
משה גפני: איזה יועץ משפטי שאתם רוצים, מאיזה עדה, מאיזה מוצא.
משה גפני: הוא יכול להיות אתיופי.
שלמה מולה: אתה אומר אפילו.
משה גפני: מה זה אפילו?
משה גפני: אני לא מעיז בכלל להגיד חרדי.
דוד רותם: אתה צודק, אל תגיד חרדי.
דוד רותם: טוב מאוד, יש גבול למה שאנחנו מוכנים לסבול.
שלמה מולה: גם אתיופים אתה אומר.
דוד רותם: לא, אתיופי אני מוכן לסבול.
דוד רותם: אבל, חרדי?
דוד רותם: יש גבול.
משה גפני: תאר לעצמך שהיועץ המשפטי יהיה אתיופי, והסגן שלו יהיה חרדי.
משה גפני: אפשר לסגור את המדינה.
דוד רותם: זה יכול להיות עוד יותר גרוע – שהיועץ המשפטי יהיה אתיופי שחזר בתשובה, והפך להיות חרדי.
משה גפני: באיזה מפלגה הוא?
דוד רותם: אני מניח שהוא ביהדות התורה.
משה גפני: על כל פנים, אני יודע שאנחנו חיים בעידן שבו הכול צריך להיות שקוף, ואני מסכים עם העידן הזה.
משה גפני: לא יכול להיות שייעשו דברים שנעשו בראשית שנות המדינה.
משה גפני: אנחנו התקדמנו.
משה גפני: איך אמר לי מישהו?
משה גפני: אם פנחס ספיר היה חי היום, היו מכניסים אותו לכלא להרבה שנים עם הפתקאות שלו.
משה גפני: אבל, זה ברור לחלוטין שאם זה לא היה אז לא היו קמים מפעלי תעשייה.
משה גפני: קשה מאוד לחשוב האם באמת היתה קמה המדינה.
משה גפני: אבל, אנחנו בעידן אחר.
משה גפני: אני אומר – לא לפגוע בסמכויותיו של היועץ המשפטי.
משה גפני: היועץ המשפטי צריך לעשות את תפקידו – הכול בסדר.
משה גפני: בא שר התמ"ת והוא אומר:
משה גפני: נבחרתי על-ידי הציבור, ובאתי למשרד הזה.
משה גפני: אני הולך לעשות מהפיכה בנושא הקמת מפעלי תעשייה באזורי הפיתוח.
משה גפני: אני חושב שמה שנעשה עם פיזור האוכלוסייה ועם מקומות התעסוקה בפריפריה, אני הולך לעשות רפורמה בעניין הזה.
משה גפני: בא היועץ המשפטי ואומר: אסור לך.
משה גפני: שיקול דעת.
משה גפני: שוב, אם מדובר על חוק, מדובר על חוק – זה תפקידו של היועץ המשפטי.
משה גפני: אבל, אני אומר, אני גם לא פוגע בשיקול דעתו של היועץ המשפטי.
משה גפני: אבל, רבותי, הכוח הרב והעצום שיש ליועץ המשפטי צריך להיות מוגבל בתקופת זמן.
משה גפני: הרי מה שקרה בשנים האחרונות הוא שממשלות התחלפו מהר.
משה גפני: אני מקווה שהפעם הממשלה תחזיק מעמד יותר זמן, ואני מקווה שגם הפוליטיקאים הפנימו את המציאות הזאת שבה אי אפשר לנהל מדינה באופן כזה שכל שנה וחצי מתחלפת ממשלה, ועוד פחות מכך מתחלף שר.
משה גפני: המשמעות של העניין היא שהמדינה מתנהלת בשנים האחרונות לא באופן דמוקרטי, הציבור לא בוחר את הנציגים שלו מכיוון שהם לא יכולים לנהל משרדים.
משה גפני: השר מגיע לתקופת זמן קצרה.
משה גפני: אני מקווה שאנחנו נפנים שאי אפשר לחיות יותר בצורה כזאת, ואי אפשר כך לנהל מדינה, ושזה חוסר אחריות.
משה גפני: המשמעות של העניין הוא שגם כאשר הוא בא, והוא בא לפרק זמן יותר ארוך, מי שמנהל את המשרד זה היועץ המשפטי שאומר: אתה יודע מה?
משה גפני: נעבור את הגל הזה, יבוא שר אחר.
משה גפני: לכן, אנחנו מציעים להגביל את תקופת הכהונה כמו היועץ המשפטי לממשלה.
משה גפני: להגביל לתקופת קדנציה של שש שנים, באפשרות להאריך את זה בשש שנים נוספות.
משה גפני: אני לא מדבר על הפרטים שמופיעים בהצעת החוק הטרומית.
משה גפני: על זה אנחנו צריכים לדון סעיף סעיף.
משה גפני: אבל, הרעיון הוא לא לפגוע במעמדו של היועץ המשפטי, להגביל את תקופת הכהונה שלו.
משה גפני: אדוני היושב ראש, אני מבקש להחיל את זה גם על הרשויות המקומיות.
דוד רותם: חבר הכנסת מקלב, בתור מציע, חוץ מלהצטרף לדבריו של חבר הכנסת גפני, בבקשה.
אורי מקלב: חבר הכנסת גפני נתן פה נאום שאתה בטח תשמע אותו באילת.
משה גפני: שם יהיה נאום אחר.
אורי מקלב: נצא מנקודת הנחה שצריך להעצים את כוחו של היועץ המשפטי, ואת מעורבותו בכל פעילות המשרד, וכך זה גם קורה.
אורי מקלב: אבל, במה שונה דינו של יועץ משפטי של משרד היום מיועץ משפטי לממשלה, מיועץ משפטי היום בחברות ממשלתיות כאלה ואחרות?
אורי מקלב: לפני שהגעתי לכנסת הייתי בעיריית ירושלים.
אורי מקלב: יועץ משפטי של העירייה דרש מחברת "מוריה" שהיא חברה עירונית, להחליף את היועצים המשפטיים לאחר תקופת זמן.
אורי מקלב: דרשו בחברת "הגיחון" להחליף את היועץ המשפטי.
אורי מקלב: הייתי חבר במרכז הקונגרסים, ולפי החוק צריך להחליף תוך תקופה מסוימת רואי חשבון.
אורי מקלב: אי אפשר להישאר עם אותו רואה חשבון במשרד.
אורי מקלב: כמו שאמר גפני, אני בטוח שהיועץ המשפטי לא ייתן לשר לעבור על החוק.
אורי מקלב: לא מדברים על הפקרת משרד מבלי שיהיה יועץ משפטי, אלא מדובר על יועץ משפטי אחר כפי שראינו לנכון בכל התפקידים הציבוריים, וזאת בגלל שרוב פעילות המשרד מתנקזת היום על-ידי היועץ המשפטי.
אורי מקלב: לכן, זה חשוב.
אורי מקלב: אני חושב שמשרד המשפטים הוא זה שהיה צריך לדרוש את זה.
אורי מקלב: התהליך הזה היה צריך להיות בפני עצמו אם רוצים באמת לתת ליועץ משפטי את הכוח והסמכות שלו.
אורי מקלב: נניח שיש אחרים שלא מתנהלים נכון, אבל נניח שמדובר ביועץ משפטי שמתנהל נכון ולא מתעמת, והוא רואה את התפקיד שלו בצורה אמיתית שהוא צריך לשמור על המשרד כך שהוא יפעל על פי חוק, ולא שהוא גם קובע מדיניות, והוא גם לא מכניס את החשיבה האישית שלו ואת השקפת עולמו האישית בתוך חוות הדעת המשפטיות, שזה קורה לפעמים.
אורי מקלב: נניח שהיועץ המשפטי מתנהל בדיוק בתפקיד שלו, הדבר הראשון שצריך לעשות רוטציה וחלופה בתוך המשרדים זה בנושא הזה.
אורי מקלב: אני חושב שזה גם מקובל, והדבר הזה גם נאמר על-ידי מי שממונה על כך.
אורי מקלב: הדברים נסחבים אולי בגלל שיועצים משפטיים נמצאים בתוך התהליך הזה, ולכן הרב גפני חשב לעשות את זה בחקיקה, ואני הצטרפתי אליו בשלב הזה, וזאת בחשיבה שהדבר הזה יותר יגדיר אותו, ויזרז יותר את התהליך הזה.
דוד רותם: חבר הכנסת מולה, בבקשה אדוני.
שלמה מולה: חברי המציעים, אני חושב שזאת הצעת חוק אולי הרעה שאני הכרתי מאז שאני בכנסת, בטח בתקופה האחרונה.
משה גפני: יותר גרועה מההצעה שלך על נישואין אזרחיים?
שלמה מולה: לא, למה?
שלמה מולה: נישואין אזרחיים זה הדבר הכי טוב שאפשר היה לחוקק, רק שאנחנו לא מצליחים להתקדם קצת.
דוד רותם: איך זה מעניין שאצלכם המעבר מצד אחד לאולם לצד השני נותן לכם את הדברים הכי טובים.
דוד רותם: אני רוצה להזכיר לך שאתם הפלתם את החוק הזה של נישואין אזרחיים.
משה גפני: יועץ משפטי – למה זה רע?
דוד רותם: היושב ראש עמד על הדוכן, הציע את החוק הזה, ואתם פזלתם אז לש"ס ולדגל התורה, והפלתם לי את החוק.
דוד רותם: אתם הצבעתם נגדו.
דוד רותם: אתה אומר - עכשיו יש לך הזדמנות לתקן, שאני אחזור בתשובה.
שלמה מולה: עכשיו יש לכם אחדות דעים, עכשיו הכול פתאום ירח דבש עם אגודת ישראל וש"ס – זה מצוין, זה בסדר.
דוד רותם: כן, והם יסכימו לחוק הזה.
דוד רותם: אין להם ברירה, הם חתמו עליו בהסכם הקואליציוני.
דוד רותם: אולי חלק מכם.
משה גפני: דרך אגב, מקדימה הצביעו בעד החוק במליאת הכנסת.
משה גפני: אתה היחיד מקדימה שהצבעת נגד על החוק הזה.
משה גפני: אני לא בנישואין אזרחיים, אני פה.
שלמה מולה: אני לא יודע כמה היו נוכחים.
שלמה מולה: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק רעה במובן הזה שכל מה שאתם מנסים לעשות הוא להכניס את הפוליטיזציה, את הפוליטיקה, ללב ליבם של שומרי הסף, של אפילו כמעט עשייה פלילית שיכולה להתבצע בתוך המשרדים.
שלמה מולה: אני מאוד מעריך ומוקיר את הרב גפני שבא ואומר: אני רוצה שהשר הממונה יגשים את תפיסת עולמו.
שלמה מולה: אני אומר לך שהשר הממונה אינו רשאי, והוא לא יכול להנחיל את תפיסת עולמו למשרד שנותן שירות לכל האזרחים.