GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמעון יעקבי: לא, אני לא מייצג את בתי המשפט.
שמעון יעקבי: היה ויכוח בוועדה ולפני כן בדרגים המקצועיים, מי הוא הדרג המתאים להחליט בעניין הזה.
שמעון יעקבי: צריך לזכור שזה היה נשיא בית המשפט העליון.
שמעון יעקבי: אנחנו סברנו שמבחינת הגורם המחליט, זה צריך להיות נשיא בית המשפט העליון, ואם לא הנשיא, זה צריך להיות נשיא בית המשפט המחוזי.
דוד רותם: הדרג המחליט במה?
שמעון יעקבי: הוא המוליך והמביא של הסמכות הזאת.
דוד רותם: פקיד, נושא פקידותי לחלוטין, להעביר את זה לסמכות.
שמעון יעקבי: אני מתאר את המצב.
דוד רותם: אני כבר הולך לסוף.
שמעון יעקבי: לא, אי אפשר.
דוד רותם: תאמין לי שאפשר.
דוד רותם: בוועדה הזאת תמיד מתחילים מהסוף והולכים ברוורס, לא מתחילים מההתחלה.
דוד רותם: אל תשכח, שאני יודע בדיוק כמוך, שחוות הדעת היא תמיד שמכיוון שמדובר בנישואין בין יהודי ללא יהודי, זה לא נישואין, ולכן חבל על הזמן.
דוד רותם: למה אני צריך בשביל זה יותר מאשר פקיד שיעביר את זה לסמכות, יקבל את הסמכות ושלום על ישראל?
שמעון יעקבי: זה לא כל כך פשוט, כי התשובה היא לא טכנית.
שמעון יעקבי: אם המצב היה כמו שתיארת, פשוט היה צריך למסור הודעה, כפי שהחוק מאפשר, כשיש נישואין בין יהודי לאינו יהודי, אין צורך בגירושין, אבל זה לא כך.
שמעון יעקבי: כל תיק נבדק על בסיס פרטני.
דוד רותם: ובודקים האם באמת יהודי ולא יהודי, וזה בכלל לא בסמכות שלהם, לא בנושא הזה.
סיגל קוגוט: לפי החוק, מותר לראש בית הדין להודיע בהודעה כללית, שבנסיבות מסוימות אין צורך בגירושין.
דוד רותם: נכון, זה מה שהיה צריך להיות.
קריאה: אבל אם הוא השתמש בסמכות הזאת - -
דוד רותם: הוא לא השתמש בסמכות הזאת, למה שהוא ישתמש בסמכות הזאת, מה קרה לך?
סיגל קוגוט: מותר לו להשתמש.
שמעון יעקבי: מותר לו.
שמעון יעקבי: אני לא יודע, אם איזשהו בית דין דתי עשה את זה.
דוד רותם: מה פתאום, לא יעלה על הדעת.
שמעון יעקבי: יכול להיות שאיזשהו בית דין נוצרי לא אכפת לו, אני לא יודע.
דוד רותם: אני מדבר על בית יהודי – לא עשה את זה.
שמעון יעקבי: מי שבודק את הפסיקה, גם של בית המשפט העליון, של הנשיא ברק וכל מי שעסק בתיקי בה"נים כאשר הנושאים היו דורשים איזשהו שיקול דעת, תמיד זה נבחן על בסיס שיקול דעת פרטני לגבי כל תיק.
שמעון יעקבי: הייתה פה איזושהי התכנסות סביב איזושהי נוסחה, מצד אחד זה לא ירד לכל שופט, אבל זה ראש בית המשפט לענייני משפחה, שהוא כתוארו סגן נשיא, ומצד שני, בבית הדין הגדול המצב שקדם לתיקון החוק היה מטפל בתיקים.
שמעון יעקבי: בתיקי בה"ן, כאשר הנושאים האלה היו דורשים איזשהו שיקול דעת, תמיד זה היה מבחן על בסיס שיקול דעת פרטני לגבי כל תיק.
שמעון יעקבי: הייתה פה איזושהי התקבצות, התכנסות סביב איזושהי נוסחה.
שמעון יעקבי: מצד אחד, זה לא יירד לכל שופט, אבל זה לא יהיה בבית המשפט המחוזי.
שמעון יעקבי: אז זה יהיה ראש בית המשפט לענייני משפחה, שהוא כתוארו סגן נשיא.
שמעון יעקבי: סגן נשיא של בית משפט לענייני משפחה הוא ראש בית המשפט לענייני משפחה במקומו, באזורו, בשטח שבו הוא יושב.
שמעון יעקבי: מצד שני, בבית הדין הגדול המצב שקדם לתיקון לחוק היה שכל דיין בבית הדין הגדול היה מטפל בתיקים.
שמעון יעקבי: כתוצאה מכך היה פיזור וחלוקה של הטיפול בתיקי בה"נים בין כל הדיינים של בית הדין הגדול.
דוד רותם: מצוין, אבל הייתה בזה בעיה, כי אז לא הייתה אחידות בפסקי הדין.
שמעון יעקבי: לא, אף אחד לא הצביע לנו על איזושהי בעיה שורשית שהייתה.
שמעון יעקבי: הייתה איזושהי מחשבה, שהתחילה על ידי גורם מקצועי במשרד המשפטים, והיא גם שכנעה את הוועדה כאן, שצריך להיזהר ולבדוק את העניין.
שמעון יעקבי: או-קי, מקובל.
שמעון יעקבי: הנשיא כשלעצמו לא מטפל בשום תיק בה"ן, שום תיק לא מגיע לידיו.
שמעון יעקבי: אין לו זמן לזה, הוא לא יכול לעשות את זה.
שמעון יעקבי: מה הבעיה?
שמעון יעקבי: אמנם תיק בה"ן הוא תיק בעל חיי מדף קצרים, זה לא תיק שבית הדין דן בסכסוך, זה לא תיק שהצדדים מופיעים בדרך כלל - -
דוד רותם: כשאדוני אומר "חיי מדף קצרים", למה הכוונה?
שמעון יעקבי: כיום, הטיפול בתיק בה"ן אצלנו הוא בין שבוע לשבועיים.
דוד רותם: מה זה כיום?
דוד רותם: עד לפני שלוש שנים?
דוד רותם: תיק בה"ן האחרון שהכרתי היה לפני ארבע שנים, אז תגיד לי כמה היו חיי המדף לפני ארבע שנים.
שמעון יעקבי: אני לא יודע.
דוד רותם: אני רוצה להגיד לכם, מאז שאני הפסקתי לטייל בבתי הדין הרבניים, הכל שם השתנה, הכול קוצר וההליכים פתאום הפכו להיות פלאי פלאים.
שמעון יעקבי: זה בגלל שאדוני הצטרף פה לצוות.
שמעון יעקבי: כתוצאה מזה חלה התייעלות...
דוד רותם: לא, אתה שוכח.
דוד רותם: הצוות פה לא מייעל את בתי הדין.
יוסף וסרמן: או שאדוני צריך לבקר ולראות האם באופן מעשי הדברים באמת השתנו.
דורית ואג: ביקרנו.
דוד רותם: אדוני יעשה לי טובה, אני כבר ביקרתי יותר מדי שנים בבתי הדין, לא רוצה לבקר שם שוב.
שמעון יעקבי: אדוני יושב הראש, הבעיה שלנו היא לא - -
דוד רותם: למה שניים ולא כולם?
דוד רותם: יעקבי, עד הרגע לא הסברת לי בהגיון, למה לא כל שופט.
שמעון יעקבי: למה לא כולם?
שמעון יעקבי: אני מסכים לכולם.
דוד רותם: אתה מסכים?
שמעון יעקבי: לא, לכולם אני מתכוון בבית הדין הגדול.
סיגל קוגוט: לא, והוא מתכוון לבית המשפט למשפחה.
דוד רותם: אני גם אגיע לבית הדין הגדול וגם לבתי הדין למשפחה.
דוד רותם: אני רוצה ללכת על הכול, תמיד.
שמעון יעקבי: זאת בעיה.
דוד רותם: למה זאת בעיה?
שמעון יעקבי: תן לי לומר לך את הנתונים.
דוד רותם: עזוב את הנתונים, תן לי את הבעיה.
דוד רותם: יעקבי, את הנתונים אני מכיר, תן לי את הבעיה.
שמעון יעקבי: לא, אתה לא מכיר.
דוד רותם: תאמין לי שאני מכיר.
שמעון יעקבי: אני בעצמי לא ידעתי אותם לפני הבוקר.
דוד רותם: בוא אני אגיד לך, יש עוד כמה דברים שאתה אפילו לא יודע עכשיו ואני כבר יודע.
שמעון יעקבי: אני מתאר לעצמי שיש הרבה דברים.
שמעון יעקבי: אמרתי שתיקי בה"נים הם לא מאוד מסובכים, אבל הם דורשים שיקול דעת ובדיקה פרטנית, ולפעמים מבקשים הבהרות ותוספות.
שמעון יעקבי: ככלל, בבית הדין הגדול בשנת 2008 נפתחו 1,402 תיקי בה"ן.
שמעון יעקבי: כלל התיקים בבית הדין הגדול, סך כל התיקים שיש, הוא 2,809 תיקים.
דוד רותם: כמה דיינים יש בבית הדין הרבני הגדול?
שמעון יעקבי: חסרים כיום, אבל בתקן יש שבעה דיינים ועוד שני רבנים ראשיים, שכל אחד מהם יושב יום בשבוע.
דוד רותם: לא, רק אחד מהם, כי השני הוא לא נשיא בית הדין.
דוד רותם: תיקנו את החוק לפחות לגבי ההרכב.
שמעון יעקבי: לא, הוא יושב.
שמעון יעקבי: הוא לא נשיא, אבל הוא יושב יום בשבוע, כי הוא עוסק ברבנות הראשית.
יוסף וסרמן: כאב בית דין.
שמעון יעקבי: הוא דיין אק אופיציו.
שמעון יעקבי: הוא יושב יום בשבוע בבית הדין הגדול.
דוד רותם: אז כמה טוב שאני הגשתי את הצעת החוק שלי, שרב ראשי חייב להיות דיין או בעל כושר לדיינות, לפי בחינות ולא במתנה.
שמעון יעקבי: תאר לעצמך, הדיין שמונה על ידי נשיא בית הדין הגדול מטפל בתיקי בה"נים - זה הרב בר שלום, לפני כן זה היה הרב בן שמעון.
שמעון יעקבי: הדיין הזה צריך לטפל ב-1,400 תיקים בשנה.
שמעון יעקבי: הוא לא עושה את זה בהתנדבות.
שמעון יעקבי: המשמעות היא שבהרכבים, שהנשיא - -
דוד רותם: מה זה "הוא לא עושה את זה בהתנדבות"?
דוד רותם: תגיד, עלה בדעתך שאני אחשוב שבבית הדין הרבני הגדול עושים משהו בהתנדבות?
שמעון יעקבי: זה על חשבון משהו אחר.
דוד רותם: זה full time job.
שמעון יעקבי: אז אם רוצים שהוא ישתלב בהרכב, יישב בהרכב של הנשיא, ייתן את השפעתו בהרכבים נוספים, זה אומר שזה לא נמצא.
שמעון יעקבי: לכן אין לנו ציפיות.
שמעון יעקבי: מצדנו, זה יכול להיות - -
דוד רותם: אני רוצה כל דיין בבית הדין הרבני.
שמעון יעקבי: אז זה מחזיר אותנו לזה.
שמעון יעקבי: יש פה איזושהי נוסחה מאוזנת.
דוד רותם: מה מאוזן במה שאתה אומר?
שמעון יעקבי: אולי ניפגש פה בעוד שנתיים, שלוש לתיקון נוסף.
דוד רותם: לא ניפגש פה בעוד שנתיים, שלוש, אני לא מתכוון להיות פה בעוד שלוש שנים...
דוד רותם: הרב יעקבי, בוא נלך לאט לאט.
דוד רותם: כשמסבירים לי לאט, אני מבין מהר.
דוד רותם: מגיע לבית משפט לענייני משפחה תיק בה"ן.
דוד רותם: מצורפים שם אישורים על הדתות של שני הצדדים, מצורפת שם תעודת נישואין מקפריסין, שם כתוב יהודי עם נוצרי, הכול מצורף.
דוד רותם: מגיע התיק לסגן הנשיא.
דוד רותם: בשלב הזה, כל מה שהוא צריך לעשות זה לקבל חוות דעת מבתי הדין.
שמעון יעקבי: בשלב הזה אין בעיה.
דוד רותם: תראה מה כתוב בסעיף (א)(1), במקום "יפנה נשיא בית המשפט בכתב" יבוא "יפנה בכתב סגן הנשיא, ובהיעדרו – שופט של בית המשפט שנשיא" - אנחנו מדברים פה על הפנייה הראשונה, שהוא צריך לפנות לבית הדין הרבני או לבית הדין הדתי.
דוד רותם: בסעיף (א)(1), אם זה היה תלוי בי, זה בכלל לא היה קורה כך, אלא ברגע שנפתח תיק בה"ן, היה המזכיר הראשי מעביר העתק התיק לבתי הדין הרבניים, והיה אומר: רבותיי, הוגש תיק, תנו חוות דעת, לא צריך יותר מזה כלום.
דוד רותם: אנחנו בשלב הטכני לחלוטין, בשלב הזה של העברה לבקשת חוות דעת.
שמעון יעקבי: זה נשמע קוסם, זה בסדר.
דוד רותם: עזוב אותי מהנשמע, תסביר לי הגיונית, למה זה לא נכון.
שמעון יעקבי: כי החוק המקורי הוא הרבה יותר מורכב.
שמעון יעקבי: החוק שהגענו אליו אחרי הרבה דיונים, יש שלבים שם שכן תלויים בשיקול דעת.
שמעון יעקבי: ישנם מצבים ששני בתי דין - -
דוד רותם: אני מדבר על השלב הראשוני, אנחנו נעבור לסעיף 2 אחר כך.
דוד רותם: אני לא משנה כל שופט יכול לדון בזה.
שמעון יעקבי: אני חייב להודות, שאני לא עיינתי בנקודה הזאת לפני הישיבה, אבל אם יש משהו שתלוי בשיקול דעת באותו שלב, האם להעביר לבקש חוות דעת או לא להעביר לבקש חוות דעת- -
דוד רותם: תן לי מקרה אחד, שבו אפשר שלא לבקש חוות דעת.
סיגל קוגוט: כתוב בחוק מה הן שלוש העילות: אחד מבני הזוג הוא יהודי, מוסלמי, דרוזי או בן אחת הדתות הנוצריות, אז פונה.
סיגל קוגוט: דבר שני, זה קצת שיקול דעת, התעורר ספק בקשר להשתייכותו של אחד מבני הזוג לעדה דתית כאמור.
סיגל קוגוט: הדבר השלישי הוא ששני בני הזוג הם בני דתות מוכרות שונות, גם זה לא עניין שיש בו בדרך כלל ספק.
שמעון יעקבי: אז התעורר ספק, כשמדובר על התעורר ספק, ואז יש שיקול דעת אם להעביר או לא להעביר.
שמעון יעקבי: עם כל הכבוד, כל שופט שהתמנה שלשום שיגיד "אין ספק", יש לנו עם זה בעיה.
לאה רקובר: הרי חלוקת התיקים, למשל בבתי המשפט, היא בידי סגן נשיא, הוא יודע למי הוא מחלק.
דוד רותם: לא התעורר ספק, אי אפשר לדון בבקשה, זאת לא בקשת התרת נישואין.
דוד רותם: מה היא בקשה להתרת נישואין?
שמעון יעקבי: כאשר אחד מבני הזוג הוא בן דת מוכרת בישראל, או שהתעורר ספק בקשר לכך.
דוד רותם: יפה, עכשיו אשאל אותך שאלה.
דוד רותם: אם אין ספק, ואומר אחד יהודי והשני דרוזי, אין בכלל ספק.
דוד רותם: מה הוא עושה אז?
שמעון יעקבי: אין בעיה, שולח.
דוד רותם: חייב לשלוח.
דוד רותם: לכן אני אומר שבכל מקרה, או באחד או בשניים, הוא בכל מקרה חייב לשלוח.
שמעון יעקבי: לא, אבל כשהתעורר ספק, יכול שופט לבוא ולומר: לי אין ספק.
דוד רותם: לי אין ספק שמה?
סיגל קוגוט: אבל אם שניהם יהודיים, ממילא אין לו - -
שמעון יעקבי: לא, לי אין ספק, ששניהם מוסלמים.
שמעון יעקבי: לי אין ספק, ששניהם כאלה.
דוד רותם: אין לך ספק ששניהם כאלה?
דוד רותם: מצוין, באותו רגע אין לך סמכות, זה עובר לבית הדין הרבני ממילא, בית הדין הדתי.
דוד רותם: כאשר אין לו ספק, אוטומטית זה עובר לבית הדין הרבני, מה אכפת לך?
דוד רותם: אתה רק חוגג.
סיגל קוגוט: הרי הספק הוא רק לשלוח, כי אחרת אין סמכות.
שמעון יעקבי: לא, אבל יש גם חסרי דת.
שמעון יעקבי: גם לגבי חסרי דת שנשואים בנישואין אזרחיים, הם גם מתירים את הנישואין בבית המשפט.
דוד רותם: לא בדרך של בה"ן, בדרך של פסק דין, אלה שני דברים שונים.
שמעון יעקבי: בסדר, אבל כשהוא מגיע לבית המשפט ותוך כדי הדיון עולה ספק או לא עולה ספק, שאלת הסמכות מתעוררת, ואז זה צריך להיות שיקול דעת של סגן נשיא.
דוד רותם: אבל כאשר מתעוררת שאלת הסמכות, אוטומטית צריך לשלוח, כי אחרת אין.
שמעון יעקבי: אדוני יושב הראש, אדוני רוצה להיות לא טוב אלא מצוין.
דוד רותם: כן, כך אני תמיד חושב.
שמעון יעקבי: אני חושב שגם אם יש מקום לשקול את האפשרויות האלה, צריך ללכת על זה בצעדים מדודים.
דוד רותם: אדוני לא מסביר לי איפה הבעיה.
דוד רותם: אדוני רוצה שאני אקבל את עמדתו כי ככה.
דוד רותם: לא, אני לא אקבל את עמדתו כי ככה, אני לא מבין מה הבעיה.
דוד רותם: ממשלת ישראל תחליט מה היא רוצה.
דוד רותם: אני רוצה להרחיב גם את סעיף 1.
שמעון יעקבי: נצטרך לדון, נצטרך לבדוק את זה.
דוד רותם: בבקשה, אין לי שום בעיה שתבדקו.
לאה רקובר: מבחינתנו זה בעייתי, כי אנחנו מחכים להצעת החוק הזאת זמן רב.
מיכל כהן: אולי נקיים עכשיו התייעצות?
סיגל קוגוט: ההצעה היא שבית המשפט שמקבל את התיק יעביר, ושכל דיין של בית הדין הרבני הגדול יכול לתת חוות דעת.
דוד רותם: הרחבה מוחלטת.
שמעון יעקבי: בשביל זה אני צריך להתייעץ עם נשיא בית הדין.
דורית ואג: אז קחו רבע שעה.
שמעון יעקבי: לא רבע שעה, נשיא בית הדין הגדול בדברים כעין אלה, אני משוכנע שהוא לא יחליט במקום, אלא הוא יבקש לקיים התייעצות עם חברי בית הדין הגדול, עם ועד הדיינים.
דוד רותם: רבותיי, אין לי שום בעיה, שנשיא בית הדין יתייעץ עם ועד הרבנים ועם עוד כמה מומחים, ואם אתה רוצה, הוא גם יתייעץ אתי בטח באיזשהו שלב.
מיכל כהן: אדוני היושב ראש, מדוע הוועדה מתנגדת להצעה היותר מצומצמת שהביאה הממשלה, ושעליה יש קונסנסוס?
דוד רותם: קונסנסוס בין מי למי?
מיכל כהן: בין גורמי הממשלה.
מיכל כהן: אם הוועדה מתנגדת, מה הטעם להתנגדות?
דוד רותם: בוודאי שאני מתנגד, כי אני חושב שאתם יוצרים צוואר בקבוק ללא טעם.
דוד רותם: אם אני מרחיב, אני רוצה להרחיב שכל הדיינים וכל השופטים בבית משפט לדיני משפחה יוכלו לעסוק בזה, כי אנחנו מדברים בדבר טכני בבית המשפט, טכני לחלוטין.
דוד רותם: אין סיבה שהעומס ייפול על שני שופטים.
דוד רותם: אין סיבה בעולם.
דוד רותם: פה מחכים אנשים שחיים בתוך סיר לחץ, בלי שום סיבה.
דוד רותם: תנו להם לרוץ עם זה ולהשתחרר.
דוד רותם: בבית הדין הרבני הגדול, מכיוון שיושבים שם שבעה דיינים, שהם גדולי תורה כל אחד בפני עצמו וכל אחד מכיר את ההלכה על בוריה, כל אחד מהם יכול לתת חוות דעת.
שמעון יעקבי: ולמה רק שבעה דיינים של בית הדין הגדול?
שמעון יעקבי: אז זה יהיה גם בתי הדין האזוריים, לכולם.
דוד רותם: חברים יקרים, אתם רוצים להעביר את זה לבתי הדין האזוריים?
דוד רותם: בשמחה רבה.
דוד רותם: בוא אני אגיד לך משהו, אני מוכן אפילו להעביר את זה לרבני העיר, אין לי שום בעיה.
דוד רותם: אני מוכן שכמה שיותר יהודים יעסקו בנושא הזה.
דוד רותם: אם תגידו לי שאתם מציעים כל רב עיר, כל רושם נישואין, ובלבד שהוא בין גדרה לחדרה, זה גם מקובל עליי.
לאה רקובר: אני חושבת שאפשר למצוא דרך פשרה, אפשר להרחיב מעבר להצעה.
סיגל קוגוט: הורדה למטה כבר יכולה להיות שינוי מהותי.
דוד רותם: קודם כל מותר לי לעשות שינויים מהותיים בחוק, אני עושה מה שאני רוצה.
סיגל קוגוט: בסדר, לכן צריך לשקול את זה.
קריאה: אנחנו באנו עם שינוי טכני, הוועדה חששה מפתיחת החוק.
לאה רקובר: במובן המהותי.
דוד רותם: אני לא יודע איזה ועדה חששה.
דוד רותם: הוועדה לא חוששת מדבר.
סיגל קוגוט: אני הזהרתי אותם - -
יוסף וסרמן: ברגע שזה עובר לבתי הדין האזוריים, זה שינוי.
דוד רותם: אדוני יושב ראש עמותת - -
דורית ואג: לשכת הטוענים הרבניים.
דוד רותם: סליחה, עמותה המאגדת את הטוענים הרבניים.
דוד רותם: מצדי, אני מוכן להעביר את זה לכל ספרא דדייני.
יוסף וסרמן: בסדר, שייכנס לפרוטוקול שזה על כל הדיינים, מייד זה ייפול.
יוסף וסרמן: ברגע שאתה עושה פשרה, גם הנשיא יחשוב בצורה אחרת.
יוסף וסרמן: הנשיא יפסול את זה מייד.
מיכל כהן: אנחנו בשלב הזה, לצערי, לא יכולים להגיע להסכמה.
מיכל כהן: הבקשה שלנו היא שהוועדה תקבל את ההצעה הפחות מייעלת ועדיין מייעלת.
דוד רותם: אני לא אקבל את הצעת החוק, אני לא אצביע על הצעת החוק.
דוד רותם: זאת אומרת, אני מוכן להצביע על הצעת החוק הזאת, אבל לפי ההרכב שאני רואה עכשיו בוועדה, ההצעה נופלת, כי אני מצביע נגד, אולי מיכאלי יצביע בעד.
מיכל כהן: מדוע אדוני מתנגד להתייעלות כלשהי?
דוד רותם: כי אני לא משחק משחקים, בגלל שאתם ככה הגשתם הצעה ובגלל שבית הדין הרבני מתעקש.
מיכל כהן: אבל מה פגום בה?
דוד רותם: מה פסול בה?
דוד רותם: שאתם באים אליי כל הזמן עם בעיות שבבתי המשפט יש עומס ועומס ועומס.
מיכל כהן: אנחנו פותרים אותן.
דוד רותם: אתם לא פותרים, מה אתם עושים?
דוד רותם: במקום אחד, שניים.
דוד רותם: בשביל זה משנים חוק.
מיכל כהן: פתרון חלקי.
דוד רותם: למה פתרון חלקי, כשאני יכול לפתור את הבעיה כולה?
דוד רותם: כשאין בזה שום בעיה?
דוד רותם: כשהבעיה היא טכנית לחלוטין, ויש פה התעקשות על כבוד?
דוד רותם: זה הכל.
לאה רקובר: לגבי שלושה דיינים מבית הדין הגדול, זאת כבר אחד מכל שניים, אז זה כבר מספיק.
דוד רותם: אין לך בעיה עם בית הדין הרבני הגדול, כי לבית הדין הרבני הגדול הוא מסכים שאני אכתוב כל הדיינים.
דוד רותם: שם אין לך בעיה, את לא מבינה?
דוד רותם: הבעיה שלו היא עם בתי המשפט.
לאה רקובר: אז בוא נדבר רגע על בתי המשפט.
דוד רותם: כל שופט של בית דין לענייני משפחה יכול לשים חותמת: להעביר לבית הדין לחוות דעת.
דוד רותם: זה כל מה שהוא עושה בשלב הזה, אבל מכיוון שאנחנו מתעסקים פה בבית משפט ובבית דין רבני, אז צריך שזה יהיה נשיא בית המשפט, כי גם פה זה היה נשיא בית הדין הרבני.
דוד רותם: את מבינה, זה עומד על כבוד.
דוד רותם: כבוד אצלי לא משחק.
לאה רקובר: בסדר, אבל מאוד חשוב לנו שההצעה הזאת תעבור.
דוד רותם: מאוד חשוב לכם?
דוד רותם: רבותי, אתם תלכו הביתה ותוך שבוע ימים אתם תגמרו את שיעורי הבית, ואני מבטיח לכם שבשבוע הבא אני מעביר את החוק הזה להצבעה.
דוד רותם: ואם לא תגיעו להסכמה, החוק הזה יבוא להצבעה גם בלי הסכמה שלכם, ואז תגישו הסתייגות ותמשכו את החוק.
דוד רותם: זה מה שהולך לקרות.
לאה רקובר: אולי אני אגיד עוד שני משפטים, שישכנעו את יושב הראש?
לאה רקובר: יכול להיות שההצעה כפי שהיא היא באמת מצומצמת מדי, אבל לחזור לממשלה ולהרחיב אותה לכל שופט, הנהלת בתי המשפט – ואני אומרת עכשיו בשם הנהלת בתי המשפט - חוששת שהחזרה הזאת תהיה לנו בעייתית.
לאה רקובר: אולי נלך על דרך שלא רק בהיעדרו של הנשיא, נניח שני שופטים.
לאה רקובר: יכול להיות שלזה יעקבי יכול להסכים.
דוד רותם: אני לא מבין דבר אחד, מי זה יעקבי?
דוד רותם: מי זאת הנהלת בתי המשפט?
דוד רותם: מי זה משרד המשפטים?
דוד רותם: ממשלת ישראל מדברת פה בקול אחד.
דוד רותם: אתם תלכו הביתה ותחשבו.
דוד רותם: תלכו הביתה עם ידיעה, שכאשר אני מביא את החוק הזה להצבעה, זה יהיה כל דיין בבית הדין הרבני הגדול וכל שופט בבית משפט לענייני משפחה.
דוד רותם: כך אני אביא את זה.
דוד רותם: תרצו, תמשכו את החוק.
דוד רותם: תרצו, תסתייגו.
שמעון יעקבי: ואתה לא מסכים לכל דיין בבית הדין האזורי?
דוד רותם: אני מסכים, אני אמרתי לך שאני מסכים גם לכל ספרא דדייני.
שמעון יעקבי: לא, אני שואל אותך ברצינות.
דוד רותם: אני עונה לך שכן.
דוד רותם: אתה רק מוכיח לי, כמה מה שאני אומר, שמדובר במשחקי כבוד, הוא נכון, כי אתה אומר: אם זה כל שופט בבית משפט שלום, זה יהיה כל אחד באזורי, ולא רק בבית הדין הרבני הגדול.
שמעון יעקבי: אני לא מוכיח דבר, רציתי לוודא מה היא עמדתך.
דוד רותם: אין לי בעיה, אני בעד כל דיין בבית דין רבני.
יוסף וסרמן: דיין שנכנס אתמול.
דוד רותם: דיין שנכנס אתמול, יודע שיהודי ולא יהודי לא יכולים להתחתן.
דוד רותם: להפך, אולי דיין שנכנס אתמול יגמור 600 תיקים בשבוע.
לאה רקובר: אבל מי שמחלק לו את התיקים, יכול לקבוע למי הוא מעביר.
יוסף וסרמן: לא, אצלנו זה הולך לפי אותיות, זה לא מתחלק.
דוד רותם: זה הולך לפי אותיות, ובתנאי איזה אות היתה שם, שבטעות עברה מהרכב אחד להרכב השני?
דוד רותם: איזו אות זו הייתה?
שמעון יעקבי: אין בעיה, אם זה כ"ף זה יכול להפוך לקו"ף.
שמעון יעקבי: אם זה שי"ן זה יכול להפוך לסמ"ך.
דוד רותם: זה בסדר, אין לי שום בעיה.
דוד רותם: אני מוכן כל אחד.
לאה רקובר: אנחנו רוצים הפסקה להתייעצות.
דוד רותם: אתם יכולים להתייעץ עכשיו.
אברהם מיכאלי: אבל היושב ראש נותן לכם עוד שבוע.
לאה רקובר: כן, אבל אני חוששת משבוע.
דוד רותם: עד שעה 10:30.
אברהם מיכאלי: אבל שמעת, לא תוכלו לקבל תשובה במקום.
אברהם מיכאלי: הוא צריך להתייעץ עם נשיא בית הדין.
דוד רותם: אני לא מבין אותך, יעקבי לא צריך להתייעץ עם נשיא בית הדין.
דוד רותם: רבותיי, יעקבי יודע מה נשיא בית הדין חושב, עוד לפני - - (הישיבה נפסקה בשעה 9:55 ונתחדשה בשעה 10:40)
דוד רותם: רבותיי, הגעתם להסכמות?
סיגל קוגוט: כן, ההצעה היא כזאת: בחוק בתי המשפט אפשר יהיה שהנשיא של כל מחוז מששת המחוזות יוכל למנות עוד שני שופטים, כשסגן הנשיא ושניהם, קרי שלושה בכל מחוז, יוכלו לדון בבקשות לפי סעיף 3.
דוד רותם: לא בהיעדרו?
סיגל קוגוט: לא בהיעדרו, תמיד, ובבית הדין הגדול יוכל ראש בית הדין למנות כל דיין של בית הדין הגדול, לפי שיקול דעתו, הוא יחליט על המספר.
דוד רותם: בבית הדין אפשר להשאיר את זה כמו שכתוב, שלושה דיינים נוספים.
שמעון יעקבי: לא זה מה שסיכמנו.
סיגל קוגוט: סיכמנו שהוא יוכל למנות כל דיין, הוא יחליט על המספר.
סיגל קוגוט: הוא יחליט אם זה שניים, שלושה, שבעה.
דוד רותם: זאת אומרת שבבתי משפט אני מגביל שאפשר לבחור רק שלושה.
דוד רותם: בבית הדין הרבני הגדול, מכיוון שאני כל כך סומך עליהם, אני נותן לכולם.
דוד רותם: בסדר, אין בעיה.
סיגל קוגוט: אבל זה שיפור במצב, בכיוון שאתה רצית.
דוד רותם: זה לא שיפור בשום דבר.
דוד רותם: זה משפר לי בבתי הדין, אבל בבתי המשפט זה גורם לי נזק בבתי הדין.
שמעון יעקבי: למה?
דוד רותם: אתה הסכמת שבבתי הדין יהיו שלושה, כך הבאת נוסח.
שמעון יעקבי: אני הבאתי?
שמעון יעקבי: הכריחו אותי.
דוד רותם: אתה התנגדת לנוסח הזה?
דוד רותם: אתה רצית שהמצב יישאר כמו שהוא?
שמעון יעקבי: לא, אני רציתי את כולם, אני רציתי את כל דייני בית הדין האזורי...
דוד רותם: אבל לא הסכימו.
דוד רותם: יעקבי צודק.
דוד רותם: חבר'ה, אתם לא מבינים, הרי המשחק פה לא אמיתי.
דוד רותם: אם זה בבית הדין, בבית משפט זה שופטי שלום, מה פתאום שבבית הדין יהיו שופטי בית הדין הרבני הגדול?
דוד רותם: זה צריך להיות מתחת.
שמעון יעקבי: זה לא נראה לך טיעון סביר?
דוד רותם: לא נעים לי להגיד לך, זה טיעון אנטי הלכתי מובהק.
שמעון יעקבי: אני רק צריך להוציא את הסטנוגרמה מלפני 45 דקות ולצטט את יושב ראש הוועדה?
דוד רותם: שאמר מה?
שמעון יעקבי: היפכא.
דוד רותם: אמרתי היפכא?
דוד רותם: אמרתי אפילו רבני עיר.
אברהם מיכאלי: הוא מתכוון לרבני עיר באמת חשובים.
דוד רותם: אני מתכוון לכל רבני עיר, כי כל רב עיר שעבר את הבחינות, בוא נאמר שאני סומך על הכשרות שלו, ואני סומך על ההכשר של המקווה שלו ואני סומך על העירוב שלו יותר מאשר אני סומך על כמה מדייני בית הדין הרבני.
יוסף וסרמן: איזה בחינות הוא עבר?
דוד רותם: הוא קיבל פטור כמו בבתי הדין הרבניים - - אל תמשוך אותי בלשון.
שמעון יעקבי: אין כזה דבר, אין אחד.
יוסף וסרמן: היה פה שיתוף פעולה בין כל הגורמים, בניצוח של סיגל.
יוסף וסרמן: זה משהו שצריך לשבח.
יוסף וסרמן: הנהלת בתי משפט לא מבינים ברבני ערים.
דוד רותם: אילו הייתי חושב שבתי הדין הרבניים מבינים ברבנים, הייתי מסכים אתך, אבל כשאתה אומר "הם לא מבינים", אתה צודק.
אברהם מיכאלי: מה ההצעה?
דוד רותם: אי אפשר לאחר ולבקש את ההצעה, עכשיו אנחנו מצביעים.
שמעון יעקבי: הגענו לנוסח מוסכם, על דעתו של הרב עמאר.
שמעון יעקבי: הצבעה בעד – 2 נגד – אין הנוסח שעלה בישיבה להצעת חוק שיפוט בענייני התרת נישואין (מקרים מיוחדים וסמכות בין-לאומית), התש"ע-2009, נתקבל.
דוד רותם: אנחנו נמשיך לדון היום בדיווח לגבי יישום חוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית).
דוד רותם: אני ביקשתי את השתתפותם של מנכ"ל משרד המשפטים, והוא אכן הגיע; ביקשתי את השתתפותו של מנכ"ל משרד הרווחה, אבל הוא כנראה עסוק בדברים יותר חשובים.
דוד רותם: האם יש פה נציג של משרד הרווחה?
קריאות: אותם נציגים.
דוד רותם: אותם נציגים שהיו בפעם הקודמת.
דוד רותם: הבנתי, טוב.
דוד רותם: כנראה, יש מקומות אחרים ששם יש יותר תקשורת וצילומים.
דוד רותם: נציג האוצר, בוא שב יותר קרוב אלינו.
דוד רותם: הבאת את פנקס הצ'קים?
דוד רותם: אנשי משרד הרווחה, אני מודיע לכם, אם אתם תגישו בקשה לדחות את החלק השלישי זה לא יבוא לדיון עד שלא תציגו לי תוכנית מסודרת עם תקנים, כי אחרת החוק יתחיל לעבוד ואתם תצטרכו לשבור את הראש.
דוד רותם: לצורך זה יש מנכ"ל במשרד, ואם המנכ"ל לא יכול להופיע, אני אבקש לפי תקנון עבודת הממשלה שהשר יופיע פה בעצמו.
דוד רותם: אבל החוק הזה יופעל כמו שהוא צריך להיות מופעל, ולא בשום תרגילים שלוקחים חוקרי נוער וחוקרי ילדים ומשחקים ומעבירים ולא עושים כלום.
דוד רותם: לא ילך אחרת, אני מבקש שתעבירו את המסר הזה בצורה חד משמעית.
רונית צור: התוכנית הברורה היא שאנחנו צריכים תוספת כוח אדם.
דוד רותם: רבותיי היקרים, מצדי, כמה עובדים יש בלשכת השר, כמה עובדים יש בלשכת מנכ"ל, כמה עובדים בלשכת המשנה למנכ"ל, כמה עובדים יש בלשכת הסמנכ"לים – תביאו לי את הרשימה, תפטרו 50% ותיקחו תקנים אחרים.
דוד רותם: אם לא תבואו אליי בתוכנית תוך 3 חודשים – כי אני גם מבין שנתנו לכם שמונה תקנים לעניין הזה.
רונית צור: נתנו לנו תקן וחצי.
דוד רותם: אז תכף נשמע.
דוד רותם: משרד האוצר, אתה מוכן לספר לנו?
דב בארי: אני אדבר בכלליות, ואז ארד לפרטים.
דב בארי: בדיונים שמשרד האוצר עורך מול משרד הרווחה ובכלל מול משרדים ישנם דיונים כלליים לגבי תוספות כוח אדם ותוספות תקציב לתוכניות וליישום חוקים כאלה ואחרים.
דב בארי: להיכנס לקרביים של משרד הרווחה, מה הוא עושה ולמה פה יש שלושה תקנים ושם יש עשרה, ולמה פה חסרים שני תקנים ושם יש עודף של חמישה תקנים זה משהו שאנחנו לא נוהגים לעשות.
דב בארי: יש סדרי עדיפות של משרד הרווחה, ומשרד הרווחה נוהג להחליט לפיהם איפה הוא רוצה לשים יותר כוח אדם ופחות כוח אדם, איפה הוא רוצה יותר תקציב או פחות תקציב.
דב בארי: מה שכן, יש לי פה טבלה שמפרטת כמה תקני כוח אדם היו במשרד הרווחה ב-2005, וכמה יש ב-2009.
דב בארי: בארבע השנים האלה נוספו למשרד הרווחה 233 תקנים, חלק מומלצי תקן וחלק מסיבות כאלה ואחרות – הכול בדיונים קבועים ובהסכמים שנעשו עם הנהלת משרד הרווחה.
דב בארי: מה שמשרד הרווחה בחר לעשות איתם.
דב בארי: הכול מתנהל בסדרי העדיפות של משרד הרווחה.
דב בארי: יבוא משרד הרווחה ויבקש תקנים לנושא הזה ספציפית, עד כמה שאפשר הוא יקבל מענה בדיוני תקציב כאלה ואחרים, כפי שנעשה מול שאר המשרדים.
דב בארי: אבל להגיד שחסרים לו תקנים ולראות שבארבע השנים האחרונות נוספו למשרד הרווחה 233 תקנים – קצת קשה לנו לקבל עמדה כזאת.
דוד רותם: הרי אתם יודעים שקיים חוק כזה, ואתם יודעים שקיים חוק כזה, ואתם יודעים שהוא אמור להיות מופעל בשלושה שלבים – האם כשאתם מנהלים את הדיונים אתם לא אומרים להם, רבותיי, יש פה חוק שצריך תקנים, איפה אתם מכניסים אותם?
דוד רותם: כלומר אתם לא עושים ביקורת על חוקים תקציביים?
דב בארי: הביקורת שלנו מתבצעת במסגרת העבודה הכללית שלנו מול משרד הרווחה.
דב בארי: כשם שאנחנו אנחנו מבקרים את הפעילות של חוק כזה או אחר אנחנו גם מבקרים תוכניות ממשלה ויישום תוכניות ממשלה שמשרד הרווחה אמון עליהן, תוכניות לילדים ונוער בסיכון ותוכניות לנשים במקלטים, וכולי.
דב בארי: בסופו של דבר נעשית עבודה לנסות לבחון למה נותנים כוח אדם, ואנחנו לא נותנים ברצון כוח אדם שמלכתחילה משרד הרווחה אומר שזה כוח אדם שמיועד למטה, וזה כוח אדם למטרה אחרת.
דב בארי: יש ניסיון לדחוף את הכיוון למתן שירותים.
דב בארי: לכן בתוספת התקנים האלה יש הרבה מאוד תקנים שניתנו למטפלים ולקליטת חוקרי נוער.
דב בארי: מה שמשרד הרווחה מחליט לעשות עם קליטת החוקרים האלה – אם הוא שם אותם ספציפית לחקירת ילדים שלא עלינו נפגעו בתקיפה מינית או לחקירת אנשים בעלי מוגבלויות, זאת רמה שקשה מאוד להיכנס אליה בגלל טיב היחסים בינינו לבין משרד הרווחה.
דוד רותם: כשאתה אומר שהם קיבלו 230 תקנים נוספים בשנת 2005, האם אתם לוקחים בחשבון אלו חוקים עתירי כוח אדם נוספו להם מאז 2005?
דב בארי: זה כמובן נעשה- - היו"ר דוד רותם: אבל אתם עושים את הבדיקה?
דב בארי: אם ב-2011 משרד הרווחה יגיד שהוא רוצה שייתנו לו עוד 50 תקנים עולה השאלה בשביל מה צריך 50 תקנים.
דב בארי: כמובן, כשהבקשה היא ספציפית ליישום תוכנית כלשהי מתנהל משא ומתן.
דב בארי: בהתאם לזה ישנה הסכמה לגבי מספר התקנים שיתקבל בסוף.
דוד רותם: החוק הזה הוא חוק ממשלתי.
דוד רותם: ביום שהסכמתם להעביר אותו לתמיכת ממשלה אתם ידעתם שצריכה להיות כאן תוספת כוח אדם.