GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עירית קלמן ברום: נראה לך שאזרח סורי יכול לתבוע את מדינת ישראל?
דן יקיר: ההליך הזה לוקח הרבה זמן, עד שמשרד הפנים מברר ונותן לו מעמד, הוא מועמד להיות פליט, עובר ניתוח בבית החולים, סובל מרשלנות רפואית, והמדינה תהיה חסינה.
דן יקיר: איזה היגיון יש מאחורי החסינות הזאת?
דן יקיר: אין שום היגיון.
דן יקיר: ולכן, קודם כול צריך להכניס זיקה בין הנזק שנגרם לבין איזה מעשה שהוא עשה.
עירית קלמן ברום: על זה אמר בית המשפט העליון, תחכה ליישום.
ברוך בריזל: המקרה הכל כך נדיר שמזכיר פה חברי לא עולה בשום קנה עם המציאות, כדוגמת מלחמת לבנון השנייה, שבה אלפי אזרחים נתיני לבנון נפגעו, וכל אחד ואחד מהם לכאורה, על פי חברי, יכול היה להגיש תביעה אלמלא החוק הזה.
ברוך בריזל: היינו מוצפים באלפי תביעות של לבנונים.
ברוך בריזל: האם זה היגיון שעליו עומד חברי?
ברוך בריזל: אני מסופק.
דן יקיר: זו מלחמה.
ברוך בריזל: מדוע לא?
ברוך בריזל: בעיניך מלחמה, בעיניהם פעולה.
ברוך בריזל: כל דבר זה עניין של טרמינולוגיה.
דוד רותם: הוספת סעיף 5ב1 - "תובענה כאמור בסעיף 5א, וכן תובענה כאמור בסעיף 5ב, לרבות בסוגי תביעות או לסוגי תובעים כאמור בתוספת הראשונה, יידונו בבית המשפט המוסמך בירושלים".
דוד רותם: האם יש למישהו הערה?
דן יקיר: כבר הערנו.
דן יקיר: הנימוקים של יעילות ואחידות בפסיקה תמוהים.
דן יקיר: יש כלל, שנגד המדינה אפשר להגיש תביעות בכל בית משפט.
דן יקיר: אם רוצים לחלוק על ההיגיון הזה, צריך לעשות דיון כולל בתפיסה הזאת.
דן יקיר: אחידות בפסיקה לא מושגת מזה שבית משפט אחד דן בעניין, כי יש בו גם כמה שופטים.
דן יקיר: כבר אמרתי שאולי רוצים לכתוב שהשופט שלמה כהן, רק הוא ידון בתביעות האלה, ואז זה יהיה אחיד, ואולי גם נמנע ערעור, ואז בכלל זה יהיה אחיד.
דן יקיר: אם רוצים לשנות את הכלל ולדרוש גם בתביעות נגד המדינה איזו זיקה בין התביעה לבין מקום השיפוט, אפשר לקבוע.
דן יקיר: יש הצעה של הייעוץ המשפטי של הוועדה, אבל זה צריך להיות כלל כולל, לא ספציפי לתביעות האלה.
דן יקיר: אין ייחוד בתביעות האלה.
דן יקיר: מלבד זאת, הרי או שאדם חולק על כך שהוא חבר בארגון מחבלים, או לא יודע שהמדינה סוברת כך.
דן יקיר: לאחר שהתביעה הוגשה בנצרת, המדינה תעלה את זה שהוא חבר בארגון מחבלים, יצטרכו לעשות דיון שלם בשאלה כדי לדון האם להעביר את התביעה מנצרת לירושלים או לא.
דן יקיר: איזו יעילות תושג בכך?
דוד רותם: דן יקיר, אני חושב, ואני טוען עכשיו טענה שהיא נכונה משפטית, היא לא נכונה בעקרונות, אנחנו מדברים על שטחים שנמצאים מחוץ לתחומי מדינת ישראל.
דוד רותם: תקנה 6 לתקנות סדר הדין האזרחי אומרת- - -
דן יקיר: לא, זה חל גם על נזק שנגרם בישראל.
עירית קלמן ברום: לא, על נזק שנגרם מחוץ לישראל.
דוד רותם: תקנה 6 לתקנות סדר הדין האזרחי קובעת בצורה ברורה שכאשר אין בית משפט שמוסמך לדון, יהיה בית המשפט בירושלים.
דוד רותם: כאשר אתה מדבר בתביעות שמרביתן בחוץ לארץ, בוא נניח שיש לאיזה תובע אמריקני שהשכיר למדינת ישראל נכס בארצות-הברית, והוא רוצה לתבוע את המדינה, הוא יצטרך לתבוע אותה בירושלים.
דוד רותם: בסופו של דבר, חבר'ה, הרי אנחנו מדברים פה על בלוף.
דוד רותם: כשאומרים שהמדינה נמצאת בכל מקום.
דוד רותם: מה זה המדינה?
דוד רותם: המדינה זה הממשלה.
דוד רותם: החוק קובע שמקום מושבה של הממשלה הוא בירושלים, לא בשום מקום אחר.
דוד רותם: זה שהמדינה נמצאת בכל מקום, זה יפה בתיאוריות הלא נכונות, כי בסופו של דבר אתה תובע לא את המדינה, אלא אתה תובע את ממשלת ישראל על נזק שהיא גרמה או ששלוחיה גרמו, ולכן הממשלה יושבת בירושלים.
דוד רותם: זה נכון לומר שבית המשפט בירושלים.
דוד רותם: אני עושה את זה עוד מהצד ההפוך, ירושלים היא בינתיים עדיין בירת מדינת ישראל.
דוד רותם: אני לא יודע לכמה שנים, אבל בינתיים היא בירת מדינת ישראל.
דוד רותם: ולכן כאשר אתה רוצה לתבוע את מדינת ישראל או את ממשלת ישראל בעניין הזה, תתבע בירושלים.
דן יקיר: זה טוב לכל דבר ועניין, לא לייחד את הטיפול בתביעות האלה דווקא.
דוד רותם: אני חושב בהחלט שמן הראוי, וכדאי שתבדקו את זה פעם, שתביעות נגד מדינת ישראל, קרי, ממשלת ישראל, צריכות להיות מוגשות כולן בירושלים.
מיכאל בן-ארי: אולי בנצרת.
דן יקיר: יש, למשל, סמכות לבתי המשפט לעניינים מינהליים להגיש את העתירה במקום שבו התקבלה ההחלטה.
דן יקיר: אם זה במשרד הפנים בנצרת, מגישים בנצרת, ואם זה במשרד הפנים בירושלים, מגישים בירושלים.
דוד רותם: רוצים להקל על הפקידים, שמכיוון שהפקיד יושב בנצרת, אומרים: יאללה, תגישו את זה בנצרת, שהוא לא יצטרך לרוץ לירושלים.
דוד רותם: אני מסתכל עכשיו על יעילות מערכת המשפט, ואני אומר: רבותי היקרים, מדינת ישראל יושבת בירושלים, ממשלת ישראל יושבת בירושלים, היא לא יושבת בשום מקום אחר, והעובדה שאנחנו מגישים תביעה נגד מדינת ישראל - יותר מזה, הרי אני לא פעם, את חטאי אני מגלה--
אופיר פינס-פז: מקצתם.
דוד רותם: את היתר אתה תזכיר.
דוד רותם: --הייתי מחפש איזה נתבע להכניס בכתב התביעה כדי להגיש במקום אחר.
דוד רותם: אני חושב שזה נכון שתביעות נגד ממשלת ישראל תוגשנה בירושלים, ואני לא רואה בזה פגם.
דוד רותם: הרי כולנו מסכימים ש-phishing of court זה דבר גרוע.
דוד רותם: תראו מה קורה פה, אנשים מגישים את התביעות, רובן בנצרת.
דוד רותם: מה ההיגיון?
דוד רותם: ניקח את המצב הקיים היום- - -
ארנה כהן: יש ריכוז של עורכי דין שמוכנים לעסוק במטריה הזאת שנמצאים בנצרת, נוחות מסוגים שונים.
דוד רותם: רבותי, בואו נשנה את תקנות סדר הדין האזרחי ונקבע שמגישים את זה לפי מקום משרדו של עורך הדין שמוכן לטפל בעניין.
דן יקיר: שיהיה כלל אחיד.
ארנה כהן: נקבע כלל אחיד לכל השיטה המשפטית, לשנות לא רק את דיני הנזיקים, אלא גם את כל הכללים שחלים לגבי סדרי דין ולגבי בתי משפט.
ארנה כהן: דווקא דרך החוק הזה לשנות, זה דבר שלא מתאים למערכת משפטית רצינית.
דן יקיר: זה phishing של המדינה.
אופיר פינס-פז: אם אתה עושה על כולם- - -
דוד רותם: אני חושב שצריך לעשות את זה על כולם.
ארנה כהן: התיקון שייעשה על כולם.
דן יקיר: בחוק המדינה כבעל דין צריך להכניס תיקון, ולא לייחד את התביעות האלה לטיפול מיוחד.
אופיר פינס-פז: זה נראה רע מאוד אם אתה עושה את זה רק על זה.
אופיר פינס-פז: אם אתה רוצה לעשות על הכול, יכול להיות שאני אצטרף אליך.
ארנה כהן: זה צריך לחול אז ברשלנות רפואית ובכל היבט והיבט.
ארנה כהן: לא ייתכן שבנושא הזה ייקבעו כללים מיוחדים שלא חלים בשום סיטואציה אחרת.
אופיר פינס-פז: בכל דבר.
אופיר פינס-פז: אפשר שתביעות נגד משרד הבריאות, משרד התקשורת, משרד הפנים - כולן יהיו בירושלים.
אופיר פינס-פז: אבל רק זה בירושלים?
אריאל אררט: יש חקיקה בנושא חקלאות.
אריאל אררט: אני עוסק בתיקים שעניינם חקלאות.
דן יקיר: יש גם בית דין לימאות, אבל זה טריבונל נפרד, זה לא בית משפט.
אריאל אררט: יש נושאים שדורשים התמקצעות.
אריאל אררט: אני אביא דוגמה, כדי שלא תחשבו שאנחנו ממציאים את הגלגל: חוזים אחידים, ימאות- - -
דוד רותם: אריאל אררט, תעשה לי טובה, ביום שתהיה התמקצעות של בתי המשפט, תטענו את זה בעניין הזה.
דוד רותם: עזבו אותי מהתמקצעות של בתי המשפט.
דוד רותם: כל העולם מתנגד להתמקצעות של בית המשפט, ודווקא בעניין הזה לא?
דוד רותם: עזבו את העניין של התמקצעות בתי המשפט, כי יענו לך: אדוני, בוא נמקצע את בית המשפט בנצרת.
דוד רותם: זה לא העניין.
דוד רותם: זה העניין העקרוני.
דוד רותם: תביעות על דברים שנעשים מחוץ למדינת ישראל, צריכים להידון בירושלים, נקודה.
עירית קלמן ברום: זה גם הולך עם התקנה העקרונית של סמכות שיורית.
דוד רותם: זה גם הולך עם תקנה 6, נכון.
דוד רותם: זה הולך עם התקנה הזאת.
דוד רותם: אני חושב, ואני מציע למשרד המשפטים לשנות את כל הקונספציה ולקבוע באופן כללי, כי אחרת מה שיקרה, שזו תהיה הצעת חוק שלי ושל אופיר פינס, וכשחבר קואליציה וחבר אופוזיציה מציעים הצעה כזאת, היא בדרך כלל עוברת.
אופיר פינס-פז: כיושב-ראש ועדת החוקה אתה מתכוון להציע הצעה כזאת.
דוד רותם: ויושב-ראש ועדת החוקה לשעבר ויושב-ראש ועדת הפנים לשעבר ושר הפנים לשעבר.
עירית קלמן ברום: המצב היום הוא שהתובע תובע איפה שמתחשק לו בתביעות נגד המדינה, לא רק כאלה.
דוד רותם: זה רע מאוד, אכן אני חושב שזה לא נכון.
עירית קלמן ברום: אם זה ילך לפי מקום האירוע, וכאן מקום האירוע הוא מחוץ למדינת ישראל, אז הסמכות השיורית היא ירושלים.
סמאח אלח'טיב - איוב: זה יכול להיות גם בתוך מדינת ישראל, אמרנו קודם.
עירית קלמן ברום: בתוך מדינת ישראל לפי מקום האירוע.
סמאח אלח'טיב - איוב: איך זה יהיה?
עירית קלמן ברום: לפי מקום האירוע.
סמאח אלח'טיב - איוב: לא קיבלתי מענה לשאלה ששאלתי, מה קורה לגבי תביעה כשאתה אזרח מדינת ישראל או תושב שרוצה להגיש תביעה נזיקית.
אריאל אררט: החוק מדבר על נזק שנעשה באזור, אזור יהודה ושומרון וחבל עזה.
אריאל אררט: מה זה קשור למדינת ישראל?
דן יקיר: הוא לא מדבר על האזור.
דן יקיר: תראה במדינת אויב, זה גם נזק שנגרם בישראל.
סמאח אלח'טיב - איוב: האם זה לפי התקנות הרגילות או לפי החוק הזה?
דוד רותם: לדעתי, לפי החוק הזה.
סמאח אלח'טיב - איוב: זה צריך להיות ברור בחוק.
ברוך בריזל: יש לי הערה מאוד חשובה שמתייחסת לריכוזי תיקים במקומות כאלה ואחרים.
ברוך בריזל: מעבר לעובדה הבסיסית, כמו שהזכיר כבודו, שמדובר בסמכות שיורית, פעולה חד-משמעית של המדינה בכל מה שכרוך בתיקים שהוגשו מחוץ לגבולותיה.
ברוך בריזל: מעבר לכך, אותה טענה בדבר כביכול הזכות או הזיקה של עורך הדין, היא טענת הבל.
ברוך בריזל: אני אגיד מדוע.
דוד רותם: לא, לא, לא, אתה לא תגיד כלום.
דוד רותם: קודם כול, פה בוועדה לא מתייחסים לדברים של אחרים כהבל ושטות.
דוד רותם: לא אצלי.
דוד רותם: אתה יכול לחלוק על הטענה.
ברוך בריזל: היא טענה שאינה ראויה ולא מבוססת.
דוד רותם: היא טענה ראויה.
ברוך בריזל: אני אסביר מדוע.
דוד רותם: סליחה, אתה לא תסביר כלום.
דוד רותם: היא טענה ראויה, אתה יכול לחלוק עליה, אבל תעשה בבקשה שימוש בביטויים שראויים לוועדה הזאת, כי בוועדה הזאת מותר לטעון כל מה שרוצים.
ברוך בריזל: בסדר גמור.
ברוך בריזל: היא טענה מוטה, כל מה שעומד מאחוריה הם כמובן דברים שאין בהם ממש, טענה לא נכונה לחלוטין משפטית, ואני אסביר מדוע.
ברוך בריזל: בית המשפט העליון, כבוד הנשיאה בבית המשפט העליון דחתה בסדרה של החלטות חוזרות ונשנות את הטענה בדבר זיקה כלשהי של בא כוח עורך-דין שמייצג לבין הצורך בסמכות מקומית כזאת או אחרת.
ברוך בריזל: כל סדרת ההחלטות שניתנו בעת האחרונה, ובכלל, ביחס לסעיף 78 לחוק בתי המשפט, דחו את הטענה, ואני אומר מפיה של הנשיאה בכבודה ובעצמה.
ברוך בריזל: כלומר, אנחנו לא מדברים פה על איזו הלכה נידחת כזאת או אחרת, אלה דברי הערכאה המוסמכת ביותר, השיפוטית, במדינה, כבוד הנשיאה בייניש, ולפניה קודמיה, המכובדים כשלעצמם - אותם אנשים שדנו בסוגים האלה של טענות, דחו אותה מכול וכול.
ברוך בריזל: אני אסביר גם מדוע.
דוד רותם: לא, לא, אל תסביר.
ברוך בריזל: אני אסביר מדוע, ויש הרבה בכל בעניין הזה.
דוד רותם: לא ביקשתי שתסביר מדוע, אני רק שואל אותך שאלה.
דוד רותם: ואם בית המשפט העליון דחה טענות כאלה, זה אומר שהטענה לא נכונה?
דוד רותם: זה אומר שהטענה מוטה?
דוד רותם: זה אומר שבית המשפט העליון כך פסק.
דוד רותם: כשהייתי עורך דין צעיר הופעתי פעם בפני שופט בירושלים, והבאתי אתי המון כרכים של פסקי דין.
דוד רותם: זה היה השופט זיילר, דברים טובים אפשר להגיד.
דוד רותם: ואז אמר לי השופט זיילר: אדון רותם, מה הבאת לי כל כך הרבה שגיאות של בית משפט?
דוד רותם: הוא אומר: או שהמחוזי טעה או שהעליון טעה.
דוד רותם: כל הכרכים הכחולים האלה הם טעויות של בית משפט.
דוד רותם: אז "בית המשפט העליון פסק", מותר לי לשנות את פסיקה של בית המשפט העליון?
דוד רותם: מותר לבן אדם לבוא ולומר: אדוני, מה שפסק בית המשפט בעניין הזה הוא לא נכון?
דוד רותם: זה מה שהם טוענים, ואני חושב שהטענה נכונה.
דן יקיר: אני מסכים עם דברי הנשיאה.
דן יקיר: כשיש כללים של סמכות מקומית, נוחות עורך הדין היא לא שיקול.
דוד רותם: במקרה הזה בית המשפט העליון טעה עוד פעם.
דן יקיר: נוחות של פרקליט היא לא שיקול כשיש כללים של סמכות מקומית, אבל הם אומרים: אל תתחשבו בנוחות של התובע, תתחשבו בנוחות שלנו, בטעמי היעילות שלנו, אז אין סיבה להעדיף את הנוחות של הפרקליטות.
ברוך בריזל: נוחות של הפרקליטות- - -
ברוך בריזל: זו כבר השמצה.
דוד רותם: אתה רק מדבר ברשות, מותר גם להשמיץ, גם אתה השמצת אותו.
עירית קלמן ברום: אנחנו לא יושבים בירושלים.
עירית קלמן ברום: זה לא נוח להם בכלל.
דוד רותם: הממשלה יושבת בירושלים.
אופיר פינס-פז: נקבע באמצע, בין ירושלים לנצרת, זה תל-אביב.
דוד רותם: אתה יודע איפה בירת ישראל?
אופיר פינס-פז: שמעתי על זה.
אופיר פינס-פז: זה בגלל שאני מפא"יניק, אני תמיד מחפש את האמצע.
דוד רותם: לכן הלכת לגור ברעננה.
אופיר פינס-פז: בין השאר.
דוד רותם: בדיני הסגרה יש איחוד ירושלים.
דוד רותם: יש כל מיני חוקים.
דוד רותם: כי מדינות זרות, גופים זרים.
דוד רותם: עזוב, ירושלים.
דוד רותם: בשביל העיקרון זה חשוב.
מיכאל בן-ארי: יש גם צד שני, אדוני היושב-ראש, יש פה את החיילים, יש פה את המפקדים, יש פה גם צד נתבע, שהוא הופך להיות סוג של שבוי במקרים כאלה למקום שבו התובע תבע, וזה יכול להיות עוד סוג של פגיעה באנשים עצמם.
דן יקיר: אם החייל מקרית-שמונה, הוא צריך לנסוע לירושלים?
מיכאל בן-ארי: לא.
מיכאל בן-ארי: ירושלים היא מקום מרכזי, מקום מוסכם, לכן המילה "ירושלים" פה בהחלט במקום.
דוד רותם: כן, גברתי היועצת המשפטית.
סיגל קוגוט: רציתי בקשר לסעיף הזה לבקש לשקול אלטרנטיבה נוספת.
סיגל קוגוט: מאחר שהסמכות המקומית גם מהווה איזה שיקולי נוחות, זה גם מה ששוקל בית המשפט לפי סעיף 78, ועכשיו אנחנו עוסקים הרי גם בניוד תיקים, אז גם הנגישות לערכאות ומאזן הנוחות חשוב.
סיגל קוגוט: מצד שני, עולה הטענה של "פורום שופינג", וכבר דחיתם, אני חושבת בצדק, את הטענה של אחידות הפסיקה, במקרים האלה גם התיקים האלה מתנהלים כבר שנים רבות, והרבה בתי משפט כבר עסקו בהם.
סיגל קוגוט: רצינו להציע זיקות שיכולות להיות יותר נוחות, אבל ימנעו "פורום שופינג", זה יעביר את זה לשני מוקדים, כי חשבנו על זיקות, אחת מהן היא גם בתקנות סדר הדין האזרחי, משהו שקרוב ביותר למקום מושבו של התובע או קרוב ביותר למקום המעשה או המחדל שבשלו תובעים.
סיגל קוגוט: גם מבחינת העדים וגם מבחינת מאזן הנוחות זה נראה לנו שמצד אחד זה ימנע "פורום שופינג", אבל זה כן לא לרכז את התביעות במקום אחד.
סיגל קוגוט: ואז יהיו שני מוקדים: יהיה בבאר-שבע, התביעות של עזה; ובית משפט יותר צפוני, על התביעות של יהודה ושומרון.
סיגל קוגוט: אלה טענות במישור מאזן הנוחות.
סיגל קוגוט: אבל בלי קשר לזה, אנחנו עוסקים הרי גם בנושא של ניוד תיקים, וראינו מה אמר לנו מנהל בתי המשפט.
סיגל קוגוט: זה טיעון מסוג אחר עכשיו, על העומסים.
סיגל קוגוט: יש פה בערך בין 800 ל-1,000 תיקים.
סיגל קוגוט: את כולם עכשיו יעבירו לירושלים, במיוחד אם תתקבל ההוראה הרטרואקטיבית.
סיגל קוגוט: זה דבר שגם הוועדה צריכה לשקול, וגם צריכה להתייעץ, לדעתי, עם הנהלת בתי המשפט.
סיגל קוגוט: זו בכל זאת מהפכה די גדולה באותו מחוז, שיכול פתאום להביא לשיבוש הסדרים במחוז ירושלים.
סיגל קוגוט: בסוף יבוא מנהל בתי המשפט וידבר על ניוד תיקים, הוא ממילא יעביר את התיקים האלה למקום אחר.
עירית קלמן ברום: זה לא כל כך מדויק, המספרים הם אחרים.
סיגל קוגוט: בחלק מהם התחילו להישמע תביעות.
עירית קלמן ברום: בהרבה מאוד.
עירית קלמן ברום: היום אנחנו כבר בהתחלת שמיעת תביעות או בדיונים.
סיגל קוגוט: בכמה תיקים מדובר?
עירית קלמן ברום: אני חושבת שבהעברה ידובר על בערך 150 עד 200 תיקים להעברה.
23591: לפי הנתונים שמסרתם לנו גם יש 1,500 הודעות נזק על מבצע עופרת יצוקה, שכולם כבר יוגשו לירושלים.
23591: זאת אומרת , זו מסה אדירה של תיקים.
מורן פרוינד: אנחנו, כמובן, תומכים בסעיף.
מורן פרוינד: עלתה אצלנו מחשבה על האפשרות להקנות לשר אפשרות להורות בצו על הסמכת בתי משפט מחוזיים נוספים, וכך תהיה אפשרות לווסת את העומס.
דוד רותם: חבר הכנסת פינס, מה אתה אומר על זה?
אופיר פינס-פז: אני מתנגד לסעיף זה מהטעם הפשוט- - -
דוד רותם: אני אגיד לך כבר בשמו של חבר הכנסת פינס, השר הוא פוליטיקאי- - -
אופיר פינס-פז: לא, לא , לא.
אופיר פינס-פז: מה אתה מדבר בשמי?
דוד רותם: אמרת את זה בפעם הקודמת.
אופיר פינס-פז: אמרתי את זה בהקשר אחר, אני אומר את זה עכשיו בהקשר אחר, אני אומר דברים אחרים.
אופיר פינס-פז: אני לא מתייחס להצעה של נציגת הנהלת בתי המשפט.
אופיר פינס-פז: אני מתנגד לסעיף הזה, משום שהוא יוצר פה הלכה שלא קיימת במקומות אחרים.
אופיר פינס-פז: הדבר הזה לא נראה לי סביר.
אופיר פינס-פז: אמרתי שברמה העקרונית אם יש עניין למדינה שכל התביעות כנגדה יתנהלו רק בבתי משפט ירושלמיים, אני מוכן לשקול את הדבר הזה במלוא הרצינות, ואולי אפילו להציע את זה.
דוד רותם: זה תקנות.
אופיר פינס-פז: אני לא רוצה להיכנס לזה כרגע.
אופיר פינס-פז: אני אגבש עמדה סופית, אבל זה לא דבר שאני דוחה על הסף באופן מוחלט.
אופיר פינס-פז: מצד שני, לעשות את זה רק בחוק הזה, זה נראה לי לא סביר, לא הגיוני, לא מוצדק.
דוד רותם: האם זה מוצדק שכל תושבי רצועת עזה מגישים תביעות בנצרת?
אופיר פינס-פז: אתה יכול להגיד את זה על כל תחום שבו יש תביעה נגד מדינת ישראל, אתה יכול לשאול למה מגישים בבית המשפט הזה ולא בבית המשפט ההוא.
דוד רותם: בדרך כלל מגישים בבית המשפט שיש בו הכי מעט עומס.
דוד רותם: תבדקו את האפשרות.
תמר קלהורה: לגבי הצעת הייעוץ המשפטי, בדקנו אותה, והיא נשללה על ידי הממשלה.
סיגל קוגוט: מאיזה טעם?
אופיר פינס-פז: מי זאת הממשלה שפסלה?
תמר קלהורה: שר המשפטים, לאחר שהוא התייעץ עם כל- - -
אופיר פינס-פז: אני רוצה לדעת, האם היתה ישיבת ממשלה של שרי הממשלה שישבו, והשר הזה אמר כך והשר ההוא חשב אחרת?
אופיר פינס-פז: נו, באמת.
אופיר פינס-פז: זה לא קורה.
אופיר פינס-פז: זו לא הממשלה, זה שר המשפטים, בואי נדייק.
תמר קלהורה: שר המשפטים, אחרי שהוא שמע את עמדת משרד הביטחון.
אופיר פינס-פז: זה לגיטימי לגמרי.
אופיר פינס-פז: אבל כשאת אומרת "ממשלה", בעיני רוחי אני רואה את כל חברי השרים יושבים ודנים.
אופיר פינס-פז: הלוואי והם היו דנים חמש דקות בחוק הזה, הייתי מתמלא איזה סוג של אופטימיות ותקווה.
אופיר פינס-פז: היה דיון מקצועי במסגרת של שר המשפטים, שזה בסדר גמור, אבל אל תקראו לזה "ממשלה".
דוד רותם: סליחה, כשהם מדברים פה, הם מדברים בשם הממשלה.
אופיר פינס-פז: נכון, אבל היא אומרת שזה נשלל על ידי הממשלה.
אופיר פינס-פז: כאילו שלשר החינוך היתה עמדה אחת, לשר הרווחה עמדה אחרת, לשר התקשורת עמדה שלישית, ובסוף היתה הצבעה והכריעו שההצעה של סיגל קוגוט נדחית.
תמר קלהורה: אני לא מוצאת טעם לחזור ולהגיד שוב, מכיוון שאין פה חידוש.
אופיר פינס-פז: תגידי: אני, כנציגת הממשלה, המופקדת על העניין, מתנגדת להצעה.
תמר קלהורה: בסדר גמור, אני רק אומרת שבעניין הזה לא נחזור שוב.
דוד רותם: אנחנו עוברים לסעיף הבא, "סעיף 5ג לחוק העיקרי - בטל".
דן יקיר: מקימים אותו לתחייה בסעיף האחרון.
דן יקיר: ביטולו לא יחול על "מעשה שבשלו הוגשה תובענה והחלו בשמיעת הראיות".
אריאל אררט: זה לא הסעיף הזה, זה 5ג.
אריאל אררט: תקרא את סעיף 5ב1.
דן יקיר: זה 5ג.
אריאל אררט: זה לא 5ג.
תמר קלהורה: כתוב במפורש "ביטול סעיף 5ג".
ברוך בריזל: .
ברוך בריזל: ביטולו של הסעיף יחול.
דן יקיר: ביטולו של הסעיף "למעט מעשה שבשלו הוגשה תובענה".
דן יקיר: זו טעות שלכם.
דן יקיר: פספסתם משהו.
דן יקיר: אני מסב את תשומת לבכם, זה הכול.
תמר קלהורה: הוא בטל.
דן יקיר: כאילו לגבי תובענה שהחלה בשמיעת הראיות הטיפול לא חל.
דן יקיר: זה מה שכתוב.
ארנה כהן: כדאי לתקן את הניסוח.
ארנה כהן: כמו שכתוב כרגע, זה מה שכתבתם.
דן יקיר: זו פשלה טכנית.
דוד רותם: רבותי, כולנו מסכימים שסעיף 5ג בטל.
דוד רותם: דן יקיר, יש לך משהו להגיד?
דן יקיר: אני מצטער שסעיף 5ב לא בוטל.
תמר קלהורה: כל מה שאנחנו צריכים זה פשוט למחוק התייחסות לסעיף 5ג.
דוד רותם: סעיף 6.
דוד רותם: צריך לעשות את התיקון שדיבר עליו דן יקיר.
תמר קלהורה: פשוט צריך למחוק את ההתייחסות לסעיף 5ג.
אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, האם ניתן במסגרת תהליך החקיקה הזאת להגיע להסכמה?
אופיר פינס-פז: אני מתייחס לדברים שנאמרו פה על ידי אנשי המקצוע בפרקליטות ובמשרד המשפטים, לגבי סוגיית הזדון, מצד אחד, מצד שני, הרשלנות שאמרתם לפנים משורת הדין.
דוד רותם: ביקשתי שהם יכינו סעיף חריגים.
אופיר פינס-פז: לא הייתי פה בקטע הזה.
דוד רותם: אתם צריכים לנסח עוד פעם את סעיף התחולה.
תמר קלהורה: ההסבר פשוט מבחינה עניינית.
תמר קלהורה: הרעיון הוא שלגבי סעיף 5ב(א)(1), כלומר, אם אנחנו מכניסים אכן את תושבי שטח שהוכרז כשטח אויב, אזי התיקון הזה יחול רק לגבי מעשים שנעשים החל מה-12 בספטמבר 2005.
תמר קלהורה: הפסקה השנייה מדברת על התיקון הכללי, והתחולה כאן היא תחולה למפרע, החל מה-29 בספטמבר 2000, המועד שבו פרץ העימות הנוכחי, כאשר מוצע שלא להחיל את התיקונים על תביעות שהוחל בהן בשמיעת הראיות, מכיוון שאז כבר מדובר בתביעות בשלב מתקדם, ולא מתאים ולא ראוי להחיל על תביעות מתקדמות תיקונים למפרע.
דוד רותם: רבותי, מתי אני יכול לקבל את הניסוחים המתוקנים?
תמר קלהורה: עניין של ימים.
מיכאל בן-ארי: מה סוכם בסוף בנושא ירושלים?
דוד רותם: סיגל קוגוט הציעה את שלה, אופיר פינס הציע את שלו, אני הצעתי את שלי, וזה יבוא להצבעה.
דוד רותם: נקבע את הדיון להמשך ברגע שיהיה אצלנו.
דוד רותם: צו העיריות (עבירות קנס) – עיריית גבעתיים.
דוד רותם: תסבירו לנו מה אתם רוצים.
אירית אורון: היה חוק עזר מודעות ושלטים מיושן, תיקנו אותו בשנת 1996, קיווינו שיהיה חוק מדינה כללי, אבל לא היה, לכן אנחנו ממשיכים לטפל בצרות הפרטיות של העיר.
אירית אורון: נתברר שבסעיפים בין החוק הישן והחוק החדש לא היתה קורלציה, לא במספור, וגם בכמה קנסות הורדנו את הגובה.
אירית אורון: למעשה, תיקון חוק העזר הוא התאמה למספרי סעיפים שקיימים בחוק העזר הזה, והוצאה מתחולתם, למשל, של מודעות אבל, כדי שלא נצטרך להגיע לבתי המשפט ולהסביר שהחוק לא חל על מודעות אבל.
אירית אורון: לאחר מכן היתה מכה קשה של מודעות גם בזמני בחירות וגם של עסקים פירטיים, לא פרסמו בהן את שם המפרסם, את שם המדביק, ואת הדברים האלה אנחנו מעוניינים לעשות במסלול מהיר.
אירית אורון: איכות הסביבה וצורת העיר מצדיקה הליך מהיר לאנשים שמשחיתים את הרכוש הציבורי.
דוד רותם: רק תסבירי לי למה מודעות אבל ומודעות ושלטים המצויים בתוך עסק, בדוכן, ואינם מופנים אל מחוץ להם?
אירית אורון: הוצאנו אותם מתחולת החוק.
דוד רותם: למה על זה זה לא יחול?
אירית אורון: הם פנימיים, זה בתוך העסק, בעסק עצמו, לא רואים אותם כלפי חוץ.
דוד רותם: רואים אותם כלפי חוץ, הם מודבקים על חלון הראווה, רק שמאחור רואים רק את הלבן.
אירית אורון: את ההסתייגות הזאת, דרך אגב, משרד המשפטים הכניס.
אירית אורון: אם ירצו להוציא את זה מהתחולה, לנו אין בעיה עם זה.
דוד רותם: למה פרסום בדרך של כרוזים המחולקים מיד ליד?
דוד רותם: זה הדבר שמלכלך הכי הרבה את העיר.
אירית אורון: היה פסק דין בתל-אביב לא להחיל את החוק הזה.
דוד רותם: אם החוק לא חל ממילא, אז לא צריך לכתוב את זה.
אירית אורון: התוספות האלה לא היו שלנו, הן של משרד המשפטים.
דוד רותם: תסבירי לי למה.
אפרת שמש: בעיקרון, היום החוק כן חל על המקרים האלה, וזה משקף את הפסיקה.
אפרת שמש: אנחנו לא חושבים שזה צריך לחול, לפחות לא בחוק העזר.
אפרת שמש: זו הדגשה לצורך הבהרה.
אפרת שמש: ברור שאם רואים את השלט מבחוץ, אפילו אם לא רואים את הכיתוב, ברור שרואים את זה מבחוץ, אבל אם את השלט רואים רק בתוך העסק, אין צורך.
דוד רותם: לא זה מה שכתוב פה.
דוד רותם: תקראי מה שכתוב.
דוד רותם: המדביק על חלון הראווה שלט שמופנה כלפי פנים, אין שום בעיה שהשלט הזה ייראה גם מבחוץ, ובתנאי שהוא מופנה כלפי פנים.
אפרת שמש: יכול להיות שצריך לעשות הבהרה נוסחית.
אפרת שמש: מקובל.
אפרת שמש: אולי נכתוב: אינם נראים מבחוץ, או משהו יותר חד משמעי.
דוד רותם: אתם רוצים שאני אשאיר את זה כמות שהוא?
אירית אורון: זו הערה של משרד המשפטים, לנו אין בעיה.
אפרת שמש: מבחינתנו אין בעיה לעשות תיקון נוסח.
אפרת שמש: מקובל עלינו.
דוד רותם: במקום "ואינם מופנים אל מחוץ להם" צריך להיות כתוב--
אפרת שמש: "אינם נראים".
דוד רותם: --ואינם נראים מחוץ להם".
דוד רותם: למה את הפרסום של כרוזים המחולקים מיד ליד הורדתם ומודעות על רכב הורדתם?
אפרת שמש: מודעות על רכב לא רואים אותם כמשהו שמפריע.
אפרת שמש: אם זה בתוך הרכב, גם אם רואים את זה מבחוץ, אנחנו לא חושבים שזה מפריע.
דוד רותם: משאית שמדביקים על הדופן שלה כמו באוטובוסים, והמשאית הזאת חונה 12 שעות ביום ברחוב.
דוד רותם: זה לא מודעה?
אפרת שמש: כפרסום הכוונה.
דוד רותם: בוודאי כפרסום.
אפרת שמש: יכול להיות שהיו מקרים שהם יוצאי דופן, אבל ככלל, אנחנו מסתכלים על הכלל, והכלל שכעיקרון זה מותר.
דוד רותם: באזור המרכז זה הפך להיות דבר נורא מקובל שלוקחים גרר, שמים עליו מודעה ומחנים אותו ברחוב.
דוד רותם: זה הפך להיות לוח מודעות.
דוד רותם: חוסכים בזה, וגורמים לכך שהעירייה תצטרך לטפל בחנייה, כי אין מקומות חנייה, אבל היא לא יכולה לטפל בזה.
אפרת שמש: אולי צריך לטפל בזה בהיבט של חנייה, כי אדם שתולה שלט ברכב שלו, שהוא מעוניין למכור את הרכב, לא בזה אנחנו מנסים לטפל.
דוד רותם: אם אני שם בבית שלי שלט למכירה, אני צריך לקבל אישור עירייה או לא?
אפרת שמש: זה משהו אחר.
דוד רותם: למה זה משהו אחר?
דוד רותם: מה ההבדל אם אני שם את זה על המכונית שלי או שאני שם את זה על הבית שלי?
אפרת שמש: בכל זאת יש עניין של מטרד ציבורי ואיכות הסביבה.
דוד רותם: בבית שלי על החלון שמתי שלט.
דוד רותם: זה מטרד ציבורי?
אפרת שמש: זה בכל זאת משנה את פני העיר לעומת שלט על הרכב, שזה קצת פחות.
דוד רותם: אני מוכרח לומר שההיגיון לא בדיוק מובן לי.
דוד רותם: יש לאדוני הערות?
דוד רותם: אישרתי לכם את התקנה.
אפרת שמש: תודה.
אפרת שמש: צו העיריות (עבירות קנס) (תיקון מס' ), התשס"ט-2008 מאושר ב.
אפרת שמש: צו המועצות המקומיות (עבירות קנס) (תיקון מס' ), התשס"ט-2009 – מועצה אזורית משגב
דוד רותם: המועצה האזורית משגב.
דוד רותם: מה אתם רוצים מאתנו?
צור אלבס: גם אנחנו בעניין שלטים ומודעות.
צור אלבס: ברירת הקנס שלנו- - -
דוד רותם: אני מקווה שאתם מוחקים את "למעט שלטים".
צור אלבס: ברירת הקנס שלנו, שאושרה לפני מספר שנים היתה לקנס בדרגה ד', שזה היום 150 שקלים, וגילינו שהקנס הזה אינו אפקטיבי ואינו מאפשר אכיפה יעילה, כשבמרבית הרשויות הקנס הוא בדרגה ב', ובחלקן גם בדרגה א', ולכן אנחנו מבקשים להעלות את הקנס לדרגה ב', שזה היום 430 שקלים.
דוד רותם: תגידו לי גם אתם אם אפשר לתקן אצלכם "שלטים המצויים בתוך בית עסק, בחנות, בדוכן וכיוצא באלה, ואינם מופנים אל מחוץ להם" ובמקום זה יהיה כתוב "ואינם נראים"?
צור אלבס: שוב, זו תוספת של משרד המשפטים, אפשר לתקן, רק שאצלנו כמות החנויות וחלונות הראווה, אפשר לספור על יד אחת במועצה האזורית, אז זה פחות רלוונטי.
דוד רותם: משרד המשפטים, אתם הכנסתם "מודעות ושלטים בעלי אופי פוליטי, למעט הרשאה לאחר"?
23591: נקודה פסיק, "למעט הרשאה לאחר".
דוד רותם: לא הבנתי מה שכתוב פה.
דוד רותם: תסבירו לי מה כתוב פה.
דוד רותם: סעיף 6 בחוק העזר של משגב(2)(ב)(6).
אפרת שמש: מודעות ושלטים בעלי אופי פוליטי הם מסויגים, זאת אומרת, מותרים, למעט הרשאה לאחר.
דוד רותם: מה זה "למעט הרשאה לאחר"?
אפרת שמש: רק אותו גוף שתולה הוא בעל ההרשאה ולא גוף אחר.
דוד רותם: איזו הרשאה?
דוד רותם: אני מדבר פה על תליית מודעות בלי הרשאה.
23591: מדובר על מצב שבו אדם הרשה לאחר לתלות בתחומו.
23591: החוק אוסר את שני הדברים.
דוד רותם: איפה תולים את המודעות הפוליטיות האלה?
אפרת שמש: ברחבי המועצה.
דוד רותם: אם תולים אצלי בבית מודעה פוליטית, תצביעו למפלגה, לא יהיה על זה קנס, אפשר יהיה להדביק את זה בלי קנס?
דוד רותם: אלא אם כן הרשיתי למפלגה לשים את זה אצלי בבית, אז זה יהיה חייב בקנס, אבל אם המפלגה תלתה את זה בעצמה, זה לא יהיה חייב בקנס.
דוד רותם: חוסר היגיון.
דוד רותם: גם אם תנסי לשכנע אותי עכשיו שעתיים, קשה לי לראות איך תקבלי את זה.
דוד רותם: למה מודעות בעלי אופי פוליטי יהיו פטורות?
דוד רותם: מה שיקרה, שכל אחד ידביק כמה שהוא רוצה.
אפרת שמש: בעיקרון זה משהו מקובל גם במקומות אחרים.
דוד רותם: משרד המשפטים, מכם אני לא מוכן לשמוע שזה מקובל במקומו אחרים, מסיבה אחת פשוטה, כי אתם מאשרים גם במקומות אחרים.
אפרת שמש: בוודאי.
צור אלבס: אנחנו נשמח לאכוף את החוק גם נגד מודעות בעלות אופי פוליטי.
דוד רותם: אני לא מבין, זה הדבר הכי חשוב, כי במודעות פוליטיות, מודעות בחירות, זו הבעיה הכי גדולה.
דוד רותם: הרי לא מדובר פה על הדבקת מודעות חוקית.