GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רביד דקל: במסגרת חומר הראיות, אפשר להוציא תעודת חסיון ואז בית המשפט מנוע לחלוטין.
דוד רותם: אבל אז יש אפשרות לעתור נגד זה.
רביד דקל: אז התביעה יכולה להחליט אם היא מושכת, אבל כאן אין לנו מה למשוך.
רביד דקל: אין לנו איזושהי סנקציה.
יוכי גנסין: לכן כל מה שרצינו, זאת זכות ערעור.
דוד רותם: החשש שלי הוא האם יעשו בזה שימוש כל פעם.
יוכי גנסין: מה זה כל פעם?
רביד דקל: כל פעם שבית משפט יחליט על גילוי מידע חסוי?
דוד רותם: איפה יהיה הערעור?
יוכי גנסין: הפנינו לסעיף 26 לחוק שחרור על תנאי.
דוד רותם: מכיוון שאני אף פעם לא השתחררתי על תנאי ממאסר, אני לא יודע מה כתוב בסעיף 26.
נעמה מנחמי: לטובת כולם אני אקריא את הסעיף.
דוד רותם: מה זה בית המשפט בהגדרה כאן?
דוד רותם: בית המשפט המחוזי?
דוד רותם: אני מתייחס לסעיף 26.
יוכי גנסין: סעיף 26(א)(1).
דוד רותם: לדעתי בית המשפט זה בית משפט שדן בעתירות אסירים.
רביד דקל: אנחנו ביקשנו בשינויים המחויבים.
נעמה מנחמי: אי אפשר להפנות לסעיף 26.
דוד רותם: אתם תפנו לסעיף 26, אבל השופט החליט לתת את החומר, אתם תגישו עתירה לבית המשפט לענייני אסירים, שדן בעתירות אסירים?
דוד רותם: לא, אתם צריכים בית משפט מחוזי.
יוכי גנסין: זה אותו אחד.
דוד רותם: איך הוא מוגדר בחוק שחרור?
ישי שרון: בית משפט לעניינים מינהליים.
יוכי גנסין: זה בית המשפט המחוזי.
דוד רותם: בשבתו?
ישי שרון: כבית המשפט לעניינים מינהליים.
יוכי גנסין: זה לא מוגדר כאן בהגדרות משום שסעיף 62א לפקודת בתי הסוהר איננו מגדיר את בית המשפט כבית המשפט המחוזי בשבתו כבית משפט לעניינים מינהליים כי התוספת לחוק בתי משפט לעניינים מינהליים לא הכניסה את הדיון בעתירות אסירים בגדר עתירה מינהלית.
דוד רותם: אני אומר לכם מה אני מציע.
דוד רותם: "הורה בית המשפט לממונה לתת לנאשם לעיין במידע חסוי עליו מבוססת חוות הדעת, רשאי היועץ המשפטי לממשלה להגיש עתירה נגד גילוי חוות הדעת".
יוכי גנסין: נגד גילוי המידע שבחוות הדעת.
דוד רותם: נגד גילוי המידע שבחוות הדעת.
דוד רותם: אתם כתבתם חוות הדעת.
דוד רותם: אני רק קורא.
דוד רותם: אני מציע שכאן תהיה הנקודה.
דוד רותם: אני לא מחיל את הוראות סעיף 26 כי אחרת מה שיקרה זה שצריך יהיה לנסח אותו מחדש.
יוכי גנסין: חשוב שעד להחלטה יהיה עיכוב ביצוע.
ישי שרון: זה בית משפט יחליט.
דוד רותם: רבותיי, אתם מבינים מה אתם עושים?
דוד רותם: יהיה עיכוב ביצוע של מה?
יוכי גנסין: עיכוב ביצוע עד ההחלטה, של גילוי המידע.
ישי שרון: יגישו בקשה לעיכוב ביצוע.
דוד רותם: עד למתן ההכרעה בעתירה, לא יגולה החומר.
יוכי גנסין: זה הכל.
דוד רותם: אנחנו עוברים לסעיף 51ט(א1).
נעמה מנחמי: לתשומת הלב, סעיף 51ז, הפסקה בעבודת שירות, בסעיף (ג) הוספנו "גם באישור רופא".
נעמה מנחמי: בסעיף 51ז מדובר על הפסקה בעבודת שירות.
נעמה מנחמי: "עובד שירות לא ייעדה מעבודתו אלא באישור הממונה, רכז עבודות השירות או מפקח, ובמקרה בו נעדר מטעמים רפואיים – גם באישור רופא".
נעמה מנחמי: כלומר, הממונה כן יוכל לתת אישור להיום אם אדם מתקשר כי הוא חולה.
נעמה מנחמי: בסעיף 51ט, הפסקה מינהלית של עבודת שירות, הוספתי "שהוסמך לכך על ידו" ולא שהוסמך על ידו.
נעמה מנחמי: כלומר, שיהיה ברור שהסוהר הבכיר הוסמך לצורך השימוע ולא הוסמך באופן כללי.
דוד רותם: אנחנו בסעיף 51ט(א1).
ישי שרון: היינו צריכים לדון לגבי השימוע, אם זה חלק ממערך עבודות השירות או לא.
רביד דקל: אנחנו מתנגדים.
דוד רותם: כשאת אומרת אנחנו מתנגדים, אני רוצה לדעת מי המתנגד.
דוד רותם: האם מדינת ישראל מתנגדת?
דוד רותם: האם משרד המשפטים מתנגד ולמשרד לביטחון פנים יש משהו אחר?
רביד דקל: זאת הייתה ההצעה של הוועדה בדיון הקודם.
רביד דקל: עמדת משרד המשפטים היא שלא צריך לקבוע שהמשמע יהיה ממערך עבודות השירות שזה שיקול דעת.
רביד דקל: חשבתי שזה משהו שכבר הסכמנו עליו.
נעמה מנחמי: אני חושבת שברור שזה ראוי אבל השאלה היחידה היא אם להכניס את זה כאן.
רביד דקל: אני חושבת שזה צריך להיות במסגרת האמון המינימלי שנותנים בקומנסנס של מי שגם היום מסמיך את האנשים האלה וקובע שהם לא יהיו ממערך עבודות השירות.
ישי שרון: מה הבעיה להכליל את זה?
קריאה: זה לא צריך להיות כתוב בחוק.
ישי שרון: למה זה לא צריך להיות כתוב בחוק?
יוכי גנסין: כי זה מה שסוכם גם בפעם הקודמת.
דוד רותם: זה לא צריך להיות.
דוד רותם: זה יכול להיות וזה לא יכול להיות, זה בכלל לא משנה כי היום הוא במערך עבודות השירות, מחר הוא עולה בדרגה והוא בתפקיד אחר, ואחרי חודשיים הוא חוזר בחזרה.
נעמה מנחמי: לגבי סעיף (א1) היו שני נוסחים.
נעמה מנחמי: הנוסח השני הוא של הייעוץ המשפטי לוועדה ואני חושבת שיש הסכמה גורפת לגביו משירות בתי הסוהר, מהסנגוריה, ממשרד המשפטים אלא אם כן מישהו יתנגד עכשיו.
דוד רותם: אני רואה שלשכת עורכי הדין תומכת בנוסח הזה.
דוד רותם: מה העמדה של לשכת עורכי הדין:
יעל גויבסקי: אנחנו שלחנו לך את המכתב.
יעל גויבסקי: לא שלחנו מידע מפורט אלא שלחנו תמיכה.
דוד רותם: ראיתי שאתם מודים לי וכולי.
יעל גויבסקי: הפורום הפלילי של הלשכה עבר על הצעת החוק ברגע שהחלו לדון בה ותמך ביוזמת החקיקה הזאת.
דוד רותם: הם רק לא הודיעו לנו, אבל זה בסדר.
דוד רותם: יש כאן בעיה שכדאי שניקח אותה בחשבון.
דוד רותם: מכיוון שהפורום הפלילי סומך על יושב-ראש הוועדה, הוא לא הביע עמדה.
דוד רותם: תזכרו גם את זה גם לעתיד.
יעל גויבסקי: יחד עם זאת, אתמול לאחר שיחתך עם ראש הלשכה פנינו שוב לאחד מנציגי הפורום והוא שלח את הנייר שמונח כאן.
דוד רותם: כן, אני גם הגשתי בקשה ללשכה שירשמו אותי ביומן בתור מזכירה שצריכה להזכיר להם מה לעשות.
יעל גויבסקי: זה לא תלוי רק בנו.
יעל גויבסקי: אלה אנשים שעובדים.
יעל גויבסקי: הייתה פגרה וכל אחד עם האילוצים שלו.
יעל גויבסקי: אנחנו באמת ראינו לנכון כי זאת הצעת חוק מאוד חשובה.
דוד רותם: חשבתי שאתם גוף סטטוטורי עם דגלי המדינה בכל בניין.
יעל גויבסקי: זה תלוי במתנדבים.
דוד רותם: יוכי, אנחנו הולכים על הנוסח השני?
נעמה מנחמי: הערה של משרד המשפטים.
יוכי גנסין: מוודאים אם זה הממונה או הנציב, מזמין השימוע.
נעמה מנחמי: צריך לכתוב "אלא אם הורה הנציב אחרת.
נעמה מנחמי: הורה הנציב אחרת, לא תבוא התקופה וכולי".
יוכי גנסין: זה הממונה.
יוכי גנסין: הם אומרים שזה עוד לא מגיע לנציב.
רביד דקל: זה עובר דרך הממונה.
נעמה מנחמי: אם כן, נשאר הממונה.
נעמה מנחמי: כמובן שהרעיון בסעיף הזה הוא שההחלטה הזאת צריכה להיות סבירה כמו כל החלטה.
נעמה מנחמי: זה היה הרעיון להטיל את הנטל על הממונה.
נעמה מנחמי: סעיף 51י(א1).
נעמה מנחמי: כמה הערות סמנטיות שהצביעה עליהן הסנגוריה.
נעמה מנחמי: "השופט או המותב שגזר את הדין ובהעדרו שופט או מותב אחר באותו בית משפט, רשאי לאחר שנתן לנאשם אפשרות לטעון טענותיו לגזור לנאשם עונש אחר אם הביא בפניו הממונה חוות דעת של רופא שירות בתי הסוהר, לפיה בשל פגיעה שאירעה לעובד השירות לאחר שנגזר דינו, איבד עובד השירות את כושר העבודה שלו ונקבעה לו אי כשירות קבועה או ממושכת, או אם הובאה בפניו חוות דעת של הממונה המבוססת על חוות דעת של גורם מוסמך במשטרת ישראל, שירות הביטחון הכללי או שירות בתי הסוהר המנוי בסעיף 51ב(ב1)(1) שלא היו בפני הממונה בעת קבלת החלטתו על פי הוראת סעיף 51ב(א)".
רביד דקל: לגבי חוות הדעת של המשטרה, הממונה למעשה הוא צינור טכני.
נעמה מנחמי: אם כן, שלא היו בפניהם.
רביד דקל: אני חושבת שזה היה צריך להיות לפני מי שקיבל את ההחלטה המקורית.
ישי שרון: זה מידע חדש.
יוכי גנסין: זה מידע חדש שלא היה לא בפני הממונה ולא בפני בית המשפט.
ישי שרון: ברור שזה לא היה בפני בית המשפט.
ישי שרון: זאת חוות דעת שלא הייתה בפניכם.
ישי שרון: במובן הזה היא חדשה ולא במובן ההיסטורי.
רביד דקל: יכול להיות שהמידע היה קודם ולא הייתה לו איזושהי אינדיקציה.
דוד רותם: זה בוודאי בפני הממונה.
ישי שרון: כן, זה בפני הממונה.
דוד רותם: ולא בפני בית המשפט.
דוד רותם: "הובאה בפניו חוות דעת של הממונה המבוססת על חוות דעת של גורם מוסמך" שמשנה את המצב הקודם.
דוד רותם: אז מי נותן את חוות הדעת?
ישי שרון: הממונה על בסיס חוות הדעת של המשטרה.
יוכי גנסין: הממונה נותן חוות דעת על בסיס חוות דעת של קצין משטרה.
דוד רותם: התחלתי עבודות שירות, נפצעתי.
יוכי גנסין: לא, זה פשוט.
יוכי גנסין: אנחנו מדברים על האופציה השנייה.
ישי שרון: נהיית מסוכן.
דניאל אקוקה: אבל זאת לא חוות דעת.
דניאל אקוקה: זאת הודעה.
דוד רותם: פונים לבית המשפט, בית המשפט צריך לקבל ממך חוות דעת.
דוד רותם: רשאי לראות את זה הסניגור.
דוד רותם: אם יש לך חומר חסוי, אתה לא רוצה להראות את זה לסניגור והוא ויתר על המשך עבודות השירות.
דוד רותם: בדיוק אותו הדבר.
דוד רותם: זה כאילו דיון מחדש בגזר הדין.
דניאל אקוקה: כן, רק שאומרים חוות דעת, יכולים לחשוב שאני צריך להזמין אותו לראיון, לעשות לו עוד הפעם בדיקה ועוד פעם התאמה.
דוד רותם: בכללים, הרי הכל הולך לפי הכללים, שם תקבעו שאם חוות הדעת היא מאוחרת, אתה צריך או לא צריך.
דוד רותם: אני לא מתעסק עם זה.
יוכי גנסין: כתוב כאן שהבאת המידע בפני בית המשפט תהיה בדרך הקבועה בסעיף 51ב.
יוכי גנסין: יש הפניה.
נעמה מנחמי: אני חושבת שזה 51ב(ב4) ו-(ב5).
דניאל אקוקה: מצב כזה צריך להשהות את התהליך.
יוכי גנסין: הוא מתכוון למה שעשינו בסעיפים הקודמים, שבמקום שבית המשפט עוד לא החליט על יסוד חוות הדעת הזאת, הוא לא מתחיל לרצות את עבודות השירות או שהוא מפסיק.
יוכי גנסין: הוא לא כופה עלי לעבוד עבודות שירות במקום שהוא מסוכן.
יוכי גנסין: זאת אומרת, עד שבית המשפט מחליט על יסוד חוות הדעת הזאת.
דוד רותם: אנחנו מדברים על מצב שהוא אחרי שהאיש התחיל לעשות עבודות שירות.
יוכי גנסין: לא, לא בהכרח.
דוד רותם: בהכרח.
יוכי גנסין: נקבע לו תאריך לעוד חודשיים.
דוד רותם: אנחנו מדברים על (א1) או על (א2)?
נעמה מנחמי: על (א1).
דוד רותם: תקראי אותו.
דוד רותם: "אם הביא בפניו הממונה חוות דעת של רופא שירות בתי הסוהר לפי בשל פגיעה שאירעה לעובד השירות לאחר שנגזר דינו".
נעמה מנחמי: זאת האופציה הראשונה.
דוד רותם: אנחנו מדברים על אחרי שהוא התחיל את עבודות השירות.
יוכי גנסין: לא בהכרח זה אחרי שהוא התחיל.
יוכי גנסין: אדוני הרי כתב את זה.
יוכי גנסין: זה מהיום שנקבע לריצוי.
יוכי גנסין: בגלל שיש חגים עכשיו, אמרו לו לא לבוא עכשיו אלא לבוא ב-22 באוקטובר.
דוד רותם: ובינתיים קרה משהו.
יוכי גנסין: ובינתיים קרה לו משהו.
יוכי גנסין: זאת נסיבה חדשה.
דוד רותם: מה אתם רוצים?
יוכי גנסין: כל מה שאנחנו אומרים זה שכמו שעשינו בכל יתר הסעיפים, שהוא לא יתחיל לרצות עד שבית המשפט לא יחליט.
ישי שרון: צריכה להיות החלטה של בית משפט.
ישי שרון: מה זאת הפסקה מינהלית בתוך הפסקה שיפוטית?
יוכי גנסין: הוא לא יעשה דין לעצמו.
ישי שרון: צריכה להיות החלטת ביניים של בית המשפט.
יוכי גנסין: הוא כל הזמן.
דוד רותם: את חושבת שיש לך מונופול?
יוכי גנסין: לא, אני לא מתפרצת.
יוכי גנסין: הוא מתפרץ לדברים שלנו.
דוד רותם: את לא מתפרצת?
דוד רותם: השאלה איך אנחנו עושים את זה.
דוד רותם: זאת אומרת, יש הגיון במה שאתם אומרים ואין הגיון במה שאתם אומרים, כי בסופו של דבר בואי נניח שהאיש צריך להתחיל לרצות.
דוד רותם: למה שתהיה הפסקה מינהלית?
דוד רותם: שיתחיל לעבוד.
יוכי גנסין: גם אם הוא מסוכן?
דוד רותם: הרי בינתיים הוא מסתובב ברחוב וזה עוד יותר גרוע.
דוד רותם: כך לפחות הוא בפיקוח שלכם.
יוכי גנסין: אני יכולה לספר לך מעשה שהיה.
דוד רותם: הוא פדופיל?
יוכי גנסין: אספר לך סיפור.
יוכי גנסין: הסנגוריה דווקא מכירה את המקרה של אדם שכאשר נגזר דינו לעבודות שירות, לא היה מידע אודותיו לגבי זה שמחפשים אותו ביפו משפחות שרוצות לגמור אתו את החשבון, ואז הוא הוצב לעבודות השירות.
יוכי גנסין: ביום הראשון של עבודות השירות, אולי ביום הרביעי – זה היה בית חולים, צהלון או משהו כזה ביפו – ירו ובמקרה לא פגעו.
יוכי גנסין: אז המשטרה ביקשה מהממונה שיפסיק כי היא לא מסוגלת להגן עליו וגם על כל אלה שעובדים בבית החולים.
יוכי גנסין: אז התירו לו לשבת בבית.
יוכי גנסין: הוא ישב בבית ובסוף השבועיים שהוא ישב בבית, במרפסת, עוד פעם ירו עליו, ואז כבר הממונה לא ידע מה לעשות.
יוכי גנסין: בגלל שלא היה את הסעיף הזה, בעצם לא יכולנו לפנות לבית המשפט - זאת המטרה של התיקון הזה – שגזר את הדין ולומר לו שיש שינוי נסיבות.
יוכי גנסין: אם יהרגו אותו, אני כמובן אצטער צער רב, אבל מה שאותי מטריד הוא שכל עובדי השירות מסביב ייפגעו.
דוד רותם: אני רוצה לשאול שאלה אחרת.
דוד רותם: במקרה שאת מתארת, אחרי ארבעה ימים שלחו אותו ואמרו לו לשבת בבית.
דוד רותם: השבועיים האלה, עד שירו בו בפעם השנייה, מה היה דינם?
דוד רותם: הוא היה בחופש?
דוד רותם: זה נחשב לו כעבודות שירות?
יוכי גנסין: לא נחשב לו עבודות שירות כי הוא לא עבד.
דוד רותם: אבל אתם שלחתם אותו הביתה.
יוכי גנסין: זאת המטרה של התיקון.
יוכי גנסין: אי אפשר היה לפי הנוסח הקודם להפסיק לו את עבודות השירות ומצד שני רציתי להגן גם עליו וגם על חיי הסובבים אותו.
דוד רותם: אני רק מזהיר אתכם לפרוטוקול, וזה בטלוויזיה, שביום שאתם תודיעו לבן אדם שהוא מפסיק את עבודות השירות, אנחנו הולכים לבקש שישלחו אותך לכלא, מאותו יום והלאה אתם לא תראו אותו ולא תכניסו אותו לכלא.
דוד רותם: שיהיה לכם ברור ואל תבואו אחר כך ותאמרו שצריך לתקן.
דוד רותם: לא תראו אותו יותר.
דוד רותם: אדם כזה לא ייכנס לכלא.
דוד רותם: תזכרו שאמרתי לכם את זה ואל תבואו אחר כך ותאמרו רגע, היינו צריכים לעשות אחרת.
דוד רותם: אם זה המצב, אתם לא תראו אותו יותר בחיים.
דוד רותם: אני רק צריך להתריע ולהזהיר.
רביד דקל: מה אתה סבור שיקרה?
דוד רותם: למה היום יש לו בעיה למצוא את כל אלה שנעלמים לו מעבודות השירות?
דוד רותם: כי הם יודעים שהם הולכים להיכנס לכלא, אז הם נעלמים לו.
דוד רותם: באים ליומיים ואחר כך לך תחפש אותם ארבע שנים.
אילת טל: עובדה שיש כאלה שיש הפסקה מינהלית הם אכן נכנסים לכלא.
אילת טל: רבים כאלה.
דוד רותם: אחרי כמה שנים?
דוד רותם: אמרתם לי ארבע שנים לתפוס אותם.
אילת טל: לא, דיברנו על איזשהו מיעוט מאוד מצומצם.
דניאל אקוקה: רובם המכריע של אלה שמנסים להשתמט נתפסים באופן מיידי.
דניאל אקוקה: בוודאי שיש את משטרת ישראל, יש אותנו ויש שיתוף פעולה בינינו.
דניאל אקוקה: זה חלק בלתי נפרד מהמשימה שלנו.
דוד רותם: אם כן, הכל הולך מהר.
דוד רותם: אז לא היינו צריכים לתקן את הסעיף.
דניאל אקוקה: חשוב לי לתת דוגמה שהייתה לא מזמן בתקשורת, של עובד שירות שהיה מארגוני הפשע אבל בסופו של דבר הגיע לעבודות שירות.
דניאל אקוקה: קיבלנו מידע מספר פעמים שקיימת סכנת חיים לו ולסביבתו ואנחנו מיד הפסקנו לו את העבודה.
דוד רותם: אנחנו תכף נחזור לסעיף המסירה כי לא צריך אותו, כי האנשים האלה בדרך כלל אתם תופסים אותם תוך יומיים-שלושה, ולכן לשם מה צריך את חזקת המסירה הזאת?
רביד דקל: המקרים האלה יחסית מועטים.
רביד דקל: אנחנו צריכים להחליט כאן איזה מחיר אנחנו מוכנים לשלם.
רביד דקל: האם אנחנו מוכנים לשלם את המחיר שהציבור בכללותו יסתכן בגלל שהאדם הזה מסתובב ברחוב ורודפים אחריו, או שאנחנו מוכנים לקחת את הסיכון שהאדם הזה לא יהיה במקום עבודת השירות ויכול להיות שהוא לא יגיע בסופו של דבר.
דוד רותם: מה הסיכון שאתם מעדיפים?
רביד דקל: להגן על הציבור.
דוד רותם: להגן על הציבור, פירושו של דבר שאל תשלחו אותו הביתה אלא תשאירו אותו בעבודות השירות.
יוכי גנסין: כשהוא יושב במרפסת ויורים בו, וזה היה הסיפור, הוא לוקח את הסיכון כשהוא יושב במרפסת ולא בבית.
דוד רותם: אבל את יודעת, הוא גם יכול ללכת לטייל ברחוב באותו זמן ואז יורים בו ברחוב והורגים שני ילדות.
יוכי גנסין: כשהוא עובד עבודות שירות בצהלון, הטענה באותה תביעת נזיקין שתהיה נגד המדינה, היא איך הצבתם אותו במקום שיש אנשים תמימים וחפים מפשע כאשר ידעתם שרוצים לחסל אותו.
דוד רותם: וכשנתתם לו ללכת ברחוב וחיסלו אותו, תפצו גם את כל הציבור.
דוד רותם: עוד מעט ממילא תפצו את הציבור על עוברי עבירה שלא תתפסו.
נעמה מנחמי: קודם כל, עניין סמנטי.
נעמה מנחמי: בסוף הבאת המידע בפני בית המשפט תהיה בדרך הקבועה בסעיף 51ב(ב4) ו-(ב5), מאחר שגם ב-(ב4) הוספנו עכשיו.
נעמה מנחמי: אתה רוצה לנסות למצוא פתרון לתקופת הביניים?
נעמה מנחמי: הרי תמיד אפשר לתת צו ביניים.
נעמה מנחמי: בית המשפט תמיד יכול לתת צו בינתיים.
דניאל אקוקה: השאלה מה אני עושה אתו למחרת.
דוד רותם: אתם מגישים בקשה לבית המשפט?
יוכי גנסין: פה?
דוד רותם: אנחנו נכתוב כאן שבית המשפט יהיה רשאי להורות על הפסקה בעבודות השירות עד למתן החלטתו.
ישי שרון: זה הגיוני.
דניאל אקוקה: בפרקטיקה, מה אני עושה למחרת?
דניאל אקוקה: אני הרי קיבלתי מידע.
דוד רותם: אתה תחכה שהשופט ייתן לך החלטה.
דוד רותם: תרוץ לבית המשפט ותקבל החלטה.
דוד רותם: תגיש בקשה לבית המשפט.
יוכי גנסין: תגיש בקשה דחופה.
דניאל אקוקה: מהיום למחר?
דוד רותם: אתה חושב שהחיים הם פיקניק?
דוד רותם: החיים הם לא עבודה קלה אלא הם עבודה קשה.
דוד רותם: ברגע שהוגשה בקשה, תבקשו מהשופט צו.
נעמה מנחמי: אני אנסח.
דוד רותם: הוגשה בקשה כאמור בסעיף זה, יהיה רשאי בית המשפט להורות כי עבודות השירות תופסקנה עד למתן החלטה בתיק.
נעמה מנחמי: עוד דבר אחד שגם הוא עניין סמנטי.
נעמה מנחמי: לאור האורך של (א1), אני אפצל אותו ככל הנראה ל-(א) ו-(ב), הנושא של הרופא והנושא הביטחוני.
יוכי גנסין: לחוד הנושא של אי כושר ולחוד הנושא הזה.
יוכי גנסין: יש בזה הגיון.
נעמה מנחמי: היה עניין להבהיר את הנושא של ערעור לגבי סעיף (א1) למרות שזה ערעור רגיל, אבל לבקשת כל הגורמים עשינו כאן הבהרה שמדובר בערעור רגיל.
נעמה מנחמי: זהו, אנחנו כמעט בסוף.
נעמה מנחמי: הנושא של התיקונים לחוק המרשם הפלילי.
יוכי גנסין: זה תיק פלילי.
יוכי גנסין: זה ערעור פלילי.
נעמה מנחמי: אתם רוצים להתייחס לתיקים הסגורים?
דוד רותם: הבעיה שלישי היא בתוספת השלישית.
רביד דקל: אני יכולה להסביר מה שהנחה אותנו.
רביד דקל: כמו שהוועדה ביקשה, התייעצתי עם מי שאחראית אצלנו על חוק המרשם הפלילי בתקנות השבים.
רביד דקל: במצב שבו הממונה נדרש לעיין בתיקים קבורים, זה לצורך חוות הדעת של ההשמה.
נעמה מנחמי: של המקום הספציפי להשמה.
רביד דקל: בדיוק מהסיבה שאדוני אמר באחד מהדיונים.
דוד רותם: מתי סוגרים תיקים?
דוד רותם: מתי התיק נסגר?
דוד רותם: מתי התיק נחשב כסגור?
יוכי גנסין: אדוני מדבר על משהו אחר.
יוכי גנסין: אתה מדבר על מחיקה והתיישנות?
דוד רותם: מה זה תיק סגור?
רביד דקל: תיק שהמשטרה החליטה שלא נחקר מחוסר עניין לציבור, עבריין לא נודע, דברים מהסוג הזה.
דוד רותם: אם הוא עבריין לא נודע, באמת כדאי שהממונה ידע את זה לצורך השמתו באיזה מקום.
ישי שרון: זה חוסר ראיות.
נעמה מנחמי: חוסר ראיות או חוסר עניין לציבור.
נעמה מנחמי: אלה בעצם הנושאים הרלוונטיים.
רביד דקל: מכיוון שאדוני אמר באחד הדיונים הקודמים שלצורך ההשמה של עבודות שירות שהאדם לא ילך לבית אבות אלא ילך לבית ספר, הוא מוכן שהוא יתרשם מחומרים יותר רחבים מאשר אלה שמנויים בסעיפים הקטנים (א) עד (ו).
דוד רותם: לכן נתתי לו את המב"דים.
רביד דקל: לצורך העניין הזה, אנחנו חשבנו שמעמדו צריך להיות מושווה למעמדו של קצין מבחן שגם הוא מנוי בתוספת השלישית שהוא נותן חוות דעת.
דוד רותם: אולי תכניסו כאן גם סעיף שמדבר על קטעי רכילות בעיתון?
דוד רותם: תיק משטרה שנסגר מחוסר ראיות או מחוסר עניין לציבור, מבחינתי זאת רכילות עיתונאית ושום דבר מעבר לזה.
דוד רותם: אם יש בתיק הזה משהו, לא יכול להיות שסגרו אותו מחוסר עניין לציבור.
דוד רותם: אם אין לציבור עניין בזה, גם לממונה אין עניין בזה.
דוד רותם: אם יש בזה עניין לציבור, תגישו כתב אישום.
דוד רותם: אם המשטרה החליטה שאין ראיות, אז מה צריך לראות הממונה?
דוד רותם: זה לא אני בכלל.
דוד רותם: אני לא מבין מה הוא רואה שם.
דוד רותם: הוא רואה שמישהו הלך למשטרה, אמר שדודו רותם גנב, בדקה את זה המשטרה ואמרה שלא מצאה כלום.
רביד דקל: מדובר בתיקי פ"א, בתלונה שלא נתבררה זה סיווג אחר.
דוד רותם: מה זה תיקים סגורים?
רביד דקל: אני רוצה לומר לאדוני מתי יש כן רלוונטיות לתיקים סגורים ואנחנו דיברנו על זה באחת הישיבות הקודמות.
רביד דקל: למשל, מי שנחשד בעבירות מין ומהתיקים הסגורים שהמשטרה לא הצליחה לברר, זה דבר שאני חושבת שגם הפרקליטות תסכים אתי שזה נותן איזושהי אינדיקציה לגבי מועדות לפגיעות מיניות כאלה ואחרות.
דוד רותם: זה רק אומר דבר אחד, שיש 12 נשים שמאוהבות בי ומכיוון שאני לא הסתכלתי עליהן בחיוך מתאים, הן הגישו נגדי תלונה.
דוד רותם: בדקה את זה המשטרה והחליטה שאין שם כלום.
דוד רותם: זה שהגישו נגדי תלונות, לא אומר עוד כלום כי אני סומך על משטרת ישראל ואני סומך על הפרקליטות שאם יש משהו, מכיוון שהם רוצים להגן על הציבור, הם מגישים כתבי אישום.
רביד דקל: עם כל הכבוד אדוני, זאת הסתכלות קצת פשטנית לעשות חלוקה כל כך דיכוטומית ולומר שברגע שיש עניין לציבור, זה כך.
רביד דקל: העניין לציבור זה משהו שהוא מאוד ווקסטילי ויש מצבים בהם אתה סוגר מחוסר עניין לציבור כי המתלוננת בסופו של דבר החליטה שהיא לא מוכנה להעיד או שמדובר בקטין שההעדה שלו מעלה סיכון מבחינה נפשית.
רביד דקל: כל מיני דברים מהסוג הזה.
רביד דקל: אני חושבת שלפחות לגבי הדברים האלה, זה יכול לתת אינדיקציה טובה האם אתה רוצה לשלוח את האיש הזה לסוג עבודות שירות שמהתיקים הסגורים שלו אתה יכול לדעת שאם אתה תשלח אותו לשם, אתה באופן ודאי, ברמת ודאות כזאת או אחרת, אתה מסכן איזושהי אוכלוסייה של הציבור או לא.
רביד דקל: לא לאפשר לו לראות את התיקים הסגורים, אני חושבת אדוני שזאת טעות.
דוד רותם: אתם תגישו על זה הסתייגות.
ישי שרון: אני רק רוצה להעיר שזה חוסר אשמה וחוסר עניין לציבור ולא חוסר ראיות.
ישי שרון: לפי מה שהבנתי מהסעיפים.
שי צרפתי: סעיף 62ב אומר שתיק שנסגר יימחק רישומו מהרישומים.
ישי שרון: חוסר אשמה.
ישי שרון: מדובר על חוסר אשמה וחוסר עניין לציבור.
שי צרפתי: יימחק, זה לא סגור.
ישי שרון: הוא מפנה לסעיף 59 ו-62.
ישי שרון: הוא מפנה לסעיפים ספציפיים.
יוכי גנסין: יש הבדל בין מחיקה לבין סגירה.
יוכי גנסין: מחיקה היא מחיקה, ואז באמת מדובר בחוסר אשמה אבל כאשר זה חוסר עניין לציבור, וזה מה ששאל היושב-ראש, אם אני החלטתי לסגור את התיק כי האיש חולה סרטן, זה משהו אחר.
ישי שרון: אז סגירת תיק, זה חוסר עניין.
ישי שרון: לא מוזכר כאן המושג חוסר ראיות בסעיפים האלה.
ישי שרון: לא מדובר על המקרים של חוסר ראיות אלא מדובר על המקרים של חוסר עניין לציבור.
יוכי גנסין: לכן זה מטריד.
ישי שרון: המקרים שאתם מדברים עליהם הם מחוסר ראיות.
דוד רותם: אתה מדבר עכשיו על ההסתייגות?
דוד רותם: יגיש שר המשפטים הסתייגות והיא תעלה לדיון במליאה, או שהוא ישכנע או שאני אשכנע.
דניאל אקוקה: יש כאן כמה שינויים שלא נעשו כמו שמופיע שר המסחר התעשייה והתעסוקה וצריך לתקן אותם.
דניאל אקוקה: למשל, סעיף 51יב.
דניאל אקוקה: יש מספר מקומות שביקשנו להכניס שם גם את הרכז וגם את המפקח.
דניאל אקוקה: אם תרצי, סימנתי אצלי כמה מקומות.
רביד דקל: עברתי על התיקונים שלך, ומה שחשבתי שהוא נכון, הכנסתי, ומה שלא, יש שם כל מיני הסמכות שאתה מבקש לתת לרכז, שזה לא ראוי ואני לא רוצה זאת.
דוד רותם: רבותיי, אני יכול להצביע על החוק?
דוד רותם: ה צ ב ע ה חוק העונשין (תיקון מס' 101) (נשיאת מאסר בעבודת שירות) – אושר פה אחד
דוד רותם: אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
דוד רותם: על סדר היום הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – חזקת מסירת הודעות למי שרישיונו נפסל על-ידי בית-המשפט), התשס"ט-2009, בהכנה לקריאה הראשונה.
דוד רותם: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – אביה, אימה ויולדה של הצעת החוק הזאת, בבקשה.
אופיר פינס-פז: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.
אופיר פינס-פז: בואו לא נגזים עם אביה ואימה.
אופיר פינס-פז: אביה היה השר גלעד ארדן שכחבר כנסת מחוקק הוביל את הצעת החוק הזאת.
אופיר פינס-פז: אני מבקש להציג את הצעת החוק בקצרה.
אופיר פינס-פז: אין זה סוד שבכבישי ישראל נוהגים נהגים שרישיונם נשלל, בדרך כלל על-ידי שני גורמים: או על-ידי בית-המשפט או באמצעות שיטת הניקוד, משרד הרישוי וכדומה, ולמרות שלילת הרישיון אנשים ממשיכים לנהוג.
אופיר פינס-פז: קראתי היום כתבה על אדם שנוהג עם רישיון של אחיו ומזייף.
אופיר פינס-פז: זה עניין אחר, יש גם תופעות כאלה.
אופיר פינס-פז: היתה איזו כתבה מזעזעת בערוץ 2 – אני מקווה שיצא לכם לראות אותה – על נהגים ש"מצפצפים", לא מזדהים אבל מספרים איך הם ממשיכים לנהוג עשרות שנים ללא רישיון.
אופיר פינס-פז: יש כאלה שנוהגים ללא רישיון למרות שרישיונם לא נשלל אלא מעולם לא הוציאו רישיון נהיגה ולמרות זה נוהגים במשך שנים רבות על כבישי ישראל.
אופיר פינס-פז: יש כאן כמובן שני דברים חמורים.
אופיר פינס-פז: ראשית, שאנשים שרישיונם נשלל נוהגים.
אופיר פינס-פז: יש הטוענים שזה מסכן את הנהגים האחרים, את ההולכים בכבישים.
אופיר פינס-פז: מן הסתם הם נהגים עבריינים.
אופיר פינס-פז: יש גם מי שטוענים טענה הפוכה, שבגלל שרישיונם נשלל הם יהיו זהירים יותר, וכל מיני התחכמויות כאלה.
אופיר פינס-פז: את הטענה הזאת שמעתי בלשכת עורכי-הדין.
אופיר פינס-פז: אני מניח שזה היה סוג של התחכמות, לא טיעון באמת רציני.
אופיר פינס-פז: אין ספק שמדובר בסכנה ממשית לחיי הציבור, לא פחות ולא יותר.
אופיר פינס-פז: שנית, יש כאן "צפצוף ארוך" על מערכות שלטון החוק, על בתי-המשפט, על משרדי הממשלה והמשטרה וזה דבר שכמובן אסור להשלים אתו.
אופיר פינס-פז: מסתבר שאת הציבור הישראלי התופעה הזאת מקוממת מאוד, בצורה מדהימה.
אופיר פינס-פז: בעקבות הכתבה בערוץ 2 היו באתר של ערוץ 2 יותר תגובות מאשר אי-פעם על איזו כתבה שהאתר הזה פרסם.
אופיר פינס-פז: נכון שזה אתר חדש יחסית, אבל עדיין מדובר בהיקפים אסטרונומיים של התייחסויות הציבור, כך שהנושא הזה מכריע בעיני הציבור, וממילא גם בעינינו כנבחרי ציבור וכשליחי ציבור.
אופיר פינס-פז: הצעת החוק שהגשתי מתייחסת קודם כול לאפיק של מערכת המשפט, לא לאפיק האדמיניסטרטיבי.
אופיר פינס-פז: ראשית, ראיתי את התופעה הזאת כתופעה חמורה יותר – התעלמות ממערכת המשפט, מפסיקות משפטיות.
אופיר פינס-פז: שנית, בשיטת הניקוד יש כל מיני בעיות שמשרד התחבורה והבטיחות בדרכים מתחבט בהן, והדברים עלו גם בבית-המשפט.
אופיר פינס-פז: לא רציתי אפרופו זה לייצר הצעת חוק שפותרת כבר את כל הבעיות.
אופיר פינס-פז: אני סבור שצריך להקדיש לזה מחשבה רבה יותר.
אופיר פינס-פז: גם אין לי הניסיון הנדרש כדי לענות תשובה כוללת לעניין שיטת הניקוד, לכן לא התייחסתי אליה.
אופיר פינס-פז: ההצעה שהגשתי קובעת שחובת ההוכחה תעבור ממערכת המשפט לאזרח הטוען שלא ידע, לא קיבל, לא הודיעו לו וכדומה.
אופיר פינס-פז: זה דבר מרחיק-לכת, אני יודע, כי הוא נוגע בשאלת חזקת החפות שהיא ערך מאוד-מאוד מרכזי בשיטת המשפט הישראלית ובכל שיטת משפט שמכבדת את עצמה, וזה ערך שצריך לשמור עליו.
אופיר פינס-פז: יחד עם זאת, אני רוצה להפנות אתכם לפסיקה של בית-המשפט העליון בראשות השופט מאיר שמגר, שאמר דברים דומים כבר לפני שנים.
אופיר פינס-פז: באיזה מקום אני מנסה לחוקק את מה שבית-המשפט העליון אמר – אמנם לא באותן מילים – כבר לפני שנים.
אופיר פינס-פז: בנוסף, בהנחה שאדם מקבל הודעה על הזימון לבית-המשפט או הודעה על שלילת רישיונו, הוא באמת צריך להוכיח שלא ידע.
אופיר פינס-פז: אבל – וזה אבל גדול – עלינו לוודא שהמערכת, קרי: הנהלת בתי-המשפט באמצעות רשות הדואר וכדומה, באמת עושה את כל המאמצים כדי שאדם אכן יידע שעליו להגיע לבית-המשפט או שרישיונו נשלל.
אופיר פינס-פז: לאור הבדיקות שקיימתי הסתבר לי, אדוני היושב-ראש, שזה לא בדיוק כך.
אופיר פינס-פז: כשאנו סומכים על דבר שנקרא "דואר רשום", מסתבר שלמרבה הצער הוא בעירבון מוגבל מאוד.
אופיר פינס-פז: את הדבר הזה אנחנו חייבים לתקן.
אופיר פינס-פז: כשאנו שולחים מכתב במסירה מיוחדת, בדואר רשום, בכל מיני וריאציות של דואר רשום אנו יוצאים מנקודת הנחה שהאיש קיבל, או האיש יודע בוודאות, ומסתבר לי שזה לא כך ולפעמים אנשים באמת לא מקבלים.
אופיר פינס-פז: למשל בישובים שבהם יש תבות דואר מרוכזות ואין חלוקה בבתים הדואר לא מגיע לביתו של האדם, למרבה הפליאה, אלא ההודעות נשארות בדואר המרוכז.
אופיר פינס-פז: כך נמסר לי, ותתקנו אותי אחרי כן אם אני טועה.
אופיר פינס-פז: זה דבר שהוא כמובן בלתי נסבל ובלתי מתקבל על הדעת.
אופיר פינס-פז: אני רוצה להוסיף עוד הצעות כהנה וכהנה כדי לשפר את השירות כי בלי זה יהיה קשה מאוד להעביר את החזקה לאזרח.
אופיר פינס-פז: למשל, אני סבור שדבר דואר רשום מבית-המשפט צריך להיראות אחרת מדבר דואר רשום רגיל כמו למשל יומן שאני מעביר לשנה טובה, אפרופו הימים האלה, שלא נכנס בתבת הדואר ושולחים אותו באיזו דרך של דואר רשום.
אופיר פינס-פז: זה כמובן לא אותו דבר.
אופיר פינס-פז: היום זה נראה אותו דבר.
דוד רותם: אדוני אומר שיהיה כתוב על המעטפה "בית-המשפט", או שיהיה כתוב על המעטפה "מפעל הפיס"?