GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד רותם: כשאת נותנת למישהו שהוא מועמד ברשימה להגיש את הרשימה, הוא מגיע מוקדם, כי הוא יודע שברגע שהוא הגיש את הרשימה, אי אפשר כבר להוציא אותו, אי אפשר לשנות, אחרת עוד מי יודע מה יקרה במשך היום.
תמי אדרי: נראה לנו שאפשר להגיד את זה גם ב-20:00, אבל ה-24:00 בא רק משום שכתוב "יום", ואנחנו מחכים עד 24:00.
תמי אדרי: אנחנו חושבים שזה פשוט לא מכובד.
דוד רותם: האם יש למישהו התנגדות לסעיף הזה?
תמי אדרי: אפשר להגיד 22:00, ולא יקרה כלום.
דוד רותם: אחרי סעיף קטן (ט1) יבוא כך וכך.
תמי אדרי: בסעיף הזה יש עוד הצעה.
תמי אדרי: אנחנו רוצים להעביר מה שכתוב בתקנות לחוק.
תמי אדרי: בסעיף 2.
תמי אדרי: אלה דברים קיימים והם רשומים בתקנות, ואנחנו חושבים שהם צריכים להיות בחוק.
דוד רותם: אין לי בעיה, זה בסדר גמור.
סיגל קוגוט: יש לנו רק הערה לנוסח.
סיגל קוגוט: הרי יש בסעיף 62(א) איזה ליקויים את יכולה לשנות ואיזה לא.
סיגל קוגוט: את לא צריכה את הסיפה כאן: "נמצא שינוי כאמור - לא תאושר רשימת המועמדים".
תמי אדרי: להכניס לסעיף 62?
עמי ברקוביץ: את מכניסה את זה בסעיף 62.
סיגל קוגוט: יש לך תיקון לסעיף, ואת לא צריכה את זה כאן.
סיגל קוגוט: זו רק הערה לנוסח.
סיגל קוגוט: הרעיון מקובל.
דוד רותם: תמי, האם היה אי פעם מצב שעשו שינוי?
דוד רותם: הרי היום אני עושה את זה על המחשב, את לא מקבלת ממני רשימה ידנית.
תמי אדרי: אני מקבלת ממך רשימה ידנית והיא הקובעת.
תמי אדרי: הפעם עשינו ניסוי שהצליח, והוא הקל מאוד על בדיקת הרשימות, ביקשנו את הרשימה גם במחשב, וזה עזר לנו מאוד בבדיקות, אבל אמרנו שאם יש אי הבנה, מה שקובע זה כתב היד, וכן היה, ואני לא רוצה להגיד בעל-פה, אני אספר לך.
סיגל קוגוט: ניסו לשנות את המספרים?
דוד רותם: אני זוכר שהיתה פעם אחת שמישהו בדרך מתל-אביב- - -
תמי אדרי: אני אספר לך, אבל לא פה, ולא לפרוטוקול.
סיגל קוגוט: לידיעה, ליקוי שאי אפשר לשנות זה כשהכתב לא חתום על-ידי מועמד, ואז אתם לא מקבלים את כל הרשימה?
תמי אדרי: יש כתב הסכמה.
תמי אדרי: כתוב, למשל, שדוד רותם הוא מועמד, ואם כתב ההסכמה שלו לא חתום, הוא יכול להיות ברשימה, אבל הוא לא מועמד.
סיגל קוגוט: הוא לא מועמד, זה לא שאתם לא מקבלים את הרשימה.
תמי אדרי: מה היה קורה?
תמי אדרי: בדיוק התיאור שקודם תואר, שלא מוכנים.
תמי אדרי: היו נותנים את הטפסים, אבל כמעט כולם לא היו חתומים, ואחר כך אפשר היה לתקן אחרי יום, אחרי יומיים.
סיגל קוגוט: זה רק לגביו חל.
דוד רותם: זה נשאר שאפשר לתקן.
סיגל קוגוט: אי אפשר לתקן.
תמי אדרי: כתב הסכמה שלא חתום, אי אפשר לתקן.
סיגל קוגוט: זה לפי הדין היום.
תמי אדרי: זה כבר מזמן תוקן, לא היום.
תמי אדרי: סעיף 61 זה הסעיף שמדבר על האותיות.
תמי אדרי: אני לא זוכרת באיזו כנסת תוקן, שגם רשימת מועמדים של מפלגה שהתמודדה בבחירות לרשימות המקומיות, אם היא השתמשה באות ובכינוי לבחירות לרשויות המקומיות האחרונות שלפני הבחירות של הכנסת, תישמר לה זכות הזכאות לבחירות.
תמי אדרי: זה יוצר מצב שכמעט אין אותיות, ובעיקר זה יוצר, ואת זה אנחנו לא מבקשים לתקן, מצב של בלבול, כי יכולים ברשויות המקומיות להשתמש בשם שונה משם המפלגה או הסיעה בכנסת, ואז יכולים להיות המון שמות, וזה מבלבל את הציבור.
תמי אדרי: אנחנו רוצים להגיד בסעיף הזה שאפשר, אבל רק אם זה יהיה בשם המפלגה או הסיעה.
דוד רותם: יש לי בעיה עם זה.
דוד רותם: מפלגת העבודה רצה לבחירות תחת הסיסמה "מפלגת העבודה בראשות אהוד ברק".
דוד רותם: ישראל ביתנו רצה לבחירות בשם "ישראל ביתנו בראשות אביגדור ליברמן".
דוד רותם: זה לא שם המפלגה, לא פה ולא פה.
תמי אדרי: ברשות, אבל כן יש שם המפלגה.
דוד רותם: פה כתוב "יימחק 'אף אם הם שונים משמה של המפלגה'", ואז אני לא יכול לכתוב.
תמי אדרי: אולי צריך משהו לתקן בניסוח, אבל הכוונה היא שלא יהיה בלבול.
סיגל קוגוט: הניסוח בכלל צריך לתקן, כי בצורה שהצעתם, אתם לא משיגים את המטרה שרציתם.
סיגל קוגוט: המטרה נראית בסדר, כי נותנים לך עדיפות, ונותנים לך עדיפות כשהשתמשת בזה בכנסת, נותנים לך עדיפות לתפוס שמות של רשויות מקומיות.
תמי אדרי: זה לא עדיפות, זה חזקה.
דוד רותם: אתם מדברים על שם או על אות?
תמי אדרי: גם על שם וגם על אות.
סיגל קוגוט: זה הכול, זה כינוי ואות.
דוד רותם: כינוי יכול להיות שהוא שונה משם המפלגה.
דוד רותם: אין דבר כזה "אגודת ישראל למען השבת והיהדות".
דוד רותם: נכון, כך הם נקראים?
תמי אדרי: השבת והתורה.
דוד רותם: אין מפלגה כזאת.
דוד רותם: אני בכלל לא בטוח שיש מפלגה שנקראת "יהדות התורה".
תמי אדרי: נכון, כמפלגה הן משנות.
דוד רותם: אם כך, את אומרת להן עכשיו: לא תוכלו להשתמש בכינויים האלה.
סיגל קוגוט: מה שבתיקון הזה מציעים, שאם השתמשת בזה ברשות המקומית ולא בכנסת, לא ישמרו לך עדיפות לקחת מהרשויות המקומיות.
סיגל קוגוט: זה כל מה שאומרים פה.
דוד רותם: אם אני השתמשתי ברשויות המקומיות או בחלק מהרשויות המקומיות בשם "יהדות התורה - הסיעה המאוחדת למען השלום", אבל שם המפלגה אגודת ישראל ודגל התורה.
דוד רותם: אין מפלגה שנקראת יהדות התורה לדעתי.
תמי אדרי: דגל התורה זה שתי מפלגות ביחד.
דוד רותם: אבל זה לא שם מפלגה.
תמי אדרי: דגל התורה זה שם מפלגה.
דוד רותם: לא, יהדות התורה.
דוד רותם: דגל התורה זה מפלגה, ואגודת ישראל זה מפלגה.
סיגל קוגוט: נניח.
דוד רותם: הם משתמשים בכינוי שהוא לא שם המפלגה.
סיגל קוגוט: בסדר, אבל גם בכנסת הם משתמשים בכינוי שהוא לא שם המפלגה.
דוד רותם: נגיד שבבחירות האחרונות לרשויות המקומיות הם משתמשים בשם אחר.
סיגל קוגוט: למה לתת להם עדיפות?
דוד רותם: לכינוי?
סיגל קוגוט: כן, לכינוי שהשתמשת בו ברשות המקומית.
סיגל קוגוט: זה מה שמבקשים לתקן.
תמי אדרי: אנחנו מדברים רק על הרשות המקומית לא על הכנסת.
סיגל קוגוט: הם אומרים: אם השתמש באיזה כינוי בכנסת, גם אם זה לא שם המפלגה שלך, הרי כך אתה מוכר בציבור.
סיגל קוגוט: נותנים לך עדיפות.
סיגל קוגוט: אם בא מישהו חדש, לך יש עדיפות על הכינוי, תפסת את השם.
סיגל קוגוט: אבל ברשות המקומית אם השתמשת באיזה שם, נגיד קראת לעצמך "שינוי", ויש מפלגת שינוי שרצה לכנסת שנים רבות- - -
דוד רותם: לא יאשרו לי ברשות המקומית.
סיגל קוגוט: אם היא רצה באותו שם, יגידו בגלל הטעיה, יש שם גם סעיף של הטעיה.
סיגל קוגוט: אתה תופס כל מיני שמות ברשויות המקומיות, גם שמות זניחים, ואחר כך אתה שומר לך את השמות האלה בשביל להשתמש בהן בכנסת.
סיגל קוגוט: אם זה נכנס להטעיית הציבור, יש לי סעיף ממילא, אבל למה לתת לך אפשרות לתפוס שמות של רשויות מקומיות?
סיגל קוגוט: זה מה שהן בעצם אומרות, שלא נותנים לך לתפוס את השם ברשות המקומית.
דוד רותם: אין לי שום בעיה, בתנאי אחד.
דוד רותם: צריך פה להבהיר שמותר למפלגה להוסיף לשם המפלגה כינוי, ויש לה זכות על זה.
תמי אדרי: זה קיים.
סיגל קוגוט: כתוב "מפלגה המיוצגת בכנסת- - - זכות עדיפות לה לסמן- - - בכינוי, באות או באותיות- - - שבהם היתה מסומנת- - - בבחירות לכנסת היוצאת- - - אף אם הם שונים משמה של המפלגה".
דוד רותם: עכשיו הם רוצים למחוק את המלים "אף אם הם שונים".
סיגל קוגוט: על זה אמרנו שזו טעות.
סיגל קוגוט: לא את זה צריך למחוק.
סיגל קוגוט: צריך למחוק את הקטע שאומרים "או ברשויות המקומיות".
סיגל קוגוט: הכוונה היא לא לתת לך לתפוס שם של הרשות המקומית.
דוד רותם: העיקר שיש לי שם של הכנסת.
תמי אדרי: איך את רוצה לתקן?
סיגל קוגוט: אני אשב עם נסחית החוק, אבל הכוונה היא לא מה שרציתם לתקן, כי מה שרציתם לתקן, זו רק הבהרה.
סיגל קוגוט: זו הערה של עמי ברקוביץ.
סיגל קוגוט: זו באמת רק הבהרה, וגם אם ימחקו את זה, כך יפרשו את זה.
תמי אדרי: האם לתקן ניסוח?
סיגל קוגוט: כן, נתקן ניסוח.
סיגל קוגוט: הכוונה היא שהם לא יתפסו שם ברשות מקומית.
תמי אדרי: מאחר שאהוד שיל"ת לא פה- - -
סיגל קוגוט: נעביר גם לו.
עמי ברקוביץ: היו בעיות?
עמי ברקוביץ: יש איזה בעיה פרקטית שעל הבסיס הזה מתעוררת ההצעה הספציפית הזאת?
עמי ברקוביץ: האם תפסו שמות?
דוד רותם: איזו מפלגה תתפוס שם ברשות מקומית ואחר כך תבוא להתמודד עם זה בבחירות לכנסת?
דוד רותם: היא תשתמש במה שהיא השתמשה בכנסת הקודמת.
סיגל קוגוט: זה פוגע בה, במוניטין שלה אם היא עושה את זה.
תמי אדרי: האמת להגיד לכם, שאת ההצעות האלה עשינו אחרי הבחירות הקודמות, וזה לא עבר.
דוד רותם: אחרי איזה בחירות?
תמי אדרי: ההצעה הזאת כבר הוגשה לכנסת הקודמת.
דוד רותם: מי כתב את ההצעות האלה?
תמי אדרי: את הניסוח, אהוד שיל"ת ניסח.
דוד רותם: מי העלה את הרעיון?
תמי אדרי: חברי ועדה, או מתוך הערות מבקר המדינה.
דוד רותם: אני זוכר את ההרכב של הוועדה ההיא, אז אני לא בטוח שההערות שלה טובות.
תמי אדרי: זה לא כל כך טרי לי, כי כבר עברו עוד בחירות, אז אני לא יכולה להגיד מה בדיוק היה האירוע, אבל היה משהו, כי אחרת לא היו מתעוררים לזה.
סיגל קוגוט: נתקן פה את הנוסח.
סיגל קוגוט: עכשיו הזמנים, תמי אדרי, סעיף 62ג.
סיגל קוגוט: אתם רוצים לקצר פה את הזמנים.
תמי אדרי: אנחנו רוצים להשאיר את מועד הגשת הרשימות כמו שהיה.
תמי אדרי: בזמנו היה רווח זמן גדול בין קבלת הרשימה עד טענות הליקויים למשל, כי היה צריך 1,500 חתימות של תומכים, וכשהיה ראש ממשלה היה צריך 10,000 או- - -
דוד רותם: 50,000 חתימות, אבל זה היה נורא פשוט.
דוד רותם: אני זוכר.
דוד רותם: עמדו בתחנה המרכזית, ואחר כך, כשפרצו את האוטו, אפשר היה לחתום בשם.
סיגל קוגוט: אחר כך המשטרה היתה צריכה לחקור במז"פ את החתימות.
תמי אדרי: - - -כולל את בני בגין.
דוד רותם: היא לא היתה צריכה לחתום.
דוד רותם: בני בגין הגיש את הרשימה מחדש עם עשרה תומכים.
תמי אדרי: אני יודעת, אני רק אומרת, שברשימה החתימות שלו לא היו בסדר.
דוד רותם: אבל לא היה צריך את זה.
תמי אדרי: במקרה.
דוד רותם: היה שופט חכם.
תמי אדרי: מה שקורה, שלוח הזמנים נותן מרווח גדול לבדיקות של הליקויים והתיקונים עד האישור, שרק אחריו אנחנו יכולים להדפיס את פתקי ההצבעה ולגמור לארוז את החומר.
תמי אדרי: הזמן לערעור בית המשפט, כל הדברים האלה, מאוד מאוד מצומצם.
תמי אדרי: חשבנו להקדים בחמישה ימים הכול ולהשאיר ללוגיסטיקה יותר זמן.
דוד רותם: בואי נקבע שמגישים את הרשימות 90 יום לפני הבחירות.
תמי אדרי: אני חושבת שהמפלגות התרגלו להגיש את הרשימות 47 יום לפני הבחירות--
דוד רותם: בטח, הם התרגלו להוציא את הנשמה למתנגדים.
תמי אדרי: --ואפילו זה טוב להם, כי אחר כך יש להם מספיק ימים להיכנס לפעילות התעמולתית של הבחירות באמת, ולא למריבות בתוכן.
תמי אדרי: מאחר ואין החתימות האלה, אני לא רוצה לבטל או לקצר, כי מחר פתאום יכניסו חתימות, אני רוצה להשאיר את לוח הזמנים שקיים, אבל לצמצם ולתת ללוגיסטיקה של ועדת הבחירות מרווח זמן יותר גדול לפעול.
תמי אדרי: אני חושבת שאתה כן יודע, כחבר ועדת הבחירות, באיזה לחץ היינו עם ההדפסות של הכמות האדירה של פתקי ההצבעה שאנחנו מדפיסים, לקבל את זה, ואנחנו עובדים עם כמה בתי דפוס.
דוד רותם: כן, כן, ואחר כך זה לא מגיע לקלפיות.
דוד רותם: אני מכיר.
תמי אדרי: זה כן מגיע לקלפיות, אבל זה לחץ אדיר.
תמי אדרי: המטרה היא קיצור של לוח הזמנים, אני לא חושבת שזה פוגע במישהו, לא שינינו זכות שקיימת למישהו לתקן, לשפר, או להגיש לבית משפט.
תמי אדרי: אלה בעצם כל הסעיפים של לוח הזמנים.
דוד רותם: מה זה "62א- - - לאחר פיסקה (2)"?
סיגל קוגוט: את סעיף 4 אתה מאשר?
סיגל קוגוט: 4 זה רק הלוגיסטיקה.
דוד רותם: כן, כן.
סיגל קוגוט: תיקון סעיף 62 זה ההשלמה לסעיף שאמרנו שימצא את פתרונו כאן, שאסור לשנות, אסור להחליף שמות מועמדים.
סיגל קוגוט: זאת ההשלמה לסעיף 2, שהם מציעים.
סיגל קוגוט: סעיף 62(א) מדבר על הליקויים שאינם ניתנים לתיקון.
סיגל קוגוט: אחד הדברים שאינם ניתנים לתיקון הוא החלפת מועמד- - -
דוד רותם: אין סעיף 57(ט2).
סיגל קוגוט: זה מה שהם מוסיפים עכשיו - החלפת מועמד פלוני במועמד אחר, מחיקה או הוספה.
עמי ברקוביץ: מה תהיה המשמעות המדויקת שלא ניתן לתיקון, כמו ששאלת לגבי כתב הסכמה?
סיגל קוגוט: לא ניתן לתיקון, זה אומר שאם קורה דבר כזה, אתם לא מקבלים את הרשימה.
סיגל קוגוט: נניח, יש לכם רשימת מועמדים עם חצים בכתב יד.
תמי אדרי: לא נקבל את הרשימה.
עמי ברקוביץ: יש רשימה של 120 עם שני חצים.
עמי ברקוביץ: מה תעשי?
תמי אדרי: לא נקבל את זה.
תמי אדרי: אומרים: תעשו מחדש, תביאו את זה נקי.
דוד רותם: יביאו לכם את זה נקי.
דוד רותם: עד השעה 22:00 בלילה?
סיגל קוגוט: עד 22:00 בלילה.
סיגל קוגוט: אחרת, לא מתקנים, לא מקבלים את הרשימה.
תמי אדרי: עד המועד האחרון, אל תבוא בדקה האחרונה.
עמי ברקוביץ: הוא הביא בדקה האחרונה ויש שם סימן- - -
תמי אדרי: הוא לא יקבל.
דוד רותם: אני צריך למחוק את החצים.
תמי אדרי: זה לא קרה.
תמי אדרי: הם יודעים טוב מאוד, וזה לא קרה.
תמי אדרי: אם הוא הגיש קודם, לא מוחקים.
תמי אדרי: תשאל את ירדנה מלר, שהיא היתה מזכירת סיעת הליכוד, והיא היתה כותבת את הרשימה, כמה פעמים היא העתיקה בכתב היפה שלה, עד שלא היתה לה שום טעות.
דוד רותם: אני יכול להגיד לך כמה פעמים אני העתקתי בכתב הלא יפה שלי.
תמי אדרי: הגענו לסעיף שהערתי עליו בהתחלה.
סיגל קוגוט: את עדיין בזמנים.
סיגל קוגוט: את מקצרת את הזמנים.
תמי אדרי: הכול אנחנו משנים בחמישה ימים.
סיגל קוגוט: זה גם ייתן לבית המשפט יותר זמן לדון בעתירות.
דוד רותם: לא, לא, גם קיצרו את פסק הדין בחמישה ימים.
דוד רותם: אל תדאגי.
סיגל קוגוט: עכשיו הסעיף של אנשים עם מוגבלות.
תמי אדרי: פה יש שני סעיפים, שני תיקונים.
תמי אדרי: החוק אומר שבכל יישוב יהיו כך וכך מקומות נגישים, הוא גם קובע שטח גיאוגרפי רצוף של 10,000 תושבים.
תמי אדרי: זה לא לגמרי בסדר, כי זה תלוי בתנאים בשטח, ולא כל כך בשטח הגיאוגרפי הרצוי.
תמי אדרי: אם יש מבנה של בית ספר שהוא נגיש, יש בו לפעמים חמש או שש קלפיות.
תמי אדרי: בהגדרה, כל הקלפיות האלה הן קלפיות נגישות.
תמי אדרי: על-פי התקנות, בכל קלפי נגישה אנחנו מציבים מזכיר מיוחד, גם את כל הציוד, המעטפות, והפרגוד הנוסף - כל הציוד שמתאים, כי זו קלפי רגילה פלוס הפעילות של המוגבלים.
תמי אדרי: לפי הניסיון, יש הרבה מקומות כאלה שיש מזכירים ויש קלפיות, אבל לא באים לשם אנשים, כי לא צריך.
תמי אדרי: אנחנו רוצים שתהיה סמכות ליושב-ראש ועדת הבחירות להחליט - אם אנחנו רואים בית ספר שיש בו כמו שאמרתי חמש כיתות, בהודעה לבוחר יהיה מסומן הסמל של הנכים, זאת אומרת, אנשים ידעו שזה קלפי עם נגישות - שהקלפי המוגדרת להצבעה לנכה תהיה אחת, בכיתה ג'1 למשל, ולא כל הקלפיות.
תמי אדרי: מספר הקלפיות יקטן, במקום 1,200 יהיו 1,100.
תמי אדרי: זו גם היתה הערה של מבקר המדינה, שזה בזבוז כסף, וסתם אנשים יושבים ולא עושים שום דבר.
תמי אדרי: אם פתאום יהיה איזה לחץ, תמיד אפשר להעביר חומר, הרי יש חומר רזרבה.
תמי אדרי: אנחנו חושבים שכדאי לתת את האפשרות הזאת, ויהיה שיקול דעת.
תמי אדרי: אם זה מקום שיודעים שהוא קרוב למקום שיש בו הרבה מוגבלים, אולי לא נעשה את זה, אבל במקום רגיל, כן נעשה את זה.
לילך אברוך: מהותית, אנחנו מסכימים שתהיה במבנה אחד קלפי נגישה, שתוגדר כקלפי נגישה.
לילך אברוך: ההגדרות פה, לטעמנו, לא נכונות, כאשר כתוב המונח "אתר".
לילך אברוך: אתר זה מונח מאוד ערטילאי, מאוד מעורפל, לא ברור באיזה רדיוס.
לילך אברוך: אולי אפשר לשנות את זה, צריך לשנות את זה.
תמי אדרי: במבנה?
סיגל קוגוט: יש בית ספר שיש לו שני מבנים?
תמי אדרי: בטח.
סיגל קוגוט: נכתוב, למשל, לעניין זה: מבנה או מקום שיש בו מבנים צמודים.
תמי אדרי: כן, כי יכול להיות בית ספר שיש בו שני מבנים.
לילך אברוך: צריכה להיות בהירות להגדרה הזאת.
סיגל קוגוט: ננסח את זה שזה מבנה, או מקום עם מבנים צמודים.
לילך אברוך: בדיוק, שהם צמודים ברדיוס מסוים.
דוד רותם: אם יש בית ספר שיש בו חמש כיתות, שהן כולן נגישות, למה צריך לקבוע קלפי נגישה?
דוד רותם: תצביע באיזו שאתה רוצה, תצביע בקלפי שאתה צריך להצביע בה.
תמי אדרי: אנחנו מפרסמים לציבור הכללי, שידע - היום זה באתר האינטרנט - שבבית ספר זלמן הרן, המסורתי - לא משנה, אני סתם אומרת בתי ספר שאני מכירה בירושלים - יש קלפי נגישה לנכים, למוגבלים בניידות.
תמי אדרי: תדע, ואם אתה רוצה להצביע, תבוא.
תמי אדרי: בוחר, שיקבל הודעה לבוחר, ויראה את הסמל - דרך אגב, יש הרבה אנשים שמתלוננים למה יש הסמל הזה, אני חושבת שזה בסדר, כי אם אין סמל כזה, אתה לא תדע איפה יש קלפי נגישה - ידע שאם הוא שייך לקלפי הזאת, אין לו בעיה, הוא הולך לקלפי שלו.
תמי אדרי: למרות שהוא מוגבל בניידות, הוא הולך לקלפי שלו.
תמי אדרי: אנחנו לא רוצים להגיד חמש קלפיות באותו בית ספר, אלא, למשל, קלפי מספר 12 בירושלים היא קלפי נגישה.
דוד רותם: הבנתי, כי אחרת, אם יש חמש קלפיות וכולן נגישות, תשימי את סמל הנכה, יגיע הנכה, והוא ילך לקלפי שבה אין תור, לא אכפת לו איפה להצביע.
סיגל קוגוט: אתם אמרתם שאתם רוצים להנגיש כמה שיותר קלפיות, גם בשביל אנשים מבוגרים וכל מיני, אבל בגלל הלוגיסטיקה של הקלפיות- - -
דוד רותם: זה לא יעזור לכם, בגלל קטן (ד), כי מה שקורה, שמגיע נכה לאותו בניין, הוא רואה חמש קלפיות, הוא צריך להצביע בקלפי אחת--
תמי אדרי: יהיה סמל.
דוד רותם: --הוא רואה שבקלפי אחת יש תור, אז הוא ילך לקלפי אחרת.
תמי אדרי: אין בעיה.
תמי אדרי: הבעיה שיושב אדם סתם, ויש כל הציוד שהכנו לדבר הזה ולא נכנסים אנשים, ולעומת זאת יש מקומות אחרים שכן נכנסים.
תמי אדרי: הסעיף הבא הוא הסעיף שעליו דיבר אתי אתמול מר חיימוביץ.
תמי אדרי: בעת חקיקת החוק היו ויכוחים שלמים, והיו נציגים של כל מיני ארגוני נכים, בשאלה איך ידעו שמישהו מוגבל.
תמי אדרי: היתה התעקשות של כולם - קודם כול שאין תעודת נכה מוגדרת, סתם אני אומרת, למשל, תעודת עיוור - לא לשאול כדי לא להעליב וכל מיני סיבות אחרות, אפשר לקרוא את הפרוטוקול, לא מבקשים מבן אדם כלום, ואני חושבת שזה גם יפה.
תמי אדרי: אלא- - -
דוד רותם: אלא שאברי גלעד הופיע בטלוויזיה, ואמר לכולם: לכו להצביע בקלפיות של הנכים.
תמי אדרי: לא רק אברי גלעד.
דוד רותם: הנה הגיע חבר הכנסת פינס.
אופיר פינס-פז: מי יזם את הצעת החוק הזאת?
דוד רותם: ועדת הבחירות המרכזית.
אופיר פינס-פז: מתי יזמתם אותה?
תמי אדרי: היא כבר הוגשה לכנסת הקודמת לאור לקחים של הבחירות ההן?
אופיר פינס-פז: זה אמור להיות יוזמה של הוועדה?
תמי אדרי: אופיר פינס, אנחנו בסעיף 7(2).
תמי אדרי: מה שקרה בפועל, זה התחיל עוד לפני הכתבה של גבי גזית בבחירות, שהבחירות האחרונות לא היו בתקופות חופשים באוניברסיטאות, ולמשל, סטודנטים בבאר-שבע, סטודנטים בחיפה או כל מיני אנשים אחרים, לא בא להם לנסוע, אפילו באמצעים שוועדת הבחירות נותנת להם--
אופיר פינס-פז: כרטיס אוטובוס.
תמי אדרי: אנחנו עושים את הסידורים האלה.
תמי אדרי: --ובמקום באים לקלפי בחור צעיר או בחורה צעירה, יפה, בריאה ונראית בסדר גמור, היא אומרת, או הוא אומר, שהם מוגבלים בניידות.
תמי אדרי: אסור לשאול שום דבר, והם מצביעים.
תמי אדרי: אנחנו רואים שמבחירות לבחירות מספר המעטפות הכפולות של המצביעים המוגבלים בניידות עולה.
תמי אדרי: אנחנו יודעים את זה, כי יש מעטפות שונות לכל סוג.
תמי אדרי: אני לא זוכרת כמה היו הפעם.
אורלי עדס: 20,000, אני חושבת יותר.
תמי אדרי: הפעם הגענו ליותר מ-20,000 מצביעים כאלה.
תמי אדרי: אנחנו חושבים שזה ניצול לרעה.
אופיר פינס-פז: אין 20,000 מוגבלים?
אופיר פינס-פז: הבנתי, מוגבלים, שהם לא מצביעים בקלפי שלהם.
אורלי עדס: זה גדל פי 20.
אופיר פינס-פז: פשוט יותר נוח להצביע שם.
אופיר פינס-פז: תמחקו "אדם המוגבל בניידות", וכל עם ישראל יוכל להצביע שם.
תמי אדרי: בבחירות לכנסת השבע-עשרה היתה כתבה של גבי גזית.
תמי אדרי: הוא סיפר על הבחירות, והוא דיבר עם גברת שהיתה צריכה לנסוע לצפת או לקרית-שמונה, והוא ראיין גם אותי.
תמי אדרי: קודם כול, הוא שאל למה החוק כך.
תמי אדרי: אמרתי לו: החוק הוא חוק, וצריך לפעול לפי החוק.
תמי אדרי: הוא הבין שאפשר גם להגיד "אני מוגבל בניידות", ולהצביע בכל קלפי.
תמי אדרי: ואז הוא קרא בתקשורת לאנשים לעשות את זה.
דוד רותם: באותו בוקר.
דוד רותם: והשופטת בייניש יצאה בקריאה חמורה מאוד נגדו.
תמי אדרי: כינסנו את הנשיאות וכן הלאה, אבל זה יצר אפקט דומינו, והרבה עשו את זה.
תמי אדרי: אנחנו חושבים שצריך למנוע את זה.
אופיר פינס-פז: למה צריך למנוע את זה?
אופיר פינס-פז: מה רע בזה?
תמי אדרי: קודם כול, המספר של המצביעים הולך וגדל, בי"ת, זאת רמאות.
אופיר פינס-פז: תעשו יותר קלפיות.
דוד רותם: אופיר, למה אדם המוגבל בניידות- - -
אופיר פינס-פז: השאלה, מה ההגדרה של מוגבל בניידות.
אופיר פינס-פז: אם עכשיו אני צריך להצביע בצפת, יש לי הגבלת ניידות כתוצאה מהדבר הזה.
דוד רותם: מה?
אופיר פינס-פז: כשאני רק חושב שאני צריך לנסוע לצפת להצביע, נגרמת לי הגבלת ניידות, זמנית, אגב.
דוד רותם: אגב, היא לא הגבלת ניידות זמנית, היא הגבלה אחרת זמנית.
דוד רותם: אתה מבין איפה הבעיה?
דוד רותם: הבעיה נורא פשוטה, אני רוצה לאפשר לאדם מוגבל בניידות להגיע לקלפי.
דוד רותם: אתה אדם בריא לחלוטין, אתה גר בצפת ואתה נמצא בירושלים- - -
תמי אדרי: אתה צריך לתקן את ההגדרה של החוק.
תמי אדרי: החוק אומר: אדם שמפאת מצבו הגופני הוא מוגבל בניידות, ומסיבה זו אינו יכול להצביע.
אופיר פינס-פז: יפה.
אופיר פינס-פז: יש כאן הגדרה.
אופיר פינס-פז: שאלתי אם יש הגדרה, יש הגדרה.
דוד רותם: הסעיף הזה מדבר על דבר אחר, והוא אומר: אדוני, באותה עיר שבה היית צריך להצביע.
לילך אברוך: זאת הבעיה.
לילך אברוך: הצמצום הזה רק לאותו יישוב הוא בעיה, משום שזו הכבדה על אנשים עם מוגבלות.
דוד רותם: סליחה, אין עדיפות לאנשים עם מוגבלות, שהם יכולים להצביע איפה שבא להם.
דוד רותם: אני צריך לאפשר לאדם את הגישה הנוחה אל הקלפי.
דוד רותם: אילו כל הקלפיות היו נמצאות- - -
אופיר פינס-פז: באופן תיאורטי.
דוד רותם: אילו כל הקלפיות היו נמצאות על הכביש, דהיינו, שאדם יכול להגיע עם המכונית שלו, להתיישב בכסא הגלגלים ולנסוע אל הקלפי, והכול על אותו מישור, לא הייתי עושה קלפיות ניידות, לא צריך.
דוד רותם: העובדה שאדם מוגבל בניידות, עם כל הכבוד, לא מצדיק שהוא יוכל להצביע בצפת, כי באותו יום הוא נסע לחופש.
דוד רותם: איך הוא הגיע לצפת?
דוד רותם: הוא ירושלמי.
לילך אברוך: זה לאו דווקא בשל חופש, יש הרבה סיבות.
אופיר פינס-פז: אולי הוא לומד, אולי הכתובת שלו לא מעודכנת.
תמי אדרי: אתה פורץ את העיקרון של הצמידות לקלפי.
דוד רותם: חברים, למה יש הבדל בין אדם מוגבל בניידות לאדם רגיל לגבי המקום, ירושלים, תל-אביב או חיפה?
תמי אדרי: אני רוצה להגיד מה שאמר לי אתמול שמואל חיימוביץ.
תמי אדרי: אמרתי לו שזה כמו ברשויות המקומיות.
תמי אדרי: שם אין ברירה, כי רק באותו יישוב יש האותיות של העיר הזאת.
תמי אדרי: הוא נתן לי דוגמה, ואני חושבת שהיא תתאים גם לך.
תמי אדרי: אני גרה, למשל, במבוא בית"ר, וביישוב מבוא בית"ר אין קלפי נגישה, אבל בצור הדסה, שזה בדיוק ממול, יש קלפי נגישה.
תמי אדרי: אם אני אומרת "אותו יישוב", אני מוכרחה להצביע במבוא בית"ר.
תמי אדרי: אני חושבת שאם רוצים לתקן את זה, אפשר להגיד: באותו יישוב או מועצה אזורית, נגיד בכל מטה יהודה.
דוד רותם: סליחה, על זה אני מוכן להילחם, שיהיה גם ביישוב קטן כמו שלך.
תמי אדרי: אני גם מוכנה להילחם, אבל זו המציאות.
דוד רותם: סליחה, רבותי, אתם לא יכולים להכות אותי משני הכיוונים.
דוד רותם: אתם תדאגו שבכל יישוב תהיה קלפי נגישה.
תמי אדרי: אנחנו לא יכולים, וגם החוק מאפשר, שאם אין קלפי נגישה ביישוב, השופט יכול לפטור את זה.
דוד רותם: אני לא רוצה שיפטור את זה.
תמי אדרי: איך אני אדאג?
תמי אדרי: אין לוועדת הבחירות לא תקציב ולא סמכות לבנות.
דוד רותם: איפה נמצאת הקלפי?
תמי אדרי: במזכירות, אבל יש מדרגות כדי להגיע לשם.
תמי אדרי: גם אני חושבת שזה לא בסדר.
דוד רותם: תשימו רמפה זמנית מעץ.
תמי אדרי: יש קלפי נגישה בצור הדסה, שזה בדיוק לחצות את הכביש.
סיגל קוגוט: זו לא בעיה, זה עניין של נוסח.
לילך אברוך: זאת לא היתה הכוונה של חיימוביץ.
דוד רותם: תסבירו לי את הבעיה של חיימוביץ.
לילך אברוך: הבעיה שכיום חוק הבחירות מאפשר לאדם המוגבל בניידות להצביע בכל מקום בארץ.
לילך אברוך: לא בכדי זה נקבע בחוק.
לילך אברוך: הצמצום הזה הוא צמצום מאוד משמעותי.
לילך אברוך: אני לא מדברת על אדם עם מוגבלות שהולך לנפוש במקום, ואז הוא ינצל את זה לכאורה לרעה, אני מדברת על מצוקה שקיימת, אין מה לעשות.
דוד רותם: תסבירי לי את המצוקה הקיימת, כי אני לא מבין.
נעמה לרנר: בנות שירות לאומי, סטודנטים.
דוד רותם: סליחה, תסבירי לי את המצוקה, כי אני לא מבין את המצוקה.
לילך אברוך: כורח המציאות.
לילך אברוך: היא מביאה דוגמה של בנות שירות, של סטודנטים- - -
דוד רותם: רגע, רגע, בנות שירות מוגבלות בניידות או סטודנטים?
דוד רותם: מה ההבדל בין סטודנט שהוא מוגבל בניידות או לא מוגבל בניידות?
לילך אברוך: הרבה יותר קשה לאותו סטודנט מוגבל בניידות, אם הוא נמצא בחיפה, להגיע למקום מגוריו בתל-אביב, אין שירותי תחבורה ציבורית בין-עירונית נגישה, כי אין היום תקנות שמחייבות שירותי תחבורה ציבורית בין-עירונית נגישה, רכב מותאם זה כרוך בהוצאות כספיות מאוד גבוהות.
לילך אברוך: איך בדיוק הוא יגיע ממקום למקום?
דוד רותם: איך שהוא מגיע אליו הביתה.
לילך אברוך: זה מקשה.
לילך אברוך: מה שייווצר כתוצאה מזה, שאנשים מוגבלי ניידות, שנמצאים במקום מרוחק, לא יבחרו.
תמי אדרי: אין הרבה יישובים שאין בהם בכלל קלפי נגישה, רק אם מדובר ביישוב קטן-קטן, כמו מבוא בית"ר, שיש בו 80 משפחות.
דוד רותם: רבותי, אני לא מוכן לתת לכל העולם טרמפ על חשבון המוגבלים בניידות.
לילך אברוך: השאלה, אם זה כל העולם.
דוד רותם: קודם כול, זה כל העולם.
דוד רותם: אני חושב על עצמי, אם הייתי בצפת, אני מודיע לך שלא הייתי נוסע בירושלים.
דוד רותם: יש קלפי, יאללה, תן להצביע.
לילך אברוך: להגיד: אני מוגבל בניידות, אני מניחה שסוג אנשים מאוד-מאוד מצומצם.
תמי אדרי: אנחנו יודעים בפועל שזה קורה.
תמי אדרי: מתקשרים אלינו סטודנטים שאומרים: יש בחינות, אנחנו לא רוצים להפסיד יום לימודים וכל מיני כאלה.
נעמה לרנר: קודם כול, פרק הנגישות בחוק השוויון מתיימר לומר שהרוב המכריע לפחות של הקלפיות יהיו נגישות.
נעמה לרנר: ואם הדבר הזה היה נפתר, והתקנות היו מותקנות, והכול היה הולך כסדר, אולי לא היה צריך את הדבר הזה.
נעמה לרנר: באיזה אופן, התקנות לא מותקנות, ונוצרה סחבת גדולה.
נעמה לרנר: אגב, יש היום דיון בבג"ץ בעניין הזה, במקביל לכך שאנחנו יושבים כאן--
לילך אברוך: בגלל זה אין הרבה נציגי ארגונים היום.
נעמה לרנר: --והרבה מהנציגים נמצאים שם.
נעמה לרנר: יש באיזה אופן ניצול של הדבר הזה.
נעמה לרנר: בינתיים מצמצמים ולא מרחיבים.
נעמה לרנר: צריך ליצור, במסגרת החוק, דווקא הרחבה.
דוד רותם: אם את חושבת שאני מנסה לעשות פה מחטף, כי הם לא נמצאים, אין לי בעיה.
דוד רותם: הם יכולים כולם לבוא.
נעמה לרנר: זאת היתה הקדמה לדבר עצמו.
נעמה לרנר: בדיוק באותו אופן לגבי הנושא של ניידות - תחבורה ציבורית לא נגישה במדינת ישראל, אף-על-פי שהיא כבר צריכה להיות הרבה הרבה יותר נגישה גם היום.
נעמה לרנר: התחבורה הציבורית העירונית לא משהו, אבל התחבורה הציבורית הבין-עירונית בכלל לא נגישה.
לילך אברוך: בין-עירונית לא צריכה להיות נגישה, לפי החוק.
נעמה לרנר: אנשים עם מוגבלות, בניגוד לאנשים ללא מוגבלות, שנמצאים בנופש בצפת, יש להם בעיה רצינית.
נעמה לרנר: אנשים ללא מוגבלות מחליטים בצורה ברורה, יש להם האפשרות לנסוע, והם מחליטים לא לנסוע - לאנשים עם מוגבלות אין אותה יכולת החלטה.
נעמה לרנר: אדם כזה באמת צריך להשיג רכב מיוחד, שייקח אותו מצפת בחזרה לירושלים כדי להצביע.
נעמה לרנר: יש גם אנשים שיש להם קושי גופני לעמוד בנסיעה ממושכת כזאת, ממרחק כזה למרחק אחר.
נעמה לרנר: אנחנו מכירים אנשים כאלה, והגיעו לארגון בזכות פניות ציבור בנושא הזה.
נעמה לרנר: זה לא משהו שלא היה.
נעמה לרנר: אנשים העדיפו לא להצביע, והסיבה לא היתה כמו אצל אנשים ללא מוגבלות, שהכול היה פתוח בפניהם והם יכלו להחליט באופן חופשי החלטה עצמאית משלהם שהם לא נוסעים; אצל אנשים עם מוגבלות, האילוץ גרם להם לא להגיע.
דוד רותם: אני רוצה שתתני לי דוגמה--
נעמה לרנר: אני יכולה להביא דוגמה.
דוד רותם: --של מוגבל בניידות- - -
נעמה לרנר: לא רק מוגבל בניידות, אלא אדם מונשם.
דוד רותם: לא, סליחה, החוק מדבר על מוגבל בניידות.
נעמה לרנר: כן, מוגבל בניידות, זאת אומרת, יושב בכסא גלגלים עם בעיות ריאה קשות.
דוד רותם: איפה הוא גר?
נעמה לרנר: האדם גר בירושלים, שבאמת היה באותו שבוע בצפון לצורך משפחתי כלשהו, והיה אמור לחזור לירושלים להצביע ולחזור בחזרה אחר כך לצפון.
נעמה לרנר: הוא לא יכול לעשות את המסע הזה.
דוד רותם: איך הוא עשה את זה ביום הראשון של הנסיעה לצפון?
נעמה לרנר: הוא עשה את זה ביום הראשון עם העצירות שהוא היה צריך לעשות בדרך, כפי שהוא עושה כשאין לו ברירה, הוא בפירוש יוותר על ההצבעה הזאת, ולא מכיוון שהוא מחליט שנוח לא יותר.
אופיר פינס-פז: חד-משמעית.