GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דורית ואג: אני מוכרחה לספר לך.
דורית ואג: ברחוב שאני גרה, אחת לשלושה חודשים, זה עניין קבוע, בחצות, מתחילים המנועים לעבוד.
דורית ואג: צובעים את מעברי החצייה מתחת לבית שלי, כל שלושה חודשים, בחצות.
דורית ואג: לא בשום שעה אחרת.
דורית ואג: ואתה יודע איזה רעש זה עושה?
דורית ואג: יש להם קומפרסור.
אברהם מיכאלי: אבל נגדו הצו הזה לא יחול, זאת בדיוק הבעיה.
דורית ואג: כן, אבל הוא עובד אצל העירייה.
אברהם מיכאלי: אגב, אתם לא עושים את זה בכוונה, אתם עושים את זה בשביל לשפר את מצב התשתיות בעיר, אבל התקופה הזאת שאתה בא לאזרח ואומר לו 'אדוני, ממך אני תובע א', ב', ג'.', תחשבו בסוף מה יהיה נגדכם.
נמרוד לוי: אני מדגיש שהחוק הזה הוא לא תביעה רק נגד האזרח התמים, אלא נגד יזמים באשר הם, כולל אלה שעובדים מול העירייה והחוזים של העירייה הם כאלה שהזכיינים שלה מחויבים לעמוד בכל חוקי הסביבה וזה דבר שיאפשר לנו באמת להיענות לדרישת התושבים, כמו דרישת התושבת הנכבדה, ויאפשר לנו כלי לאכוף את הדברים למען הציבור, כולל מול הזכיינים של עבודות.
דורית ואג: אבל כשאתם לוקחים זכיין, כשיש מכרז, יש כללים, מתי הוא יעבוד, איך הוא יעבוד.
נמרוד לוי: נכון, את צודקת לגמרי.
דורית ואג: אתה מצפה שאני אתקשר בחצות למוקד העירייה, להודיע---
נמרוד לוי: כן, בהחלט.
נמרוד לוי: התשובה היא חיובית.
נמרוד לוי: במקרה שיש מצב כזה, מה שאנחנו מצפים זה שתתקשרו.
דורית ואג: הניסיון שלי עם המוקד שלכם הוא לא משהו.
נמרוד לוי: אפשר לנסות פעם נוספת, וחוץ מזה, יש מבקרת העירייה.
נמרוד לוי: המגמה הכללית היא רצון ל---
אברהם מיכאלי: המגמה הכללית שלכם חיובית, השאלה אם אתם נמצאים באמת בתקופה.
אברהם מיכאלי: .. אלא אם כן, אני לא השתכנעתי מהפירוט שראיתי פה שאתם הולכים להפעיל את זה גם נגד אותם קבלנים שעובדים, גם מטעמכם, בשטח, או זכיינים, או אנשים מורשים מטעמכם, כולל עובדי עירייה, אם הם עובדים באמצע הלילה.
אברהם מיכאלי: הרי זה לא יהיה נגד הרשות.
אברהם מיכאלי: משרד הפנים, משרד המשפטים, אתם יודעים בוודאי לא פחות ממני מה המצב של התשתיות פה בעיר.
אברהם מיכאלי: היום בירושלים זה מצב מאוד רגיש.
אברהם מיכאלי: השאלה היא, האם אתם, כמשרדים ממונים, נותנים היום להטיל קנסות על אזרחים שהם לאו דווקא נוגעים בכל אותם רעשים שהרשות מעוררת.
אברהם מיכאלי: השאלה איפה המידתיות פה.
אפרת שמש: זה לא נוגד.
אפרת שמש: אם אדם מייצר מטרד, צריך לאכוף את זה.
אפרת שמש: עדיין אזרחים אחרים סובלים מזה.
אברהם מיכאלי: מה שכרגע אני חושש זה שזה לא נועד נגד אותם אלה שעושים רעש.
אברהם מיכאלי: יש קבלני פיתוח שעובדים פה 24 שעות, הם גורמים לרעש ולזיהום ולכל המפגעים שמנויים פה, השאלה מי יפעל נגדם.
אברהם מיכאלי: אף אחד לא יוכל, כי הם יגידו שהם עובדים במסגרת החוזה, 'יש לנו 24 שעות'.
אפרת שמש: פעולות שהעירייה עושה בעצמה לרווחת התושבים והן מפריעות לתושבים, בכל עיר יש את זה וזה באמת מטריד, אבל בסופו של דבר התוצאה אמורה להיות חיובית, לטובת האזרח.
אפרת שמש: זה שיש אנשים שיוצרים מפגעים או לא ממחזרים, זה פוגע בכולנו, בסופו של דבר.
אפרת שמש: צריך לאכוף את זה ללא קשר לזה שהעירייה צריכה לסיים את העבודות שלה---
אברהם מיכאלי: בואו נבדיל בין מחזור לבין רעש ויש פה גם תקנות בעניין רעש וגם זיהום אוויר.
אברהם מיכאלי: אלה דברים שהיום הרשות עושה את זה הכי הרבה פה בעיר, לכן מה אני יכול לעשות נגד הרשות?
אברהם מיכאלי: נגד עצמה היא לא מטילה קנסות.
שמואל שפט: ברשותכם, על מנת שיהיה יותר קל, בסעיפים שלנו במקום מספרים כתבתי את התוכן של הדברים, אז אולי תוכלו לראות אותם וזה יאיר קצת את עיניכם.
אברהם מיכאלי: יש לנו רשימת תוכן, אנחנו יודעים על מה מדובר.
אברהם מיכאלי: פה כתוב 'לא יבצע אדם קידוח בקרקע, אלא אם כן נקט את כל האמצעים לצמצום פליטת החומר החלקיקי המרחף'.
אברהם מיכאלי: אתם הולכים להפעיל נגדכם את זה?
נמרוד לוי: אני רוצה להגיד בנושא שאנחנו כבר התחלנו בפעולות אכיפה מסיביות מול חברת סי.
נמרוד לוי: טי פז, זכיינית הרכבת הקלה, בנושא של שפיכת עודפי עפר בקו התפר.
נמרוד לוי: בעניין הזה פועלת מחלקת אכיפה ייחודית, שממומנת גם על ידי המשרד להגנת הסביבה והיא פועלת כנגד הזכיין ומגישה נגדו תביעות והעירייה, בפירוש ובאופן מוכח, פועלת גם נגד זכיינים שפועלים לטובת שיפור התשתיות בעיר.
אברהם מיכאלי: מר לוי, אתה אומר שהתקנות האלה תעזורנה לכם גם נגד אותם זכיינים שעובדים בשטח?
נמרוד לוי: בפירוש, בוודאי, בהחלט.
אברהם מיכאלי: לא, יש לכם הרי הסכמים איתם.
נמרוד לוי: יש לנו הסכמים איתם, ההסכמים איתם לא מתירים להם להפר חוקים.
אברהם מיכאלי: אז זה לא רק נגד אזרחים, אלא גם נגד אותם אלה שעובדים מטעמכם בשטח, שאפילו מורשים מטעמכם לעבוד בשטח.
נמרוד לוי: בהחלט כן.
אברהם מיכאלי: מה לגבי רעשים?
אברהם מיכאלי: האנשים האלה עובדים, איך אתה יכול למנוע מישהו שעובד בלילה, לפי ההסכם שלכם?
נמרוד לוי: אפשר לנקוט באמצעים לצמצום רעש במיסוכים אקוסטיים.
נמרוד לוי: דברים בוצעו גם כאשר נבנה גשר קלטרווה, לא יודע אם אדוני ראה, גדרות עצומות לגבהים גבוהים ביותר של מחסומים אקוסטיים כדי להגן על האוכלוסייה.
נמרוד לוי: הדברים האלה הם בפיקוח.
נמרוד לוי: פה ושם יש לנו גם כישלונות, אבל הדברים האלה הם בפיקוח ומה שאנחנו מציעים כאן אלה אמצעים כדי לעזור לנו לאכוף את זה בצורה יותר יעילה.
אברהם מיכאלי: באחד הסעיפים פה ראיתי שאסור להם להפעיל כלים שעושים רעש לצרכי חפירה, בנייה באזורי מגורים בין השעות 19:00 ל-6:00 בבוקר.
אברהם מיכאלי: השאלה היא לגבי אותם אלה שעובדים 24 שעות לפי החוזים שלכם איתם.
נמרוד לוי: כאשר החוק הזה יהיה חוק בר תוקף אנחנו לא נוכל לאכוף אותו בשום הסכם של העירייה.
נמרוד לוי: העירייה לא תוכל להתיר משהו שהוגדר אחרת על פי דרישות החוק.
אברהם מיכאלי: אני מבין שאתם לוקחים בחשבון שהעבודות בעצם תיפסקנה בשעות מסוימות.
נמרוד לוי: נכון.
אברהם מיכאלי: וזה כולל אותם זכיינים שלכם שעובדים 24 שעות בשביל לעמוד בלוח הזמנים שהם אמורים לעמוד בו.
נמרוד לוי: כן.
נמרוד לוי: נכון, אבל בכפוף לסייגים שקבועים בחוק למניעת מפגעים.
נמרוד לוי: יש לנו סייגים מסוימים בחוק למניעת מפגעים שהם בכל מקרה חלים גם לתקנות הארציות, אז הם גם חלים על ירושלים לנסיבות מסוימות.
אברהם מיכאלי: מה שאני אומר זה שאתם מבחינת
אברהם מיכאלי: כם יוצרים לעצמכם, לפחות בתקופה הרגישה הזאת.
אברהם מיכאלי: .. אני בעד זה שיאכפו עליהם ואני בעד זה שלא יפריעו פה לתושבים ולדיירים שגרים פה.
נמרוד לוי: אבל התשובה היא שאנחנו כרגע לא מחוקקים את החוק.
נמרוד לוי: צריך להזכיר את זה, החוק כבר קיים, רק נותנים לנו כלים יותר קלים לאכוף אותו.
נמרוד לוי: היום אם אדם מפריע או גורם לרעש, גורם למפגע, אני צריך להגיש כתב אישום.
נמרוד לוי: אז אני צריך לעשות תיק, ללכת לבית משפט, ועד שיגיע ועד שיילך ועד שיהיה.
נמרוד לוי: כאן, במקום יוצא פקח למקום ונותן בררת קנס.
נמרוד לוי: זאת אומרת, זה חוק שקיים, אני רק מעביר אותו לאכיפה קלה יותר.
אברהם מיכאלי: אני מבין שהוועדה תוכל לעשות הדגשה שהעירייה עושה לטובת האזרחים, גם להעניש את אלה שמפריעים היום, אפילו תוך כדי עבודות הפיתוח.
אברהם מיכאלי: זה המסר של הוועדה שיוצא פה בסוף, כי בעצם הקנסות האלה באים נגד אלה שעובדים היום בשטח, על פי החוזים שכבר יש לכם, חתומים איתם, והם אלה שעושים הכי הרבה רעש.
אברהם מיכאלי: תבינו את זה.
אברהם מיכאלי: הקנסות האלה יוטלו עליהם.
דורית ואג: השאלה אם זה תואם את המכרזים שהוצאתם להם.
דורית ואג: כי אם לא כתוב לו במכרז שיש לו שעות מוגבלות, אז אתם בבעיה.
נמרוד לוי: יש לזכיינית הרכבת הקלה נספח סביבתי שאומר מה היא חייבת ומה היא לא חייבת, ואין בנספח הזה שום הקלה ביחס לדרישות החוק.
דורית ואג: זה לא רק הרכבת הקלה.
נמרוד לוי: זכיין באשר הוא, כתוב לו בדיוק מה מותר לו ובמה הוא חייב ובמסמכים האלה, מטעם המחלקה לאיכות הסביבה, לא רק שאין פטור מדרישות החוק, יש אפילו סייגים נוספים ביחס למה שהחוק קובע.
אברהם מיכאלי: מר לוי, זה פשוט סתרי דסתרי, מבחינת לדרבן אותם לסיים את העבודות מהר, כדי שהאזרחים יסבלו פחות, ומצד שני להטיל עליהם קנסות כשהם עובדים במסגרת הסיכומים שהיו איתם, לעבוד 24 שעות ביממה.
אברהם מיכאלי: אני בעדכם בקטע הזה, אני רוצה שיגבילו אותם לעבוד תחת החוק ותחת המגבלות שהחוק דורש, לא ליצור רעש כזה שהתושבים לא יוכלו פה לישון בלילה, יחד עם זה, צריך גם לסיים את העבודות האלה, אי אפשר למשוך את זה עוד 20 שנה.
אברהם מיכאלי: הבנו את העיקרון.
אברהם מיכאלי: יש לנו הערות משפטיות?
אברהם מיכאלי: טוב, אנחנו נאשר את הצו.
אברהם מיכאלי: כל ההערות שאמרנו פה, זה לתשומת לבכם ולתשומת לב ראש העיר.
דוד רותם: אנחנו פותחים את הישיבה, אנחנו עוסקים בהצעת חוק המכרזים (תיקון 21) (העדפת תוצרת הארץ), התשס"ח-2008.
דוד רותם: בקשה להכריז על רציפות הדיון בחוק הזה למרות עמדת הממשלה.
דוד רותם: חברת הכנסת יחימוביץ' בבקשה גברתי.
שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, אנחנו מבקשים לאחל דין רציפות על החוק הזה, הוא חוק מאוד מאוד חשוב, משתלב במגמה הכללית של ניסיון לייצר מקומות עבודה במשק.
שלי יחימוביץ': במקרה הזה מדובר על דבר שהוא כמעט בלתי נמנע בסיטואציה היום.
שלי יחימוביץ': אנחנו מבקשים שכוחות הביטחון יבצעו את מכרזי הטקסטיל שלהם קודם כל בישראל, דבר שהוא גם ציוני, גם מוסרי וגם כלכלי וגם יאפשר לשמר אלף מקומות תעסוקה בענף הטקסטיל.
שלי יחימוביץ': החוק עבר בקריאה ראשונה בכנסת הקודמת ברוב עצום.
שלי יחימוביץ': אנחנו בעיצומו של משא ומתן עם משרד הביטחון על הצעת פשרה, מחליפים ניירות עמדה.
שלי יחימוביץ': בקשתי שנאשר את הדין רציפות היום ובלבד שיהיה תיאום בין הממשלה ובין המחוקקים, תיאום והסכמות.
דוד רותם: תודה, יש מישהו שרוצה להתייחס לדברים?
ליאור אגאי: ליאור אגאי, מנהל מינהל הרכש הממשלתי משרד האוצר.
ליאור אגאי: אנחנו כמשרד אוצר מתנגדים להצעה.
ליאור אגאי: מנימוקים שהבאנו גם ביולי 2008 וגם בנימוקים חדשים שנוספו.
ליאור אגאי: אני מזכיר שגם בפעם הקודמת הממשלה התנגדה להצעת החוק וגם הפעם.
ליאור אגאי: בפעם הקודמת זה עבר קריאה ראשונה ולא היה תיאום איתנו, לא איתנו ולא עם משרד ממשלתי אחר עד כמה שידוע לי.
ליאור אגאי: עכשיו יש תיאום עם משרד הביטחון.
שלי יחימוביץ': גם אז זה נעשה תוך תיאום עם משרד הביטחון.
קריאה: כולל בכתב משר הביטחון.
ליאור אגאי: משרד הביטחון בפעם הקודמת התנגד.
שלי יחימוביץ': כן, עדיין הם היו לקראת הסכם.
ליאור אגאי: יש לי מכתב מהם מצורף גם כנספח פה.
דוד רותם: למה אתם מתנגדים?
ליאור אגאי: אין לי הרבה נימוקים חדשים מעבר למה שהבאנו בפעם הקודמת.
דוד רותם: תגיד לי את הנימוקים שהיו בפעם הקודמת, כי אני לא הייתי בפעם הקודמת.
ליאור אגאי: או.
ליאור אגאי: קיי.
ליאור אגאי: , זה תוספת עלות מהערכות שאנחנו עשינו וזה אני אומר עוד פעם, על פי מספרים שקיבלתי ממערכת הביטחון, זה משטרה, שב"ס ומשרד הביטחון, של בערך שישים מיליון שקל, אם אני זוכר נכון.
ליאור אגאי: מעבר לזה אני סבור.
דוד רותם: למה זה שישים מיליון שקל?
ליאור אגאי: הבאתי נייר.
ליאור אגאי: זאת הערכה.
דוד רותם: בשבוע שעבר עסקתי בתיעוד חזותי ובהצעת החוק שהגישה הממשלה כתוב שהעלות היא 265 מיליון שקל.
דוד רותם: כשביקשתי פירוט זה ירד ל- 130 מיליון שקל בנייר השני.
דוד רותם: בנייר השלישי זה כבר ירד ל- 18 מיליון שקל.
ליאור אגאי: אני עוד פעם אומר, משרד הביטחון לא נמצא פה?
ליאור אגאי: משרד הביטחון העביר נייר מפורט ואני יודע להגן על מספרים.
דוד רותם: כשאתה אומר 60 מיליון שקל, אם אתה יכול להסביר לי מאיפה זה בא.
ליאור אגאי: יש לנו במשרד קבצי אקסל שהתקבלו ממשרד הביטחון.
ליאור אגאי: שעשו השוואה בין מחירים בארץ לבין מחירים שמתקבלים.
דוד רותם: למה אתם מתנגדים אם יש התחייבות שהחקיקה לא תימשך, אלא בתיאום אתכם?
דוד רותם: יכול להיות שבוא נאמר ככה, אם יורידו את זה ל - 10 מיליון שקלים, או ל- 12 מיליון שקלים, זה יהיה כדאי לכם.
דוד רותם: אני מכיר את המכתב של ועדת השרים.
ליאור אגאי: אני יכול לתמוך, אני שואל.
קרן דהרי: אנחנו מחויבים כנציגי הממשלה לעמדת הממשלה.
דוד רותם: אתם מחויבים להתנגד, מצוין, בסדר.
ליאור אגאי: עכשיו עוד משהו, יש דבר ראשון את הנייר שלנו שהוא מסוכם, יושבים כאן נציגי המשטרה.
ליאור אגאי: משרד הביטחון העביר נייר, אני רואה פה על 54 מיליון שקל.
ליאור אגאי: הם ציינו תוספת התייקרות.
ליאור אגאי: העברתי את המספרים ואני מוכן להעביר כל פירוט, אמרתי כפי שהועברו לי על ידי מערכת הביטחון.
ליאור אגאי: דבר שני, בנוסף המשטרה והשב"ס גם להם יש התייקרות צפויה של 7 מיליון שקל, אבל הם נמצאים פה.
ליאור אגאי: אז הם יכולים לדבר בשמם.
ליאור אגאי: אנחנו לא מתנגדים בשביל להתנגד, אנחנו מתנגדים גם בפעם הקודמת וגם בפעם הנוכחית כי צריך לעשות עבודת מטה מסודרת לפני שמעבירים הצעת חוק שהיא כביכול התחום היחיד שלא מוסדר ב- GPA שאומר שרכש ביטחוני ניתן לעשות העדפה מוחלטת לתוצרת מקומית, אנחנו לא נגד תוצרת מקומית, זה חשוב שיאמר, אבל אני חושב שלתת העדפה מוחלטת בלי קריטריונים, בלי לקבוע עבודת מטה.
ליאור אגאי: שלמשל מה יקרה כשהמחיר גבוה פי שתיים, או כל מיני דברים כאלה.
ליאור אגאי: כמו שיש היום בהעדפת תוצרת הארץ.
ליאור אגאי: אני מזכיר שבהעדפת תוצרת הארץ בניגוד להצעה המקורית פה, ההעדפה נכנסת רק לאחר שיש לך זוכה במכרז, אחרי שהוא הוכרז כזוכה ורק אז ניתנת למי שבמקום השני והוא מייצג תוצרת ישראלית של 35% ממנה מיוצר בארץ, רק אז ניתנת לו האפשרות להשוות את המחיר למי שהיה במקום הראשון.
דוד רותם: למה לא תבואו, כשנכין את החוק לקריאה שנייה ושלישית ותגידו אנחנו דורשים להכניס סעיפים כאלה ואחרים שבהם יקבעו הכללים, יקבעו התנאים.
דוד רותם: הרי בסופו של דבר גם משרד האוצר, גם משרד הביטחון, גם משרד המשפטים וגם המשרד לביטחון פנים והמשטרה, יש להם אינטרס לשמר עבודה ישראלית.
דוד רותם: אז יכול להיות שכאשר החוק הזה יעבור, נתחיל לדון בו בקריאה שנייה ושלישית, אתם תבואו ותגידו אנחנו דורשים שהעלות לא תעלה יותר מאשר 5% מעל להצעה השנייה ואנחנו לא מוכנים שהמחיר יהיה יותר מכך וכך.
דוד רותם: אפשר למצוא את כל הדברים האלה, להכניס לתוך החוק ולפתור את הבעיה.
דוד רותם: אבל אתם לא יכולים להסכים, אני מבין את זה, כי יש החלטה של ועדת שרים זה לא יעזור.
דוד רותם: גם אם אני אשכנע אתכם.
קריאה: מה הייתה החלטה של ועדת שרים?
דוד רותם: נגד, עכשיו גם אם אני אשכנע אתכם הרי שהחוק הזה יחסוך לכם כסף, לא תוכלו להסכים, כי יש החלטה של ועדת השרים.
ליאור אגאי: אני שוב מזכיר, אני לא היסטוריון, אני תמיד עם הפנים קדימה.
ליאור אגאי: אבל בפעם הקודמת הצענו שמשרד התמ"ת יבדוק אם יש השלכות ל- GPA, כל מה שאני אומר זה שכל הדברים שעכשיו אנחנו צריכים להגיד למה אנחנו לא מסכימים לתיאום וכל זה, אנחנו אלה שביקשנו בדיון הקודם שיהיה איתנו תיאום, שיהיה מנגנון, שמשרד התמ"ת, אם מישהי שם שאחראית על ה- GPA תבדוק שאכן אין שם סתירה וזה אכן מחוץ לתכולת ה- GPA.
ליאור אגאי: דיברנו על העדפה מוחלטת, דיברנו על הקבלה לתוצרת הארץ, דיברנו על האחוז שהיה רשום שם והביאו את זה לקריאה ראשונה בניגוד לעמדתנו.
ליאור אגאי: לכן לשאול אותנו עכשיו למה אנחנו לא מוכנים לתיאום?
דוד רותם: אני מעלה הצעת החלטה שהחוק הזה יקבל דין רציפות, בכפוף לתיאום.
דוד רותם: לא יקודמו הליכי החקיקה בו, הוא לא יבוא לדיון בוועדה הזאת ופה יש לי שליטה על זה, אלא אם כן יהיה תיאום מוחלט עם משרדי הממשלה, דהיינו עם משרד האוצר, משרד הביטחון והמשרד לביטחון פנים.
דוד רותם: ההצעה הזאת מכיוון שאני מבין שאתם נמצאים בהליכי תיאום, ההחלטה שלי תבוא למליאת הכנסת רק לאחר הפגרה.
ליאור אגאי: גם משרד המשפטים ברשותך.
קרן דהרי: אנחנו לא היינו חלק מהתיאום.
דוד רותם: משרד המשפטים, תמיד, בוא נאמר ככה.
קרן דהרי: אנחנו חלק מהתמונה, לא חלק מהתיאום.
דוד רותם: עם כל הכבוד למשרד האוצר ועם כל הכבוד למשרד לביטחון פנים, משרד הביטחון, בוועדה הזאת אנחנו יודעים מי מנהל את המדינה.
דוד רותם: בעד-רוב מי בעד?
דוד רותם: תודה רבה, ההחלטה התקבלה.
דוד רותם: הנושא הבא רבותיי.
דוד רותם: אני עובר להצעת חוק בתי המשפט (תיקון מספר 42 והוראת שעה), (תיקון מספר 2) , זו ההצעה של חבר הכנסת גפני וחבר הכנסת מקלב .
אופיר פינס-פז: איך אפשר כששניהם לא פה?
דוד רותם: גפני מציג את התקציב.
אופיר פינס-פז: אם תביא את זה שבוע הבא?
דוד רותם: למה אנחנו צריכים את זה.
אופיר פינס-פז: זה החוק.
דוד רותם: אני יודע להסביר את החוק.
דוד רותם: תאמין לי שאני יודע, אתה שאלת אותי, זה הצעת החוק שאתה שאלת בוועדה .
דוד רותם: אני יודע להסביר בשבילם את החוק.
דוד רותם: הנה חבר הכנסת מקלב הגיע.
דוד רותם: אתה רוצה להסביר לנו את החוק או שאני מסביר אותו בשבילך?
דוד רותם: אני מודה ללשכת עורכי הדין על זה שהיא שלחה לנו שהיא מסכימה לחוק, רק היא מתנגדת לסעיף אחד שלא קיים בו.
אורי צפת: כדי שלא יהיה קיים.
דוד רותם: מה זה שלא יהיה קיים, אף אחד לא הציע אותו אף פעם.
דוד רותם: אבל זה בסדר.
דורית ואג: זה לא השיטה, זה הנוסח שמוצע למליאה.
דוד רותם: לשכת עורכי הדין מתנגדת למנות דיין עמית לדון בתביעות המתבררות בבתי הדין הרבניים.
דוד רותם: כשאנחנו בסעיף כתבנו במפורש שמדובר בעניין שלא וקבענו מה כן, אף אחד לא הציע להרחיב את זה, אפילו בהצעת החוק המקורית זה לא היה.
אורי צפת: שלא יגידו, שלא יציעו.
דוד רותם: הבנתי, אז למה לא כתבתם פה שגם אי אפשר למנות בבית הדין הרבני הגדול ובבית משפט עליון, הייתם צריכים כבר להכניס את כל מה שלא יגידו בעתיד.
אורי צפת: שכחנו.
דוד רותם: חבר הכנסת מקלב, אתה רוצה להסביר לנו מה אתם מציעים בחוק שלכם?
אורי מקלב: אנחנו מציעים כדי קצת לפשט את ההליכים או למנוע עומסים שיש בבתי הדין, לתת דיין שיצא כבר לגמלאות, בדברים שיותר אדמיניסטרטיביים, שיוכל לעזור.
דוד רותם: אתם בעצם רוצים להשוות את המצב בבתי הדין הרבניים למצב בבתי המשפט.
אופיר פינס-פז: זה הסטאטוס קוו אדוני, זה הסטאטוס קוו הדתי.
דוד רותם: מכיוון שבבתי המשפט יש סעיף שמדבר על שופט עמית, וממנים שופטים של בית משפט שפרשו מעל גיל פרישה להיות שופטים.
אופיר פינס-פז: מעל גיל שבעים.
דוד רותם: מעל שבעים, מעל שבעים וחמש.
אורי מקלב: פה זה שבעים וחמש.
דוד רותם: גם בבתי המשפט זה שבעים וחמש, זה זהה בדיוק למצב.
אופיר פינס-פז: למה לא מעל גיל שבעים?
אופיר פינס-פז: הרי השופט צריך לסיים בגיל שבעים.
אורי צפת: לא, מעל שבעים יש.
דוד רותם: מעל שבעים קיים.
אופיר פינס-פז: זה קיים, שמי שעוזב אחרי שבעים, אפשר.
דוד רותם: דיין עמית יש עד גיל שבעים וחמש.
אופיר פינס-פז: עד שבעים וחמש.
דוד רותם: בבית המשפט התירו גם מעל גיל שבעים וחמש.
דוד רותם: אז הייתה פה הצעה.
דוד רותם: עכשיו במקור הם ראו שנשיא בתי הדין הרבניים -
אופיר פינס-פז: ועכשיו עד איזה גיל אתם מציעים?
אופיר פינס-פז: ללא הגבלת גיל.
דוד רותם: כמו בבית משפט.
דוד רותם: הרעיון של הרב גפני ושל מקלב.
אופיר פינס-פז: בבית משפט זה לא מוגבל בגיל.
סיגל קוגוט: רק על שני עניינים, תביעות קטנות ו - דבר אחד שאתה צריך לדעת שזה הוראת שעה.
סיגל קוגוט: זה הוראת שעה שהיא פוקעת.
דוד רותם: החוק הזה מתבטל באפריל 2010 החוק מת.
אופיר פינס-פז: גם זה מתבטל?
דוד רותם: גם זה מתבטל.
דוד רותם: עכשיו מה שקורה, הרעיון של הרב גפני והרב מקלב הייתה בוא נשווה, שיהיה בדיוק אותו דבר, שלא יגידו שמפלים לרעה את בתי הדין הרבניים.
אופיר פינס-פז: שינוי הסטאטוס קוו הדתי.
דוד רותם: שינו הסטאטוס קוו הדתי.
דוד רותם: בוא נאמר ככה, מכיוון שבהסכם הקואליציוני שלך כתוב שינוי הסטאטוס קוו הדתי אסור, אז אתה צריך להצביע נגד החוק הזה, אבל מכיוון שמקלב ואני נצביע בעדו, אז מכסימום תפרוש.
דוד רותם: אני מציע שאתה תפרוש מהקואליציה.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד משפט אחד.
אורי מקלב: זה לא התחיל לא עם גפני ולא עם מקלב, זה התחיל בכך שבאחת הועדות, באחת ההזדמנויות, באו וצעקו, אתם בתי הדין, אתם לא עושים שום מעשה, שום מעשה כדי לפשט את ההליכים, לבתי הדין יש שם שתהליכים ארוכים מאוד ויש סחבת כזו, סחבת אחרת.
דוד רותם: למה אתה צריך למשוך אותי בלשון?
אורי מקלב: אמרו לנו למה אתם, תראו מה שבתי המשפט עושים, הם עושים כן מאמצים בעניין הזה ואתם למה אתם לא משמיעים קול.
אורי מקלב: ראינו שכך, השתכנענו ואמרנו נגיש גם ככה, שגם ככה אנחנו נוכל לעשות והנה אנחנו גם רוצים להיות יעילים יותר, בתי הדין רוצים להיות יעילים יותר.
אורי מקלב: לפשט את ההליכים, בגלל זה החוק הזה הוצע.
אורי מקלב: מבחינתנו לא רבים הדיינים שמוכנים לבוא היום ולהתעסק בזה.
אופיר פינס-פז: אני רוצה לשאול שאלה, גם מהניסיון שלכם, פה מדובר באנשים מבוגרים, מעל שבעים וחמש, על זה מדובר.
אופיר פינס-פז: זה לא יהיה קשה להם?
אופיר פינס-פז: זאת אומרת השאלה מה יהיה קצב העבודה שלהם, בסוף יכול להיות -
דוד רותם: אופיר פינס, הם לא יושבים בתיקים.
דוד רותם: תראה את הרשימה של מה הם יחולו.
דוד רותם: בתי הדין הרבניים עוסקים נניח בנושאים : מי שרוצה להשתחרר משירות צבאי, הגשת תצהיר למשרד הביטחון של דתיות, צריך להיחתם לפני דיין של בית הדין הרבני.
דוד רותם: אתה לא יכול לעשות את זה בפני עורך דין.
דוד רותם: אז הם עכשיו יעשו את זה.
דוד רותם: זה גם יאפשר שהבחורות האלה שבאות לא יצטרכו להיכנס לבית דין ששמה רבים בעל ואישה.
דוד רותם: אחר כך סידור גט ואישור גירושין, בוא נאמר ככה, בבתי הדין הרבניים בעצם בדרך כלל מי שמסדר את הגט זה לא ההרכב שמחליט על הגט, על הגירושין.
דוד רותם: אז יש שם בעיה איך לוקחים שמות וזה עבודה טכנית.
דוד רותם: הדיינים האלה יש להם המון ידע בנושאים כאלה.
אורי מקלב: יש להם ניסיון.
דוד רותם: יש להם ניסיון, אתה מבין?
דוד רותם: רק דברים טכניים, לכן כשניסו להכניס פה את סעיף א' 2, שאומר שהשר לפי הצעת נשיא בתי הדין הרבני הגדול ובאישור ועדת חוקה, רשאי לשנות את התוספת, אני מתנגד לתיקון הזה, כי אין את זה גם בחוק בתי המשפט מכיוון שאנחנו מדברים על מקבילות, זה יהיה מקבילה מלאה.
אורי מקלב: התוספת שאתה הכנסת, שהיא הכי משמעותית, שמדובר בעניין שלא על ריב.
דוד רותם: זה לא אני, זה הבוסית.
אופיר פינס-פז: כרגע אין אפשרות לשנות את התוספת, זה הוראת שעה וזהו.
דוד רותם: נכון מאוד, ירצו לשנות את התוספת, יבואו.
אופיר פינס-פז: זה בינתיים מופיע.
דוד רותם: כן, בבקשה.
מיכל כהן: חשוב להבהיר שהדיינים האלה נבחרים על ידי הועדה לבחירת דיינים, שבודקים את המצב השכלי, הבריאותי.
מיכל כהן: וכן שהם מוגבלים לתקופה אחת של ארבע שנים, זאת אומרת זה לא יכול להגיע לגיל אין סופי.
אורי מקלב: המכסימום יהיה שבעים ותשע.
דוד רותם: בוא נאמר ככה, אני מוכרח לומר שלא ניחמתי, כי את מבינה, כי אילו אני הייתי חבר בוועדה למינוי דיינים, זה היה מניח את דעתו של אופיר פינס.
אופיר פינס-פז: אני רוצה לשאול שאלה, הרי האנשים האלה בפנסיה מלאה, אני מניח.
אורי מקלב: כן, אני אסביר.
אופיר פינס-פז: הם ישתכרו עוד שכר?
אורי מקלב: עד שלושים אחוז, כדי שלכל היותר הם יגיעו למאה אחוז.
אורי מקלב: הרי הם יוצאים עם פנסיה של שבעים אחוז, אז התקרה שלהם היא שלושים אחוז, כדי שלכל היותר הם יגיעו למאה אחוז, לפני פרישתם.
אופיר פינס-פז: מי שיש לו מאה אחוז, יהיה בהתנדבות.
דוד רותם: אין מאה אחוז פנסיה.
אורי צפת: אין, מזמן כבר, לפני שנים, אין דבר כזה.
דוד רותם: גם לא מאה אחוז, שבעים.
אופיר פינס-פז: אלה אנשים בני שבעים, שבעים וחמש, זה מאלה שיש להם מאה אחוז.
דוד רותם: איך יש להם מאה אחוז?
דוד רותם: כמה שנים הם היו דיינים?
אורי מקלב: אצלנו אין דבר כזה.
אופיר פינס-פז: חיים רמון יצא עם מאה אחוז.
אורי מקלב: היה להם ארבעה אחוז לשנה.
דוד רותם: תודה רבה, בבקשה גברתי.
סיגל קוגוט: בחוק בתי המשפט (תיקון מס' 42 והוראת שעה) תיקון מספר 2 התשס"ט - 2009.
סיגל קוגוט: חוק בתי המשפט בסעיף 3.8 (1) בסעיף 9א לחוק הדיינים המובא בו, אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "על אף האמור בסעיף קטן (א) - שזה הדיין עד גיל שבעים וחמש - השר רשאי למנות לפי בחירת הועדה דיין שיצא לקצבה כאמור, לכהן כדיין עמית בבית דין רבני אזורי, אף אם גילו עולה על שבעים וחמש, אם שוכנעו כי אין מניעה שימלא תפקיד של דיןי עמית כאמור, שידון בעניינים המנויים בתוספת, ובלבד שמדובר בעניין שלא על ריב ובכפוף להוראות לפי חוק לעניין מספר הדיינים בהרכב.
סיגל קוגוט: א(2) -
אופיר פינס-פז: זה אנחנו מוחקים.
סיגל קוגוט: אם יש הסכמה למחוק אני מוחקת.
סיגל קוגוט: (2) אחרי פסקת משנה (ב) יבוא: בסוף החוק יבוא : "תוספת (1) סידור גט ואישור גירושין שסודרו; (2) אישור צוואה בפני רשות, לפי חוק הירושה, התשכ"ה -1965.
סיגל קוגוט: (3) מתן צו ירושה וצו קיום צוואה, בהסכמה, לפי חוק הירושה, התשכ"ה - 1965.
סיגל קוגוט: (4) קבלת הצהרת אבהות מפי האיש והאישה.
סיגל קוגוט: (5) אישור תצהיר לפי חוק.
דוד רותם: כן, רבותיי,
אורי צפת: אנחנו כתבנו את תגובתנו, בקשר תצהירים.
דוד רותם: רק תדעו עורך דין צפת, הועדה הזאת מאז שיש יושב ראש חדש, לא מקבלת עמדות יום לפני הדיון.
אורי צפת: מתנצלים, כי אחרת אי אפשר להתכונן ואי אפשר ללמוד אותם.
אופיר פינס-פז: אני לא ראיתי את העמדה.
אורי צפת: היא מצורפת שם.
דורית ואג: אתמול בשעה 19:19.
אורי צפת: קיבלנו את ההערה וכך נעשה.
אורי צפת: לגבי תצהירי הבנות, שכבר הועלה כאן העניין הזה, אני כבר ביקשתי כמה פעמים, הרב בן דהן, שהעניין יעשה באיזה שהוא מקום מסוים בבית הדין, משום שהבנות הללו מסתובבות בין קהל המתדיינים, גם בתל אביב וגם בבית הדין בירושלים ובכל מקום.
דוד רותם: אורי צפת, תגיד אתה רוצה שהועדה הזאת גם תדון בסידור החברים בבית הדין?
אורי צפת: לא, אבל זו בעיה, היא מטרידה אותי, משום שהלקוחות כמובן צועקים ומתקוטטים במסדרון, כולנו יודעים את זה ובאות בחורות בנות שבע עשרה, ונוכחות בעניינים האלה וזה ממש לא מתאים.
אורי צפת: אז העניין שגוררים אותם.
דוד רותם: עכשיו אני מבין, יש עכשיו בעיה קשה בציבור הדתי הלאומי על רווקות מאוחרת, עכשיו אני מבין את הסיבה.
דוד רותם: אלי אתה אשם.
דוד רותם: תודה רבותיי, מי בעד?
דוד רותם: חמישה חברי כנסת היו נוכחים בוועדה , תודה רבה.
דוד רותם: הצעת חוק יסוד הכנסת (תיקון מס' 42) (הפסקת חברות בכנסת של שר).
דוד רותם: הנושא שאנחנו הולכים לדון בוא הוא חוק שיש בו השלכות חוקתיות עמוקות ולכן ביקשתי משניים מהמומחים בתחום המשפט החוקתי, פרופ' שטרית ופרופ' נבות, להשתתף ולתת לנו איזה שהיא דעה אקדמאית, לא שבסופו של דבר הוועדה הזאת מצביעה לפי דעות אקדמאיות, אנחנו יותר בדרך כלל מצביעים לפי מכתבים שאנחנו קוראים שנשלחו לראש הממשלה, כל מיני איומים, זה אנחנו עובדים לפי התקשורת, אבל אנחנו לפחות צריכים לדעת האם אנחנו הולכים בדרך הנכונה או בדרך הלא נכונה.
2634: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, בעיקרון בעבר הייתי נגד החוק הנורבגי, משום שהוא מחליש את השיטה הפרלמנטרית הצרופה.
2634: השיטה הפרלמנטרית הצרופה אומרת שהכנסת שולחת לממשלה שרי ממשלה, למעט חריגים שיכולים לבוא מחוץ לכנסת, עיקרון ה-responsible government אומר שהשרים אחראיים כלפי הכנסת ולכן הטבעי ביותר, כפי שאתם רואים בטלוויזיה כשרואים את הפרלמנט הבריטי, קמים אלה מול אלה ושואלים שאלות, אני לא הייתי מעתיק את הפרלמנט הבריטי לכל תגיו ודקדוקיו משום שיש שם פחות מושבים מאשר חברי פרלמנט כידוע לכם וגם צפוף שם, זה לא כיסא לכל בן אדם אלא הם יושבים בספסלים.
2634: אז בעיקרון הייתי נגד.
2634: אלא מאי, כשבודקים את הכנסת ורואים כמה ועדות יש, מה מספר חברי הכנסת, גידול האוכלוסיה מ-800 אלף תושבים לכמעט שמונה מליון תושבים, אז ברור שמחשבה חכמה היתה הולכת לכיוון של הגדלת מספר חברי הכנסת בכנסת.
2634: מכיוון שאין אפשרות ציבורית להגדיל את מספר חברי הכנסת, מכיוון שכל פעם שהנושא עלה באו אנשים ותקפו בחמת זעם ובצורה מאוד גסה את חברי הכנסת ולפעמים קשה מאוד לעמוד מול המתקפה הזאת.
2634: יש דברים שזה ענין של קונספציות ולא של שיקול ענייני מהותי או עובדתי שאתה יכול לדקדק בו ולהגיד מה הנימוק.
דוד רותם: אבל בכל זאת היינו 120 חברי כנסת ב-1948 ואנחנו ב-2009 עם אוכלוסיה שהיא פי עשר.
2634: נכון, זה השיקול הענייני שהיה צריך להיות.
2634: למשל בוועדת מגידור היתה המלצה להעלות ל-150, מהנימוקים האלה.
2634: אבל התגובה הציבורית היתה כזאת שהענין לא התקדם לפסים מעשיים.
2634: מכיוון שזה לא הצליח ומכיוון שהצורך לשרת את הציבור, ואני לא מתייחס כרגע לצרכים הקואליציוניים שהתפתחו בעקבות גידול מספרם של חברי הממשלה שיצר בעיה נוספת, אבל נדבר קודם כל גם בלי זיקה לסוגיה הזאת, כשאנחנו דיברנו בזמנו על 150 חברי כנסת היתה ממשלה יותר קטנה, לא בהרבה יותר קטנה, 23-24 לעומת 30, אבל היו יותר סגני שרים, לכן במספר הכולל אם מתייחסים לממשלה במונחים בריטיים שזה כולל גם ג'וניור מיניסטרס וסגן שר יכול להיקרא בהגדרה היותר מרחיבה ג'וניור מיניסטר, אז יכול להיות שאין הבדל בין מה שהיה אז למה שיש עכשיו.