GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד רותם: הפחד שלי הוא טעות שנוצרת בהעברת הנתונים בתקשורת בין מחשבים.
ענת הר אבן: יש גם ממשק של שגויים.
דוד רותם: מה זה תקשורת בין מחשבים?
דוד רותם: זה בעצם מייל שאנחנו שולחים, אבל במקום שאנחנו נדבר עם המחשב, המחשבים מדברים בינם לבין עצמם.
דוד רותם: כמה פעמים בשבוע קורה שאנחנו מקבלים מייל שהוא כולו ג'יבריש?
ענת הר אבן: זה לא מייל, זאת טכנולוגיה אחרת.
דוד רותם: לא משנה, אותה טכנולוגיה שמעבירה את הנתונים – מספיק שיש תקלה, והנתונים עוברים לא נכון, והמספרים לא נכונים, והכול זז.
דוד רותם: לכן אני שואל האם יש ביקורת פרט להודעה שהם הודיעו לכם שנרשם?
אריה כהן: כיום אנחנו שולחים להם תעודת זהות, שם פרטי ושם משפחה.
אריה כהן: הם בודקים את זה מול מרשם האוכלוסין שקיים אצלם.
אריה כהן: אם יש טעות קטנה הם מחזירים את זה חזרה, הם לא רושמים, ובלשכה שלנו מופק דוח שנקרא "דוח שגויים" שאותו אנחנו צריכים לתקן כי יש שגיאה.
אריה כהן: הפרמטר יצא בג'יבריש או אחרת, אז הוא לא רושם אותו.
אריה כהן: יוצאת לו טעות, והוא אומר לי שזה לא מאומת ומחזיר לי את זה חזרה.
רן מלמד: אם תשלחו הודעה גם לחייבים יכול להיות שתמנעו חלק מהטעויות.
אריה כהן: אנחנו שולחים.
דוד רותם: הוא מקבל.
רן מלמד: השאלה האם הגורמים המפורטים זה גם החייב.
דוד מדיוני: החייב מקבל הודעה.
רן מלמד: את ההתראה הוא מקבל לפני כן, אבל השאלה היא האם הוא מקבל כשזה נכנס לתוקף.
ענת הר אבן: המצב שהוא מתאר הוא שנרשמת הגבלה כנגד מי שבכלל לא אמור לקבל את ההגבלה מכיוון שהוא לא החייב בתיק.
ענת הר אבן: אנחנו לא מדברים על אותה סיטואציה בכלל.
יעל קסטן: אנחנו מדברים על סיטואציה אחרת שלפי החוק, על-פניו, הוא יודע שיש התראה- -
ענת הר אבן: - - - זה כתוב בהתראה.
יעל קסטן: - - אבל כשההגבלה נכנסת לתוקף הוא לא יודע על זה, ומן הראוי להוסיף.
דוד רותם: לא, זה, עם כל הכבוד, מוגזם.
דוד רותם: אני מאוד אוהב את החייבים, ואני חושב שצריך לעזור להם, אבל אנחנו לא יכולים שכל העולם יסתובב סביבם.
דוד רותם: הודעתי לו שהוטלה עליו הגבלה שתיכנס לתוקף בתוך 30 יום- -
יעל קסטן: מרגע שנכנסה, למה לא להוסיף הודעה נוספת?
דוד רותם: אל"ף, זה עולה כסף; בי"ת, מה זה יעזור אם ההגבלה כבר נכנסה לתוקף?
יעל קסטן: הי היא נכנסת לתוקף רק אחרי 30 יום.
דוד רותם: אבל מה שיקרה זה שאחרי 30 יום אני אשלח לו עוד הודעה שההגבלה נכנסה לתוקף, מה הוא יעשה עם זה?
דוד רותם: מה שהוא עשה עם ההודעה ששלחתי אליו לפני 30 יום.
יעל קסטן: הוא יידע- -
דוד רותם: הוא יודע, כי כבר שלחתי.
דוד רותם: אני הגון איתו, אני הרי יכול לשלוח אליו לא את ההודעה הראשונה, אלא את השנייה.
רן מלמד: למה את מתכוונת כשאת כותבת "בכל דרך"?
ענת הר אבן: יכול להיות שיהיו גורמים שלא נוכל להטיל עליהם את ההגבלות באמצעות תקשורת בין מחשבים, אז זה יהיה בכתב.
רן מלמד: השאלה היא אם "בכל דרך" הדיפולט ותקשורת בין מחשבים הוא התוספת או התקשורת בין מחשבים זה הדיפולט, ו"בכל דרך" זה- -
ענת הר אבן: באמצעות תקשורת בין מחשבים זה דרך המלך.
דוד רותם: רן, מה שאתה אמרת ב-22ג אני כן חושב.
דוד רותם: מכיוון שבהמשך כתוב: "ההודעה כאמור תישלח בכל דרך, לרבות באמצעות תקשורת בין מחשבים – יש לי הרושם שכשאתם אומרים בתקנה 22ג: "תישלח הודעה על כך לגורמים המפורטים בצו ההגבלה", הכוונה היא לא לחייב.
ענת הר אבן: ההתראה על ההגבלה הנשלחת לחייב- -
דוד רותם: לא ההתראה, הוא שאל האם אתם מודיעים, ואתם עניתם לו ב-22ג: "תישלח על כך לגורמים המפורטים", וזה בטח גם החייב.
דוד רותם: אני לא חושב שמדובר על החייב, ואם אתם מתכוונים גם לחייב תוסיפו אותו פה.
ענת ליברמן: הודעה לחייב נשלחת רק במקרה שבו אין התראה.
ענת ליברמן: אם יש התראה ההנחה היא שהחייב יודע על ההגבלה דרך ההתראה.
דוד רותם: אז זה מה שרן שאל קודם, ואדוני עכשיו מבין את התשובה.
רן מלמד: הבנתי, ואני עדיין שואל על הדיפולט לשלוח בכל דרך.
אריה כהן: יש מקרים שבהם אין תקשורת מחשבים וצריך לשלוח ידנית.
דוד רותם: 22ג לא חל על החייב, רק שתדע.
רן מלמד: אני אשאל את זה גם לגבי 22ד.
רן מלמד: מה הדיפולט?
רן מלמד: האם הדיפולט הופך להיות היום תקשורת בין מחשבים?
דוד רותם: אבל זה לא החייב, זה רק המחשבים.
רן מלמד: זה 22ג.
רן מלמד: נגיע ל-22ד, ואני אשאל אותה שאלה – האם הדיפולט הופך להיות תקשורת בין מחשבים?
ענת הר אבן: הדיפולט הוא תקשורת בין מחשבים.
ענת הר אבן: אם אין מחשבים או הממשק של המחשבים עובד פעם אחת ביום, ויש צורך בביטול הגבלה באופן מידי, הצורה שזה נעשה היום היא בפקס.
ענת הר אבן: אני מניחה שלא ירחק היום, ואנחנו נרצה לעשות את זה במייל.
ענת הר אבן: לכן המינוח "בכל דרך" מכסה גם טכנולוגיות עתידיות.
ענת הר אבן: אנחנו נמצאים במצב שכל היום הטכנולוגיות משתנות, אז אלה שתי המילים שאמורות לכסות את הסיטואציות האלה.
רן מלמד: הפחד שלנו הוא שאומרים לאנשים שבהם אנחנו מטפלים: "אבל המחשב אמר", ו"במחשב כתוב".
דוד מדיוני: אבל ההגבלה של עיכוב יציאה מהארץ קיימת כבר שנים, זה לא משהו חדש.
רן מלמד: ואנחנו יודעים גם את התקנות בנושא הזה, ולא מעט.
ענת הר אבן: תקנה 50 היא תקנה שעבדנו עליה בשיתוף פעולה עם לשכת עורכי הדין ועם העמותות החברתיות, והסכומים מוצעים כסכומי מינימום או מקסימום, לפי סעיף 50.
ענת הר אבן: תקנה 50 היא עדכון והצמדה למדד של הסכומים האמורים קודם.
ענת הר אבן: היה סכום של 200 שקל, שעל-פי הצמדה למדד הוא הפך ל-1,300 שקלים; הסכום שהיה לגבי מכונות היה 500 שקלים, ובבדיקה שלנו לגבי הצמדות למדד העלתה שזה כ-3,200, וזה הסכומים שכתבנו בתקנה הזאת.
רן מלמד: אנחנו מבקשים אם אפשר להעלות את המחיר של הטלפון הסלולרי כי הוא לא ריאלי.
ענת הר אבן: אתה מדבר עכשיו על התוספת.
דוד רותם: מה אדוני רוצה?
רן מלמד: במחירים שנקבעו בסוגי המטלטלין יש מחיר שהוא מאוד לא ריאלי לגבי טלפונים סלולריים.
דוד רותם: אני מוכרח לומר שכל המחירים נראים לי לא ריאליים.
דוד רותם: בעצם לפי הסכומים כאן, אין ספק שאפשר לעקל לי את המדפסת, את הטלוויזיה, את הרדיו, את הטלפון ואת הטלפון הנייד.
ענת הר אבן: השווי של המטלטלין הוא לא השווי שלהם בחנות.
ענת הר אבן: על-פי תקנת משנה ד' השווי מוערך במכירה מרצון ממוכר מרצון לקונה מרצון.
דוד רותם: כל פלאפון עולה היום יותר מ-150 שקל, וכל מדפסת עולה יותר מ-200 שקל.
דוד רותם: אם אנחנו רוצים למנוע את העיקול שלהם נקבע להם סכומים אמיתיים.
דוד רותם: הרי למה הכנסנו את הסעיפים האלה לחוק?
דוד רותם: כי באו אנשי ההוצאה לפועל והתחננו לעשות להם טובה, כי לא שווה להם.
דוד רותם: עכשיו אתם הופכים את הסיפור.
דוד רותם: אני מכיר את סורין, הוא יבוא עם המעקל, ויגיד לו שהטלפון הזה שווה 220 שקל, תעקל אותו; הטלפון הזה – 400 שקל, תעקל אותו.
דוד רותם: אתם לא רוצים את זה.
דוד רותם: אתם הופכים עכשיו את כל הסיפור שהיה בפעם הקודמת.
דוד רותם: אתם תמלאו את המחסנים במדפסות, בטלפונים ניידים ובטלוויזיות שאין להם שום ערך, ואתם גומרים את הסיפור.
דוד רותם: סורין, אתה רוצה לעקל טלוויזיות שעולות 500 שקל?
דוד רותם: אתה רוצה לעקל רדיו ששווה 150 שקל?
סורין גנות: אבל הם הכניסו מחירים.
סורין גנות: נכנסתי איתם לזאפ והראיתי להם כמה עולה מכשיר.
דוד רותם: אני חושב שצריכים להיות פה סכומים הרבה יותר גבוהים מסיבה אחת פשוטה: כדי שלא תיקחו אותם.
דוד רותם: חבר'ה, אתם לא יודעים מה אתם עושים לעצמכם.
דוד מדיוני: אנחנו יודעים.
סורין גנות: עיקול המטלטלין – מטרתו לא לגמור את התיק.
סורין גנות: אני הצלחתי להוציא פעם אחת שיא של 20 אלף שקל כי למישהו הייתה מעבדה של מחשבים בבית.
סורין גנות: בדרך כלל הממוצע שמקבלים מהוצאת מעוקלים זה בין 500 ל-1000 ₪ במקרה הטוב, וזה עוד לפני ניכוי ההוצאות.
סורין גנות: ברור שזה לא יגמור תיקים.
סורין גנות: אבל אחרי פקודות המאסר לפני ההגבלות החדשות הכלי שעוד איכשהו עובד בתור הפעלת לחץ פסיכולוגי.
סורין גנות: כי אלה שמתחמקים באים הביתה, ורואים את הטנדר למטה, והסבלים עולים למעלה, פתאום מורמות הבלטות והכסף משולם.
דוד רותם: תעשה לי טובה, קח את הטלוויזיה ב-500 שקל, קח גם את הרדיו ב-150 שקל, סע לשלום עם הטנדר שלך – מחר אני קונה 3 טלוויזיות חדשות.
סורין גנות: לא כולם.
דוד רותם: אני אציע לכם הצעה.
דוד רותם: אחד התיקים הראשונים שהיו לי היו נגד עורך דין ירושלמי.
דוד רותם: האיש הזה שיחק איתי.
דוד רותם: באותם ימים ההוצאה לפועל הייתה שמה מדבקות אדומות "מעוקל".
דוד רותם: באתי אליו למשרד, ואמרתי לפקיד שעל הכול ישים "מעוקל" – כל הדינים שלו עד היום עם "מעוקל", כי אי אפשר להוריד את זה, זה מוריד חצי ספר.
דוד רותם: תלכו בדרך הזאת אם אתה רוצה לפגוע לי בכבוד.
דוד רותם: הבעיה היא שאותו בחור שבא לבצע את העיקול יגיד, הטלוויזיה שווה 400 שקל – לקחתי אותה; היא שווה יותר, אבל לקחתי אותה.
דוד רותם: אתם מעמידים פה סכומים מגוחכים, אתם תמלאו שוב את מחסני ההוצאה לפועל בטלפונים, בניידים וכל מיני דברים כאלה, ואף אחד לא יראה מזה כסף.
דוד רותם: זה סתם לפגוע בחייב.
ליאור שפירא: אבל אנחנו מתחייבים לכסות את העלויות.
דוד רותם: אין שום ספק שתכסה את העלויות, אבל אני לא מבין בשביל מה אתה עושה את זה.
דוד רותם: מה זה טלוויזיה ב-500 שקל?
דוד רותם: פירושו של דבר טלוויזיה כמעט בשחור-לבן.
דוד רותם: מה תעשה איתה?
דוד רותם: קח אותה.
דוד רותם: אני אדאג לך, יש לי בבית כמה מטלטלין שאני רוצה להתפטר מהם, תבוא תיקח אותם.
דוד רותם: אני הייתי מעלה את הסכומים האלה, אני חושב שזה מגוחך.
סורין גנות: להעלות זה אומר שלא נוכל לעקל יותר כלום.
סורין גנות: אין הוצאת מעוקלים.
דוד רותם: אתה רוצה שאני אגיד לך משהו?
דוד רותם: לא מחשב אישי, לא מדפסת, לא טלוויזיה, לא טלפון נייד.
אריה כהן: לגבי פריט אחד; רק לגבי מחשב אחד או טלוויזיה אחת.
רן מלמד: סורין, כמה אנשים משלמים לך אחרי העיקול ברישום?
סורין גנות: משלמים, אבל מעט.
דוד רותם: אתם עושים לעצמכם עוול, אבל תחליטו אתם.
דוד רותם: אני חושב שצריך להעלות את הסכומים האלה כדי להוציא מהעיקולים האלה עוד דברים.
סורין גנות: אין ברירה, לפי דעתי.
סורין גנות: זה אמצעי לחץ.
סורין גנות: טלוויזיה, למשל, חשובה לאנשים.
סורין גנות: הכלי הזה חשוב לאנשים.
אברהם מיכאלי: לא נשכח שכל העניין התחיל ממחשב.
דוד רותם: כל העניין התחיל כשההוצאה לפועל אמרה, תעזבו אותנו.
דוד רותם: אני מוכן לעשות לכם סיור במחסן נעמן שליד הרכבת בירושלים.
דוד רותם: תלכו לשם ותראו מה מוכרים שם.
דוד רותם: הייתי שם פעם אחת, וזאת בדיחת העונה.
דוד רותם: להחזיק את המחסן עולה יותר ממה שאתה מקבל.
דוד רותם: צריך להחליט.
דוד רותם: אנחנו רוצים לעקל את הדברים האלה, נוריד את ההגבלות.
דוד רותם: אנחנו לא רוצים לעקל, כי אנחנו ממלאים את המחסנים בלי תועלת, צריך להעלות את הסכומים.
דוד רותם: זאת דעתי.
סורין גנות: אם תפטור את הפריטים- -
דוד רותם: אני לא יכול לפטור כי כתוב בחוק.
סורין גנות: אם לפי דעתך, מחשב, טלוויזיה, מדפסת טלפון צריכים להיות פטורים- -
דוד רותם: אחד.
סורין גנות: לפחות אחד.
סורין גנות: אנחנו ניתן כך עיר מקלט לחייבים.
סורין גנות: אנחנו גם אמרנו שאם הבעיה היא עלויות, אנחנו מוכנים שלשכת עורכי הדין תקים תחת פיקוחה מחסן במסגרת ההוצאה לאור, ואנחנו ניתן שירותי מחסן הרבה יותר טובה, לא כמו היום - -
דוד רותם: אתה רציני?
דוד רותם: מה יגיד רן מלמד אם המחסנים שבהם ימכרו את הסחורה יהיו בידי לשכת עורכי הדין?
סורין גנות: רק האחסון.
רן מלמד: אני בפה פתוח מרוב הפתעה.
ליאור שפירא: למה?
ליאור שפירא: יש לכם אינטרס שזה יהיה אצלנו.
רן מלמד: אתם גם תעסיקו את החייבים בתור מחסנאים כדי לעזור להם לשלם את החוב?
סורין גנות: אני רציני.
סורין גנות: המכירה תהיה כמו היום תחת פיקוח של מערכת ההוצאה לפועל.
רן מלמד: הבעיה היא שאתם מעקלים דברים שלא מקטינים את החוב, ואין להם משמעות בחוב כי הם בקושי משלמים את עצמם.
יעל קסטן: הם מגדילים את החוב, כי צריך הוצאות אחסון.
רן מלמד: לחייב הם בסך-הכול מגדילים את ההוצאות.
סורין גנות: הוצאות האחסון חלות על הזוכה.
סורין גנות: את פשוט טועה.
סורין גנות: אחרי שהוא משלם אותן, אז מוסיפים אותן.
רן מלמד: בסופו של דבר זה נופל על החייב.
רן מלמד: לא עשית בזה שום דבר.
ליאור שפירא: גם בכונסים אנחנו מוכרים תמיד במחיר יותר גבוה מאשר הם מוכרים.
ליאור שפירא: אז למה שאנחנו לא נמכור בזה במחיר גבוה יותר מאשר הם?
ליאור שפירא: יש לנו אינטרס- -
סורין גנות: יש לנו אינטרס לא לשלם מכיסנו את ההפרש.
רן מלמד: נניח שתהיה על זה הסכמה, אני עדיין חושב שהסכומים כרגע הם מגוחכים וצריך להכפיל אותם לפחות, אם לא יותר.
רן מלמד: אז בואו תתחילו מזה.
סורין גנות: אבל כשאמרו לנו לא התווכחנו, אמרנו, נלך למקום אובייקטיבי.
סורין גנות: כתבתי, רדיו, טלוויזיה, נכנסנו לזאפ, הראינו את זה על המחשב, ראו נציגי מערכת ההוצאה לפועל ומשרד המשפטים, והלכתי לפי מחיר של פריט חדש לא משומש.
דוד רותם: יש טלוויזיה חדשה ב-500 שקל?
דוד רותם: איזו טלוויזיה?
סורין גנות: מה שאתה רוצה.
סורין גנות: לא LCD.
סורין גנות: אפילו פחות מזה.
סורין גנות: רן מלמד מציע להוריד למחצית את הסכומים שאמרנו.
סורין גנות: הוא צודק, כי משומש זה חצי.
קריאה: המחירים האלה הם מחירים למשומש.
סורין גנות: להפך, אני אמרתי שאני נותן מחיר לחדש.
רן מלמד: אני הערתי על מחיר לטלפון סלולרי, שהוא לא ריאלי- -
סורין גנות: לגבי הטלפונים שאתה ואני מסתובבים איתם, המחיר הזה לא ריאלי.
רן מלמד: יושב ראש הוועדה צודק בהקשר הזה כי הנזק יהיה יותר גדול מהתועלת.
רן מלמד: צריך לחשוב שאולי באמת נעשתה טעות, אבל צריך לחשוב איך מתקנים את הטעות כדי לא לחסום את המחסנים, לא לקחת לאנשים דברים.
רן מלמד: יכול להיות שהדברים משומשים ושווים 200 שקל, ויכול להיות שלרדיו הזה יש גם ערך סנטימנטלי, ואז הבן אדם ירצה לשלם.
רן מלמד: בסופו של דבר, אתה לא משיג את המטרה.
סורין גנות: גם היום לפני התיקון יש הנחיות לא חוקיות.
סורין גנות: במחסן מסרבים, הם מגיעים למסקנה- -
סורין גנות: לכן המציאות גוברת על כל דמיון.
סורין גנות: אנחנו עוסקים קודם כול בחקיקה- -
אריה כהן: פריט שערכו פחות מ-150 שקל לא נכנס כי אין לנו כוונה אחר-כך למסור את הפריט הזה במסגרת רווחה לאותו חייב ולהחזיר לו אותו חזרה.
סורין גנות: גם לפני התיקון היום החליטו בזמנו כשעברו לטלוויזיות החדשות יותר עם 99 ערוצים שאם לטלוויזיה אין שלט, לא מקבלים; אם הטלוויזיה היא ארגז חום – לא מקבלים.
סורין גנות: כך זה היה כבר לפני 10 שנים.
סורין גנות: אם הטלוויזיה עם שלט כמו שהיה פעם עם 16 ערוצים, לא מקבלים; וידיאו – לא מקבלים אם הוא לא שחור, אם הוא לא ארבע ראשי.
סורין גנות: אנחנו מסכימים.
סורין גנות: יכולנו להגיש בג"ץ ולהתנגד ולהגיד שזה בניגוד לחוק.
סורין גנות: אנחנו מסכימים כי אנחנו גם חיים את השטח, ולא רוצים להעמיס על עצמנו.
סורין גנות: כדי שלא ישתמשו נגדנו גם אם יהיה משהו ששווה כסף ולא ירצו להכניס כי קבעו 1,000 שקל.
סורין גנות: השטח מדבר, ואם נראה שזה משהו לא כלכלי אנחנו שותקים- -
דוד רותם: לגבי שווי המטלטלין – 22א(4) – מאין לקחתם 1,300 ו-3,200?
ענת הר אבן: הסכומים שהיו שם, 200 ו-500, עשינו להם הצמדה למדד לתאריך שהם הותקנו, ואלה הסכומים שהגענו אליהם.
סורין גנות: כמו שהם קיבלו את דעתנו בעניין אתר זאפ, כך גם אנחנו קיבלנו את דעתם.
סורין גנות: הצמדה זאת הצמדה, אי אפשר להתווכח.
דוד רותם: זה כלים, מכשירים ומכונות שאיתם אני עובד.
דוד רותם: פטיש, מסמר וצבת עולים 1,300 שקל.
דוד רותם: על מה אתם מדברים?
ענת הר אבן: אנחנו לא מדברים על- -
דוד רותם: אז על מה אתם כן מדברים?
דוד רותם: זה המטלטלין- -
אריה כהן: מכונות.
דוד רותם: מה זה מכונות?
דוד רותם: איזה מכונות?
דוד רותם: אתם הורסים אנשים, לדעתי.
סורין גנות: זכותו של חייב להגיש בקשה ולבקש לפטור אותו מהעיקול בשלב הרישום כי בלי זה הוא לא יוכל לשלם חובות.
סורין גנות: מצד שני, אם לא תכתוב את זה יהיה חייב שיש לו מכונת שכפול דיגיטלית ששווה 40 אלף דולר, והוא יגיד, זה העסק שלי, אני עובד עם זה, ולכן אני מבקש לא לעקל.
סורין גנות: הוא לא ישלם את החובות שלו, ויחזיק מכונה ששווה 40 אלף דולר.
סורין גנות: אז הקיצוניות היא לשני הצדדים.
סורין גנות: מה שעשינו, לא שינינו את המצב הקיים, לקחנו הצמדה, עשינו הקפאת מצב, ובכך הלכנו לטובת החייבים, שעד היום זה לא עודכן; 200 הפך ל-1,300, ו-500 ל-3,200.
סורין גנות: קשה לנו להתווכח עם זה.
סורין גנות: תמיד יש לרשם שיקול דעת.
סורין גנות: אם יש מקדחה שעוברת ב-2 שקלים עדיין לא יעקלו אותה כי הוא משתמש בה.
סורין גנות: אבל כפי שאמרתי, אם יש מכונה אחרת ששווה 40 אלף שקל, כן יעקלו.
רן מלמד: זה מכיוון שאתם מקבלים כל כך הרבה מידע, על-פי התקנות והחוק החדש.
רן מלמד: אנחנו סבורים שהסכומים צריכים להיות לפחות פי שניים יותר גבוהים מהסכומים שמצוינים פה כרגע.
רן מלמד: אנחנו מבקשים שתהיה הצבעה על שינוי המחירים.
רן מלמד: בתקנות.
דוד רותם: על איזו תקנה אתה מדבר, 50א?
דוד רותם: מה אתם רוצים שיהיה כתוב?
רן מלמד: לפחות פי שניים.
סורין גנות: למה, סתם?
רן מלמד: לא סתם.
סורין גנות: כולם יודעים שהמחירים בשוק הטכנולוגי הולכים ויורדים.
דוד רותם: הוא מדבר על מכונות של המטלטלין.
סורין גנות: מכונות.
סורין גנות: דיברתי על "פטור מעיקול".
סורין גנות: גם מקדחה פשוטה עלתה פעם פי שלושה ממה שעולה היום מקדחה קטנה.
סורין גנות: הטכנולוגיה הולכת ומצטמצמת.
רן מלמד: בקטעים האלה אתה מדבר על מכשירים מקצועיים שמשמשים לעבודה ולפרנסה, והמחירים הרבה יותר גבוהים- -
דוד רותם: הוא זרק קודם את מכונת הצילום הדיגיטלית ב-40 אלף דולר, ועל מה אתה מדבר?
רן מלמד: מכונת צילום דיגיטלית שמשתמשים בה בחברות קטנות שעושות עבודות לסטודנטים עולה כ-2,500 דולר למכונה.
רן מלמד: לא 40 אלף דולר, לא 40 אלף שקל – הרבה יותר נמוך בזה.
רן מלמד: חלקן הן רכישות ליסינג.
דוד רותם: ליסינג אתה לא יכול לעקל.
רן מלמד: לכן אנחנו חושבים שהסכומים האלה צריכים להיות יותר גבוהים.
רן מלמד: הם יהיו תקופה ארוכה, ולא תשנה אותם כל חצי שנה, לפי מה שקורה.
רן מלמד: לכן צריך להעלות אותם.
סורין גנות: גם 2,500 דולר זאת דוגמה טובה, כי אם מישהו החזיר צ'ק של 1,000 שקל הוא יכול להמשיך להחזיק מכונה של 10,000 ₪, ואי אפשר יהיה לנגוע לו בה.
רן מלמד: תיקח לו את הרישיון, תעכב לו את הדרכון, והוא ישלם לך 1,000 שקל.
סורין גנות: ואם זה ח"פ?
סורין גנות: איזה רישיון בדיוק אפשר לקחת?
רן מלמד: השאלה אם אתה רוצה שהוא ימשיך לעבוד בכלל או שאתה רוצה להעניש אותו.
דוד רותם: אני מבקש שתאמרו לי אם זה מקובל עליכם: בתקנה 50א אני רוצה להשאיר 1,300, אבל אם מדובר במכונות להעלות את זה ל-5,000.
דנה נויפלד: אנחנו ניסינו לשבור את האיזון שיש בחוק.
דנה נויפלד: אנחנו נותנים פטור מעיקול, אבל עדיין לא נותנים חסינות.
דנה נויפלד: זאת אומרת, אנחנו מגבילים את גובה הפטור.
דנה נויפלד: זה שיש התנגדות גם באגף הזה וגם באגף הזה, זה אומר שעשינו עבודה טובה- -
דוד רותם: וגם באגף הזה.
דנה נויפלד: אם כולם לא מרוצים זאת אומרת שכל אחד ויתר קצת במובן הזה שזה מאוזן.
דוד רותם: אני לא רוצה לוותר בכלל.
דוד רותם: לא מדובר פה בוויתורים.
דוד רותם: חשוב לי שתהיה מערכת הוצאה לפועל שעובדת.
דוד רותם: אני לא מוכן שמכיוון שאלה רוצים, יסתמו את המחסן, ובגלל אלה, ירוקנו את המחסן.
דוד רותם: יש דברים שצריך לקחת בחשבון.
דוד רותם: כאשר מדובר על פטיש, מסמר וכל הדברים האלה, 1,300 מסתדר לי.
דוד רותם: אבל מכונות זה בכל אופן ציוד יותר כבד, ופה אני יכול לגמור אדם, והוא לא ישלם יותר את החובות כי לקחתי לו את המכונות הכי חשובות שיש לו.
דוד רותם: לכן אם אנחנו מדברים על מכונות אני רוצה להעלות את המחיר קצת כדי שלא ייקחו מכונות שגומרות את העסק.
דוד רותם: הם מאוד שמחים, הם רוצים שאני אעלה להם הכול ל-50 אלף שקל.
סורין גנות: היום כשיש מסלול מקוצר זה לא נכון.
דוד רותם: גם בתקנה 50ב הם היו רוצים שאני אכפיל להם את הסכומים פי עשרה.
אורי מקלב: אנחנו נסתכל על המכונה לפי הערך החדש שלה?
דוד רותם: כמה היא שווה כשלוקחים אותה.
סורין גנות: זה עוד יותר גרוע, כי אולי הוא יגיד שהוא קנה אותה, ועכשיו היא שווה 50% כי משומשת אף אחד לא רוצה לתת.
סורין גנות: אז הוא ייקח מכונה של 10,000 ויגיד שהיא שווה 5,000- -
דוד רותם: אבל לא החייב קובע את ערך המכונה.
23591: לפי תקנת משנה ד, השווי הוא לפי השווי בשוק.
דוד רותם: מכירה מרצון, מוכר מרצון לקונה מרצון.
דוד רותם: אני אתן לך דוגמה שהיא אחת הדוגמות הכי טובות בעולם: בתפילין יש בתים בקופסאות השחורות שעושים אותם בכלים שאם אני מעמיד אותם עכשיו למכירה, אתם תדרשו ממני תשלום על כך שהעזתי להציג אותם.
דוד רותם: הם שווים מאות אלפי דולרים.
דוד רותם: לכן זה לא תלוי בקונה מרצון, תלוי מה האיש עושה עם זה.
דוד רותם: אם אדם כזה חייב לך כסף, ותיקח לו את המכונות ששוות מאה שקל, הוא ישלם לך את כל 50 אלף השקלים שהוא חייב, רק שייתנו לו חזרה את המכונות.
דוד רותם: זאת לא הכוונה שלי, כי אם היו 50 אלף שקל הוא היה משלם לך, אבל אין לו.
דוד רותם: אני לא רוצה שתיקח אדם כזה שיכול להתפרנס, ותוציא אותו משוק העבודה ותהפוך אותו למובטל כי לקחתי לו את המכונות בשביל 200 שקל.
דוד רותם: ואתה לא תוכל למכור אותן.
דוד רותם: אנחנו צריכים להביא בחשבון גם את החוב, גם את החייב, אבל גם את הציבור שלא רוצה להכניס עוד אנשים למעגל האבטלה.
דוד רותם: ואני יודע מה תגיד לי – לא על חשבוני.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, מה שאתה אומר זה לא - - - לשאלה על הסכום, אלא לשאלה על הגישה.
אורי מקלב: אם אנחנו לוקחים מכונות שבלעדיהן הוא לא יוכל לעבוד, והמטרה היא שהוא ירוץ לשלם את זה או שהמטרה היא הפוכה.
אורי מקלב: לא לקחת את המכונות האלה שהן אלה שמכניסות כסף.
דוד רותם: המטרה היא לא לקחת את המכונות שמכניסות כסף עד גבול מסוים.
דוד רותם: כי אתה מבין שאם יש לו מכונות ששוות הרבה כסף הוא יבין שהוא יסבול.
דוד רותם: כי אם הן שוות הרבה כסף הן גם מכניסות הרבה כסף.
אורי מקלב: מספיק שאתה לוקח מכונה אחת בפס הייצור, והוא כבר לא יוכל להמשיך לעבוד.
דוד רותם: פס ייצור אתה לא יכול, כי הכול ייחשב כאחד.
אורי מקלב: אבל זה חלק מתהליך הייצור, וזה מפריע לו בסוף בשביל כל תהליך הייצור.
דוד רותם: האם המכונה הזאת שווה 5,000 שקל?
דוד רותם: אם היא שווה 5,000 שקל, עד 5,000 אני לא יכול לקחת לו אותה.
דוד רותם: לכן אני רוצה לתקן ל-5,000 שקל.
אורי מקלב: כדי שהוא יוכל להמשיך לייצר?
דוד רותם: כדי שהוא ייצר וישלם את החוב.
אורי מקלב: מצד שני, כיוון שהוא לא יכול להמשיך לעבוד זה באמת שווה לו הרבה יותר מ-5,000 שקל, כי הוא צריך להמשיך לעבוד, ולפעמים הוא לא יכול להשיג את המכונה המסוימת, וצריך להתאים אותה למה שהוא מייצר.
אורי מקלב: אז הוא רץ ואומר שלקחו לו משהו שהוא רץ עכשיו בשבילו כדי להחזיר את החוב.
אורי מקלב: השאלה היא לא המחיר, אלא מה הכוונה שלנו.
אורי מקלב: אם אנחנו רוצים שאדם ימשיך לעבוד אנחנו צריכים לתת הרבה יותר אפשרות, לא רק 5,000 שקל.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להגדיר את זה כמשהו שכואב, אבל לא הורס את העסק.
דוד רותם: זה אני לא יכול לעשות.
אריה כהן: המטרה הייתה שאדם שיש לו נגריה, מסגריה, דפוס או כל עסק כזה – תוכל לאפשר לו לשלם את החוב שלו.
אריה כהן: כי אם תיקח לו את המכונה הוא לא יוכל.
אריה כהן: אל תפסיק לו את הקו הייצור שבגינו הוא יוכל לשלם את החוב.
אורי מקלב: כמה שווה קו ייצור בנגריה?
אריה כהן: הסכום זאת השאלה.
אורי מקלב: מצד שני, כבוד היושב ראש, בנגריה יש לו מכשיר חשמלי או מכשיר אחר טוב שיש לו שבזה הוא עושה עבודה נלווית.
אורי מקלב: כלומר, איך אתה רוצה לראות את המכשיר הזה?
אורי מקלב: זה מכשיר חשוב לו.
דוד רותם: המכשיר הזה חשוב לו.
דוד רותם: אני עדיין שואל כמה הוא שווה.
דוד רותם: אין לי ברירה.
אורי מקלב: מכשירים כאלה שווים כמה אלפי דולרים.
דוד רותם: אפשר לקחת לו.
דוד רותם: אל תשכח, אני לא מדבר עם מישהו שלומד בכולל, זה מישהו שחייב הרבה כסף.
אורי מקלב: סעיף 50 מדבר בעיקר על אנשים עצמאיים שיש להם עסק.
דוד רותם: אבל הוא חייב כסף.
אורי מקלב: לכן כשאתה מגדיר את זה- -
דוד רותם: אין לי ברירה, אני חייב להגדיר את זה כי אחרת שום דבר לא יהיה פטור.
דניאל וקס: לאור הערתו של חבר הכנסת מקלב ושלך, אני מסב את תשומת הלב שכאן ההגבלה היא לגבי מכונות.
אורי מקלב: חבר הכנסת רותם, מכונות זה לא מכונה?
דוד רותם: יש קשר ביניכם?
סורין גנות: אחרי שהוא מונה להיות לוביסט הוא גם שלנו.
דוד רותם: הוא לא שלכם.
סורין גנות: גם בעקיפין.
סורין גנות: אני מייצג בנקים.
סורין גנות: אחרי שעיינתי בנוסח 22א(4) אנחנו לא מתנגדים להצעה.
סורין גנות: אנחנו נחיה עם זה.
דוד רותם: דני, זה בסדר.
דוד רותם: אני מכיר את סורין, הוא לא היה מסכים לשום דבר שאני אגיד אם זה היה לטובת מישהו.
סורין גנות: לא נכון.
סורין גנות: חבר הכנסת מיכאלי נתן לי עצה טובה.
אברהם מיכאלי: נתתי לו עצה טובה.
דוד רותם: אל תתווכח עם היושב ראש.
סורין גנות: לנוכח ההרכב הנוכחי של חברי ועדת חוקה פשוט קיבלתי דין תורה.
דוד רותם: ב-50ג מדובר על כך שכל המטלטלין הם 150 שקל או כל פריט?
אריה כהן: כל פריט.
דוד רותם: הבנתי, טוב מאוד.
23591: אולי נסכם מה הייתה ההנחיה של הוועד מבחינת הנתונים?
דוד רותם: בתקנה 50א סכום המכונות הוא 5,000 במקום 3,200.
23591: ומה לגבי הסכומים בתוספת החמישית של מחשב, מדפסת וכל הדברים האלה?
דוד רותם: אני משאיר אותם.
סורין גנות: אלא אם כן זאת חקיקה.
סורין גנות: התוספת החמישית לחוק נשארה.
סורין גנות: הבעיה היא התוספת החמישית.
סורין גנות: לולא הייתה קיימת לא היינו צריכים.
סורין גנות: אם אתם רוצים לבטל אותה, נהדר.
סורין גנות: אי אפשר לבטל אותה כרגע, זה מה שיש.
דוד רותם: זה יישאר.
ענת הר אבן: השינוי היחיד הוא סכום המכונות.
קריאה: לא מתקנים את הסכום של הסלולרי בהקשר הזה?
אורי מקלב: במכונות הפירוש הוא סך כולל של 5,000.
אורי מקלב: דהיינו מחיר של שתי מכונות - -
דוד רותם: מדובר רק על אחת בכל מקרה.
אורי מקלב: שווי כל מכונה צריך להיות מינימום 5,000 שקל.
ענת הר אבן: תקנה 64 מבטאת את הנוהל של הטיפול בסעיף 38 לחוק שנותנת דיור חלוף.
ענת הר אבן: כשישבנו אתמול עם אלעזר הוא הציע שינוי לנוסח תקנה 64א, והסכמנו.
ענת הר אבן: למעשה, הנוסח ב-64א שונה רק לצורך שינוי המספר של תקנה 381 לתקנות סדר הדין האזרחי, ואלעזר הסב את תשומת לבנו שגם הניסוח הקודם לא תאם את נוסח החוק- -
23591: סעיף 36 לחוק.
ענת הר אבן: לכן הסכמנו על הנוסח.
דוד רותם: תיקנתם?
ענת הר אבן: כן.
23591: התיקון העיקרי הוא שלא יהיה כתוב "יצווה" בלשון חובה, אלא "רשאי לצוות", שזאת התאמה ללשון החוק שמותירה לרשם שיקול דעת ולא מחייבת אותו.
ענת הר אבן: יש הנוסח המתוקן שזה הנוסח שיעבור בסופו של דבר להיות נוסח חוק.
ענת הר אבן: תקנה ב' מדברת על ההודעה לחייב וכן על מסירת מועד הפינוי.
ענת הר אבן: אם זאת דירת מגורים של חייב, לפי תקנת משנה ג', רשם ההוצאה לפועל לא יכול להורות על המכירה, אלא לאחר שיש הזמנה לדיון באמצעות טופס.
ענת הר אבן: פה מוסדר גם טופס ההזמנה לדיון.
ענת הר אבן: על-פי החוק - - - להמצאה מלאה.
ענת הר אבן: הסדרנו את הנושא שאנחנו מבקשים שהדיון ייקבע בהקדם האפשרי.
ענת הר אבן: תקנת משנה (ה) מסדירה את נושא המכירה רק אם הוכח להנחת דעתו של הרשם שיש דיור חלוף.
ענת הר אבן: יש פנייה של הבנקים שצוינה במכתבם שמבקשים שאנחנו נתקין תקנות עוד יותר מפורטות לעניין הזה.
ענת הר אבן: השבנו על העניין הזה גם כשישבנו איתם, שנעשתה בדיקה מאוד מעמיקה האם אפשר לקבוע כללים הרבה יותר מפורטים, והגענו למסקנה שבשלב הזה אין לנו יכולת לקבוע כללים יותר מפורטים.
ענת הר אבן: אפילו פנינו אליהם בהצעה שיבואו הם ויציעו דברים.
ענת הר אבן: אנחנו בהחלט מצהירים שאם לאור ההחלטות שתינתנה בתקופה הקרובה יהיה מצב שאפשר יהיה להתקין תקנות יותר מפורטות אנחנו נעשה את זה ונסדיר את העניין.
דניאל וקס: אני מזכיר שכשדנו כאן
דניאל וקס: בנושא של דיור חלוף דיברנו על כימות, כי כימות הוא חשוב גם לחייב וגם לבנק.
דניאל וקס: דיברנו כאן שזה יבוא לידי ביטוי בתקנות.
דניאל וקס: במערכת ההוצאה לפועל אמרו שבדקו ולא מצאו פתרון.
דוד רותם: כימות של מה?
דניאל וקס: של סידור דיור חלוף.
דניאל וקס: היום סידור דיור חלוף הוא עד 18 חודשים.
דניאל וקס: הבעיה היא מהו הסכום; האם הסכום הוא לפי שכירות של 500 דולר לחודש או סכום אחר.
דניאל וקס: אנחנו לא יודעים מה הסכום שבו יצטרך כונס הנכסים לשלם לצורך הפינוי של הדייר.
דניאל וקס: לפי שיעור מסוים מהערכת השווי של הדירה בזמן מתן האשראי או לחילופין הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה- -
דוד רותם: שמענו את ההצעה שלכם, ולא קיבלנו.
דניאל וקס: אבל נאמר שזה יהיה בתקנות.
דוד רותם: לכן נתנו לרשם ההוצאה לפועל שיקול דעת, כפי שכתוב פה: "אם הוכח להנחת דעתו, שיהיה לחייב או לבני משפחתו הגרים עמו מקום מגורים סביר".
דוד רותם: לא כתוב פה שזה צריך להיות באותה עיר, באותה שכונה ובאותו גודל.