GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרים רוזנטל: נתחיל מזה שאנחנו צריכים לפנות, זה אומר שאנחנו צריכים מערך של מזכירות שיכתוב מכתבים לכל התיקים.
מרים רוזנטל: שיעקוב אחרי המכתבים החוזרים שהגיעו, ואולי צריך גם תזכורת.
מרים רוזנטל: אני מניחה שחלק גדול מהתיקים באמת יפנו, גם יש סנגוריה ציבורית שהיא מבורכת, יש לי הסגות מסוימות, אבל היא מבורכת, והיא תנצל את זה הרבה יותר, ויהיו לנו הרבה יותר שימועים.
מרים רוזנטל: זה לא יהיה יידוע, זה יהיה הרבה מעבר לכך.
אופיר פינס-פז: למה בהכרח?
מרים רוזנטל: אני אתן קצת ליוסי לדבר.
יוסי קוצברג: כשאתה מקבל תיק, ובארונות שלנו יש הרבה מדי תיקים, אני קורא את תיק שהוא פשע ואני צריך ליידע אז אני צריך או בעצמי או מתמחה שלי לכתוב מכתב לחשוד, להגיד לו למה נשלח כתב אישום נגדו.
יוסי קוצברג: בזמנו החופשי הוא יענה לי, בינתיים התיק שוכב כי עד שהוא לא עונה לי אני לא יכול להגיש כתב אישום.
יוסי קוצברג: כי זה מ שאומר החוק.
שלמה שוהם: אני זוכר שדברנו על זמנים?
מרים רוזנטל: 30 יום, ואם לא יהיה 30?
אופיר פינס-פז: אז להמשיך הלאה.
יוסי קוצברג: אז נגיד שהוא עונה ב- 30, והוא מבקש להגיד לך למה לא להגיש כתב איום נגדי, ואני לא מדבר על זה שבמשטרה הוא מסר גרסה, ואם הגרסה של המשטרה לא מלאה אנחנו מחזירים להשלמת חקירה.
אופיר פינס-פז: אני מבין שאתה לא אוהב את החוק.
אופיר פינס-פז: גם אני לא מי יודע מה אוהב את החוק הזה אבל זה בכלל לא משנה, החוק חוקק.
אמנון רובינשטיין: בפשרה עם משרד המשפטים.
אופיר פינס-פז: אני זוכר את הפרוצדורה.
יוסי קוצברג: היום, בשביל להפעיל את החוק, כשמרים תגיד לי להפעיל את החוק, אני אגיד לה שאין בעיה, התיקים יחכו.
יוסי קוצברג: התיקים האחרים יחכו.
יוסי קוצברג: יש גם הצעות חוק - - -
אופיר פינס-פז: אני לא יכול להגיד לכם איך לנהל את הפרקליטות, זה תפקידכם, יש לזה מחיר.
יוסי קוצברג: אבל יש מחיר שגם בו אחר כך רוצים לפגוע, כי היו כבר טענות שצריכים לעשות תקופה יותר קצרה, זה לא הולך.
אופיר פינס-פז: אתה צודק, אני לא נכנס לשיקול הזה, בוודאי שכשאתה עושה דבר בצד אחד, בדרך כלל, אם אתה לא שומר על איזונים, יש פגיעה בצד אחר.
אופיר פינס-פז: או שאם יש שינוי בסדרי עדיפויות, הפועל היוצא הוא פגיעה בצד אחר.
אופיר פינס-פז: זה הכל מאחורינו.
אופיר פינס-פז: היו אין סוף דיונים בחוק הזה.
אופיר פינס-פז: החוק הזה חוקק.
אופיר פינס-פז: למה לא הצלחתם ליישם את החוק בשנה שהמחוקק נתן לכם להיערך?
אופיר פינס-פז: זו כל השאלה, אין שאלה אחרת.
אופיר פינס-פז: הייתה לכם שנה להיערכות, זה יותר מברוב החוקים שאני מכיר.
אופיר פינס-פז: אין שאלה אחרת.
מרים רוזנטל: שאלת אותי אם אני חושבת שרבים ינצלו את האופציה הזו, אז אני אומרת לך שכן.
מרים רוזנטל: בגלל שכאשר הם הלכו למשטרה, הם נחקרו, הם לא תמיד הכינו את עצמם, לא ידעו על מה מדובר.
אופיר פינס-פז: ובאו בלי עורך דין באופן טבעי.
מרים רוזנטל: חלק עם, חלק בלי, בינתיים הם חשבו, לפעמים נמצאים בלחץ בעת חקירה שמרגישים מאד לחוצים, לא מביאים את כל הגרסה, וכך אפשר להביא את כל הגרסה ואני חושבת שיש לזה חשיבות, אני לא אומרת שאין לזה חשיבות.
מרים רוזנטל: השאלה היא האם אנחנו היום, בכוח האדם שיש לנו, יכולים לענות על המטלות שיש ובתוספת המטלה הזו.
מרים רוזנטל: תאמינו לי ששימוע, גם בכתב וגם בעל פה עורך המון זמן.
אופיר פינס-פז: היידוע בכתב.
מרים רוזנטל: אני רואה לנגד עיניי שזה לא יידוע, כתבתי לו מכתב והוא החזיר תשובה.
מרים רוזנטל: אני צריכה להתייחס לזה כי זו רשות כמו כל רשות.
מרים רוזנטל: אם כותבים לך מכתב אתה לא צריך לענות לזה?
מרים רוזנטל: צריך לענות.
אופיר פינס-פז: בוודאי, את כותבת מכתב והם ענו.
מרים רוזנטל: אבל אני צריכה להתייחס למה שהם ענו, אני אתייק אותם לתוך התיק ונגמר העניין?
אופיר פינס-פז: תתייחס לעצמך אם תרצה ואם לא, תבוא לבית משפט והשופט ישאל אותך למה לא התייחסת.
אופיר פינס-פז: אני מסכים שצריך להתייחס.
יוסי קוצברג: אז להתייחס זה לא בדיקה?
אופיר פינס-פז: זו בדיקת הטענות, הגרסה.
חנה פסובסקי: צריך לקרוא לשם זה תיק, זה לא רק המכתב.
מרים רוזנטל: נניח שהוא טוען שיש לו מחלות כהנה וכהנה ובגלל זה הוא לא יכל ליצור כוונה פלילית.
אופיר פינס-פז: והוא מצרף אישורים רפואיים.
מרים רוזנטל: אני צריכה בשביל זה מערך מאגר של רופאים, שאני אצטרך לפנות אליהם, לראות אם זה באמת נכון, אם זה אפשרי, ללכת לפסיכיאטר המחוזי ועוד המון דברים.
מרים רוזנטל: עכשיו אתה שואל למה לא נערכנו.
מרים רוזנטל: אני לא כל משרד המשפטים, אני נורא מצטערת, אני רק מפרקליטות מחוז תל-אביב.
אופיר פינס-פז: הזמנתי את משרד המשפטים, אני רוצה שידברו בשם משרד המשפטים.
מרים רוזנטל: נכון, אני באה כנציגה של משרד המשפטים.
מרים רוזנטל: אני יכולה לומר לך שכשאני רואה את הצעות החוק של משרד המשפטים, שאני חלק ממשרד המשפטים אבל מותר לי גם לחלוק קצת עליהם.
אופיר פינס-פז: במיוחד בפורום אינטימי זה.
דורית ואג: זה בדיוק הפורום שהיא לא אמורה.
מרים רוזנטל: אני עושה את זה תמיד, הם מכירים אותי.
אופיר פינס-פז: אנו רואים זאת כביקורת בונה.
מרים רוזנטל: אני רואה שהצעות חוק וחוקים אחר כך שעוברים, שמשרד המשפטים כותב אין השפעה תקציבית על הפרקליטות.
מרים רוזנטל: לדעתי גם במקרה הזה זה היה כך, ורק אחר כך בניתם את ההצעה.
אמנון רובינשטיין: הייתה פשרה שלא יהיה שימוע מלא.
מרים רוזנטל: אני זוכרת.
מרים רוזנטל: הבעיה היא שפתאום מנחיתים עלינו חוקים שאנחנו צריכים לעבוד אתם ואנחנו חייבים בזכויות נאשמים, ואנחנו חייבים בזכויות חשודים, ואנחנו צריכים לעשות את המרב כדי שכשיוגש כתב אישום יהיו בו ראיות לכאורה ברמה הכי גבוהה.
מרים רוזנטל: לא קבלנו לצורך החוק הזה ולו פרקליט אחד.
מרים רוזנטל: זה לא אומר שאנחנו לא עושים, אבל אנחנו עושים את זה בצמצום.
מרים רוזנטל: אני יכולה לבכות על זה, אין לי מקום להושיב פרקליטים, כדי שתבואו ותראו איך יושבים פרקליטים, על הקלסרים, על הקרגלים, זה פשוט בלתי אנושי.
אופיר פינס-פז: אני מציע לקיים באמת סיור לפרקליטות מחוז תל-אביב, או פרקליטות מחוז ירושלים.
אמנון רובינשטיין: בקרוב יהיו לכם עוד 4 קומות של משרד החינוך, שאני יזמתי.
מרים רוזנטל: כל פרקליטות מקבלת המשך רצועה של המשך לחדרים.
מרים רוזנטל: התנאים של מזכירות הם כמעט 0.
אופיר פינס-פז: הבנו את זה, אני רוצה להבין למה לא - - -
מרים רוזנטל: הבנתי שמשרד האוצר לא הולך אתם יד ביד, אז איך אנחנו יכולים ליישם את זה?
אופיר פינס-פז: אני רוצה להעביר את הכדור למי שאחראי במשרד המשפטים לצד התקציבי, ואחר כך למשרד האוצר.
אופיר פינס-פז: הגיע אליך חומר, כתבו לך שיש לך שנה ליישם את חוק בצד שלך, למה לא יישמת?
גדעון בן דוד: אני אומר שוב, יש את הבעיה של ההערכות שאמרתי בתחילת דבריי, ויש את הבעיה של העלות הכספית.
גדעון בן דוד: העלות הכספית הנובעת מהחוק הזה במשרד המשפטים היא בסדר גודל של 40 מיליון שקל.
אופיר פינס-פז: איך הגעת למספר הזה?
גדעון בן דוד: יש לנו תמחיר מדויק של כמה הודעות שצריך לשלוח אנשים, זה 16,500 הודעות.
גדעון בן דוד: תמחרנו כל הודעה, הערכנו אותה בשעת עבודה שזה כולל הדפסת ההודעה, משלוח בדואר רשום, תיוק בתיק של האדם, קבלת ההודעה, רשומה בתיק, רישומה במערכת המחשבים, הצמדתה לתיק, העברת התיק בחזרה לפרקליט, זה גם סדר גודל של שעת עבודה.
גדעון בן דוד: לקחנו בחשבון שזמן עבודת הפרקליט, לרבות הממונה הבכיר, מסתכמת בסדר גודל של כ- 6 שעות, שזה לימוד קודם כל הקלסרים לפני משלוח ההודעה, קבלת התגובה ובדיקתה, כמו שפרקליטת המחוז אמרה, עם רופאים או אנשי מקצוע אחרים שאינם נמצאים בפרקליטות, והחלטה סופית, או בקשה לקבלת הבהרות נוספות מאותו עורך דין או מאותו פונה, וקבלת שוב, וכן הלאה.
גדעון בן דוד: כל זה מוערך ב- 6 שעות עבודה.
גדעון בן דוד: שעות העבודה פחות או יותר מתואמות גם במסמך של פרקליטת המדינה, יצא קצת יותר גבוה ואנחנו צמצמנו את זה על פי מדד אמיתי כשבחנו את זה בשטח.
גדעון בן דוד: זה נותן לנו סך הכל את שעות העבודה של עובדי המנהל ופרקליטים, מתורגמים למשרות שעות עבודה, זה נותן לנו תוספת של בערך כ- 58 פרקליטים, 20 משרות עובדי מנהל לכל הארץ, אני מתכוון.
גדעון בן דוד: 40 מתמחים.
גדעון בן דוד: זה גוזר את הדיור, זה גוזר את הארנונה את הטלפונים את המחשוב, זה החלק היחסי של העניין.
אופיר פינס-פז: 40 מיליון.
אופיר פינס-פז: זה מקובל עליכם, אני מניח.
דניאל לימור: אפיל יותר כי זה מתייחס לשנת 99.
אופיר פינס-פז: אני מוכן שזה יהיה יותר רק בתנאי שזה יהיה על כל המטלות של הפרקליטות, לא רק על המטלות העתידיות של הפרקליטות, אלא גם על המטלות הנוכחיות של הפרקליטות.
אופיר פינס-פז: אם אתם רואים עין בעין עם משרד המשפטים את כל הצרכים, אז זה בסדר לפי שעות, אז יהיו לנו 5,000 פרקליטים רק בתל-אביב.
חנה פסובסקי: זה רק החלק שלהם ללא חלקנו.
אופיר פינס-פז: למה אתם מעורבים בעניין?
חנה פסובסקי: כי אנחנו מטפלים מידי שנה ב- 35,000 תיקים, יותר מהפרקליטות.
אופיר פינס-פז: אז מה המצב?
דורית ואג: ביום ראשון ניקח להם את הטיפול בתיקים האלה ולא תהיה בעיה.
חנה פסובסקי: תמונת מצב קטנה לגבי כלל הטיפול של התביעה.
חנה פסובסקי: בתביעה המשטרתית, נתונים משנת 2000, יש 216 תובעים סך הכל, זה נתון מעודכן, טיפלנו בשנה שעברה, בשנת 2000, ב- 90,000 תיקים, מהם 35,000 תיקים מסוג פשע.
אופיר פינס-פז: בלי סמכות.
חנה פסובסקי: זה לא בדיוק כך, הופיעה שאלת הגניזה, זה נושא שנדרש לו ביום ראשון, אבל כרגע המצב בפועל הוא שטפלנו בשנת 2000 ב- 35,000 תיקים מסוג פשע.
חנה פסובסקי: את כל זה עשינו עם 216 תובעים.
חנה פסובסקי: אין לנו מתמחים כי לתביעה משטרתית אין מתמחים.
מרים רוזנטל: בתל-אביב יש לכם פיגור של 20,000 תיקים.
אופיר פינס-פז: למה אין לכם מתמחים?
חנה פסובסקי: כי אנחנו לא יכולים להעסיק מתמחים, אצלנו תובע חייב להיות שוטר, זאת אומרת שאנחנו צריכים לגייס אותו ולגייס אותו לפרק זמן קצר זה בלתי אפשרי מבחינת המשטרה, לכן אין לנו מתמחים, אלא אם כן אנשים מתוך המשטרה שהם כבר שוטרים ולומדים משפטים ואז הם עושים התמחות במשטרה.
חנה פסובסקי: אבל הסדר כפי שקיים במשרד המשפטים, אין לנו דבר כזה, יש לנו תובעים בלבד.
אופיר פינס-פז: לא הגיע זמן שתעשו הסדר כזה?
אופיר פינס-פז: מה כל כך מסובך בזה?
חנה פסובסקי: בחנו את זה, וזה הליך שכרוך בשינוי פקודת המשטרה, כרגע זה המצב.
חנה פסובסקי: ב- 35,000 תיקים, אמנם אני לא איש תקציבים, אבל עשו לנו את החישוב והיינו מאד צנועים.
חנה פסובסקי: לא אמרנו שכל 35,000 האלה יפנו, נניח שייפנו רק 75% מאנשים שהועבר נגדם תיק בעבירה מסוג פשע.
חנה פסובסקי: קבענו ששעת עבודה אחת למזכירות, כדי להודיע לחשוד על כך שהתיק שלו הועבר לתביעה, וגם את התשובה לאחר פנייתו אם התשובה היא חיובית או שלילית, קצבנו לכך זמן עבודה.
חנה פסובסקי: לתובע, שלוש שעות עבודה בלבד כדי לקרוא את התיק לעיין בו, לקרוא את הפנייה של הנאשם.
חנה פסובסקי: זו ההערכה מאד מצומצמת.
חנה פסובסקי: על פ החישוב שלנו, שזה חישוב מאד צנוע, שלוש שעות לקריאת התיק ושעה למזכירות, ב- 75% מהתיקים, יצא לנו שאנחנו צריכים 54 תקני תובע לכל הארץ.
אופיר פינס-פז: כמה זה בכסף?
אופיר פינס-פז: הכסף שלכם יותר יקר משל משרד המשפטים.
דורית ואג: המשכורות שלהם יותר גבוהות ואל תשכח שהם מקבלים רכבים כולם.
חנה פסובסקי: ממש לא, החישוב שלנו הוא 32 מיליון שקלים.
אופיר פינס-פז: אנחנו עומדים על 72 מיליון שקל.
אמנון רובינשטיין: וזה בהנחה שרק 75% פונים.
חנה פסובסקי: אם יפנו כל ה- 100% זה יהיה יותר.
חנה פסובסקי: נתון נוסף רצית לציין, עשינו בדיקה בלי קשר לחוק הזה, אלא בדיקה כללית, אנחנו בודקים את בעיות כוח האדם שלנו, חסרים לנו כבר כיום, בהערכה מאד צנועה, 100 תובעים כדי לקיים את המשימות השוטפות ללא החוק הזה.
חנה פסובסקי: אין לנו את 100 התובעים.
אופיר פינס-פז: הודעתם למפכ"ל?
חנה פסובסקי: המפכ"ל יודע, כולם יודעים, המשטרה, לא זו בלבד שלא קבלה תקנים, אלא אני מניחה שאתם יודעים שקוצצו לה תקנים, ויש לנו משימות רבות, התביעה המשטרתית לא קבלה את אותם 100 תקנים שהיא זקוקה להם, כך אנחנו כבר במצב של חסר.
חנה פסובסקי: לגבי היערכות, דובר על כך שאין מבנים, אצלנו למשל בתביעות תל-אביב, כבר היום יושבים בשיטת הכסא החם, מי הולך לבית משפט וחוזר, הכסא שלו תפוס.
חנה פסובסקי: למה אנחנו לא שוכרים?
חנה פסובסקי: כי תקציב השכירות של המשטרה נגמר, אין לנו כסף לשכור מקומות, אני לא אלאה אתכם בכל בעיות משטרה, אבל התביעה המשטרתית היא לא החלק המרכזי של עבודת המשטרה.
אופיר פינס-פז: את בעד הפרדת התביעה מהחקירה במשטרה?
אופיר פינס-פז: תסלחי לי על השאלה הישירה.
לבנת משיח: כן כי חלק מהממשלה מתנגדת.
אופיר פינס-פז: מה זה קשור שחלק מהממשלה?
אופיר פינס-פז: צריכה להשיב לי תשובה אמיתית.
אופיר פינס-פז: הממשלה מעולם לא נדרשה לסוגיה זו כממשלה.
לבנת משיח: הנושא נבחן כרגע בוועדה.
אופיר פינס-פז: הממשלה זו מליאת הממשלה.
אופיר פינס-פז: אני לא זוכר שממשלה אי פעם עסקה בנושא הזה.
חנה פסובסקי: אני בעד מתן עצמאות לתביעה המשטרתית, ואני חושבת שראש אגף החקירות השיב ליו"ר הוועדה מהלך כזה של הפרדה טוטאלית שממש יהיה אגף נפרד, עם כל האילוצים התקציביים שלנו זה לא אפשרי כי זה כרוך בהיערכות ארגונית לא פשוטה.
חנה פסובסקי: אני אדבר על כך ביום ראשון, אבל מונה צוות שידאג לכך שתהיה עצמאות רבה ככל האפשר בכל הפרמטרים של עבודת התביעות כדי שהעצמאות תהיה רבה ככל האפשר.
חנה פסובסקי: כמובן שאני בעד עצמאות לתביעה המשפטית, אני חושבת שברוב המקומות היא גם כיום עצמאית אם כי פה ושם יש מה לשפר.
שלמה שוהם: אני רוצה לדבר על שני נושאים, האחד אני חושב שבכל אופן כיוון שהיו"ר הביע עמדה לגבי הצעת החוק, אני צריך לומר משהו לגביה גם מבחינת ההסטוריה של החקיקה ומה באמת קרה בסופו של דבר.
שלמה שוהם: מדובר על סיטואציה שבה אדם נחקר במשטרה, ואחרי שהוא נחקר הוא יכול לא לשמוע כלום מאף אחד.
שלמה שוהם: בין אם החקירה הייתה טובה , לא טובה, בין אם היה בעיתון פרסומים עליו או לא היו פרסומים, בין אם שמו הוחתם או לא הוחתם, אתה לא שומע ממנו כלום.
שלמה שוהם: לא שומע מהתביעה אם יש תיק או אין תיק אם הוגש כתב אישום או לא הוגש כתב אישום, שום דבר.
שלמה שוהם: מה שאתה מקבל בסופו של דבר זה הגשת כתב אישום, או לא.
שלמה שוהם: המקרים של , או לא, הם הרבה יותר חמורים מבחינת הפגיעה, משום שיכול להיות מצב של אדם שכתבו עליו בעיתון, ושנים אחר כך מישהו אומר לו שלא מגישים נגדו כתב אישום.
חנה פסובסקי: מודיעים לו, זה לא שמישהו אומר לו.
שלמה שוהם: אבל מתי?
חנה פסובסקי: זה יכול להיות עוד בשלב החקירה.
אופיר פינס-פז: אבל יש מקרים שזה הליך ממושך.
אופיר פינס-פז: לפעמים זה לוקח שנים.
שלמה שוהם: החוק הזה, צריך להבין, הוא חוק מסורס.
שלמה שוהם: הוא לא נותן למעשה מענה אמיתי לבקשה.
אמנון רובינשטיין: זו פשרה.
שלמה שוהם: זה הרבה פחות מפשרה, ואני אסביר מדוע.
שלמה שוהם: כל מה שיש סעיף הזה כחובה שלהם, זה לשלוח הודעה פורמאלית, לא לדון בתיק , לא לפתוח אותו לא לראות אותו.
שלמה שוהם: סעיף א' אומר, רשות התביעה שאליה הובא חומר חקירה הנוגע לעבירת פשע, תשלח לחשוד הודעה על כך לפי הכתובת.
שלמה שוהם: זו החובה.
שלמה שוהם: זה הדבר הפורמלי.
אופיר פינס-פז: יש עוד חובה פורמלית.
שלמה שוהם: לא.
שלמה שוהם: הפחד שלהם שסעיף - - -
מרים רוזנטל: לא פחד - - -
שלמה שוהם: הפחד שלכם הוא שחשוד רשאי לפנות בכתב בבקשה מנומקת להימנע מהגשת כתב אישום.
שלמה שוהם: לא כתוב אפילו מה הוא צריך לעשות עם זה.
שלמה שוהם: אנחנו דרשנו שהוא יצטרך לתת תשובה, שהוא יצטרך אולי להזמין אותו לדיון וכו', וויתרנו - - -
אופיר פינס-פז: זה ברור מעצמו, מה יעשו עם זה?
אופיר פינס-פז: יתייקו את זה?
אמנון רובינשטיין: השימוע יכול להיות שבועות, כאן מדובר שאפשר לתת תשובה בכתב.
אמנון רובינשטיין: זה ההבדל הגדול.
אמנון רובינשטיין: שלמה שוהם: אני אומר לך מה קורה בסיטואציה הזו, ישנה סיטואציה, עם כל הכבוד לפרקליטות ולעובדה שאנחנו סומכים על עבודתם, שלמעשה, אחרי שאדם נחקר, ונתן הודעה במשטרה כזו או אחרת, ועד השלב שמגישים כתב אישום, למעשה עמדתו לא נשמעת.
אמנון רובינשטיין: אתה לא יודע אם היה או לא היה, ויגיד לך כל מי שמתעסק בתביעות שלא פעם קרה שמישהו אמר שהכל נכון ובסוף נודע במשטרה שזה אדם א' וזה לא אני.
אמנון רובינשטיין: או דברים קיצוניים אחרים כמו כשאין מספיק ראיות או שהאליבי חזק יותר או חזק פחות וכשהייתי במשטרה הייתי מבולבל ולא אמרתי דברים עד הסוף ואחר כך בדקתי.
אמנון רובינשטיין: מיליון דברים שיכולים להיות.
אמנון רובינשטיין: פרקליטים ביושרם יגידו שיש מצב שאדם בא אחר כך ואומר סליחה, ואז אפשר להגיד סליחה טעינו ולא להגיש כתב אישום.
אמנון רובינשטיין: ההליך הזה בעיני היה צריך להתקיים שלם.
אמנון רובינשטיין: לא התקיים, אבל לפחות הודעה לאיש והאפשרות שהוא ישלח מכתב, הרי מה נשאר מהחוק הזה.
אופיר פינס-פז: נגיד שאדם לקח עורך דין, אחרי שהיה במשטרה, ועוד לא הוגש נגדו כתב אישום, והוא הגיע למסקנה יחד עם העורך דין שלו שהעדות שלו, כפי שהוא משחזר אותה, היא לא הייתה טובה והוא שכח שם סעיף מהותי, או לא אמר מספיק, אז הוא לא יכול לכתוב להם מכתב?
שלמה שוהם: קודם כל הם טוענים שגם היום כותבים להם מכתבים והחוק הזה לא נותן יותר מזה, החוק אומר, חשוד רשאי בתום 30 יום הוא יכול לפנות בכתב לרשות התביעה בבקשה מנומקת להימנע מהגשת כתב אישום, זה כל מה שאומרים.
אופיר פינס-פז: למה אתה חושב שרק 70% יענו?
שלמה שוהם: אמרתי 30% בהתחלה אבל אני חושב שהרוב המכריע - - -
אופיר פינס-פז: 70% ייפנו?
יוסי קוצברג: אם יש זכות שימוע לא ינצלו אותה כולם?
שלמה שוהם: אפילו 10% לא ייפנו.
יוסי קוצברג: אם זה שימוע כולם ירצו, למה שאדם ישלח מכתב?
יוסי קוצברג: מכתב זה פחות, הוא שלח מכתב עם בול, ומה אני אעשה עם המכתב?
יוסי קוצברג: אם אתה קורא אותו - - -
אופיר פינס-פז: אם במכתב אין כלום, אתה מתייק אותו, אם יש בו משהו אז אתה מזמין אותו.
אופיר פינס-פז: לא כתוב בחוק שאתם חייבים.
אופיר פינס-פז: אם המכתב הוא אוסף של שטויות על פי דעת הפרקליט או המתמחה, אתה מתייק בתיק וזהו.
אופיר פינס-פז: אני לא מבין אתכם.
אופיר פינס-פז: אם כל אדם בר דעת רואה שלא כתוב במכתב כלום, אתה כותב תיק ושם הבן אדם.
שלמה שוהם: שולח מכתב במילה אחת שלא מצאתי בדברים שלך שום דבר.
אופיר פינס-פז: אתה יכול גם לא לכתוב לו כלום.
אופיר פינס-פז: אם יש משהו במכתב על פניו, בודקים את מה שיש, משיבים או לא משיבים זה לא משנה, אתם גם לא חייבים להשיב רק לדעת להשיב לבית משפט.
אופיר פינס-פז: זה כל.
שלמה שוהם: מה יקרה בסעיף ד' אם ייפנו או לא ייפנו, לדעתי ייפנו מעט אנשים, אתם חושבים שייפנו יותר?
שלמה שוהם: מה מפריע לי, מפריע לי שהפרקליטות לא אומרת אנחנו נבדוק את זה ונראה ואם אחרי חודשיים פתאום יש פניות של 100% אז נבוא לפה.
שלמה שוהם: מפריע לי שעשרה ימים לפני שהחוק צריך להיכנס לתוקף, אף אחד לא אומר לנו מה הייתה ההיערכות, לא עשו כלום.
שלמה שוהם: הסיטואציה היא, וזה קורה לצערנו, שאמרו, יבוא יום, ונבקש הארכה.
שלמה שוהם: אף אחד לא אמר בואו נבדוק מה יהיה, לא הייתה עבודה אמיתי להיערך, אבל אומר לך גם האדם האחראי על הכסף, שיש גם עניין של היערכות חוץ מכסף.
שלמה שוהם: אז בהיערכות היו אומרים מצאנו פתרון כזה או אחר, או לפחות ניסינו חודש חודשיים ואז היה בכלל אפשר לראות מה קורה.
רינת קיטאי: אני גם חושבת שאין מקום לדחייה, אני חושבת שמדובר בהוראה מאד בסיסית שגם היא התקבלה במתכונת מאד מצומצמת היא מתייחסת רק לחשוד בעבירות פשע.
רינת קיטאי: על מה אנחנו מדברים?
רינת קיטאי: על משלוח הודעה שאדם יידע שהתיק הובר לתביעה עם המלצה של המשטרה להגיש נגדו כתב אישום.
רינת קיטאי: צוות פניות הציבור באגודה לזכויות האזרח מקבל פניות רבות מחשודים שאומרים שנחקרו לפני שנה שנתיים שלוש וארבע שנים והם לא יודעים מה קורה בעניינם.
רינת קיטאי: אני חושבת גם שההערכות התקציביות הן מאד ספקולטיביות, אנחנו מדברים על משלוח הודעה, המזכירה לא צריכה כל פעם להדפיס מחדש, מדובר על טופס סטנדרטי.
אופיר פינס-פז: כתוב שזה בדואר רשום?
אמנון רובינשטיין: לא אבל אמרו שלא צריך מכתב מיוחד, שיכולים העתק של המחשב של ההודעה.
אופיר פינס-פז: אני הייתי מתנגד לדואר רשום.
שלמה שוהם: לא כתוב בדואר רשום, כתוב תישלח הודעה על כך לפי הכתובת הידועה לה.
חנה פסובסקי: כתוב בדואר רשום, אחרת לא נוכל - - -
רינת קיטאי: עם כל הכבוד, מזכירה מקבלת תיק, מסתכלת ורואה שיש המלצה להגיש כתב אישום, טופס סטנדרטי שנשלח לחשוד אני לא אומרת שמדובר בהדפסה מחודשת ונימוקים, מדובר רק על טופס סטנדרטי ששולחים אותו.
אופיר פינס-פז: אתם מוכנים להכין עבור הפרקליטות את הטופס הסטנדרטי?
רינת קיטאי: לא צריך להפריז בעבודה שכרוכה בהכנת הטופס הזה.
רינת קיטאי: גם מבחינת השימוע, כמו ששלמה אמר, אין לנו שמץ של מושג כמה אנשים באמת ייפנו.
רינת קיטאי: הפרקליטות בכל הדיונים, גם בדיון הזה, אומרת שיש מדיניות של דלת פתוחה, אם רוצים שימוע בבקשה, הפרקליטות אומרת שאנחנו נותנים שימוע, אנחנו לא יודעים, מה תהיה התוספת, וגם במקרה התרחיש הגרוע מבחינת הפרקליטות שאנשים יפנו ויבקשו שימוע ויגידו שהם חולים או שיש דברים שלא נבדקו, זה דבר הכי בסיסי לפרקליטות צריך להיות אינטרס לבדוק את הדברים האלה.
רינת קיטאי: מגיעה לכל אדם זכות טיעון לפני שמתקבלת בעניינו החלטה שיכולה לפגוע בו.
שלמה שוהם: זה גם יחסוך הרבה מאד שעות בבתי משפט משום שאם יש תיקים שבאמת לא היה צריך להגיש אותם אז לא היה צריך להופיע פרקליט בבית משפט, התיק ייסגר, הרבה מאד שעות וכסף ייחסכו לפרקליטות ולמדינה.
אמנון רובינשטיין: אני רוצה להציע הצעה מינימלית.
אמנון רובינשטיין: שננסה את זה בכמה פרקליטויות ונראה כמה זה עולה.
מרים רוזנטל: אמרתם עלינו כל מיני דברים לא יפים, אנחנו רוצים להגיב.
אופיר פינס-פז: בפורום הזה יש הערכה גדולה לפרקליטות.
אופיר פינס-פז: היום כבר עשיתי את חלקי והגנתי עליכם בעוז גדול מול מתקפות קשות של אחד מחברי הוועדה בעניין הר-שפי.
אופיר פינס-פז: אני רק רוצה לומר שנראה לי שאתם הולכים עם החוק הזה רחוק מידי.
אופיר פינס-פז: לא בקשו את כל מה שאתם מציעים.
אופיר פינס-פז: בקשו דבר מינימליסטי, נכון שהמינימליזם הזה יכול, במקרים יוצאי דופן, להיות מעבר למינימליסטי, אתם מקבלים מכתב שפותח לכולם את העיניים, ראיתם פתאום דברים שאתם אומרים לעצמכם שאתם צריכים לבדוק את זה, מאה אחוז, אבל זה יוצא מהכלל, זה לא הכלל.
אופיר פינס-פז: הכלל זה שאתם שולחים הודעה לקונית פורמלית, בשביל זה נוצר חוק וזו כוונת המחוקק.
אופיר פינס-פז: כוונת המחוקק היא לא לפתוח הליך חקירה מחדש במשטרה, כוונת מחוקק שאדון מסוים שנחקר במשטרה ואיננו יודע מה מצבו, כשמחליטים להגיש נגדו כתב אישום, אומרים לו, אדוני, תדע שאנחנו מגישים נגדך כתב אישום.
אופיר פינס-פז: אתה רוצה להתייחס, תתייחס תוך 30 יום.
אופיר פינס-פז: אם ההתייחסות היא משמעותית יש להתייחס, אם על פניה היא לא משמעותית, מתייקים אותה, אפילו לא צריך לענות לכל אחד.
חנה פסובסקי: אנחנו לא יכולים לדעת מראש אם זה משמעותי או לא בלי שנקרא את התיק.
אופיר פינס-פז: אז תקראו את התיק.
חנה פסובסקי: לקרוא תיק זה לא עניין של מה בכך.
אופיר פינס-פז: אם יהיו פרקליטים צמודי תיק אז אולי יהיה יותר קל.
מרים רוזנטל: יכול להיות שכוונת המחוקק הייתה באמת לעשות את זה מאד מינימליסטי, זה כמו שאתה קורא ספר, הסופר רצה להכניס משהו אחד והקורא ראה משהו אחר.
מרים רוזנטל: אני יוצאת מתוך הנחה שהפרוש שיינתן הוא כזה שתוך זמן לא רב יהיה שכשכותבים, צריך לענות.
מרים רוזנטל: יש את חוק הנמקות שאנחנו חייבים לענות ולא יעזור.
מרים רוזנטל: אני לא צריכה לכתוב את כל ההנמקות שלי אבל לפחות שקבלתי ודחיתי, לפחות את המינימום הזה.
מרים רוזנטל: אם זה רק לדחות זה לא נורא, השאלה אם צריך לעשות עוד פעולות.
מרים רוזנטל: אני מסכימה שההיערכות לא התחילה, אני לא יודעת אם לא התחילה, אני שומעת גופים אחרים - - -
אופיר פינס-פז: ההיערכות לא החלה, זה ברור לגמרי.
אמנון רובינשטיין: היועץ המשפטי לממשלה טלפן אלי ואמר לי שהחוק נפלא ושהוא מוציא הנחיות, יומיים לאחר קבלת החוק הוא טלפן אלי ואמר לי שהחוק יוצא מהכלל והוא ייעל את עבודת הפרקליטות והוא מוציא הנחיות לביצוע.
מרים רוזנטל: יש הנחיות, ועברנו עליהם, הבעיה שלי, ואני מכירה את זה ממשרדי ממשלה שונים, משרד המשפטים התחיל להיערך, הרי כסף אין לו, אז הוא הולך לאבא הגדול והאבא הגדול אומר צריך, אבל אין.
אופיר פינס-פז: למה לא נתתם כסף?
דניאל לימור: אין מקורות.
אופיר פינס-פז: יש פה חוק.
אופיר פינס-פז: אתה חייב לתקצב חוק.
אופיר פינס-פז: מה היה כתוב כתחילה.
דורית ואג: ספטמבר 2001.
אופיר פינס-פז: כמה כסף היה כתוב שהחוק עולה?
אמנון רובינשטיין: הייתה שם טעות היה כתוב 2.2 מיליארד.
מרים רוזנטל: אז לפחות רבע, משהו.
אמנון רובינשטיין: זו הייתה בדיחה פנימית.
שלמה שוהם: נוגה ענתבי כתבה ביוזמתה שזה 2.2 מיליארד שקל.
אמנון רובינשטיין: היא לא עשתה את זה בזדון.
אופיר פינס-פז: לא בזדון, כך יצא לה החשבון.
גדעון בן דוד: אני חייב לומר שיש עלויות גם לסנגוריה ציבורית שאני כרגע לא יודע - -
אופיר פינס-פז: זה לא כל כך משנה כי יש להם גירעונות עוד מקודם.
דניאל לימור: אנחנו מבקשים הארכה של תחילת החוק באופן רשמי לשנת תקציב אחת ל - 1.1.2003 שנוכל להיערך לזה בצורה הכי טובה.
דורית ואג: אתם רוצים ספטמבר, לא יולי.
דניאל לימור: יהיה קשה מאד להחיל את החוק הזה בשנת 2002, אנחנו מבקשים להחל אותו ב- 1.1.2003.
מרים רוזנטל: כל הזמן זה הולך כך, אנחנו דוחים והם לא נותנים.
אמנון רובינשטיין: אולי שזה ינוסה בפרקליטות אחת.
אופיר פינס-פז: אולי יתאפשר פעם אחת תביעה ייצוגית נגד שר האוצר שהוא לא מיישם חוקים.
אופיר פינס-פז: אפשר לעשות דבר כזה?
אמנון רובינשטיין: לא כחבר כנסת.
אופיר פינס-פז: כחבר כנסת, אני רוצה להגיש תלונה למשטרה נגד שר האוצר שהוא לא ממלא את החוק.
לבנת משיח: לא משנה מה שכל אחד חושב על החוק זה, החוק הזה התקבל ויש לקיימו, זה העמדה של משרד המשפטים על כל פנים.
לבנת משיח: יחד עם זאת מוכרחים לתת את הכלים להיערכות- - -
אופיר פינס-פז: מתי הוא צריך להיכנס לתוקף?
לבנת משיח: סוף החודש הזה, 28 ביולי.
שלמה שוהם: עשרה ימים לפני תחילת התוקף, שנה שלמה לא באו אלינו, עכשיו מבקשים.
לבנת משיח: נעשו הליכים, מההליכים אלה לא יצא דבר כדי לנסות להיערך כמו שצריך.
לבנת משיח: אבל היערכות מינימלית אנחנו צריכים להבטיח לדבר הזה.
לבנת משיח: אם לא תסכימו לשנה שלמה, לפחות תתנו עד התקציב הבא, שזה ייכנס לתוך התקציב הבא היערכות הדרושה לצורך החוק הזה.
לבנת משיח: אנחנו רוצים לקיים את החוק הזה ולא להפר אותו כי ברור לנו שברגע זה אין לנו את האמצעים לקיום החוק, לא משנה מה שקרה, זה המצב כרגע, ואנחנו לא רוצים להיות במצב של הפרת החוק.
לבנת משיח: לכן אנחנו מבקשים לפחות מינימום של תקופה כדי שאכן ייעשו הדברים שנדרשים על פי החוק כי צריך לקיים את החוק לאחר שהתקבל.
מרים רוזנטל: יש כבר היערכות תקציבית של משרד המשפטים, אז שהאוצר יהיה בסדר.
אופיר פינס-פז: אני רוצה לשאול את משרד האוצר שתי שאלות, האחת, אם הוועדה תסכים לדחיית תחילת החוק ל- 1.1.2002, שזו נדיבות חסרת תקדים, אתם מתחייבים לתקצב את החוק הזה?
אופיר פינס-פז: אני גם לא דורש את ה- 32 מיליון, אם הייתי רפרנט באוצר לא הייתי מתקצב את זה בסכומים האלה.
אופיר פינס-פז: האם אתם מתחייבים לתקצב את המשרד בחוק הזה?
אופיר פינס-פז: השאלה השניה היא אם אתם מתחייבים לא להכניס אותו לחוק ההסדרים.
אופיר פינס-פז: אם לא תהיינה לי שתי תשובות חיוביות על שתי השאלות האלה, אני לא רואה שאני דוחה ליום אחד את תחילת החוק ותתחילו ליישם אותו בראשון לאוגוסט.
דניאל לימור: אני לא יכול לענות על השלה הזה, אני צריך להתייעץ.
אופיר פינס-פז: תתייעץ, בינתיים אנחנו לא מאשרים את הצעת החוק.
דורית ואג: הוא יכול להתייעץ טלפונית ולחזור אלינו.
אופיר פינס-פז: אז תתייעץ ותחזור אלינו.
דניאל לימור: לגבי שנת 2001, אין מקורות ומשרד האוצר לא התחייב לתקצב את החוק הזה כי אין כסף כרגע.
דניאל לימור: לגבי 2002, גם כן אי אפשר לתת התחייבות ונראה מה יהיה ב- 2002.
אופיר פינס-פז: אי אפשר לתת התחייבות?
דניאל לימור: לגבי העלאה או אי העלאה לחוק ההסדרים, גם אי אפשר לתת התחייבות שלא יעלו את זה.
אופיר פינס-פז: אם כך החוק נכנס לתוקף, אני דוחה את ההצעה.
מרים רוזנטל: יש לנו הצעת פשרה.
אופיר פינס-פז: למה שאני אעשה פשרה?
לבנת משיח: יש לנו הצעה נוספת.
מרים רוזנטל: חשבנו שאנחנו בכל אופן מתכוונים ברצינות למלא אחר החוק ואנחנו לא רוצים לעשות בעיות וגם לא רוצים להגיע לבג"צים, זה גם לא יעלה על הדעת.
מרים רוזנטל: חשבנו שאם נעשה כמו שהצעת, ניסוי ראשוני לראות באמת כמה זה יעלה, לצמצם את זה בשלב זה עד ינואר על תיקי פשע חמור, 10 שנים ומעלה.