GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר פינס-פז: עבירות פשע הן עבירות שאני מצפה שיהיה בהן טיפול יסודי ואצלי יש קושי עם המעבר למרות שהוא כבר קיים, בוודאי שיש קושי עם כל הקשור לסגירת תיקים.
אופיר פינס-פז: אבל אם כבר אומרים שנלך למצב הזה כדי לסגור את הפער בין המצב המעשי לבין המצב המשפטי, וגם כדי להקל על העומס – אני מאוד רוצה להקל על העומס אצל היועץ המשפטי לממשלה, אצל המשנים ואצל פרקליטת המדינה כי כל ענין העררים הופך להיות דבר אובססיבי – אז לפחות שזה יהיה בהתניות.
אופיר פינס-פז: א.
אופיר פינס-פז: ענין הוראת השעה צריך להיות אבל לא לשבע שנים אלא לשלוש-ארבע שנים.
אופיר פינס-פז: אם נצטרך להאריך אותה נאריך.
אופיר פינס-פז: אני מבקש מן המשטרה לשקול את השינוי המבני שאנחנו מציעים.
אופיר פינס-פז: בשלב זה אנחנו לא מציעים שום דבר מרחיק לכת.
אופיר פינס-פז: לפני שמעבירים את הכול למשרד המשפטים אפשר להחליט שיש במשטרת ישראל אגף חקירות ואגף תביעות.
אופיר פינס-פז: זו החלטה לא קלה אבל גם לא כל כך קשה.
אופיר פינס-פז: זה מחייב דיון אצל מפכ"ל המשטרה, אולי אצל השר לבטחון פנים, אולי גם אצל שר האוצר כי בשוליים יש לזה השלכות תקציביות אבל לא היסטריות.
אופיר פינס-פז: אם זה נכון צריך לבצע את זה, אם זה לא נכון – זה לא נכון.
אופיר פינס-פז: אני לא מציע לעשות את זה בשביל מראית עין, אם זו רק מראית עין אל תעשה כלום.
ניצב משה מזרחי: הרעיונות שאתם מעלים אתם לא מבצעים אותם כשינויים אמיתיים.
ניצב משה מזרחי: לא אמרתי שמראית עין לא חשובה.
ניצב משה מזרחי: הייתי תובע משטרתי ומימי לא הפריעו לי בשיקול הדעת ולא עולה על הדעת שזה יקרה.
ניצב משה מזרחי: אני שואל: עם הסכנות של התערבות הירארכית האם התגברת עליהן בזה שאתה מקים אגף נפרד כפוף מפכ"ל במשטרת ישראל?
ניצב משה מזרחי: הרעיון הוא לקחת את זה בכלל מהגוף החוקר ולהוציא אותו החוצה.
אופיר פינס-פז: מר שילה, תיארת את הקושי שיש במעבר הזה.
אופיר פינס-פז: אני מסכים אתך, זה ענין מסובך מבחינה ארגונית, פסיכולוגית, כספית.
אופיר פינס-פז: אף אחד לא יכול לשכנע אותי שלנתק את התביעה המשטרתית מאגף החקירות ולהקים אגף תביעות זו פרוצדורה דומה.
אופיר פינס-פז: זו לא פרוצדורה דומה, לא קרובה, היא הרבה יותר קלה לביצוע אם מקבלים את ההחלטה.
אופיר פינס-פז: מר מזרחי, זה שאף אחד לא ניסה להתערב בשיקול דעתך נובע מזה שכנראה אין רצון להתערב וגם כי הוכחת שאתה אדם עצמאי וקשוח וכבר עמדת בדברים יותר קשים.
אופיר פינס-פז: אני לא בטוח שכולם מודעים לדברים.
אופיר פינס-פז: אם היום הייתי שר לבטחון פנים הייתי אומר שזה נכון מכל זווית ראייה שאגף החקירות יהיה אגף החקירות, ואגף התביעות יהיה אגף תביעות ועד שזה יעבור לפרקליטות יהיה ביניהם קשר כמו שיש קשר בין ראשי אגפים אחרים.
אופיר פינס-פז: אני לא רואה בזה בעיה.
אופיר פינס-פז: מצד אחר אם השינוי הזה יתרחש לנו, כמחוקקים, יהיה יותר קל ללכת למהלכים שאנחנו רחוקים מלהיות שלמים אתם כי אנחנו יודעים שיש לנו מנגנונים שמבטיחים שהענין הוא זמני יחסית, ושהדברים מתבצעים בהפרדה מכסימלית אפשרית במסגרת ארגונית אחת.
אופיר פינס-פז: אנחנו לא נצביע היום אבל נצביע בקרוב, אני מבטיח למשרד המשפטים שלא אמשוך את הענין.
אופיר פינס-פז: אני מבקש ממך, ניצב מזרחי, שתעלה את הבקשה שלי בדרג הבכיר בשיחה בינך לבין מפכ"ל המשטרה.
אופיר פינס-פז: אני מבקש התייחסות של הדרג המשטרתי ואם אפשר לעשות זאת עם השר לבטחון פנים.
אופיר פינס-פז: אני לא יודע אם אנחנו נעשה את זה בדרג פוליטי, או שאתם תעשו את זה.
אופיר פינס-פז: אני מבקש התייחסות עקרונית לסוגיה שהעליתי.
אופיר פינס-פז: נחזיר את החוק הזה להצבעות בעוד עשרה ימים או שבועיים.
אופיר פינס-פז: אגב, אם המשטרה תבוא ותגיד: אנחנו בעד הענין אבל תנו לנו להוביל אותו ברמה הניהולית ואל תכניסו את זה לחוק אקבל את זה, זה עדיף בעיניי, אבל שאדע שהמשטרה מוכנה ללכת לכיוון כזה בהחלטה שלה.
ניצב משה מזרחי: אני מבקש לבחון את זה לעומק ולתת לנו מספיק זמן.
ניצב משה מזרחי: יש החלטה עקרונית להפריד את התביעה מהמשטרה, אני מדבר על עוד שמונה שנים.
אופיר פינס-פז: אני מדבר על החלטה פנים-משטרתית.
ניצב משה מזרחי: שבועיים זה לא מספיק.
ניצב משה מזרחי: כדי לבחון את זה ברצינות צריך להקים ועדה שתבדוק את כל ההיבטים ותביא אותנו למסקנה האם זה נכון, נבון ואם מנצחים.
ניצב משה מזרחי: אני לא מדבר על ועדה בסגנון הוועדות "המהוללות", אני רוצה רק קצת יותר מאשר שבועיים, חודש או חודש וחצי.
ניצב משה מזרחי: זה לא קשור לחוק.
אופיר פינס-פז: ניצב משה מזרחי, אחרי שאתה משוחח ברמה הראשונית עם מפכ"ל המשטרה אני מבקש שתטלפן אלי ותגיד לי: המפכ"ל ואני בהתייעצות של שנינו על הסף לא הולכים לענין הזה, או על הסף מוכנים לבדוק את זה בצורה יסודית.
אופיר פינס-פז: כך יש לי אינדיקציה איפה המשטרה עומדת.
אופיר פינס-פז: אז נראה איך אנחנו עושים את הדברים.
אופיר פינס-פז: בסדר?
יוסף לפיד: בינתיים הרגנו את החקיקה.
אופיר פינס-פז: אני מתחייב שאני אסיים את החקיקה לכאן או לשם לפני יציאת הכנסת לפגרה.
דורית ואג: יש רק שלושה שבועות.
שאול יהלום: אם עדיין ליועץ המשפטי שלנו יש רעיונות נוספים לעיגון כדי שיזרזו את הענין אפשר להגיש אותם.
יוסף לפיד: אם ניצב מזרחי יגיד לך שהוא מתייחס לזה בחיוב, אתה תדחה את זה?
אופיר פינס-פז: אם המשטרה הולכת לעשות את זה אני מעדיף שהיא תעשה את זה לא תחת חוק אלא תחת החלטות ארגוניות ומינהליות.
אופיר פינס-פז: שינוי ארגוני כזה לא רצוי לעשות בחוק אבל נתייעץ, אני לא אחליט לבד, אביא את זה לפה לחברי הוועדה ונחליט.
אופיר פינס-פז: בכל מקרה אני מביא את זה בחזרה לפני יציאתנו לפגרה.
אופיר פינס-פז: אנחנו דנים היום בדין וחשבון לשנת 2000 על פעולות האכיפה והפיקוח של רשם מאגרי מידע במשרד המשפטים.
אופיר פינס-פז: הרשמת נמצאת כאן, ויושב-ראש המועצה הציבורית להגנת הפרטיות, עורך-הדין חיים קלוגמן, נמצא כאן.
אופיר פינס-פז: על-פי חוק אנחנו לא חייבים לקיים דיון בדוח, ולמרות זאת חשבתי שראוי לקיים דיון, משום שאני סבור שעניין הגנת הפרטיות הוא נושא שגם הכנסת צריכה לדחוף ולהביא למודעות בעניינו, והכנסת צריכה גם לפקח על הכלים שהמדינה מעמידה לטובת יישום חוק הגנת הפרטיות, שהוא פועל יוצא של חוק-יסוד.
אופיר פינס-פז: מתי חוקק חוק הגנת הפרטיות?
יוספה טפירו: 1981.
אופיר פינס-פז: ברגע שיש חוק-יסוד, הוא נותן לעניין הזה יותר תוקף.
אופיר פינס-פז: הייתי רוצה שתתייחסו ליחסי הגומלין בין המועצה לבין הרשמת.
אופיר פינס-פז: הרשמת כתבה את הדוח, המועצה הגישה לנו את הדוח.
אופיר פינס-פז: הוראת החוק קובעת שכך יהיו הדברים.
אופיר פינס-פז: מצד אחד, אני בהחלט מתרשם מהעבודה של המערכת בתחום הזה.
אופיר פינס-פז: מצד שני, לאחר שקראתי את הדוח אני חש שהעבודה באיזה מקום לא ב"פול ווליום".
אופיר פינס-פז: אם אני מסתכל, למשל, על נושא רישום מאגרי מידע, אני רואה ירידה.
אופיר פינס-פז: אם אני זוכר נכון יש בסך הכול 10,000 מאגרי מידע רשומים.
יוספה טפירו: נכון ל-1999.
אופיר פינס-פז: שמתי לב שבשנה האחרונה יש ירידה ברישום.
אופיר פינס-פז: ירידה, זה לא אומר שמיצינו את מאגרי המידע הקיימים.
חיים קלוגמן: להפך, הם הולכים ומתרבים.
אופיר פינס-פז: בעמוד 11 כתוב "מ-1 בנובמבר 1998, יום כניסתי לתפקיד, ועד 31 בדצמבר 1999 נוספו 2000.
אופיר פינס-פז: בשנת 2000, מה-1 בינואר עד 31 בדצמבר, נוספו 1,136, והיו לפני שנכנסתי לתפקיד 6,872".
אופיר פינס-פז: זאת אומרת, שאנחנו בירידה, לא בעלייה.
יוספה טפירו: ה-6,872 מתייחסים ל-20 שנה, ופה מדובר על שנתיים.
אופיר פינס-פז: אז, לא היה כלום, ועכשיו יש הרבה.
אופיר פינס-פז: אני מעלה נקודות שמחייבות התייחסות שלך.
אופיר פינס-פז: אני לא אומר שאין תשובות, אני מניח שיש לך תשובות.
אופיר פינס-פז: נדמה לי שבמקום אחר בדוח כתבת שפנית בערך ל-100,000 גורמים, שאמורים להיות להם מאגרי מידע.
אופיר פינס-פז: ובכן, הפוטנציאל רב וגדול, והמימוש קטן.
אופיר פינס-פז: בעיני, זה מדאיג, כי למעשה רוב מאגרי המידע במדינת ישראל היום לא רשומים.
אופיר פינס-פז: לא רק שהם לא רשומים, לפי קצב העבודה שאת מצביעה עליו, הם גם לא יהיו רשומים בעוד חמש שנים, בעוד עשר שנים.
אופיר פינס-פז: זו תופעה מדאיגה שחייבים להתייחס אליה.
אופיר פינס-פז: הגשת דוח לגבי האכיפה, נושאים שטיפלת, צורות הטיפול השונות.
אופיר פינס-פז: כתב לי דותן רוסו מהמ.מ.מ, שיש לך בסך הכול שני פקחים.
אופיר פינס-פז: זו כמעט הטעיה של הציבור.
אופיר פינס-פז: הכנסת מחוקקת, הממשלה מקימה, ממנה רשמת, שיש לה אגף, שיש לה מעמד סטטוטורי, יש מועצה ציבורית, ובסוף האוכפים הם שני אנשים.
אופיר פינס-פז: זה צחוק מהעבודה.
אופיר פינס-פז: אני לא אומר מי עושה צחוק מהעבודה, יכול להיות שמשרד האוצר עושה צחוק מהעבודה, יכול להיות שמשרד המשפטים עושה צחוק מהעבודה, אני לא נכנס למי עושה מה, אני רק אומר שזה מצב בלתי-סביר ובלתי-נסבל, בתחום כל כך חשוב - אם אנחנו מחליטים שהתחום הזה חשוב.
אופיר פינס-פז: אם התחום הזה לא חשוב, נחליט שהוא לא חשוב, ולא נקים מערכת, נבטל את החוק, נבטל את התפקיד - כאשר אנחנו מחליטים שהוא חשוב, להעמיד לטובת העניין שני מפקחים זה לעשות צחוק מהעבודה, ופער עצום בין מה שאנחנו אומרים ברמה הוורבלית לבין מה שאנחנו עושים ברמה המעשית.
אופיר פינס-פז: זה דבר שלא מתקבל על הדעת.
אופיר פינס-פז: הייתי רוצה שבדברי הפתיחה שלך, יוספה טפירו, תתייחסי לחוק נתוני אשראי, כי אני מגלה שאת מגלה מידה לא מבוטלת של חוסר שביעות רצון מתהליך החקיקה ומצביעה על הבעייתיות שלו מבחינת תפקידך, מבחינת שמירה על הגנת הפרטיות.
אופיר פינס-פז: התחולל ויכוח מאוד קשה במשרד המשפטים, שלא הייתי ער לו, סביב החוק הזה.
חיים קלוגמן: גם במועצה.
אופיר פינס-פז: התרשמתי משיחה עם בכירים במשרד המשפטים, שהתנהל ויכוח קשה מאוד, וחלק גדול מאוד מהדרג המקצועי במשרד המשפטים, אם לא רובו, התנגד לקטעים בחוק, למרות זאת, נקבעה בסופו של דבר עמדה שונה.
אופיר פינס-פז: אני כמובן ארצה שתרחיבי בסוגיה הזאת.
אופיר פינס-פז: אתמול ביקשתי לא להצביע בוועדה המשותפת לוועדת החוקה ולוועדת כלכלה בעניין הזה, כדי שתהיה לנו הזדמנות לקיים דיון אתך, לפני שאנחנו הולכים להצבעות שיתקיימו בשבוע הבא בוועדה המשותפת.
אופיר פינס-פז: דבר נוסף שמעניין אותי הוא עניין הטלפונים הסלולריים.
אופיר פינס-פז: אני חושב שזה דבר מאוד בעייתי, שפוגע בצנעת הפרט, שאפשר לדעת על אדם, בכל רגע נתון, דרך הפלאפון שלו, היכן הוא נמצא.
אופיר פינס-פז: אם יש חקירת משטרה, שמקבלת אישור מבית-משפט, מקובל עלי, אם המשטרה הולכת לבית-משפט ומבקשת נתונים לגבי פלוני אלמוני, היכן הוא נמצא, כי היא חוקרת תיק, זה בסדר גמור, אבל יעלה על הדעת שחברת טלפונים סלולרית יכולה לעשות שימוש פרוץ במעגל המידע שלה, ולמסור איפה כל אחד מאתנו היה במשך כל שעות היום?
חיים קלוגמן: יש לזה תאום, האיתורן.
אופיר פינס-פז: מובן שאני מברך על התלונות שהגשתם למשטרה, כי נתקלתי בהרבה מאוד פקידים בשירות הציבורי, שיש להם סמכויות, שלא עושים שימוש מקסימלי בסמכויות שיש להם.
אופיר פינס-פז: לא פעם יש לי ויכוח עם מבקר המדינה, שכותב דוחות מאוד חמורים, ובסוף אני שואל אותו, "עם מה הלכת ליועץ המשפטי לממשלה להורות על חקירת משטרה?
אופיר פינס-פז: " - מכל הדוח, שום דבר.
אופיר פינס-פז: זה לא נראה לי סביר.
אופיר פינס-פז: העובדה שהלכת עם שלושה מקרים למשטרה, זה דבר חשוב.
יוספה טפירו: ארבעה מקרים.
אופיר פינס-פז: כל דבר שיש בו חשד לפלילים צריך לברר, ולא אנחנו נברר, אלא הגורם המוסמך צריך לברר.
אופיר פינס-פז: לבית-המשפט העליון, למי שאיננו יודע, יש עמדה מאוד ברורה ומאוד חד-משמעית בכל מה שקשור להגנה על פרטיות.
אופיר פינס-פז: נתקלתי בזה באופן אישי, גם בוועדת הבחירות המרכזית, בראשותו של השופט חשין, שדרש מכל נציגי המפלגות לשמור מכל משמר את מאגרי המידע שאנחנו מקבלים.
אופיר פינס-פז: העמדות שלו בעניין הזה היו חד-משמעיות וחריפות, והוא גם אמר שזו עמדת שופטי בית-המשפט העליון, כשהדברים מגיעים בפניהם.
אופיר פינס-פז: לכן הנורמה היא להגן על הפרטיות מכל משמר ובצורה מאוד קפדנית.
אופיר פינס-פז: זה הכלל, וכשרוצים את היוצא מהכלל, צריך בדחילו וברחימו, ובסייגים, אבל הכלל זה שמירה על הפרטיות, והפרטיות במדינת ישראל היא הפקר.
אופיר פינס-פז: לכן חשבתי שנכון לקיים את הדיון, למרות שלא היתה חובה לקיים את הדיון.
אופיר פינס-פז: אני מצטער שהדיון לא מתקיים עם הרבה חברי כנסת, אני מקווה שיצטרפו בהמשך, אבל חברי הכנסת נחשפו לדוח שלך, קיבלו אותו, העיתונות נחשפה לדוח, ואני מקווה שנפיק מהישיבה הזאת את המרב.
חיים קלוגמן: כמי שמלווה את הנושא הזה מתחילתו, וגם כמי שעסק בניסוח החוק, אני רוצה לציין לטובה את הרוח שהבאת בפתח דבריך.
חיים קלוגמן: לחוק הזה היו ימים טובים בשנות ה-80, כשחברי הכנסת גילו את אותה רוח שאתה הבעת היום.
חיים קלוגמן: לצערנו, כנראה בגלל עניינים יותר חשובים שמעיקים על עם ישראל, הנושא של הגנת הפרטיות נדחק לתחתית סולם העדיפויות, ואני חושב שזאת אחת השגיאות הגדולות שאנחנו עושים, משום שזו פגיעה באיכות החיים שאנחנו מצפים לה במדינה הזאת.
חיים קלוגמן: אנחנו צריכים להיות מודעים לזה שלאזרח הישראלי יש זכות להגן לא רק על המעיל שלו, כשהוא נקרע, או על הזרוע שלו כשהיא נפצעת, או על שמו הטוב כנגד דברי דיבה, אלא גם כאשר יש דברים שמאוד כואבים לו, והוא מאוד רוצה שהם יהיו נתונים רק לעצמו.
חיים קלוגמן: אם אנחנו את זה לא נבין, אני חושב שאנחנו נפגע קשה מאוד באיכות החיים.
חיים קלוגמן: תתפלאו לשמוע כמה סוערים אנשים על דבר שטותי כמו גיל שמתגלה.
חיים קלוגמן: הסתבר שיש מקרים שהגיעו לטיפול פסיכיאטרי בעקבות שטות כזאת, שלנו נראית כשטות.
חיים קלוגמן: יש דברים שאנשים, בתחומים מסוימים, רוצים לשמור לעצמם.
חיים קלוגמן: זכותם לשמור לעצמם את מצבם הבריאותי, איזה סוגי מחלות יש להם, זה לא דבר שצריך להיחשף לכול.
חיים קלוגמן: ראינו רק לאחרונה באיזו מידה הרכילות, ולא העניין הציבורי, לאור נושא של זמרת מסוימת, על ראש שמחתנו, בעיתונות, בתקשורת וכן הלאה.
חיים קלוגמן: אותו דבר אפילו כשמדובר באדם שהוא לכאורה דמות ציבורית.
חיים קלוגמן: לא תמיד כל הדברים שחושפים עליו, ושהם ענייניו האישיים הם בכלל בעניין הציבורי להיחשף.
חיים קלוגמן: הנושא הזה הוא עד כדי כך חשוב, שאם, למשל, לא היו לנו ההגנות שעשינו מאז 1981, והיינו מהמדינות הראשונות בנושא הזה, היום, יכולתי עוד לשבת פה, לקחת פרופיל על כל אחד מאתנו שיושב פה, לקבוע עם מי הוא יצא לחוץ-לארץ ולכמה זמן, לאיזה מלונות בארץ הוא נסע, מה הפרופיל הרפואי שלו בצבא, באיזה קורסים הוא נכשל.
חיים קלוגמן: רבותי, כל זה נמצא, זה זמין.
חיים קלוגמן: אנחנו רק מונעים את זה באמצעות החוק, באמצעות הרשמת, באמצעות הדברים הקיימים היום.
חיים קלוגמן: יכולנו להפוך את האח הגדול היום בצורה הכי פשוטה, הכי קלה, לכלי לניגוח מטעמים אישיים, מטעמים פוליטיים ומכל טעם אחר.
חיים קלוגמן: אם מישהו מתחרה בך באיזה מקום, אתה יכול, אם יש לך כסף, לתאר אותו בפרופיל הכי מגעיל והכי פוגע שאתה רוצה, אם אתה מעונין לעשות את זה, כי הכול זמין.
חיים קלוגמן: יש מפתח קטן, היום המפתח הזה הוא בדרך כלל מספר הזיהוי, ועם המפתח הזה אתה יכול לעשות הצלבות בין מאגרים שונים ואתה יכול לחשוף את האדם עירום כביום היוולדו.
חיים קלוגמן: לכן, אני חוזר ואומר, שאני מאוד שמח על הגישה השונה, שלפחות היושב-ראש היום פתח בה, כי היו באמת שנים שהנושא הזה לא עניין את הוועדה.
חיים קלוגמן: בעוד שבשנות ה-80, כפי שאמרתי, הנושא הזה עלה על סדר-היום של הוועדה הזאת, לא פעם אחת, לא פעמיים, ובצורה מאוד רצינית.
חיים קלוגמן: כאשר הבאנו, למשל, את החוק לוועדה הזאת, התנתה חברת הכנסת דאז, שולמית אלוני, את הדבר בכך שנוסיף את הפרק על מאגרי מידע - צריך להגיד לזכותה שהיא צפתה את המפלצת הזאת שצומחת לנו פה - והוספנו אותו כאן, בוועדה הזאת.
חיים קלוגמן: פרק ד' הוסף בוועדה.
חיים קלוגמן: הוא היה פרק מהיר, אבל מסתבר שהוא עשה את שלו, והקים אגב גם את המוסד של רשם מאגרי מידע.
חיים קלוגמן: לשאלה המתבקשת, מה עניינה של המועצה הוולונטרית פה.
חיים קלוגמן: במשרד המשפטים סברנו, חמש שנים אחרי תחילתו של החוק, בדיוק לנוכח הדברים שאמרת ולנוכח העובדה שזה לא בראש סולם העדיפות של הגורמים הרשמיים, שיש צורך להקים מועצה ציבורית שתייצג את הציבור, שהוא המעוניין המרכזי בנושא.
חיים קלוגמן: זה לא מעניין, לא את הפוליטיקאים ולא את הפקידים ולא את המשרדים, זה מעניין את הציבור, זה מעניין כל אחד מאתנו שפעם אחת נתקבל בנושא בקטע שלו, ואז זה מאוד מעניין אותו, אז הוא ממש משתולל.
חיים קלוגמן: הוקמה מועצה ציבורית בנושא הזה, שבה מיוצגת האקדמיה, מיוצגת התקשורת, מיוצגים אנשי מחשב.
חיים קלוגמן: מהאקדמיה יש לנו בקטע הזה גם משפטנים שעוסקים בנושא ומתמצאים בו, ותפקידה של המועצה נקבע לייעץ לשר המשפטים בנושאים האלה.
אופיר פינס-פז: הוא גם ממנה אותה.
חיים קלוגמן: הוא גם ממנה אותה.
חיים קלוגמן: הנציגים מתחלפים כל הזמן.
חיים קלוגמן: המועצה בהחלט לא פוליטית, אם כי כל שר תורם, פחות או יותר, איזה איש או שניים בקדנציה שלו.
חיים קלוגמן: המועצה פועלת כגוף מדריך ומנחה את רשם מאגרי המידע, והמועצה, מבחינה זו, מקיימת יחסים טובים מאוד עם הרשמת.
חיים קלוגמן: תפקיד נוסף הוא להתוות קווים מנחים להבטחת מאגרי המידע, ואת זה עושה המועצה.
חיים קלוגמן: היא הוציאה חוברת בנושא הזה, שנפוצה מאוד בשוק, כי זה נושא מאוד מורכב ומסובך.
חיים קלוגמן: הדבר האחרון הוא הקטע הסטטוטורי שהוועדה הזאת עצמה הטילה, להביא בפני ועדת החוקה את התייחסויותיה לגבי הדוח השנתי של הרשם.
חיים קלוגמן: ההסבר הוא פשוט מאוד, להביא את דבר הציבור באמצעות המועצה גם לוועדת החוקה, משום שוועדת החוקה באמת לא יכולה לעסוק בזה במשך כל התקופה.
חיים קלוגמן: לגבי הדוח עצמו.
חיים קלוגמן: כפי שראיתם, אנחנו מציינים שהשנה הזאת היא שנת מהפך, ורואים את זה גם בדוח.
חיים קלוגמן: חלה תזוזה לטובה, לאחר תקופה ארוכה, שגם מטעמים אישיים של רשמת קודמת, היתה בעייתית.
חיים קלוגמן: סוף כל סוף הנושא התחיל לזוז.
אופיר פינס-פז: כמה זמן את בתפקיד.
יוספה טפירו: שנתיים וחצי.
חיים קלוגמן: הוועדה הזאת אישרה את תקנות הגנת הפרטיות (אגרות), שאיכשהו באות להקנות אמצעים להרחבת מספר המפקחים, והתחיל גיוס והכשרה של חוקרים למערך הפיקוח.
חיים קלוגמן: אבל, באמת, אוי לאותו פיקוח, כפי שאמרת.
חיים קלוגמן: תפסת את השור בקרניו, אנחנו מדברים היום על שני מפקחים בלבד.
חיים קלוגמן: וכל מילה שאמרת הייתי חותם עליה כמועצה: או שתסגרו את הבאסטה או שתפעילו פיקוח בעל משמעות.
אופיר פינס-פז: אני ניהלתי כמה מערכות בחיים שלי, ואתה מבין שאם אתה רוצה לנהל תחום כזה ויש לך שני מפקחים, זה לעשות צחוק מהעבודה.
שלמה שהם: כאשר אתם אומרים תזוזה, זה לא תזוזה בעובדה שמצלמים נפגעים ומצלמים פצועים ברחוב, זו לא תזוזה בדברים הכואבים שעליהם דיברת, אלא יש תזוזה אחת ויחידה, בנושא של מאגרי מידע.
חיים קלוגמן: נכון.
שלמה שהם: זה פותר את הבעיה?
חיים קלוגמן: לא.
חיים קלוגמן: אני חושב שהדברים סוכמו על-ידי היושב-ראש בצורה הטובה ביותר, והמצב עגום מאוד.
אופיר פינס-פז: אני רוצה לאפשר ליוספה טפירו הרשמת להציג את הדוח.
יוספה טפירו: אני חייבת להצטרף לאמירה של חיים קלוגמן, אנחנו מחזקים את ידיך ומברכים אותך ושמחים לשמוע את הגישה ששיקפת כאן וביטאת בצורה חד-משמעית, שהנורמה ושלטון החוק והמדיניות של המחוקק היא כן לתת לחוק הזה את מלוא עוצמתו ומלוא יישומו ואת מלוא הגיבוי, ומבחינה זאת קיבלנו מתנה שלא צפינו לה בדיון הזה.
יוספה טפירו: תודה רבה, יישר כוח, ואני מקווה שהדברים גם יתבטאו הלכה למעשה.
יוספה טפירו: אני רוצה לעבור לנושא הפיקוח, שעלה כאן.
יוספה טפירו: בשנה האחרונה חתמה הוועדה הזאת על צו הפיקוח, ומכוחו ניתן להקים כדין את יחידת הפיקוח.
יוספה טפירו: בבואי ליחידה הזאת, הפיקוח לא היה בתוקף.
יוספה טפירו: למרות שההוראה המחייבת להקים אותו היתה בתוקף, לא נעשה בה שום דבר.
יוספה טפירו: הצו נכנס לתוקף רק בתחילת שנת 2000.
יוספה טפירו: ברגע שנכנס הצו לתוקף, התחלנו לעשות עבודה מאוד רצינית של בניית יחידת פיקוח, כשהבעיה היא שקיימת מחלוקת משפטית, כנראה גלובלית, במשרד המשפטים, לגבי השאלה אם אפשר לגייס פקחים שאינם עובדי מדינה ולתת להם סמכויות סטטוטוריות.
אופיר פינס-פז: למה שלא יהיו עובדי מדינה?
יוספה טפירו: משום שעובדי המדינה לא יכולים לקבל תקנים.
יוספה טפירו: וכן, החוק דורש שהמפקחים של רשם מאגרי המידע צריכים להיות מקצועיים ומקצוענים, הדרישה היא שכל מפקח יהיה בעל הכשרה מתאימה, גם בתחום המחשוב וגם בתחום הבטחת מידע.
יוספה טפירו: אלה שני תנאים למילוי הסף של כישורי פיקוח.
אופיר פינס-פז: אלה שני המפקחים שהיום עובדים אצלך.
יוספה טפירו: יש רק אחד.
יוספה טפירו: אחד הלך, כי הציעו לו בחברה אחרת משכורת פי עשרה ממה שהמדינה משלמת.
אופיר פינס-פז: קונים אותם?
יוספה טפירו: הייתי מנסחת את זה אחרת, הבעיה שהמדינה נמצאת בה כיום, והיא צריכה להתמודד אתה, שהיא לא יכולה בשום פנים ואופן, במשאביה, להתחרות עם התגמול שנותן, במיוחד סקטור ההיי-טק.
אופיר פינס-פז: אני מבקש שנוציא מכתב לנציב שירות המדינה, עם העתקים לשר המשפטים ולמנכ"ל משרד המשפטים, שמגדיר בדיוק את הבעיה, את חוסר שביעות רצונה של הוועדה מהתגמול בנושא הזה, שיש שני מפקחים, עכשיו יש מפקח אחד, ואם נמשיך כך, לא יהיה אף מפקח, ואולי גם לא תהיה רשמת.
אופיר פינס-פז: אני מבקש להוציא מכתב מסודר שלי אליו.
שלמה שהם: אחרי שקובעים אגרה, אפשר מכספי האגרה להחזיק לא מפקח אחד ולא שניים, אלא הרבה יותר מזה, וכך הוצג הדבר בוועדה, שרוצים את האגרה למימון העניין הזה.
דורית ואג: הם רוצים אגרה ייעודית ולוקחים את הכסף למקום אחר.
יוספה טפירו: חייבים לקבל חוות-דעת מהיועץ המשפטי לממשלה או מאיש מוסמך אחר, שייתן לנו את האפשרות לעשות יחידה ב-Outsourcing.
ירון הרמן: למה צריך את נציב שירות המדינה?
יוספה טפירו: נציב שירות המדינה עובד מול תקנים, מול דרגות ומול תקציב שמגביל אותו.
אופיר פינס-פז: דורית ואג, תוציאי העתק גם ליועץ המשפטי לממשלה.
יוספה טפירו: דיברת לגבי נושא הרישום.
יוספה טפירו: לגבי הרישום אני רוצה להפנות את תשומת לבך לעמוד 11 בדוח שלי, ואני אתן לכם סקירה קטנה על הנתונים, והמספרים מדברים בעד עצמם.
יוספה טפירו: עד תחילת נובמבר 1998, יום היכנסי לתפקיד, והחל מ-1981, יום היכנס החוק לתוקף, מצאתי מאגר שרשומים בו 6,872 מאגרים, כאשר לא אכפת לי להגיד לכם שחלקם כבר מאגרים מתים, חלקם נמצאים עדיין בסטטוס של בקשה בגלל בעיות שהיו בתקופה שקדמה לי וחלקם קיימים, את חלקם צריך לפנות מחדש ולעדכן אותם, אולי הם שינו מטרה, אולי הם שינו שימוש וכן הלאה, כך שה-6,872, נכון לסוף שנת 1998, הם תוצר מקסימלי של 20 שנות אכיפת חוק הגנת הפרטיות, עניין חובת הרישום.
יוספה טפירו: מ-1998 ועד 1999, במסגרת מבצע של מרשם, שאני יזמתי בצורה מאוד קלה ופשוטה, שכרתי סטודנטים, פתחתי "דפי-זהב", הושבתי אותם עם החוברות, והלכנו סקטור-סקטור, כיסינו את כל ירושלים.
אופיר פינס-פז: מאגרי המידע של המפלגות רשומים?
יוספה טפירו: כן.
יוספה טפירו: במסגרת אותו מבצע הייתי צריכה גם להיאבק על כל תשלום שעת סטודנט, הייתי צריכה לנהל משא-ומתן, וכל פעם הקטינו לי את המכסה, ובסך הכול זאת עבודה שחורה ומפרכת.
יוספה טפירו: והצלחנו, בצורה כזאת, לגייס 2,063 רישומים נוספים.
יוספה טפירו: בשנה הבאה נוספו 1,136 מאגרים.
יוספה טפירו: סך הכול בשנתיים וחצי יש לנו למעשה כ-3,000 מאגרים רשומים, שזה 50% מהמאגרים שנרשמו במשך 20 שנים.
יוספה טפירו: אנחנו רשמנו, בדרכים לא דרכים, במשך שנתיים.
אופיר פינס-פז: יש שתי דרכים להסתכל על זה, האחת, שזה תוספת של 50%, אבל מול ה-100,000 מאגרים שאת אומרת שיש בשוק - - -
יוספה טפירו: אני כבר מתייחסת אליהם.
אופיר פינס-פז: אני מעריך שעשית מאמץ הרבה יותר גדול מאשר היה ב-20 השנים הקודמות, אבל עניין מאגרי המידע מתפתח בקצב יותר גדול.
יוספה טפירו: בשנת 2000 יצאנו למבצע ראשוני מסוגו, מכל בחינה, ועשינו פנייה ציבורית, ענקית, ל-100,000 נמענים.
יוספה טפירו: כתוצאה מהמבצע הזה, שעדיין לא נגמר, נרשמו בפועל עוד כ-4,000 מאגרים, ובצנרת נמצאות 15,000 בקשות לרישום מאגרים, שהתקבלו אצלי בכתב בלשכתי.
אופיר פינס-פז: כל זה לא בדוח.
יוספה טפירו: נכון, כי זה שייך ל-2001, ואני נותנת דוח על שנת 2000.
יוספה טפירו: אני נמצאת היום במצב שאני יכולה לומר, שיש לי סיבה אמיתית ונכונה להאמין ולצפות שעד סוף שנת 2001 אני אהיה במצב שאני כמעט אכפיל את הכמות, ואני אהיה קרובה ל-20,000 מאגרים.
יוספה טפירו: נדמה לי שתוצאה כזאת היא לא תוצאה שמתיישבת עם ירידה ברישום, אלא נהפוך הוא, ועוד היד נטויה, לא אמרנו נואש מהמבצע הזה.
יוספה טפירו: אנחנו ממשיכים כרגע בפיילוט של ניסיונות ותזכורות כדי לקבל עוד איזה 20,000 מאגרים של סקטורים שהם אקס-מטריה, שבהם בעלי מאגרים חייבים ברישום.
יוספה טפירו: מבחינת כמות הנרשמים אני בהחלט אופטימית, ונעשה המיטב שניתן לעשות.
יוספה טפירו: נושא נוסף הוא חוק נתוני אשראי.
יוספה טפירו: כאן אני מזמינה את הוועדה לפתוח את הדוח בעמ' 5, חוק נתוני אשראי.
יוספה טפירו: ניסיתי לנסח את הפסקה בצורה כזאת, שמראש הכנסתי את הגנת הפרטיות כפרמטר שצריך לשכלל בין שני פרמטרים נוספים, לא פחות חשובים, שהם אותו אינטרס כלכלי שיש בפיתוח ובפתיחת שוק האשראי, וכן, ההגנה על חובות אבודים.
יוספה טפירו: מה שביקשתי, שהחוק הזה ייתן מענה, לא רק לאינטרס הכלכלי, שלמעשה לשמו הוא נועד, ומטרתו היא קדושה וחשובה לא פחות מאשר הגנת הפרטיות.
יוספה טפירו: אבל ביקשתי שלא נשכח את הגנת הפרטיות.
יוספה טפירו: ואכן, כאשר אנחנו יורדים לרמת פרטים בחוק נתוני אשראי, נחה דעתי שחוק נתוני אשראי, אומנם מתנה על חוק הגנת הפרטיות, במובן זה שהוא שולל את הזכות הזאת מאותו אדם שמושך שקים ללא כיסוי, שלא מקיים את התחייבויותיו.
יוספה טפירו: וכאן יש גישה אחידה והשקפה אחידה של משרד המשפטים.
יוספה טפירו: המסר של החוק הזה למעשה הוא, שאדם כזה איננו ראוי, לא ניתן לו להתכסות תחת המטרייה של הגנה הפרטיות, שלא לשמה היא ניתנה, ובכך להמשיך במעלליו ולהוליך שולל ספקים ואנשים.
יוספה טפירו: כולנו מכירים את הסיפורים, מכירים את הטרגדיות, גם האישיות וגם העסקיות, שקרו בעקבות הנושא של שקים חוזרים, או אי-עמידה בהחזר תשלומים.
יוספה טפירו: זה למעשה מה שנמצא בחוק.
חיים קלוגמן: היא קצת עדינה בנושא הזה, והמועצה התייחסה בצורה קצת יותר חריפה לעניין.
אופיר פינס-פז: יוספה טפירו, כשאמרת שהשתתפתם בתהליכי החקיקה, אני לא יודע אם ראית את הנוסח האחרון, כפי שהוא נמצא היום בוועדה המשותפת, האם נחה דעתך בכל מה שקשור לצנעת הפרט לנוכח הצעת החוק, כפי שהיא הולכת להיות מוצבעת בשבוע הבא?
יוספה טפירו: אופיר פינס, הכנתי שיעורי בית ובאתי עם הנוסח החדש של אתמול.
יוספה טפירו: מירקרתי את ההוראות הרלוונטיות, בדקתי הוראה-הוראה, והתוצאה היא שנחה דעתי, שבחוק הזה קיים האיזון הנכון והראוי עם אותו מידע כלכלי שלפני החוק לא ניתן היה לאסוף - אני אתייחס רגע לסעיף 15, שמגדיר את המידע השלילי, כי ראיתי שהסעיף הזה למעשה מחולק לשתי קטגוריות עיקריות.
יוספה טפירו: הקטגוריה הראשונה היא קטגוריה של מידע, שגם בלי החוק הזה היתה פתוחה לעיון הציבור ונחלת הכלל, הנושא של שקים של מוגבלים חמורים, הנושא של פסקי-דין.
חיים קלוגמן: הבעיה המרכזית היא הבעיה של נתונים חיוביים.
יוספה טפירו: נלך מהקל אל הכבד.
יוספה טפירו: הויכוח מההתחלה היה על הכול.
יוספה טפירו: כששואלים אותי את השאלה, האם נחה דעתי, כרשמת, שאכן האיזונים והבלמים והצרכים נעשו בחוק, אני חייבת להתייחס להכול, גם למידע השלילי וגם למידע החיובי, כי שני אלה נמצאים כמקשה אחת בחוק הזה, ושני אלה למעשה ייאספו, ונקווה שזה באמת יסתיים בשני אלה.
יוספה טפירו: מעבר לנתונים שממילא היו ידועים וניתן היה לגשת אליהם ולאסוף אותם ולדעת אותם כדין, יש עוד ארבע פסקאות שמאפשרות לקבל נתונים מתאגידים פיננסיים, שמשליכות על מצבו של חייב מול נושה, במיוחד אם זה בנק או מוסד בנקאי גדול או מוסד כספי גדול, ובכל חלופה כזאת ניתנת לחייב אופציה לשלם את החוב, פעם תוך 45 ימים, פעם תוך 90 ימים, ולצאת לחלוטין מתחום של סעיף 15, וממילא בדוח הוא לא יופיע.
יוספה טפירו: העובדה שהמחוקק נותן לכל חייב את האפשרות לשלם את החוב, לתקן את הנזק, ונותן לו גם זמן סביר, ולמעלה מסביר, לעשות זאת, מקהה במידה רבה מאוד, אם לא בכלל, את העוקץ שיש בעצם במידע.
שלמה שהם: אדם שאין לו כסף לשלם אומר:
שלמה שהם: אני לא רוצה ששמי יהיה בחוץ.
שלמה שהם: זה שאומרים לו "עכשיו אתה יכול לשלם", ואין לו כסף לשלם, זה פותר את הבעיה ששמו יתנוסס בראש חוצות?
יוספה טפירו: אנחנו לא מדברים בדיוק על אותו דבר, צריך לדייק.
יוספה טפירו: אם לדייק, הטוב ביותר הוא לצטט מהחוק.
יוספה טפירו: "נתונים בדבר פשיטת רגל" - יכולנו לדעת ולקבל בלי החוק הזה, ולכן החוק הזה לא כרסם בשום זכות לפרטיות.