GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אביטל בגין: עד עכשיו הסכומים פורסמו בשקל חדש בשנים האחרונות כשכתוב "שקל", וחוק מטבע השקל החדש לא הופך את המילה "שקל" ל"שקל חדש", ולכן צריך לעשות את התיקון ולהוסיף "שקל חדש".
אפרת רוזן: אני אקריא את הקראת התקנות: תקנות סדר הדין (פיצויים בשל מעצר או מאסר) (תיקון), התשס"ח-2007 בתוקף סמכותי לפי סעיף 38 לחוק סדר הדין הפלילי [סמכויות אכיפה – מעצרים], התשנ"ו-1996, סעיף 80 לחוק העונשין וסעיף 108 לחוק בתי המשפט ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: תיקון תקנה 10 1.
אפרת רוזן: בתקנה 10(ב) לתקנות סדר הדין הפלילי (פיצויים בשל מעצר או מאסר), התשמ"ב-1982, במקום "לשקל הקרוב", יבוא "לשקל החדש הקרוב".
יצחק לוי: אין התנגדות.
יצחק לוי: אנחנו מאשרים את התקנה.
מנחם בן-ששון: למה- - -
יצחק לוי: צריך לעשות חוק.
אפרת רוזן: חוק המטבע החדש אמור להסדיר את רוב המקרים.
אביטל בגין: - - - יש סכום, יראו אותו כסכום שקל חדש, הוא לא מחליף את המילים.
אביטל בגין: בדקתי, וזה רק בעוד שלושה מקומות.
יצחק לוי: הייתם מביאים את כל השלושה היום.
מנחם בן-ששון: היא פליליסטית, מה היא יכולה לעשות?
מנחם בן-ששון: תאר לך לאן נגיע.
יצחק לוי: עוד נצטרך לשבת בפברואר בשביל שקל חדש.
יצחק לוי: תקנות הסנגוריה הציבורית (תיקון), התשס"ט-2008 אישור התקנות
יצחק לוי: תקנות הסנגוריה הציבורית.
ענבל רובינשטיין: במסגרת ניהול משפט פלילי הסנגוריה צריכה להיעזר במומחים שונים, בחוקרים פרטיים כדי לתת ייצוג הולם.
ענבל רובינשטיין: המומחים שלנו נדרשים גם לצורך יצירת ועדות הגנה, ובעיקר כדי לערער על חוות דעת של מומחי - - -, מומחי מז"פ, מומחי המכון לרפואה משפטית, מומחים מטעם הפסיכיאטר המחוזי וכיוצא באלה.
ענבל רובינשטיין: הם מייעצים לנו, נותנים חוות דעת, ומגיעים להעיד בבתי המשפט.
ענבל רובינשטיין: פסיקת השכר שלהם היא בסמכות הסנגור המחוזי, ואם זה מגיע לבדיקות מסוימות זה בסמכות הסנגור הארצי.
ענבל רובינשטיין: הבעיה היא שמאז תוקנו התקנות בשנת 96' השכר לא עודכן.
ענבל רובינשטיין: זה בניגוד למשל, לתעריף שכר הטרחה של סנגורים חיצוניים אצלנו שמעודכן בכל שנה צמוד למדד.
ענבל רובינשטיין: לכן ביקשנו אחרי 12.5 שנים שהתעריפים יעודכנו, ואכן הם הוצמדו למדד.
ענבל רובינשטיין: עשינו את זה בצורה סלקטיבית, לא את הכול הצמדנו באופן מלא- -
יצחק לוי: יש 7, ויש 7א.
יצחק לוי: 7א זאת ההצמדה ו-7 זה שינוי התעריפים.
אפרת רוזן: תיקון תקנה 7 מעדכן את התעריפים עצמם, ו-7א זה על בסיס מנגנון של הצמדות.
ענבל רובינשטיין: זה מנגנון הצמדה קבוע כדי שלא נצטרך להעסיק את הבית הזה.
ענבל רובינשטיין: יש כאן תוספת חדשה לתוספת שכר למומחה רפואי בשל המצוקה הגדולה ברופאים שמוכנים לעבוד בתעריפים שלנו לאור פסק דין של המשפט העליון וחוות דעת של פרקליטות המדינה שחובה להעלות דווקא את שכר הרופאים.
יצחק לוי: יש הערות על התקנות?
ענבל רובינשטיין: יש הערה לשונית – אני לא מבינה למה כתוב "יפורטו" ולא "פורטו".
יצחק לוי: אז נגיע לזה בנוסח.
מנחם בן-ששון: רק שאלת אגב:
מנחם בן-ששון: בזמנו התחלנו לטפל בשכר שלכם ושל כל מיני גופים אחרים במשרד המשפטים, וזה נתקע.
אפרת רוזן: שכר בלעדי של סנגורים חיצוניים?
מנחם בן-ששון: היה דיון שנתקע בוועדה, מכיוון שמשרד המשפטים משך את התקנות או משהו כזה.
מנחם בן-ששון: אני הייתי שמח לקבל דין וחשבון קצר במשפט אחד.
מנחם בן-ששון: זה אחד הדיונים שהממשלה משכה אותו בוועדה, ואני הייתי רוצה שזה יישאר רשום.
מנחם בן-ששון: אדוני היושב ראש זוכר.
ענבל רובינשטיין: בתקופת עידוד הצמיחה משרד האוצר קיצץ בשכרם של עובדי המגזר הציבורי ובמקביל קוצצו גם 10% בשכרם של הסנגורים הציבוריים החיצוניים.
ענבל רובינשטיין: זה היה בהוראת שעה לשנתיים או לשנתיים וחצי.
ענבל רובינשטיין: עם תום הוראת השעה ואף על פי שלגבי עובדי ציבור רגילים הדברים חזרו למסלולם ביקש משרד האוצר בכל זאת להמשיך ולקצץ 10%.
ענבל רובינשטיין: אנחנו הסכמנו ל-5%, והממשלה ל-5%.
ענבל רובינשטיין: בצדק הממשלה משכה את ההצעה שהייתה לא נכונה.
ענבל רובינשטיין: היות שזאת הייתה הוראת שעה שלא הוארכה התעריף חזר לקדמותו.
יצחק לוי: זאת משיכה לטובה.
מנחם בן-ששון: זאת משיכה לטובה.
ענבל רובינשטיין: אני זוכרת את הדיון הזה.
מנחם בן-ששון: גם את זה אנחנו זוכרים.
ענבל רובינשטיין: במשך השנים ועדת חוקה לא אפשרה הרבה מאוד קיצוצים בשכר הטרחה של הסנגורים הציבוריים.
ענבל רובינשטיין: בחלק מהפעמים זה היה בהתנגדות של הסנגוריה הציבורית- -
מנחם בן-ששון: אני מוכרח לומר שאני לא הייתי מודע לעבודה שלכם עד אשר הגעתי לוועדת חוקה, וככל שהתקדם הזמן נוכחתי בכך שאתם פנינה יקרה לא רק בעבודה הציבורית שלכם, אלא גם בעבודת החקיקה.
מנחם בן-ששון: דווקא מכיוון שאתם יכולים להיות אידך גיסא בראש שקט, הרבה פעמים חסרה לנו.
מנחם בן-ששון: טוב לנו שאתם פה.
ענבל רובינשטיין: היום באנו במשלחת כפולה כי חשבנו שזאת הזדמנות אחרונה או כמעט אחרונה שלנו להודות לשלושתכם- -
מנחם בן-ששון: אנחנו באנו שלושתנו כדי להגיד לכם אותו דבר.
ענבל רובינשטיין: גם לרב יצחק לוי שהוא חבר יקר במסדר הכבוד של הסנגוריה הציבורית- -
מנחם בן-ששון: בכל מסדר.
ענבל רובינשטיין: - - הוא כבר הרבה שנים, ואדוני בקדנציה האחרונה; וגם ליועצת המשפטית.
ענבל רובינשטיין: אני מבינה שגם את עוזבת אותנו.
יצחק לוי: שהיא גם חברה יקרה.
ענבל רובינשטיין: אבל היא תהיה עכשיו בצד השני.
אפרת רוזן: ועדיין נותרת חברה.
מנחם בן-ששון: אלמלא הייתה הולכת לפרקליטות הייתי אומר שאפשר להעלות אותה למעלת סנגוריה ציבורית.
גיל שפירא: להפך, זה רק שלב בדרך אלינו.
גיל שפירא: אנחנו פשוט בקצה.
ענבל רובינשטיין: כל המצטיינים של הפרקליטות בסוף מגיעים לסנגוריה.
יצחק לוי: כן, אדוני.
רביב מייזל: אני מההסתדרות הרפואית, והעניין שלי הוא בשכר רופאים- -
מנחם בן-ששון: קיבלתם המון כסף השבוע.
רביב מייזל: כן, קיבלנו המון כסף השבוע.
רביב מייזל: רופאי המדינה קיבלו כבר חודש שעבר.
רביב מייזל: קופת חולים כללית מקבלים כעת.
רביב מייזל: אני אקדים ואומר שהתקנות הן ראויות וטובות, וצריך לעדכן, ואנחנו תומכים בהן במאה אחוז.
רביב מייזל: דבר אחד אני לא מבין, ואני רוצה להעלות אותו כאן:
רביב מייזל: מדוע יש הבדלים בין שכר הבטלה או השכר שמקבלים הרופאים המומחים בין אם משתמשים בשירותים שלהם במסגרת הסנגוריה הציבורית ובין אם הם נותנים חוות דעת במשפט פלילי, לפי תקנות סד"פ, או במשפט אזרחי, לפי תקנות סד"א.
רביב מייזל: הסכומים הם שונים בכל אחד מההליכים האלה, ולטעמי צריך לאחד בין הסכומים.
רביב מייזל: הרי המהות היא לפצות על משהו.
רביב מייזל: לכן אני לא רואה סיבה להבדל.
רביב מייזל: התקנות צריכות לעבור, והן חשובות, אבל צריך לאחד בעניין הזה ולתקן גם את הסכומים שמנויים היום בתקנות סד"פ וגם בתקנות סד"א.
מנחם בן-ששון: לי יש הסבר לזה.
ענבל רובינשטיין: תקנות סד"פ אלה תקנות שלא משתמשים בהם, כי אחרי הקמת הסנגוריה הציבורית - - -.
ענבל רובינשטיין: אם הם באים מטעם המדינה הם מקבלים את כספם מהמדינה שלא באמצעות התקנות האלה.
אפרת רוזן: עשינו בדיקת רוחב לגבי שכר טרחה של עדים מומחים.
אפרת רוזן: אמנם זה שיפור לעומת המצב הקיים, אבל עדיין אנחנו רחוקים מלהגיע לשכר הראוי והנכון בהקשר הזה.
יצחק לוי: מנחם, רצית לומר משהו?
מנחם בן-ששון: אני מקבל את הרעיון שלך לאחד את זה כלפי מטה, ואחרי זה נסביר את זה.
מנחם בן-ששון: אבל חשבתי שיש לי הסבר להבדל.
מנחם בן-ששון: זה לא רק שכר בטלה.
מנחם בן-ששון: נניח שהוא נתן חוות דעת שגויה, ואחרי זה הוא חשוף למשהו או לתביעה אחרת אם הוא נותן חוות דעת שגויה במשפט פלילי לעומת משפט אזרחי.
מנחם בן-ששון: לכן כגודל האחריות- -
יצחק לוי: לדלג על השכר.
מנחם בן-ששון: - - כך גודל השכר.
מנחם בן-ששון: אבל אם החבר רוצה שנאחד לחומרה, נתחיל עם איחוד כלפי מטה, ואחרי כן נשאל את עצמנו ממה זה נבע.
יצחק לוי: אני לא חושב שהוא לא התכוון לזה, ולכן אני מציע שלא נתעכב על זה.
מנחם בן-ששון: אז נקבל את התקנות כמות שהן.
רביב מייזל: הכוונה לא הייתה לסכל את התקנות האלה.
יצחק לוי: גם אין בכוחך לסכל אותן, הן תקנות טובות.
אפרת רוזן: התקנות האלה נמצאות בסמכות של ועדת חוקה לאשר, לפי חוק הסנגוריה.
אפרת רוזן: שאר התקנות לא בהכרח מגיעות לאישור ועדת חוקה.
יצחק לוי: פתרנו את הבעיה.
אפרת רוזן: הקראת התקנות: סעיף 1 עד 1(2)(ה).
ענבל רובינשטיין: למה זה "יפורטו" ולא "שפורטו" או "המפורטים"?
אפרת רוזן: זה נוסח שהגיע מהמשרד; זה יכול להיות שפורטו.
אפרת רוזן: אני מציעה להחזיר לנסחית חקיקת המשנה.
מנחם בן-ששון: הערה נכונה.
יצחק לוי: אולי הנסחית יכולה לטעות.
אפרת רוזן: זה מגיע בכל מקרה לנסחית.
אפרת רוזן: בתקנת משנה (ד) הוספה הדרישה שזה "מנימוקים מיוחדים שיירשמו", שלא היה בעבר בתקנה הזאת.
אפרת רוזן: אבל בתקנת משנה (ה) יש רק "מנימוקים מיוחדים".
אפרת רוזן: אני מניחה שזאת השמטה מקרית, ובשניהם זה "מנימוקים מיוחדים שיירשמו".
אפרת רוזן: אבל אני לא רואה את ההבחנה.
ענבל רובינשטיין: פה זה גם לפי אמות מידה שיפורטו בהנחיות, ושם אין, כי שם זה כאילו יותר חריג.
אפרת רוזן: ואז לא רוצים שזה יהיה "שיירשמו"?
ענבל רובינשטיין: "מנימוקים מיוחדים שיירשמו" זה נחשב בחקיקה הפלילית למשהו יותר חיצוני מ"נימוקים מיוחדים".
אפרת רוזן: המשך הקראה: פסקה 1(2).
אפרת רוזן: פסקה 3 זה שכר לחוקר באישור הסנגור הציבורי הארצי.
אפרת רוזן: המשך הקראה: פסקה 1(3).
אפרת רוזן: זה תיקון תקנה 7.
יצחק לוי: התקציב של הסנגור הציבורי הוא תקציב סגור?
ענבל רובינשטיין: לא, זה מתוך כלל התקציב שלנו.
אפרת רוזן: המשך הקראה: תקנה 2 – "עדכון סכומים"- -
יצחק לוי: זאת פעם ראשונה שאנחנו מעדכנים או שמכניסים לתקנות סעיף עדכון?
ענבל רובינשטיין: זה מועתק מסעיף העדכון של התעריף של הסנגורים הציבוריים.
יצחק לוי: ולגבי המומחים זאת הפעם הראשונה.
ענבל רובינשטיין: כן.
אפרת רוזן: המשך הקראה: תקנה 2 עד תקנה 3.
יצחק לוי: למה 30 ימים ולא מיד עם פרסומם?
ענבל רובינשטיין: במילא עד הפרסום עובר זמן.
אפרת רוזן: לא צריך לכתוב סעיף תחילה.
ענבל רובינשטיין: - - -
אפרת רוזן: אז אנחנו מוחקים את סעיף 3.
יצחק לוי: אנחנו מאשרים את התקנות.
יצחק לוי: בהזדמנות זאת אני רוצה לומר לסנגוריה הציבורית שתמיד הייתה הנאה מרובה וגם ערך מוסף עצום לדיונים כאן.
יצחק לוי: אני בכל אופן, מאוד אהבתי את דרך העבודה שלכם ואת התרומה שלכם.
יצחק לוי: האמת היא שהיו שנים שהייתי קשור יותר עם סנגור ציבורי אחר, שלצערנו הרב, לא נמצא אתנו.
יצחק לוי: הוא עבד הרבה עם הוועדה הזאת - -
מנחם בן-ששון: וינר?
יצחק לוי: היינו אפילו קרובים בצד של העבודה עם הרבה סימפטיה והרבה הערכה הדדית.
ענבל רובינשטיין: הוועדה אפילו קיימה ישיבה לזכרו.
יצחק לוי: נכון, הוא היה שותף גדול.
יצחק לוי: דווקא סמוך מאוד להסתלקותו היה לנו קשר.
ענבל רובינשטיין: הוא הביא לך את הסרט.
יצחק לוי: הוא הביא לי סרט בנוגע למאגר ה-DNA, והלכנו לבקר יחד איתו במטה הארצי.
יצחק לוי: הוא זיכרון שכדאי להזכיר בהזדמנות זאת, אבל באופן כללי, הסנגוריה הציבורית עושה עבודה מצוינת.
יצחק לוי: אני לא יודע אם ניפגש שוב בענייני עבודה- -
מנחם בן-ששון: בעניין הזה אני רוצה להגיד מילה אישית.
מנחם בן-ששון: אמרתי אותה קודם, אבל יש משפט שהיה חסר שם: לעומת הרב לוי שהוא מופת למחוקק יש עוד כמה בבית שהם טובים, אבל לא טובים כמותו, לפי דעתי.
מנחם בן-ששון: הוא המוביל.
מנחם בן-ששון: אני הרי לא מגיע מתחום החקיקה וגם לא מתחום הידע שאתם עוסקים בו, ואני חייב לכם תודות כמו שאני חייב לייעוץ המשפטי פה; הייעוץ המשפטי עשה לילות כימים כדי להכין אותי לדיונים.
מנחם בן-ששון: אתם צריכים לראות את הודעות הדואר האלקטרוני שהייתי מקבל מאפרת – לא יום ולא לילה.
מנחם בן-ששון: אני חייב לכם תודה על כך.
מנחם בן-ששון: איך אומרים?
מנחם בן-ששון: "הלומד מחברו אפילו אות אחת חייב להגיד לו, מורי, רבי ואלופי".
מנחם בן-ששון: כך דוד מתייחס לאחיתופל.
מנחם בן-ששון: במקרה הזה זה לא אחיתופל.
מנחם בן-ששון: הצעת אחיתופל הראשונה, דרך אגב, הייתה לא רעה.
מנחם בן-ששון: מעבר לכך, דיברתי על הנוכחות שלכם בוועדה, אבל יש לי חוב אישי לכם על כך שהייתה לכם סבלנות ללמד ולהשקיע את הזמן.
מנחם בן-ששון: ניפגש ברחוב, תגידו לי שלום.
יצחק לוי: תדעו לכם שאפרת היא עובדת יוצאת דופן גם מבחינת המסירות, גם מבחינת הידע והחוכמה, מבחינת הנעימות.
מנחם בן-ששון: זאת הגנטיקה.
מנחם בן-ששון: מי שמכיר את המשפחה שלה, יודע.
יצחק לוי: אנחנו מברכים את אפרת בהרבה הצלחה בהמשך דרכה.
אפרת רוזן: אני עדיין נותרת חברת הסנגוריה הציבורית.
ענבל רובינשטיין: אפילו בפרקליטות יש לנו חברים.
ענבל רובינשטיין: חלק מחברינו הטובים ביותר בפרקליטות.
ענבל רובינשטיין: פרופ' בן ששון בטח יודע, כי הוא לא כל-כך הרבה שנים חבר כנסת, אבל מאוד אוהבים "לקטר" על הכנסת שלנו ועל חברי הכנסת שלנו, זה לא סוד.
יצחק לוי: בעיקר בעונה הזאת.
ענבל רובינשטיין: לא, מאז ומתמיד.
ענבל רובינשטיין: אני תמיד מוצאת את עצמי מגנה בלהט על חברי הכנסת כי בוועדה הזאת גם בשנים האחרונות מאז שאדוני יושב ראש הוועדה, אבל גם בשנים הקודמות, נתקלנו באנשים שלא באים מהתחום הזה, ויש להם יכולת מדהימה לקלוט ולהבין במהירות דברים שמשפטנים טובים לא מצליחים לקלוט אחרי הרבה מאוד זמן; וגם הערכים, החריצות, הנחישות והעבודה הקשה.
ענבל רובינשטיין: כל אלה שמדברים על חברי הכנסת הבטלנים ואוכלי החינם וכיוצא בזה – אני חייבת להגיד שאנחנו מלאי הערכה לעבודת הוועדה הזאת.
יצחק לוי: מגיע לך התואר של סנגורית.
ענבל רובינשטיין: אני לא אומרת את זה מן השפה ולחוץ- -
מנחם בן-ששון: הוא אומר את זה בגלל התואר שלך, סנגורית ציבורית.
יצחק לוי: את מסנגרת עלינו.
ענבל רובינשטיין: הדברים הגיעו לשיאם בחקיקת חוק הנוער.
ענבל רובינשטיין: שם נושא הערכים- -
מנחם בן-ששון: זה הצוות לוי-רוזן.
יצחק לוי: לוי-רוזן-בן ששון.
ענבל רובינשטיין: זה התייצב גם מול משרד האוצר עם טענותיו הצודקות הרבה פעמים ומול הממשלה.
יצחק לוי: מבחינת הוועדה אני לא יודע, אבל מבחינת הפורום שיושב כאן, זאת הייתה גולת הכותרת של הוועדה בקדנציה הקודמת.
יצחק לוי: הוועדה עשתה עוד דברים גדולים וחשובים- -
ענבל רובינשטיין: זה ותיקון 49 שאנחנו מאוד גאים עליו – איסור הטלת עונש מאסר.
ענבל רובינשטיין: אם לי היו אומרים לפני 10 שנים שיהיה דבר כזה, זה היה נראה לי כמו חלום.
מנחם בן-ששון: או חובת ייצוג.
יצחק לוי: רבותיי, תודה רבה, כל טוב.
יצחק לוי: שלום לכולם.
יצחק לוי: אנחנו פותחים את הישיבה – ישיבת פגרה מיוחדת ויוצאת דופן.
יצחק לוי: אני שמח שהספקנו להביא את התקנות האלה, הן חשובות וזה עניין חשוב.
יצחק לוי: מי רוצה להציג את התקנות?
אפרת רוזן: אפשר להתחיל לקרוא.
דבי גילד-חיו: מכיוון שאני חייבת לצאת עוד מעט רציתי לבקש להגיד כמה דברי פרידה מיושב הראש, חבר הכנסת יצחק לוי.
דבי גילד-חיו: הופתעתי לראות שגם חבר הכנסת מנחם בן ששון נמצא היום.
מנחם בן-ששון: הוא אישר לי.
מנחם בן-ששון: זה קשרים של שנים, ניגוד אינטרסים, הוא היה המדריך שלי בתנועת הנוער.
מנחם בן-ששון: דבי גילד-חיו: אני רוצה בשם האגודה לזכויות האזרח ובשם לילה ובשמי באופן אישי, כי אנחנו עבדנו איתך הרבה, להודות ולברך על כל העבודה שלך בכנסת, אבל גם על זאת שעבדנו איתך.
מנחם בן-ששון: אין ספק שאתה איש מאוד הומני, מאוד רגיש לזכויות אדם, והייתה לנו המון עבודה משותפת.
מנחם בן-ששון: אנחנו מאוד מצטערים שאתה עוזב.
מנחם בן-ששון: הלוואי שהיו עוד הרבה אנשים כמוך בכנסת.
דבי גילד-חיו: משהו אחרון, מאוד נחמד – במקרה השבוע אחד החוקים שקידמנו יחד היה שלא יינתן מאסר כשבן אדם לא מיוצג, והשבוע בוטל מאסר כזה.
דבי גילד-חיו: זה היה נורא נחמד לקראת הישיבה.
דני גבע: בניגוד למה שהיה במהלך הדיונים אני רוצה לומר שאנחנו מצטרפים לדברי הדוברת ותומכים בהם בכל לב.
קריאה: זה צריך להירשם בדברי הימים של הכנסת.
יצחק לוי: לדעתי, הקשרים שלי איתכם עלו לי מחיר פוליטי לא קטן.
יצחק לוי: בחלק מהציבורים שאני מסתובב בהם אתם מצטיירים כאגודה לא כל-כך אוהדת ולא כל-כך משדרת לציבורים שאני מדבר עליהם.
יצחק לוי: אבל אני חושב שאתם עושים עבודה מצוינת; אני לא תמיד מסכים איתכם בכול, אבל בכל אופן אתם עושים עבודה מצוינת.
יצחק לוי: אתם ארגון מאוד מוסרי, מאוד ערכי ומאוד רציני.
יצחק לוי: היה לי עונג גדול לעבוד איתכם.
יצחק לוי: לא תמיד הסכמנו בכל דבר, אבל עשינו כמה דברים טובים יחד ב-20 השנים האחרונות.
יצחק לוי: לגבי השב"כ, אני מנוע מלדבר.
יצחק לוי: מה אני יכול לומר?
יצחק לוי: אצלנו גם לא כל כך אוהבים אתכם, לא יודע למה.
גבי פיסמן: אני רוצה להצטרף לדברי השבח והפרידה גם ממך וגם מיושב ראש הוועדה- -
יצחק לוי: גם מאפרת.
יצחק לוי: גבי פיסמן: ודאי מאפרת, אבל מאפרת אנחנו לא נפרדים באופן אישי, היא דווקא מצטרפת אלינו.
יצחק לוי: נהנינו מכל הדיונים בשנים הארוכות האלה.
יצחק לוי: חבל לנו.
יצחק לוי: אני רק רוצה לומר מילה לגבי העבודה בקדנציה האחרונה.
יצחק לוי: אני מאוד התפעלתי מיכולתו של היסטוריון להפוך למשפטן בשבועות מועטים.
יצחק לוי: הייתי לכל דיון מלא התפעלות גדולה.
יצחק לוי: לא שכל דיון הוא לא דיבר איתנו על מגילה עתיקה או על איזה גאון בבל או על איזו תקנה במרוקו – היו די הרבה, אבל התפיסה מאוד יוצאת דופן.
יצחק לוי: מנחם הוביל את הדברים בצורה בלתי רגילה, ואני מודה לו על שיתוף הפעולה.
יצחק לוי: הוא אפשר לי להוביל כמה נושאים, והחשוב ביותר בעיניי הוא חוק הנוער.
יצחק לוי: מנחם נתן לי להוביל אותו, ובשבילי זה היה דבר מאוד חשוב, אולי אפילו מין סיכום של העבודה שלי בכנסת.
יצחק לוי: זה היה חוק מאוד גדול וחשוב.
מנחם בן-ששון: אני רוצה להגיד משהו להגנתי.
מנחם בן-ששון: כשרבי עקיבא חוזר הביתה אחרי 40 שנה, ואשתו רוצה להגיד לו שלום כשהוא חוזר והופך להיות החכם הכי גדול ומוכר בישראל, אז אישה אחת נדחפת והתלמידים דוחפים אותה הצדה – רחל אשתו.
מנחם בן-ששון: אז לי יש יותר מאשר אישה שנייה בחיי: יש לי אישה אחת ראשונה, רעייתי, ויש לי הרבה אנשים ונשים – במקרה הזה רובם היו נשים – שהן השניות.
מנחם בן-ששון: אם הצלחתי לעשות משהו כאן זה רק בזכותן.
מנחם בן-ששון: אני אומר את זה בכל ישיבה, ואני חוזר ואומר: אין לכם מושג כמה הם השקיעו כדי שאני אגיע מוכן.
מנחם בן-ששון: מדובר בעשרות עמודים שאת חלקם קראתם ואת חלקם לא קראתם, ומדובר בישיבות הכנה.
מנחם בן-ששון: אם יש מראית עין שאני יודע משהו, זה ההישג שלהן, ואני חייב להם עולם תוכן חדש, לא ידעתי אותו קודם.
מנחם בן-ששון: כל מי שנמצא סביב השולחן נמצא במעגל השלישי.
מנחם בן-ששון: האזרח לא יודע את זה הרבה פעמים.
מנחם בן-ששון: אני ישבתי במקומות הללו, הייתי הנציג של האוניברסיטאות בכנסת, השפילו אותי, דרכו עליי, ואמרתי לאולמרט שביקש שאבוא לכנסת שאני לא רוצה לבוא.
מנחם בן-ששון: מקום רע.
מנחם בן-ששון: אז הוא אמר – עשה את זה אחרת.
מנחם בן-ששון: כנראה, אפשר אחרת, אבל זה מעבר לכך.
מנחם בן-ששון: התרומה שלכם בהצגת הדברים לכל אורך הדרך לא תסולא בפז.
מנחם בן-ששון: יושבים סביב שולחן ועדת חוקה נציגים שקוראים להם בלשון גסה "אינטרסנטים".
מנחם בן-ששון: זאת מילה יפה, לא מילה גסה.
מנחם בן-ששון: אנשים בני שכבת גיל אחת – חלקכם למד או בפקולטות למשפטים או בבתי הספר לעבודה סוציאלית, והיום זה בתי ספר למדיניות ציבורית – ופה פתאום אתם נפגשים בעמדות מקוטבות, וכולכם רוצים אותו דבר – את טובת החברה.
מנחם בן-ששון: היכולת שלכם לטעון מקצועית היא זו שמאפשרת לנו המחוקקים להפעיל בסוף את השכל הישר.
מנחם בן-ששון: יש הרבה חברי כנסת כאלה, אין כמו הרב לוי.
יצחק לוי: לא ציפיתי לסיום כזה.
מנחם בן-ששון: זה אני אומר לכם כי אני מכיר עכשיו 119 חוץ מזה שאני רואה כל בוקר כשאני מתגלח.
מנחם בן-ששון: הצוות המקצועי של ועדת חוקה – זה תופעה.
מנחם בן-ששון: אשרינו שזכינו לאנשים כמוכם ולאנשים מסביב.
מנחם בן-ששון: הציבור לא יודע את זה, לצערי.
מנחם בן-ששון: העיתונות שאולי אנחנו משתפים איתה פעולה, מכה בנו בשוליים של השוליים – אם ננשוך כלב, יפרסמו את זה, אם נעסוק בחוק חיסון נגד נשיכות כלבים זה לא יעניין.
יצחק לוי: המשטרה, בבקשה.
יצחק לוי: בואו נסיים את החלק הזה, ומי שרוצה לומר משהו, יאמר, כדי שנוכל להספיק את התקנות היום.
יצחק לוי: אם לא, נצטרך להאריך את הקדנציה.
מאיר ברקוביץ': חשבנו להגיד את הדברים כאן בסיום.
מאיר ברקוביץ': נראה לי שגם האגודה לזכויות האזרח לא תרצה לפספס הזדמנות שהיא והמשטרה אומרים אותו דבר, לכן חשוב להגיד את זה כאן.
מאיר ברקוביץ': גם אנחנו מציינים את הפרידה משלושה אנשים רציניים – כל השלושה שיושבים פה.
מאיר ברקוביץ': אני אתחיל לפי הוותק בכנסת: יושב ראש הוועדה, פרופ' בן-ששון הקשה עלינו המשטרה הרבה פעמים את החיים בהרבה נושאים שלא רואים אותם תמיד עין בעין בתחומים שונים.
מאיר ברקוביץ': אבל לדבר אחד אי אפשר היה שלא לשים לב; אנחנו לא אלה שנותנים ציונים, אבל אני שמסתובב פה 10 שנים בוועדות, וזאת רמת מוכנות לדיונים שלא הכרנו.
מאיר ברקוביץ': אין מסמך שהועבר ולא נקרא בקפידה.
מאיר ברקוביץ': בין אם הייתה הסכמה או לא הייתה הסכמה, הייתה עמדה, והיה לזה נימוק, ואפשר היה להתווכח ולהשמיע את העמדה.
מאיר ברקוביץ': מעבר לתיבול הישיבות בדברים אחרים למדנו מזה הרבה וסייע לנו רבות.
מאיר ברקוביץ': השנייה בוותק היא אפרת כי בחלקים מסוימים בתקופות מסוימות זה היה הסיוט שלנו פשוט.
מאיר ברקוביץ': אפרת יכלה לשבת בכזאת דקדקנות ויסודיות על הדברים, וידענו שאנחנו צריכים להתכונן פי 10.
מאיר ברקוביץ': הרבה פעמים חשבנו ששכחו מי פה יועץ משפטי ומי חבר כנסת, אבל בסופו של דבר עם ההיכרות והעבודה המשותפת כולנו למדנו שזה חייב אותנו להתמודד עם הדברים, כי אולי היו מוותרים על ההתמודדות פה והיינו מעדיפים להתמודד איתם במקומות אחרים.
מאיר ברקוביץ': התוצאות הן יותר טובות ויותר מקצועיות.
מאיר ברקוביץ': על השעות לא נרחיב את הדיבור; אנחנו היינו רגילים להיתקל בנושא חוק הנוער ב-00:00-23:00 בלילה, והיה מי שקרא את המיילים בשני הצדדים.
מאיר ברקוביץ': המון תודה.
מאיר ברקוביץ': אחרון חביב – הרב יצחק לוי.
מאיר ברקוביץ': אני מהתחום של הנוער, ובעיסוקים שקשורים לנוער זאת הייתה חוויה מדהימה.
מאיר ברקוביץ': לא תמיד היו הסכמות, אבל גם כשדעתנו לא התקבלה – לא רק בחוקים של ועדת חוקה, אלא גם בחוקים אחרים, ובוודאי גם פה בחוק הנוער שהיה מאוד מרכזי – אף פעם לא יצאנו בתחושה שמזלזלים בנו, שלא מקשיבים או שלא אכפת ממה שאנחנו אומרים.
מאיר ברקוביץ': יכול להיות שלא הצלחנו לשכנע אותו, ויכול להיות שהייתה סיבה למי שעשה את האיזונים לעשות את האיזונים כפי שהם נעשו.
מאיר ברקוביץ': מהדבר הזה למדנו הרבה.
מאיר ברקוביץ': גם מההערכה והכבוד שחלקו לך חברי הכנסת מכל סיעות הבית שהשתתפו בדיונים, זה לכבוד הנושאים שעסקת בהם וגם לכבוד הרבה דברים אחרים.
מאיר ברקוביץ': נראה לי, שזה לא מקרי שהחוק המרכזי שעסקת בו בכנסת הזאת היה חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול), שהיה צריך לראות את כל המגוון.
מאיר ברקוביץ': אחד הדברים שאתה מסיים איתם הוא חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים.
מאיר ברקוביץ': זה בדיוק מאפיין את שני הנושאים שהיית רגיש להם וקידמת אותם.
יעל גויסקי: אני לא הכנתי נאום, אני לא טובה בנאומים, אבל אני אומרת גם אישית כיעל וגם בשם לשכת עורכי הדין, שאני מסתכלת כאן על שלושת האנשים שאני לא יכולה לדמיין את ועדת חוקה בלעדיהם.
יצחק לוי: תדמייני, תדמייני.
מנחם בן-ששון: יש לך עוד חודש.
יעל גויסקי: יהיה לי מאוד קשה.
יעל גויסקי: מנחם, היכולת להכיל את כולנו – גם את לשכת עורכי הדין וגם את הגורמים שמנגד – היא לא פשוטה.
יעל גויסקי: עשית את זה נפלא עם כל הקושי ועם כל המחלוקות בדרך.
יעל גויסקי: אפרת, אין הרבה יועצות כמוך.
יעל גויסקי: בכלל, ועדת חוקה, מבחינת היועצים המשפטיים, זה תענוג לעבוד; תמיד מקבלים את כל המידע, תמיד מקבלים את הכול מוכן.
יעל גויסקי: זה נהדר גם לנו כמי שמגיע הנה.
יעל גויסקי: הרב לוי, אני באמת חושבת שאתה אחד הפרלמנטרים המצוינים שידעה המדינה.
יעל גויסקי: זה מאוד חבל לי.
יעל גויסקי: אני מקווה שעוד תשוב הנה באחד הימים.
דבי גילד-חיו: אנחנו בכל זאת חייבות חוב קצר.
דבי גילד-חיו: אני לא יכולה שלא להגיד מילה למנחם ולאפרת.
אפרת רוזן: זה שאני נכללת בין שניהם זה קצת מביך אותי.
מנחם בן-ששון: האגודה לזכויות האזרח צריכה הגנה.
מנחם בן-ששון: היא אומרת שהיא לא יכולה שלא לומר.
דבי גילד-חיו: אפרת, בכלל – אני לא יודעת איך נבוא לוועדה בלי אפרת.
דבי גילד-חיו: אין לי מילים.
דבי גילד-חיו: אנחנו עבדנו צמוד ובשיתוף פעולה כל הזמן, והיא מאוד תחסר לנו.
דבי גילד-חיו: אנחנו מאחלים לה הצלחה, שתהיה מאושרת בתפקיד הבא שהיא הולכת לעשות.
דבי גילד-חיו: עם מנחם היו לנו רגעים של שיתוף פעולה מאוד משמח וטוב וגם רגעים שהיו פחות משמחים בעבורנו.
דבי גילד-חיו: לא היה לנו קל; יחד עם זה הרגשנו שכל עמדה שלנו, כל נייר, כל דבר שאנחנו מגישים נשקל ונלמד, להבדיל ממקומות אחרים בכנסת עצמה שאנחנו מרגישים שאפילו מתייחסים בביטול – לא רק לעמדה שלנו, אלא בכלל מבחינת התנהלות הדברים.
דבי גילד-חיו: אין מה להשוות.
דבי גילד-חיו: מהבחינה הזאת אפשר רק לברך על זה, זה באמת יוצא דופן.
דבי גילד-חיו: הופתענו מאוד, הכול כל-כך מיידי- -
מנחם בן-ששון: שבאתי לישיבה היום?
דבי גילד-חיו: גם שבאת.
דבי גילד-חיו: אבל גם לקרוא שאתה לא ממשיך בתפקיד.
דבי גילד-חיו: אנחנו מצטערים להיפרד.
יעל גויסקי: אני רק רוצה להוסיף למנחם; בחוק נכסי - - - רבים עוד ידעו.
יעל גויסקי: אני מקווה שלא יקפיאו לנו אותו בקרוב.
יעל גויסקי: זה אחד הדברים שחבר כנסת לקח ציבור שלם והלך על החקיקה הזאת למרות כל הקשיים.
יעל גויסקי: המון תודה.
יצחק לוי: רבותיי, אנחנו לקראת סיום החלק הזה.
מנחם בן-ששון: חותני, עליו השלום, שהיה חבר בבית הזה יחד עם אבא של יצחק לוי, עליו השלום – שניהם היום מסתכלים עלינו מלמעלה, אולי גם בנחת – היה אומר, מה ההבדל בין אירוע כזה לבין לוויה?
מנחם בן-ששון: שכאן לפחות אחד מאמין אולי במה שאומרים.
יצחק לוי: היה סיפור שבעל מכולת ברחובות בזמנו היה חזן.
יצחק לוי: יום אחד בא אליו אחד, נתן לו 10 שקלים ואמר לו, תגיד "אל מלא רחמים" ונשכב על הרצפה.
יצחק לוי: הוא שאל אותו, מה אתה עושה, הוא אמר לו, אני רוצה לשמוע.
יצחק לוי: על כל פנים, אני מאוד מודה לכם על דבריכם החמים.
יצחק לוי: שיתוף הפעולה איתכם היה מצוין.
יצחק לוי: מדובר פה בגופים גדולים, הרבה מאוד אנשים במשך 20 שנה – משרד המשפטים, המשטרה, לשכת עורכי הדין, ותמיד היה מאוד נעים לעבוד גם מקצועית וגם עניינית.
יצחק לוי: חוץ מזה אני מאחל לכנסת שיקומו פרלמנטרים יותר טובים מאתנו.
יצחק לוי: אל תחשבו שזה המקסימום, צריך לשאוף לעוד.
אפרת רוזן: אני נשארת עובדת מדינה, אז אני רק אומר שזאת באמת הייתה זכות גדולה לעבוד איתכם וגם עם שניכם.
יצחק לוי: אתם זוכים באפרת.
אפרת רוזן: זה נשמע סיוט, אני לא יודעת אם זה רעיון טוב כל-כך.
אפרת רוזן: אבל טוב שאמרו תודה לפני התקנות.
יצחק לוי: קראי, בבקשה.
אפרת רוזן: זה דיון שני בתקנות הללו, ויש נושאים שכבר נסגרו, אז אני מציעה שנפנה לנקודות שנותרו במחלוקת.
אפרת רוזן: אני מפנה אתכם לסעיף 3 בתקנות.
גבי פיסמן: הערת נוסח קטנה לעניין המועד הקובע.
אפרת רוזן: ההגדרה של המועד הקובע - - - לקרוא את ההערה שהאגודה לזכויות האזרח העלתה בדיון הקודם שכיוון שאנחנו מדברים על תיקים סגורים, אין מקום לדבר על אדם כאילו הוא ביצע את העבירה, אפילו לצאת מנקודת הנחה רטורית כזאת, אלא צריך לדבר על חשדות באותו אדם.
גבי פיסמן: מאחר שאנחנו מתייחסים למועד האירוע נושא החקירה, חשבנו שנכון להוריד גם את המילה "חשד" בסיפא: "המועד הקובע יהיה מועד אירוע נושא החקירה, ולעניין מספר אירועים הנחקרים באותו תיק חקירה, מועד האירוע המאוחר".
אפרת רוזן: מה עם "המיוחסים לאותו אדם"?
גבי פיסמן: "אירועים המיוחסים לאותו אדם".
לילה מרגלית: "שיוחסו לאותו אדם".
אפרת רוזן: בסדר, נתקן.
אפרת רוזן: תקנה 3 – אנחנו נמצאים במסגרת הפרק של שיקול הדעת של הגורם המוסמך לבטל רישומים.
אפרת רוזן: יש פה שתי גרסאות: הגרסה הראשונה היא הגרסה שהוצעה בידי הממשלה, שלפיה אדם יכול לפנות בבקשה לביטול הרישום כשקריטריון הזמן הוא קריטריון קשיח – כלומר, רק אחרי שנסתיימה התקופה; וגרסה ב' המוצעת בידי האגודה לזכויות האזרח רוצה לעגן את האפשרות להגיש את הבקשה הזאת כשקריטריון הזמן איננו קשיח.
יצחק לוי: אני רוצה לשאול את האגודה לזכויות האזרח: אם יש זמן, מה התועלת בהגשת הבקשה לפני הזמן?
לילה מרגלית: החוק עשה הבחנה בין ביטול אוטומטי שמותנה בחלוף הזמן בקריטריון קשיח לבין הסמכות לבטל גם כאשר אין עילה או הצדקה לביטול אוטומטי.
לילה מרגלית: לגבי ביטול שאיננו אוטומטי החוק אומר שזה ייעשה בהתחשב בין השאר במשך הזמן שחלף מיום האירוע.
לילה מרגלית: כאן, התקנות בעצם הופכות את הקריטריון הזה לקריטריון קשיח.
לילה מרגלית: לדעתנו, בהקשר לביטול הלא אוטומטי הקריטריון הזה לא צריך להיות קשיח.