GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דורון דינאי: על-פי החוק זה לא בתחום אחריותן.
דורון דינאי: אם הן פועלות בתחום בריאות השן זה רק למטרת רווח.
דורון דינאי: לכן מי שחושב שבאמת קופות החולים ילכו לעשות הפצת מידע למטרות פילנטרופיות משלה את עצמו, וזאת היתממות.
משה גפני: שלא יעשו.
משה גפני: אני מכיר כמה רופאי שיניים שרואים במקצוע שלהם, בין היתר, גם שליחות, ויהיו כאלה שירצו לפרסם.
משה גפני: קופת החולים תעשה את זה, זה טוב.
משה גפני: אתה תעשה את זה, זה גם טוב.
דורון דינאי: אנחנו עוסקים במטריה שמוגדרת כפרסומת, לכן לא צריך להחריג מה שאיננו פרסומת.
דורון דינאי: בעצם ההחרגה אנחנו מאפשרים פרסומת.
מנחם בן-ששון: הרב גפני, אני רוצה להסביר לך על מה אנחנו מצביעים.
מנחם בן-ששון: אנחנו מצביעים על התקנות בנוסח הוועדה, חוץ מאשר העמדה שקיבלתי לתקנת משנה (ה), "פרסומת, לרבות מודעת תדמית, העלולה להביא אדם סביר להניח כי אינה פרסומת, אלא אם כן צוין בה באופן בולט לעין, שהיא פרסומת".
מנחם בן-ששון: את זה אני מחזיר.
מנחם בן-ששון: אני מוריד בתקנת משנה (ו) את הסיפה "ובלבד שלא יהיה שימוש בביטוי 'מומחה' או 'מומחיות'", לאור ההערות של משרד הבריאות.
מנחם בן-ששון: את הדברים האחרים אני משאיר כמות שהם.
משה גפני: לגבי עמותות חסד?
מנחם בן-ששון: ההנחה שלי, שזה נכנס תחת מה שאמר ד"ר סייפן.
מנחם בן-ששון: אתה לא צריך את זה, משום שאם הוא מתאר נכון, זה ייכנס במסגרת של פרסום מחירים, שזה חינם.
23591: צריך יהיה להחליט לגבי עניין החינם, אם אנחנו מחליטים על עניין החינם או אנחנו הולכים למנגנון של מציאת נוסחה שתעבור דרך משרד הבריאות.
מנחם בן-ששון: אם משרד הבריאות מעביר את כל המחירים, כפי שאמר ד"ר סייפן, למה אני צריך את הסעיף הזה?
טליה אגמון: השאלה, אם הוא מחייב לפרסם את כל המחירים רק לגבי התאגידים של חברות בת של הקופה, ואז יש חוסר איזון.
טליה אגמון: אם הם חייבים לפרסם, יהיה מותר להם.
מנחם בן-ששון: אם אפשר לקבל חינם – אני רוצה, אם אי אפשר לקבל חינם – אני לא רוצה.
מנחם בן-ששון: "פרסום תעריפים ומחירים לטיפול, פרט לציון טיפולי שיניים", בכפוף לאמור בתקנת משנה (2), שאינו חיוני.
מנחם בן-ששון: יהיה ויכוח אם זה חיוני או לא.
מנחם בן-ששון: לכן ניקח את חלופה ב', ואז אני יכול להכניס את מרפאות החסד.
משה גפני: יש לכם התנגדות לחלופה ב?
מנחם בן-ששון: הצבעה בעד – פה אחד אושרו תקנות רופאי השיניים (פרסומת אסורה), התשס"ט-2009, בכפוף לשינויים
מנחם בן-ששון: התקנות אושרו פה אחד.
מנחם בן-ששון: אנחנו כינסנו את הדיון לרגל שמועות שרחשו מזה חודש נובמבר על סגירת המרכז לגישור במשרד המשפטים.
מנחם בן-ששון: האמתי היא, שזה המרכז לגישור של מדינת ישראל.
מנחם בן-ששון: ככה נשמט לנו פתאום שטיח מתחת לרגליים, אולי אפילו תשתית.
מנחם בן-ששון: הבעיה היא בעיית נוהל עבודה וגם בעיה לגופה.
מנחם בן-ששון: אני הזמנתי לשמוע ממשרד המשפטים את עמדתו.
מנחם בן-ששון: מי מייצג את עמדת משרד המשפטים?
מנחם בן-ששון: אין ייצוג.
מנחם בן-ששון: הדיון יתחדש בעוד רבע שעה.
מנחם בן-ששון: חברי הכנסת, אורחים יקרים.
מנחם בן-ששון: חברי הוועדה ואני כינסנו דיון דחוף בסוגיה שהגיעה אלינו בצורה בלתי תקינה בעליל.
מנחם בן-ששון: בכל הנוגע לסוגיית המגשרים, ואולי זה אינדיקטיבי למקום של המגשרים בתודעתו של משרד המשפטים, משרד המשפטים לא יוכל לרחוץ בניקיון כפיו ולומר שלא התרעתי בו בסוגיה הזו.
מנחם בן-ששון: אני אומר עכשיו דבר שהוא מהותי, ואחר כך הוא יהפוך הלו"ז של הדיון שלנו היום.
מנחם בן-ששון: גישור הוא לא פרוצדורה בלבד.
מנחם בן-ששון: הוא פרוצדורה שהיא חשובה כדי להביא לסיום ויכוח.
מנחם בן-ששון: גישור הוא פרוצדורה שעשויה להוריד מעולם של מוסדות אחרים שעוסקים במערכת המשפט בישראל, וחשוב להוריד את העולם ולקצר את התורים, אבל גישור הוא סוגיה שיש בה מהות.
מנחם בן-ששון: כל מי שעסק בסוגית הגישור יודע את זה, בפרט בחברה מקוטבת כמו שלנו שהקיטובים אצלה סימטריים.
מנחם בן-ששון: הגישור אמור להיות תחילה של הדברות בין שני צדדים, תחילה של יצירת אווירה אחרת.
מנחם בן-ששון: אם הייתי צריך לתת משל לכך, הייתי אומר שגישור מזכיר את שלושה הצעדים שעושה המתפלל בסוף התפילה על מנת ליצור מרחב לזולתו.
מנחם בן-ששון: כאשר אתה אומר "עושה שלום במרומיו הוא יעשה שלום עלינו", אתה שואל איך לעשות שלום כמו שה' עושה שלום.
מנחם בן-ששון: כך אתה יוצר את המרחב שבינך לבין זולתך.
מנחם בן-ששון: אתה עושה שלושה צעדים אחורה, וכבר ויתרת על דלת אמותיך.
מנחם בן-ששון: על זה אתה יכול לבנות את הגשר.
מנחם בן-ששון: זה המסר של הגישור.
מנחם בן-ששון: הדבר האחרון שהיית רוצה להגיד - ועסקנו בסוגיה הזו כאשר עסקנו בחקיקת צדק מאחה או פתרונות חלופיים למערכות משפטיות בחוק שחה"כ חנין הביא לפנינו – הוא שאם אתה לא מאמין בחלופות אל תבוא אלינו.
מנחם בן-ששון: כלומר, אנחנו נמצאים בדור אחר.
מנחם בן-ששון: הדור האחר שלנו אומר שצריכים למצוא פתרונות חלופיים.
מנחם בן-ששון: בוררות היא דוגמא, וגישור היא דוגמא עוד יותר טובה.
מנחם בן-ששון: אתה לא רוצה להיות בחזית של העימות המשפטי, אם אתה יכול לוותר עליו ולמצוא חלופה תקינה פי כמה, טובה יותר, שתסיים את הסכסוך ותיתן לאנשים את האפשרות לצאת אל האוויר הפתוח כשכנים טובים.
מנחם בן-ששון: לא לחינם פרויקטים של גישור נבנו במוסדות האקדמיים והלא אקדמיים, ואנחנו נשמע אותם היום או בישיבות שננהל באינטנסיביות בשבוע הבא.
מנחם בן-ששון: לא לחינם התחושה היא, שיש לנו חזית שהיא מבחינה אזרחית החזית הנכונה.
מנחם בן-ששון: לא לחינם אנשים עוסקים בעולם, גם בצד הפוליטי הבינלאומי, לא ביישוב סכסוכים בלבד, אלא גם בניסיון להגיע להסדרים ולגישור עליהם.
מנחם בן-ששון: המסקנה היא, שהחוק, המילה היבשה, לא יפתרו את הבעיה.
מנחם בן-ששון: זאת היתה האמונה שלכם לפני 10 שנים כאשר הקמתם את המרכז.
מנחם בן-ששון: אנחנו חוגגים 10 לחייו, וכאשר אנחנו חוגגים 10 לחייו אנחנו סוגרים את צינור הנשימה שלו.
מנחם בן-ששון: עד כאן האמירה העקרונית.
מנחם בן-ששון: יש מדיניות של ממשלת ישראל, שבאה לידי ביטוי בהקמת המרכז ובתוכניות הלימודים.
מנחם בן-ששון: אי אפשר לשנות מדיניות בגלל בעיה תקציבית, בלי שמתקיים דיון על שינוי מדיניות.
מנחם בן-ששון: אי אפשר לשנות מדיניות כי חסרים 5,000,000 שקלים או 10,000,000 שקלים מול האוצר.
מנחם בן-ששון: זה חשוב ויש סדרי עדיפויות בעבודת המשרד, אבל לא משנים מדיניות ערב בחירות ככה סתם.
מנחם בן-ששון: אני כאן תובע את עלבונה של הכנסת כנציגם של האזרחים.
מנחם בן-ששון: זו פעם שלישית בסוגיה שהיא מהותית, סוגיה שנוגעת לגישור.
מנחם בן-ששון: במשך שנים משרד המשפטים אמר שוועדת החוקה היא זו שמעכבת את רשימת המגשרים, כאשר לא אנחנו עכבנו זאת.
מנחם בן-ששון: חזרתי ואמרתי לאזרחים שפנו אלינו, שאנחנו מחכים למשרד המשפטים.
מנחם בן-ששון: כאשר הגענו לדיון הסתבר שאין שטיח, שאין רצפה.
מנחם בן-ששון: אחר כך יצא מכרז לפרויקט המהות – ואני לא צריך להסביר את זה פה, כי אין מי שלא יודע מהו פרויקט המהות – והסתבר שהמכרז לא תקין, שהמפרט שמגדיר מהו מגשר היה צריך לצאת מהגוף המתקנן.
מנחם בן-ששון: אנחנו לא צריכים את מרכז הגישור על מנת שהוא יהיה זה שמגשר.
מנחם בן-ששון: הוא צריך להיות הרגולאטור, הוא צריך להיות זה שיקבע את הסטנדרט, הוא צריך להיות המפקח.
מנחם בן-ששון: לגבי השאלה איפה הוא צריך להיות, אני לא רוצה להתווכח עכשיו.
מנחם בן-ששון: מבחינתי, שיהיה במשרד הרווחה, במשרד לביטחון פנים או במשרד הביטחון.
מנחם בן-ששון: אי אפשר לשנות תפיסת עולם, שהיא חלק מהאמת של החיים שלנו.
מנחם בן-ששון: זה נעשה פעם שלישית דרך שמועות.
מנחם בן-ששון: אתם יכולים לומר לי: "אנחנו לא צריכים אותך, מה פתאום שנודיע לך.
מנחם בן-ששון: אתה בסך הכל ראש ועדת חוקה".
מנחם בן-ששון: אל ועדת החוקה רצתם כאשר הייתם צריכים שינויים בדרכי עבודת בית המשפט.
מנחם בן-ששון: אל ועדת חוקה רצתם כאשר הייתם צריכים לבצע שינויים בכל מיני חוקים.
מנחם בן-ששון: ועדת חוקה שמה את הדברים בראש סדר היום שלה, וגם כאשר נכשלנו להוריד את שכרם של חלק מעורכי הדין שעובדים בשביל המערכת המשפטית זה לא היה משום שאני נכשלתי אלא בגלל בעיה קואליציונית.
מנחם בן-ששון: אני מוכן להוריד את שכרם של האנשים שעובדים בשבילכם כדי שיהיה לכם יותר כסף.
מנחם בן-ששון: לא זאת הבעיה.
מנחם בן-ששון: משרד המשפטים היה בן בכור, וצריך להיות בן בכור פה.
מנחם בן-ששון: אתם יכולים לדבר על הרפורמות שנעשו ולומר: זה לא אני, זו הנהלת בתי המשפט.
מנחם בן-ששון: זה לא אני, אלה בתי הדין הרבניים.
מנחם בן-ששון: בתי המשפט היו פה ילדים בכורים.
מנחם בן-ששון: הם זכו להיות ראשונים בתור פעם אחר פעם, גם בבקשות וגם בדיונים עקרוניים.
מנחם בן-ששון: אני לא מבין למה זה קורה כתאונה שלישית.
מנחם בן-ששון: למה לא מודיעים לי?
מנחם בן-ששון: אדוני המנכ"ל, קיבלתי מכתב לא חתום כתשובה לשאלות ששאלתי.
מנחם בן-ששון: אתה תספר לנו מה הביא אתכם להחלטה הזו.
מנחם בן-ששון: אני מבקש מכם לחכות עוד שלושה חודשים.
מנחם בן-ששון: בנובמבר הודעת על כך שבאפריל תסגור את המרכז.
מנחם בן-ששון: אני מבקש שתודיע במרץ, אחרי שתדבר עם השר החדש שלך.
מנחם בן-ששון: אני מקווה, שהממשלה החדשה שלך תהיה קשובה למה שאני פתחתי בו – שזו סוגיה מהותית ולא רק פרוצדוראלית.
מנחם בן-ששון: את עלבוני אני אצליח לקבל.
מנחם בן-ששון: את עלבונה של הכנסת לא גמרתי לתבוע.
מנחם בן-ששון: חבל על הזמן של הדיון במובן הנכון והאמיתי של הדברים.
מנחם בן-ששון: לא נגלגל עיניים לשמיים שהיתה החלטה מנהלית, שצריך להציג לאוצר.
מנחם בן-ששון: אין תקציב למדינה היום, ואנחנו נמצאים בתקופת מעבר.
מנחם בן-ששון: אני מבקש לחכות עם ההחלטה המנהלית.
מנחם בן-ששון: תדבר עם השר החדש ועם הממשלה החדשה.
מנחם בן-ששון: אנחנו עוסקים בסוגיה שהיא מנימי נפשנו.
מנחם בן-ששון: זו בעיה מהותית.
מנחם בן-ששון: לירות בגישור בצורה כזו, זה מסר.
מנחם בן-ששון: שלוש פעמים לא עצמתם עין בלתי מכוונת, והצלחתם לפגוע שלוש פעמים במטרה.
מנחם בן-ששון: אם אתה שואל, האם הצלחתם לפגוע במטרה, התשובה היא כן.
מנחם בן-ששון: שלוש פעמים פגעתם בגישור.
מנחם בן-ששון: לא התכוונת, אבל פגעת בול.
מנחם בן-ששון: תמצית דבריי היא המהות, והאתיקה של העבודה שלך איתנו.
דוד רותם: יש לי שאלה לגבי המכתב שנשלח ממשרד המשפטים.
משה שילה: הוא נשלח בדואר אלקטרוני.
משה שילה: הוא הוכן בחופזה אתמול, ואני עברתי עליו בבוקר.
דוד רותם: מי אחראי עליו?
דוד רותם: אני חתום עליו?
משה שילה: אני.
משה שילה: הכין אותו ד"ר פרץ סגל, העביר אותו לעיוני, ואני ביקשתי להעביר את זה לוועדה.
משה שילה: את חלק מהאנשים אני לא מכיר כאן, אבל זו הזדמנות בלתי חוזרת לספר לכם את סיפור חייו של מנכ"ל במשרד ממשלתי, עם כל התסכולים הקשורים בכך, ועם כל האיזונים, הלחצים וההחלטות שצריך לקבל.
מנחם בן-ששון: אתה אומר שאת חלק מהאנשים אתה לא מכיר.
מנחם בן-ששון: האם רצית לדעת אם יש פסיכואנליטיקן?
משה שילה: אני מחפש אוזן קשבת.
מנחם בן-ששון: אני אהיה אוזן קשבת, והמחיר שלי הוא פעוט יחסית.
מנחם בן-ששון: התשלום עבור הפרוצדורה הוא בזמן.
משה שילה: אני רוצה לספר את סיפור חיי הקצר לנוכחים כאן.
משה שילה: בניגוד למנהגי בהופעה בוועדות הכנסת, אני מעריך שאולי אצליח לקבל אפילו אמפטיה מסוימת.
מנחם בן-ששון: הרי בשבוע הבא אדוני יופיע עוד פעם.
משה שילה: אני שמח.
משה שילה: אני מקווה להשתפר מפעם לפעם.
משה שילה: אני מבקש לומר ליו"ר הוועדה, שזה נכון שלכנסת ולוועדת חוקה אין מעמד פורמאלי בשאלת ההחלטה הזו, אבל עם כל הכבוד לי אני בא לכאן מתוך כוונה לנסות ולהסביר.
משה שילה: אני חושב שבעניינים מן הסוג הזה שוועדת חוקה שותפה להם, ברגע שזה מגיע לרמה של חקיקת החוקים וחיקוק התקנות אין ספק שוועדת חוקה היא שותפה בתהליך הזה.
משה שילה: שום טיעון פורמאלי לא ייצא מפי באשר למעמדה של ועדת חוקה בעניין הזה.
משה שילה: אני מקווה לשכנע ולא להסתתר מאחורי איזשהו טיעון כזה, אם כי בבסיסו הטיעון הוא די נכון.
דוד רותם: הוא אולי נכון, אבל לא מדויק.
משה שילה: יכול להיות.
דוד רותם: כפי שאדוני יודע, הוועדה הזו יכולה להגיש מחר בבוקר הצעת חוק שתחייב אתכם לפתוח את זה.
דוד רותם: אתם תפסתם אותנו בפגרה.
משה שילה: אני מכיר ביכולתה של הכנסת ובזכותה לעשות זאת, וכל החלטה שתתקבל על ידי הכנסת תמולא על ידי משרד המשפטים מהפרט הראשון ועד האחרון, כרוחה וכלשונה.
משה שילה: כמובן שבנוסף צריך גם להקצות את המשאבים המתאימים.
משה שילה: אני אדבר על זה עוד מעט.
משה שילה: אני חושב שאין לנו חילוקי דעות באשר לנקודות המוצא של כל מי שנמצא כאן.
משה שילה: ברור לחלוטין שהכנסת היא הריבונית לקבל את ההחלטות האלה.
משה שילה: ברמת העיקרון אני לא חושב שיש לי ויכוח גדול עם יו"ר הוועדה.
משה שילה: אין לי ספק שאלטרנטיבות להליך המשפטי הן חיוניות.
משה שילה: אין לי ספק שזה נכון גם בתחום המשפט האזרחי, ואין לי ספק שצריך לקדם את זה גם בתחום המשפט הפלילי.
משה שילה: עבדכם הנאמן עומד היום בראש כמה ועדות, שזה תפקידם.
משה שילה: אני יו"ר ועדת מנכ"לים, שתפקידה לקדם את נושא הענישה האלטרנטיבית בעבירות פליליות, וזה ביחד עם מנכ"ל המשרד לביטחון הפנים ומנכ"ל משרד הרווחה.
משה שילה: בחודש הבא נגיש את המלצותינו לשלושת השרים הרלוונטיים.
מנחם בן-ששון: מי ראש הוועדה?
מנחם בן-ששון: וזה לא לחינם.
משה שילה: זה לא לחינם.
מנחם בן-ששון: משום שתפיסת העולם אומרת שהאלטרנטיבות נמצאות אצל מי שיודע מהי דרך המלך.
משה שילה: נכון.
מנחם בן-ששון: ולכן מקומו של המרכז היא אצל אדוני.
משה שילה: אני מדבר עכשיו על הגישור ועל האלטרנטיבות.
משה שילה: כאשר אני אגיע לספר על הצרות שלי אני אתייחס למרכז.
משה שילה: אני עכשיו מדבר על תפיסת העולם.
משה שילה: רבותיי, אלטרנטיבות להליך הפלילי, גם כתפיסה וגם כביצוע, זה רעיון נכון ומקובל על כל מי שעוסק בתחום המשפט האזרחי, כאשר זה מתחיל להיכנס גם לתחום המשפט הפלילי.
משה שילה: השאלה היא, איך עושים את זה.
משה שילה: אני בהחלט מקבל את ההערה שהשמיע פה חה"כ הנכבד.
משה שילה: אם הכנסת היתה יושבת מחר ומחוקקת חוק שאומר, שיוקם מרכז לגישור, במרכז לגישור יהיה אחראי על רישוי, בחינה ופיקוח על מגשרים, אנחנו היינו יודעים לעשות את זה.
משה שילה: יש לנו במשרד המשפטים יחידות כאלה לרוב.
משה שילה: אנחנו אחראים על מקצוע ראיית החשבון, על מתווכים במקרקעין, על מקצוע השמאים, על חוקרים פרטיים ועל שומרים.
משה שילה: לרובם אנחנו עושים בחינות, אנחנו מפקחים על העבודה שלהם, מקיימים להם ועדות משמעת, ועושים את זה לא רע בכלל.
משה שילה: לא זה המרכז לגישור שאתם מדברים עליו.
משה שילה: המרכז לגישור הוקם לפני 10 שנים לערך.
משה שילה: יושב פה מנהל היחידות המקצועיות שאחראי ניהולי על המרכז לגישור, והוא זוכר שהוא קם כרעיון שבחר לבדוק את נושא הגישור: האם אפשר לקדם אותו, האם אפשר לפתח אותו, האם אפשר להגביר את המודעות במדינת ישראל, מתוך הבנה שההליך המשפטי איננו מספק תמיד את הפתרונות הטובים ביותר.
משה שילה: במשך השנים קרו כמה דברים.
משה שילה: המרכז הזה הוקם כהחלטה מנהלית של משרד המשפטים.
משה שילה: הוא תוקנן באופן זמני, הוא תוקצב באופן זמני.
משה שילה: הסכומים המופיעים בטופס שלפני
משה שילה: כם אינם מדויקים.
משה שילה: התקציב הוא לא 9,000,000 שקלים אלא 3,600,000 שקלים.
מנחם בן-ששון: כלומר, הצלחתם להרחיב אותו מ-9,000,000 שקלים ל-3,600,000 שקלים.
משה שילה: הוא התחיל ב-3,600,000 שקלים והגיע השנה ל-4,100,000 שקלים.
דוד רותם: כמה מופיע בתקציב 2008?
משה שילה: אני לא זוכר את המספר המדויק.
משה שילה: מדובר בסדר גודל של 4,200,000 שקלים.
דוד רותם: כלומר, עד היום אתם עדיין במסגרת התקציב של 2009, משום שכאשר אין תקציב לשנת 2009 אתם מוציאים 1 חלקי 12.
משה שילה: בהחלט.
מנחם בן-ששון: והם יהיו מאושרים לדחות את ההחלטה.
דוד רותם: את הכסף הם לא יחזירו.
משה שילה: אני יכול לומר לכם, שבמשרד המשפטים יש היום כ-40 יחידות שונות: הפרקליטות, היועץ המשפטי לממשלה על עובדיו, הסנגוריה, הסיוע, האפוטרופוס, רישום המקרקעין, רישום הפטנטים וכו'.
משה שילה: כל יחידה היא עולם ומלואו.
משה שילה: אחרי שאני נמצא בתפקידים ניהוליים כ-6 שנים, אני יכול לומר שכל יחידה במשרד המשפטים מנוהלת היום בצורה לא רעה.
משה שילה: לכל יחידה יש מנהל שאחראי לתת בפני דין וחשבון.
משה שילה: כל יחידה עובדת לפי יעדים ומדדים בצורה לא רעה, בוודאי יחסית למגזר הממשלתי.
משה שילה: בנושא המרכז לגישור כיחידה ולא כרעיון, אני יכול לומר שהמרכז הוא כישלון ניהולי מתחילת הדרך ועד היום.
משה שילה: יכול מאוד להיות שגם לנו יש חלק בזה.
משה שילה: המרכז הזה איננו אחראי על רישום מגשרים.
משה שילה: המרכז איננו אחראי על פיקוח על עבודתם.
משה שילה: המרכז הזה איננו אחראי לומר מי מגשר טוב ומי אינו מגשר טוב.
משה שילה: המרכז הזה שם לעצמו למטרה להשריש את רעיון הגישור או אלטרנטיבה להליכים משפטיים במדינת ישראל.
משה שילה: אני יכול לומר לכם, שהתפקיד הזה הסתיים די בהצלחה.
משה שילה: הרעיון הזה מוכר היום בארץ.
משה שילה: אני מניח שחלק מהיושבים פה מייצגים מרכזי גישור פרטיים או קהילתיים מכל הסוגים והמינים.
משה שילה: המרכז לגישור עסק בשנים האחרונות בשלושה תפקידים עיקריים: החדרת נושא הגישור, טיפול בפרויקט הגישור של בתי המשפט, נושא הצדק המאחה.
משה שילה: אני יכול לומר, שזה שאנחנו סוגרים את המרכז לגישור בחודש אפריל איננו מתייחס בכלל לשאלה, האם הגישור הוא רעיון טוב או לא.
משה שילה: האנשים שעובדים בפרויקט בתי המשפט ממשיכים לעבוד על חשבון משרד המשפטים עד לסיומו של הפיילוט בנושא.
משה שילה: לגבי העובדים האחרים – אנחנו חושבים שהמרכז כמרכז מיצה את עצמו.
משה שילה: זה כמובן לא מונע מבעדנו לקדם ולטפל בנושא הגישור בתחום החקיקה ובתחומים אחרים באמצעות יחידות המשרד האחרות, בעיקר דרך יחידת ייעוץ וחקיקה שהיא מנוהלת יותר טוב ויכולה לתת את הפתרונות בתחום הזה.
משה שילה: לגבי הבקשה של היו"ר שאני אודיע כאן מעל הבמה הנכבדה הזו על דחיית ההחלטה בחצי שנה – אני יכול לומר שכאשר אנחנו קיבלנו את ההחלטה זה לא היה מחטף.
משה שילה: אני לא ידעתי שיהיו בחירות.
משה שילה: אם הייתי יודע שיהיו בחירות, אני מניח שהייתי מקדים את מועד הסגירה.
משה שילה: אני נתתי אורכה של חצי שנה כדי לאפשר לעובדים להתארגן.
מנחם בן-ששון: האם אלה עובדים קבועים?
משה שילה: אין לנו שם עובדים קבועים.
משה שילה: יש שם שני עובדים מדינה, וכל השאר הם עובדים שמועסקים בצורת העסקה קבלנית.
מנחם בן-ששון: כמה עובדים כאלה יש במשרד?
משה שילה: כמה מאות.
מנחם בן-ששון: אז אתם מרוויחים הרבה כאן.
מנחם בן-ששון: 3,000,000 שקלים לערך.
משה שילה: הסיבה היא לא רק סיבה כספית.
משה שילה: התקציב הנוכחי של משרד המשפטים הוא 1.6 מיליארד שקלים.
משה שילה: אדוני ודאי לא אומר ש-4,000,000 שקלים הם אלה שעומדים מאחורי המוטיבציה שלנו לסגור את המרכז.
מנחם בן-ששון: כך קראתי.
משה שילה: אני אומר שכדי להקים מרכז גישור כפי שאדוני דיבר עליו...
עמירה דותן: אולי נעבור לשפה גישורית.
עמירה דותן: פחות מכובדות ויותר תוכן.
מנחם בן-ששון: אני מקבל את ההערה שלך.
מנחם בן-ששון: השאלה שלי היא פשוטה.
מנחם בן-ששון: במשך 5 שנים אנחנו משלמים משכורת ל-10 אנשים האלה במיקור חוץ.
מנחם בן-ששון: את השאלות הללו כדאי לבדוק בדיון ציבורי.
מנחם בן-ששון: הסוגיה היא מהותית.
מנחם בן-ששון: אני קראתי שתפקידו של המרכז לגישור הוא לקבוע כללים לניהול המקצוע.
מנחם בן-ששון: אם היינו מקבלים רשימת מגשרים מהמרכז, אז היינו יכולים לחוקק אותה.
מנחם בן-ששון: זו לא תאונה.
מנחם בן-ששון: הוועדה לא נרדמה בשמירה.
מנחם בן-ששון: ועדת חוקה הנוכחית בכנסת הזו רצתה לקדם את הנושא.
מנחם בן-ששון: התחלנו לעסוק בנושא הצדק המאחה בחלופות החקיקה.
מנחם בן-ששון: אני כואב את המהלך הזה לא רק בצד הפרוצדוראלי שלו.
מנחם בן-ששון: אני רוצה להציע להנהלה הנוכחית של המשרד את הזמן הרגוע.
מנחם בן-ששון: אם אתה אומר ש-4,000,000 שקלים מתוך 1.6 מיליארד הם גורם שולי, כאשר במשך 5 שנים המערכת הזו היתה יעילה או שלא היתה יעילה ועבדה, אני מבקש שתיקח את החצי שנה הזו ולו כמחווה לציבור שמאמין במהלך הזה.
מנחם בן-ששון: תשתמש בזמן כדי לעשות את המהלך בצורה מהותית ונכונה.
מנחם בן-ששון: על המכתב שלי קיבלתי תשובה, שאני מצאתי סתירה בין שני סעיפים שלה.
מנחם בן-ששון: אתה תיקנת אותה עכשיו תוך כדי דיבור.
מנחם בן-ששון: קחו את הזמן ותעשו את זה נכון.
משה שילה: חה"כ עמירה דותן, אני מודה לך על ההערה.
משה שילה: יש לי הרגל מגונה מהימים בהם הופעתי בבתי משפט.
מנחם בן-ששון: לי אין הרגל כזה כי לא הופעתי שם אף פעם.
מנחם בן-ששון: עם הקדוש ברוך הוא אתה מדבר בגוף שני.
מנחם בן-ששון: עם מנכ"ל משרד המשפטים אני אדבר בגובה העיניים.
משה שילה: הדיונים על עתידו של מרכז הגישור החלו במשרד המשפטים לפני יותר מ-5 שנים.
משה שילה: התחושה היתה שהמרכז לא מתרומם ולא הולך לכיוונים בהם המשרד רוצה, כיוונים שאפשר למדוד אותם ולכמת אותם על מנת להגיד אם הצלחנו או לא הצלחנו.
משה שילה: במהלך השנים היו הצעות שהתבטאו בהצעה להעביר את המרכז להנהלת בתי המשפט.
משה שילה: לפני 3 שנים היה שר שקיבל את ההחלטה הזו, ולצערנו הוא לא היה בתפקיד מספיק זמן כדי לבצע אותה.
משה שילה: אפשר לנחש מי זה היה.
דוד רותם: גם השר פרידמן לא הספיק לבצע את כל מה שהוא רצה.
משה שילה: גם לפני ההחלטה הנוכחית אני הצעתי את העברת המרכז, על קרבו, תקציבו ועובדיו להנהלת בתי המשפט.
מנחם בן-ששון: כמתנה.
משה שילה: אני לא רוצה לקרוא לזה מתנה כי אני לא רוצה להעליב אף אחד.
משה שילה: אני מתכוון להעברת הגוף כפי שהוא.
משה שילה: הנהלת בתי המשפט הודיעה לי שהיא איננה מעוניינת בכך.
מנחם בן-ששון: מבחינה אידיאולוגית קשה לקבל את זה.
מנחם בן-ששון: כלומר, אתה שולח אותם למקום שבו השיח הוא אחר.
מנחם בן-ששון: מעט ההבנה שלי בתהליכי גישור ומשפט אומרת שיש פה אוקסימורון.
משה שילה: יש חילוקי דעות מקצועיים בשאלה הזו, אבל זו טענה שהועלתה.
משה שילה: אני לא חושב שזו הסיבה המרכזית.
משה שילה: לגבי פרויקט הגישור שהם עושים – אנחנו נרתמנו לסייע להם במלוא המרץ, גם כדי לסייע להם להתגבר על כל מיני עקבות.
מנחם בן-ששון: בשבוע הבא אנחנו נדון בכך.
מנחם בן-ששון: אתה הרי בדקת את המרכז ונתת לו קריטריונים לפני 10 שנים.
מנחם בן-ששון: לפני 8 שנים אתה אמרת שהם יישפטו לפי קריטריונים אחרים.
מנחם בן-ששון: הם אמרו שאי אפשר למדוד את הדברים האלה, ואתה אמרת שכן אפשר למדוד.
מנחם בן-ששון: כלומר, היה לכם סרגל שלפיו ציפיתם למשהו מסוים.
משה שילה: אנחנו לא חברת היי טק.
משה שילה: משרד ממשלתי לדורותיו לא מתנהל בצורה כזו.
משה שילה: הלוואי שזה היה כך.
משה שילה: ברמת העיקרון, אני יכול לומר שמאז שאני בתפקידים ניהוליים במשרד המשפטים מרכז הגישור לא עומד בציפיות מבחינת הדברים שהוא מבצע.
משה שילה: אני לא מאשים את העובדים בכך.
מנחם בן-ששון: תאמר לנו מה היו הציפיות, ומה הוא לא עשה.
עמירה דותן: ומה נעשה כדי שהוא יעמוד בציפיות האלה.
מנחם בן-ששון: אמרו להם: אתם לא עומדים בציפיות.
מנחם בן-ששון: נו, נו, נו.
משה שילה: אני חושב, שהבעיה המרכזית נעוצה בכך שהוקם מרכז מבלי שהוגדרו לו מטרות ויעדים.
משה שילה: מלכתחילה זה היה רעיון שאחר כך ניסו למלא אותו בתוכן.
משה שילה: התוכן הזה היה תלוי האנשים שעבדו שם, ולכן השתנה מדי פעם.
משה שילה: אם אני שואל את עצמי היום מה תפקיד המרכז לגישור, אני יכול לומר שחוץ ממוסד שמבצע מחקר בתחום אחד או שניים ומסייע למרכזים הקיימים אני לא רואה בו שום תועלת.
משה שילה: סליחה, אני לא רואה בו תועלת רבה.
דוד רותם: אתה סותר את מה שאתה כותב במכתב שלך.
משה שילה: אז אני מתנצל.
משה שילה: אני מבקש לקבל את הדברים שאני אומר בעל פה.
דוד רותם: אתה כותב במפורש, שהמרכז עוסק בהכשרה ובפיתוח מקצועי של הגישור, והוא עושה הערכה ובקרה על הגישור.
דוד רותם: אם אתה סוגר את המרכז הזה, מי יעשה את הדברים האלה?
דוד רותם: אתם אומרים: לא איכפת לנו מה יקרה עם הגישור, אנחנו רק נצטרך אותו בסוף במהות.
משה שילה: מה שנעשה היום זה לא בקרה או גישור, אלא רעיונות איך לעשות את זה.
משה שילה: כדי להקים יחידה שתוכל לנהל את מקצוע הגישור, אנחנו צריכים יחידה מקצועית שמנהלת מקצוע ולא יחידת מחקר אקדמית.
עמירה דותן: על כך יש הסכמה.
מנחם בן-ששון: אז נשב על זה, ונעשה עבודה יחד.
משה שילה: כאשר היו אותן תקנות מגשרים, שהיו"ר התרעם עליהן – ובצדק – עשינו הערכה תקציבית וראינו מה אנחנו צריכים לעשות כדי להקים יחידה כזו.
משה שילה: כפי שאמרתי, אנחנו יודעים להקים, להחזיק ולתפעל יחידות כאלה.
משה שילה: על כך אין ויכוח.
עמירה דותן: מה אמרה ההערכה התקציבית?
משה שילה: היא דיברה על 28 תקנים ו-30,000,000 שקלים.
מנחם בן-ששון: אם תהיה אמונה בזה, אפשר שהכנסת תיתן לזה גיבוי.
משה שילה: נציגת משרד האוצר מביטה בי בתדהמה.
מנחם בן-ששון: אנחנו ניתן למרכז שלנו לבדוק את זה.
מנחם בן-ששון: האם יש לכם נייר?
משה שילה: יש לנו.
משה שילה: עשינו הערכה תקציבית.
מנחם בן-ששון: אנחנו נקבל את הנייר, ונשלח אותו למרכז המחקר והמידע של הכנסת.
מנחם בן-ששון: בדרך כלל מרכז המחקר והמידע ממקד את הדברים.
משה שילה: אנחנו עשינו את ההערכה בדיוק כמו שעשינו למקצועות האחרים שיש אצלנו: שמאים, רואי חשבון, מתווכים וכו'.
משה שילה: אנחנו יודעים מה צריך בשביל לעשות כמה בחינות בשנה, כמה פיקוחים וכו'.
משה שילה: אם יש כבר מרכז כזה, הוא יכול גם לקדם רעיונות.
משה שילה: מה שיש לנו היום זה לא המרכז לגישור שאני מדבר עליו, וזה לא המרכז לגישור שאתם מדברים עליו.
משה שילה: מה שיש לנו היום זה רעיון שלא כל כך עובד.
עמירה דותן: גם על זה יש הסכמה.
דוד רותם: השאלה היא, האם הכלל ש"האויב של הטוב מאוד הוא המצוין" לא חל במקרה הזה.
משה שילה: זה לא טוב מאוד.
דוד רותם: אבל אתה רוצה את המצוין, ופה נותנים לך כמעט טוב.
מנחם בן-ששון: לא אחת יצאנו לדרך עם תוכנית, כאשר אתם אמרתם תנו לנו בינתיים רגל.
מנחם בן-ששון: ככה היה עם ההוצאה לפועל.
מנחם בן-ששון: אתם ביקשתם את החוק, כדי שיהיה פלטפורמה.
מנחם בן-ששון: עכשיו יש לך 4,000,000 שקלים עם 5 עובדים.
מנחם בן-ששון: אני מציע, שנבנה תוכנית 5 שנתית אל עבר ה-30,000,000 שקלים, אל החלום הנכון.
משה שילה: "חלום" זה קצת מוגזם להגיד.
מנחם בן-ששון: אל המהלך התקין.
מנחם בן-ששון: נלך אליו יחד בצורה המתונה.
מנחם בן-ששון: חה"כ עמירה דותן, בבקשה.
עמירה דותן: אדוני היו"ר, אני רוצה להודות לך על כך שאתה מקיים את הדיון.
מנחם בן-ששון: את מדברת אלי בגוף שלישי.
עמירה דותן: יש כללי טקס בגישור.
עמירה דותן: אני רוצה להודות על דברי הפתיחה שלך, שאני חושבת שבגללם חלק גדול מהיושבים פה נמצאים פה.
עמירה דותן: גם מה שקורה היום בעזה קשור לדבר הזה.
עמירה דותן: אנחנו חברה לוחמת, אנחנו חברה שבה הביטחון הוא ביטחון של כוח הזרוע.
עמירה דותן: אנחנו חברה פחות מדברת ופחות מקשיבה.
עמירה דותן: החזון של הגישור היה לנסות ולשנות את אופייה של החברה הישראלית, שבה אני נולדתי ולא חשבתי שנגיע למקום בו אנו נמצאים היום.
עמירה דותן: זה לא החינוך שאני קיבלתי כאשר הייתי תלמידה בבית ספר התיכון.
עמירה דותן: אני מניחה, שאפשר לחזור לימים כקדם ולעשות את זה בצורה כזו או אחרת.
עמירה דותן: לגופו של עניין, אני מסכימה איתך אדוני המנכ"ל.
עמירה דותן: המרכז כיום מתפקד בצורה שאפשר לשפר אותה.
עמירה דותן: דובר כאן על הפתרון הרע שבו אתה לוקח את המרכז וזורק אותו לכלבים, או נותן מתנה או לא מתנה כי אתה לא רוצה להעליב.
עמירה דותן: כל הביטויים שנשמעו כאן הם ביטויים מעליבים.
עמירה דותן: אתה אמרת נכון, שזה לא קיבל את תשומת הלב הנכונה ואת האכפתיות הנכונה במשרד המשפטים.
עמירה דותן: כאן צריך פסיכיאטר בשביל להבין למה.
עמירה דותן: אולי בגלל שזה כל כך שונה מהמשפטולוגיה והשפה המשפטית שבה אתם משתמשים - ואולי באמת היה צריך להעביר את המרכז למשרד אחר, אבל לא להנהלת בתי המשפט ששם השפה היא לגמרי אחרת.
עמירה דותן: הפתרונות של חיסול, הם פתרונות של כוח הזרוע ולא כוח התבונה – אותו כוח שרצינו להנחיל דרך הגישור.
עמירה דותן: בעובדה שאנחנו בכוח הזרוע מסלקים אותו, אנחנו עושים הפוך על הפוך.
עמירה דותן: אולי הייתי צריכה להתחיל ולומר שאני מוטה, כיוון שאני באתי מגישור ואני 10 שנים עוסקת בנושא הזה.
עמירה דותן: אני מאוד מעריכה את מה שעושה פרץ סגל.
עמירה דותן: הייתי גם מועמדת להיות יו"ר המרכז.
מנחם בן-ששון: עד כדי כך שלקחת חבר ועדה לקורס גישור.
עמירה דותן: עד כדי כך, שהוכחתי שגם בכנסת השפה הזו היא שפה שאפשר לעשות איתה דברים ולשנות איתה דברים.
עמירה דותן: במהלך כל השלוש שנים האלה הוכחתי שגם לחוקק אפשר בדרך של גישור.
עמירה דותן: גם בבית הזה שהוא בית פוליטי, בית מסוכסך, הדרך של גישור היא הדרך שבה אפשר לנהל עניינים.
עמירה דותן: לכן, אני בעד שוועדת חוקה תקים תשתית אמיתית.
עמירה דותן: אני מקווה, שבדיונים הבאים יהיו גם נציגי המרכז.
עמירה דותן: כרגע אנשי המרכז לא נמצאים כאן.