GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוטי כהן: זה בערך מקביל לשאר הסעיפים.
יואל בריס: השאלה אם התכוונו במכפלות או לא.
מנחם בן-ששון: השאלה איננה מה התכוונתם.
מנחם בן-ששון: הטענה היחידה שאני רואה בה טעם היא לא השאלה של סיפור 1993 מול 1997 כי הפרשנות נתונה במחלוקת ואנו עושים לה סוף, אלא השאלה למה אתה לא מכפיל באותו שיעור את הפריט הזה גם כן כי דברים אחרים כפלת בכפולות מסוימות ואת זה לא.
מוטי כהן: אני לא הייתי ב-1997 אבל אמר לי היועץ המשפטי שהיה כאן בדיונים שקופת-חולים קיבלה סכומים גבוהים יותר ממשרדים אחרים בגלל הגודל שלה.
מוטי כהן: אפשר לפתוח את זה לדיון.
מנחם בן-ששון: יכול להיות, אבל זה לא יהיה בתקנות הללו.
מוטי כהן: אני מציע להשאיר את מה שיש היום, אני לא מבקש יותר מאשר יש היום.
מנחם בן-ששון: מוריי ורבותיי, ברוכים הבאים.
מנחם בן-ששון: אנחנו עוסקים בתקנות הסמים המסוכנים.
מנחם בן-ששון: יש לנו הצעה לתיקון שעד כמה שאני מבין, היא ניסיון להתמודד עם בעיה חמורה שהיא תוצאה של התפתחות הרפואה.
מנחם בן-ששון: מה שלפנים, כנראה, לא היה עד כדי כך מדוקדק, ולכן קבעו את תקרת הגג של 60 מיליגרם.
מנחם בן-ששון: אני יכול להוסיף על זה עוד כמה דברים, אני מניח שאתם מכירים אותם טוב ממני, שמותר לתת רק ל-10 ימים ועוד כהנה וכהנה, וחייבים לכתוב בכתב יד- -
הווארד רייס: כבר לא.
מנחם בן-ששון: כבר לא?
מנחם בן-ששון: עכשיו כבר 30.
הווארד רייס: כמה עשרות שנים.
מנחם בן-ששון: ואפשר לכתוב במחשב?
הווארד רייס: כן.
הווארד רייס: חוץ מהחתימה של הרופא.
איריס מנור: זה לא מדויק.
איריס מנור: גם למבוגרים לא תמיד נותנים ל-30 יום.
מנחם בן-ששון: חברים, אני מדבר מתוך חוסר ידיעה.
מנחם בן-ששון: נדבר על ה- - - כי זה טקסט נוקשה וברור.
מנחם בן-ששון: אתם באתם אלינו עם רעיון לתקנה.
מנחם בן-ששון: אם אתם רוצים להציג את הדברים, בבקשה, כי לדעתי, הדברים מדברים בעד עצמם.
מנחם בן-ששון: יש לכם אפשרות להציג את הדברים – כל אחד יאמר את דברו.
מנחם בן-ששון: משרד הבריאות הביא את התקנות, רשות הדיבור לכם, בבקשה.
ישראל פיטוסי: אני אחראי על סמים מסוכנים באגף הרוקחות.
ישראל פיטוסי: עד עכשיו המינון היה מוגבל ל-60 מיליגרם ליום, ומצאנו לנכון בגלל ריבוי מקרים חריגים – כבר לא חריגים- -
מנחם בן-ששון: אתם כותבים את זה: "רמת המקצועיות מגיעה לכך שלזה אתה נותן 10.25, ולשני אתה מכפיל ב-60 קילו, ומחלק- -
ישראל פיטוסי: מה גם שהשימוש היה גם למבוגרים, ואז המינון למבוגרים בוודאי הרבה יותר גבוה מזה של הילדים.
ישראל פיטוסי: לא פעם אנחנו נתקלים בבקשות חוזרות לאישור חריג.
ישראל פיטוסי: לכן התיקון בא לתקן את המצב הנוכחי.
ישראל פיטוסי: תרשו לי להגיד שהשימוש בריטלין עלה באופן ניכר בשנים האחרונות.
מנחם בן-ששון: יש מישהו שרוצה להגיד משהו נגד?
אברהם מיכאלי: אנחנו שומעים כל הזמן בתקשורת נגד ריטלין, אז מי המתנגדים?
משה שרוני: הם עסוקים בדברים אחרים.
מנחם בן-ששון: חבר הכנסת מיכאלי, אתה רואה איך משרד מקצועי מכין עבודה, זה תענוג לראות: אתה מקבל את הכפולות, את המינונים, את הבעיות.
מנחם בן-ששון: אני מוכרח לומר שנהניתי לקרוא את החומר הזה אף על פי שהידע שלי רחוק מזה מאוד.
איריס מנור: אני פסיכיאטרית שעוסקת בהפרעות קשב וריכוז.
איריס מנור: אני היום נציגה של כמה וכמה רופאים – גם פסיכיאטרים וגם נוירולוגים – כי מדובר במשהו שמשותף גם להם.
איריס מנור: מדובר בהרבה יותר מאשר מקרים חריגים משתי סיבות חשובות: קודם כול, מכיוון שכשאנחנו מטפלים היום גם במבוגרים וגם בילדים במצוקה גדולה, מתברר שהמינונים הקודמים שהיו ניתנים לילדים לא מתאימים למבוגרים בגלל ההבדל במשקל.
איריס מנור: שנית, מכיוון שהרפואה משתכללת המספרים החדשים שרשומים על הכדורים שונים.
איריס מנור: לכן אנחנו מגיעים למצבים אבסורדיים שאגף הרוקחות מכיר היטב, שמינון שמקביל ל-60 מיליגרם ריטלין הוא לכאורה לא חריג, וקונצרטה, שהיא תרופה יותר טובה, יותר עדינה, פחות מסוכנת זה 72 מיליגרם, וזה יוצא חריג.
איריס מנור: אנחנו מגיעים למצב שילדים, לפני בגרויות, מתעכבים הרבה פעמים ולא מקבלים את התרופה, והלימודים והבגרויות שלהם נפגעים; שלא לדבר על סטודנטים ואנשים מבוגרים שזקוקים לתרופה במשך 12 שעות ביום, כי אנשים מבוגרים זקוקים לזה הרבה פעמים לכל התפקוד.
איריס מנור: מדובר בצורך ציבורי גדול, אמיתי, ולכן אנחנו מבקשים את הבקשה הזאת.
מנחם בן-ששון: אמרתי, אתם כתבתם אותה בצורה מושכלת ובהירה, שכל אדם – אפילו אני – הצלחתי להבין אותה.
אברהם מיכאלי: את יכולה להסביר לנו למה אלה שמתנגדים לריטלין עדיין מתנגדים?
מנחם בן-ששון: אני רוצה להסביר לך משהו, שחבר הכנסת מיכאלי חוזר עליו, כרגיל בעדינותו, ואני אמרתי אותו קודם בצורה בוטה; אנחנו לא רגילים לדיון בוועדת חוקה, לפחות, שאין לך "אידך גיסא"; כי אז אתה אומר לעצמך, אולי לא הזמנתי מישהו.
מנחם בן-ששון: לכן פותח לך חבר כנסת מיכאלי דיון אקדמי.
מנחם בן-ששון: הוא גם קשור לעולם הרפואה, רעייתו היא אישה חשובה שם.
איריס מנור: אני חוששת שהבעיה אינה בעיה אקדמית.
איריס מנור: זה תחום שהתפתח מאוד ב-15 השנים האחרונות, והיום ההבנה היא שזאת תרופה יעילה מאוד, וכאשר צריך אותה היא אפילו מצילה חיים.
איריס מנור: אני משתמשת בכוונה בביטוי "מצילה חיים" כי מדובר על קשר בין הפרעות קשב ותאונות והפרעות קשב לבין התאבדויות.
איריס מנור: אם אנחנו מורידים את המיתוסים מסביב, הבעיה היא שסביב התחום הזה יש גם הרבה מאוד חוסר ידע כי זה תחום שהשתנה מאוד בשנים האחרונות.
איריס מנור: למשל, ההבדל בין 60 ל-90, כי פעם טיפלו רק בילדים; והחלק השני זה בגלל מיתוסים מוקנים, כמו הכת הסינולוגית שפועלת הרבה מאוד, ואנחנו כולנו מושפעים ממנה בין אם נדע ובין אם לא נדע; אני חוששת שיש גם הרבה מאוד אינטרסים זרים אחרים שפועלים בתחומים האלה.
איריס מנור: מספיק לפתוח עיתון כדי לראות את עשרות המודעות שאפשר גם בלי ריטלין, אלא דרך טיפולים טבעיים- -
מנחם בן-ששון: זאת הסכנה הגדולה בכלל בכל הטיפולים הטבעיים.
איריס מנור: כשאנחנו מצמצמים את זה לרפואה, כמו כל דבר ברפואה, זאת תרופה ששתי דרישות היסוד הן שההבחנה תהיה נכונה וכן שהטיפול יהיה מתאים.
איריס מנור: אבל בשתי הדרישות האלה – זאת תרופה ככל תרופה.
חגי שוב: אני מארגון הרוקחות.
חגי שוב: רק כדי לחזק את מה שקורה כאן היום אני אגיד שבדיוק לפני חודש יצא ארגון אירופי מאוד מכובד שהוא פחות או יותר האורים ותומים באירופה; הוא אומר שמותר להשתמש במתיל-פירדמידת עד 100 מיליגרם ביום בלי בעיה בכלל.
חגי שוב: זה נמצא אצלו בתוך ה-guide lines.
מנחם בן-ששון: בסדר, אנחנו מעלים היום ל-120.
חגי שוב: לא, ל-90.
חגי שוב: כתוב כאן משפט אחד, שהתקבל אישור המנהל או אישור המנהל הרפואי של המוסד הרפואי.
חגי שוב: זאת הסתייגות שאני לא מבין איך פותרים אותה במרפאות פרטיות.
חגי שוב: במרפאות פרטיות אין מוסד רפואי, ואין מנהל רפואי.
מנחם בן-ששון: אני לא רוצה להיות פרשן חוק, כי גם בזה אני לא מומחה, אבל אני אגיד בזהירות שבתקנות חובת המכרזים קיבלנו פרשנות שזה כולל גם מרפאות, או שאני טועה?
מנחם בן-ששון: זה היה לפני שבועיים.
קריאה: אני לא זוכר.
מנחם בן-ששון: זה לא ימנע מאתנו מלתקן היום את מה שצריך לתקן.
מנחם בן-ששון: אם נצטרך לתקן שוב – אנחנו עובדים בפגרה.
אברהם מיכאלי: השאלה היא האם ממילא המינון נקבע בידי הרופא שנותן את המרשם- - -
חגי שוב: לא, זה רופא שאין לו מנהל רפואי כי הוא עובד במרפאה פרטית.
איריס מנור: רק כדי לחדד את זה: שלחתי פציינט עם מינון, ובמקרה קיבלתי אתמול מרופאה לקליניקה הפרטית שלי שהיא מבקשת אישור מהמנהל הרפואי שלי.
איריס מנור: אין לי מנהל רפואי, זאת הקליניקה הפרטית שלי, אני המנהלת הרפואית.
מנחם בן-ששון: לכן אני אומר את זה בזהירות.
23591: אחת הפרשנויות היא שכשאין מנהל רפואי זה עובר לאופציה השנייה – למנהל הכללי.
מנחם בן-ששון: הנושא עלה.
מנחם בן-ששון: אדוני רוצה להוסיף משהו?
הווארד רייס: כתוב כאן שמספר הטלפון של הרופא צריך להיות על המרשם כדי שהרוקח יוכל לתקן את המרשם.
הווארד רייס: לי נראה שזאת טעות כי אתה לא יכול לתקן מרשם- -
הווארד רייס: אבל בהזדמנות זאת אני מבקש להוריד את הסבל הרב שאנחנו רואים אצל החולים, במיוחד בלילה, ואין להשיג את הרופא או שזה ביום שישי שרופא יצא לסוף-שבוע ארוך.
הווארד רייס: יש אנשים שסובלים מכאבים, לאו דווקא מסרטן.
הווארד רייס: אני מברך את הצעד שסוף-סוף מבינים במשרד הבריאות שכאבים זה כאבים אם זה מסרטן או ממשהו אחר, שלא נדע.
הווארד רייס: אני רוצה שתהיה המלצת הוועדה הזאת לבקש שהרוקח יכול להוסיף פרטים למרשם כל עוד הוא לא משנה בכלל את הדברים המהותיים במרשם, כגון השם של התרופה, החוזק שלה ומשך הטיפול.
הווארד רייס: שלא ייווצר מצב, כמו היום, חסרה תעודת הזהות של הפציינט על המרשם, הוא יכול לסבול מכאבים ולא יהיה בעוד יומיים מרוב כאבים, ואני לא אוכל לנפק את המרשם מכיוון שאסור, לפי החוק.
מנחם בן-ששון: מר רייס, אני מצטער שאני לא יכול להיענות לך.
מנחם בן-ששון: זה רשום בפרוטוקול כמשאלתה של הסתדרות הרוקחים.
מנחם בן-ששון: הנושא הוא מעבר לתיקון תקנות; הוא מהותי לגבי התפיסה מה צריך ומהן המגבלות כשאנחנו עוסקים בכלל בחומרים הללו.
מנחם בן-ששון: מי כמו אדוני יודע שמדובר בחומרים נרקוטיים.
מנחם בן-ששון: לכן כל ההגבלות הללו.
מנחם בן-ששון: אין לנו בעיה עם הילד או עם המבוגר שצריך אותם לצרכיו; יש לנו בעיה קשה מאוד, שלא דיברנו עליה עכשיו, שצרכני סמים מזייפים במודע ומנסים להשיג את החומרים הללו בכל מיני צורות ובכל מיני שמות כדי לספק את צרכיהם.
מנחם בן-ששון: הדברים היו בתקשורת, כך אני יודע.
מנחם בן-ששון: השאלה היא איך אפשר לבלום.
מנחם בן-ששון: לגמרי לבלום – אי אפשר.
מנחם בן-ששון: היום יש במדינת ישראל, בהרבה דברים, לא רק בתקנות הללו, כל מיני מגבלות והגדרות שנועדו לצמצם את הנזק או לפחות ליצור אחר-כך מערכת בקרה שאפשר יהיה לעקוב אחר טעות במקרה שנעשתה, והדברים הגיעו לידיים הלא מתאימות.
מנחם בן-ששון: כי כשזה מגיע לידיים הלא מתאימות זה הופך לצינור.
מנחם בן-ששון: זאת אומרת, אם מישהו מצא פרצה, הפרצה הופכת ל-highway עד שאתה תופס אותה.
מנחם בן-ששון: אתה רוצה לשחזר את זה, ולכן אתה משתדל ליצור מספר מגבלות.
מנחם בן-ששון: ההערה שלך במקום; אני לא מתווכח, היא רשומה בפרוטוקול.
מנחם בן-ששון: אם משרד הבריאות ירצה להביא תקנות אחרות, בבקשה.
מנחם בן-ששון: היום אנחנו מדברים על התקנות שהובאו בפנינו.
הווארד רייס: אתה צודק במאה אחוז, אדוני, ואני מברך את דבריך, אבל שנדע כולנו שלפני זמן מה ישבה ועדה כדי לבדוק מרשמים נרקוטיים שעשויים כך שבלתי אפשרי לזייף אותם.
הווארד רייס: היום כמות המרשמים המזויפים שבלתי אפשרי לדעת אם הם מזויפים או לא, נשפכת לשוק, ואף אחד לא יכול לבדוק.
הווארד רייס: עם כל הכבוד והרצון אני מוכן לתת להם עזרה מהניסיון הרב שיש לי בכל העולם; לסגור את הבעיה, וזה אפילו לא דורש הרבה כסף לעשות את זה.
הווארד רייס: עכשיו יש להם היחידה למנוע את Count - - - medicine.
הווארד רייס: אז לפחות לעשות משהו שכל-כך קל למנוע את זה, ואפשרי לעשות את זה.
הווארד רייס: זאת מכה שתשפיע על כולנו.
הווארד רייס: אני מברך את השינויים, אבל הם לא נעשו עד עכשיו בגלל הפחד ממה שאמרת.
הווארד רייס: אפשר למנוע את זה בקלות בלי הרבה כסף.
הווארד רייס: אני לא יודע למה זה לא נעשה.
מנחם בן-ששון: ד"ר רייס, כמו שאמרתי, אני אגיד עוד דבר: לד"ר פיטוסי ולך יש קשר להסתדרות הרוקחים בלי ועדת החוקה, ואנחנו לא המקום הטבעי לעסוק בסוגיות הללו במהותן; בכך עוסקת בזה בדרך כלל ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
מנחם בן-ששון: אנחנו עוסקים בכך מכיוון שעוסקים כאן בסמים מסוכנים.
מנחם בן-ששון: אנחנו נזדקק לסוגיות הללו כשמשרד הבריאות יביא תקנות אחרות.
מנחם בן-ששון: כמו שאני שומע מסביב לשולחן, אם יש טענות- -
אברהם מיכאלי: זה תקנות?
מנחם בן-ששון: יכול להיות שחלקו לחקיקה.
מנחם בן-ששון: אם לאדוני או להסתדרות הרוקחים יש הצעות חקיקה בסוגיות הללו, יש כאן שלושה חברי כנסת – אבל יש עוד 117, שביניהם השרים לא יכולים להגיש חוקים, אבל אחרים כן יכולים – ויכול להיות שחברים יסכימו לקבל את הטיוטות שלכם, לאמץ אותן ולהביא אותן.
מנחם בן-ששון: אנחנו לפני סוף כנסת, ועוד מעט ייבחר מחדש – מי שיבחרו בו – ואז אתה תראה כמה חברי כנסת צמאים להצעות חוק טובות.
מנחם בן-ששון: אז אדוני יראה עד כמה הקרקע בשלה.
מנחם בן-ששון: היועץ, אני יכול להצביע?
מנחם בן-ששון: אני לא צריך לקרוא.
מנחם בן-ששון: שלום לכולם, אנחנו עוסקים בתקנות של צווי עיריות.
מנחם בן-ששון: נתחיל עם תל-אביב?
דורית ואג: רק הם באו, אחרים אפילו לא טרחו להודיע.
יפעת רווה: יש פה תיקון של עיריית תל-אביב לצו עבירות קנס.
מנחם בן-ששון: אתם רוצים שהיועץ המשפטי שלנו יציג את התקנות?
23591: יש פה שני תיקונים: תיקון אחד הוא לגבי סעיף 32 לחוק העזר שמדבר על איסור הכנסת כלי רכב לגן ללא היתר.
23591: התיקון הוא הפחתה של דרגת הקנס – מדרגת קנס א' שהיא 660 שקל לדרגת קנס ב' שהיא של 430 שקל.
דורית ואג: אתה בטוח שזה עיריית תל-אביב?
דורית ואג: שם לא מפחיתים קנסות.
23591: בעניין זה היה לנו שיג ושיח בעניין הסייג של עגלת נכים.
23591: הוסכם בסופו של דבר שהסייג הזה יישמר- -
יפעת רווה: למען הסר ספק.
23591: יש גם עגלות נכים, קלנועיות ממונעים שנכנסים לגדר רכב.
23591: התיקון השני הוא הכנסה של עבירה חדשה – סעיף 58 לחוק - - -שמדבר על הפרת סדר.
23591: מדובר על תקנה שלפני כשנה נכנסה לחוק העזר, והחליפה תקנה אחרת שעסקה במשהו אחר.
23591: מוצע להכניס אותה ולקבוע אותה.
מנחם בן-ששון: סכנת מפגע, הטרדה, אי-נוחות וכן הלאה.
מנחם בן-ששון: הוועדה מאשרת את זה פה אחד.
מנחם בן-ששון: חוקי העזר ליבנה, בבקשה.
מנחם בן-ששון: יציג את זה היועץ המשפטי.
23591: יש כאן שלושה צווים שעניינם אחד – להעביר סוגים שונים של עבירות ברירת קנס לעבירות של ברירת משפט.
23591: הרעיון שעומד מאחורי זה הוא למנוע מצבים שבהם בעבירות ברירת קנס אנשים לא משלמים מסיבות שונות של שכחה וכדומה, וזה מגיע אוטומטית לבתי-משפט.
23591: כדי למנוע את ההצפה הזאת עדיף להעביר את זה לעבירות של ברירת משפט, שאז במקרה שאנשים לא משלמים זה פשוט מועבר למסלול ישיר של גבייה רגילה של חובות.
23591: ככה תימנע הצפה מיותרת של בתי המשפט.
מנחם בן-ששון: זאת מגמה כוללת היום; אני רואה את זה לא רק בצווים של העיריות, אלא גם בעניינים של תנועה.
יפעת רווה: תנועה זה כולם.
יפעת רווה: כל התעבורה זה עבירות- - -
מנחם בן-ששון: ובעניינים אקולוגיים.
מנחם בן-ששון: אז בתעבורה אולי הגדלנו משהו.
יפעת רווה: בדברים הארציים - - -
מנחם בן-ששון: זאת ברירת המחדל, לעשות את זה בבית-משפט.
יפעת רווה: פרט לדבר אחד – סעיף 196 שהיום אנחנו מתקנים.
23591: מדובר בשלושה תיקונים: האחד הוא לגבי סעיף 196 לחוק העונשין.
23591: מדובר על עבירה של השחתת פני מקרקעין.
23591: כיום היא נחשבת לעבירת ברירת קנס, ומוצע להעביר אותה לעבירת ברירת משפט.
23591: היוזמה לזה היא גם של עיריית תל-אביב.
23591: שני תיקונים נוספים הם לחוקי העזר של עיריית יבנה ושל קריית טבעון, שמוצע להעביר את כל העבירות של חוקי העזר מעבירות של ברירת קנס לעבירות של עבירת משפט.
מנחם בן-ששון: זה פותר לנו בבת-אחת בעיה גדולה.
מנחם בן-ששון: אני מאוד בעד.
מנחם בן-ששון: זה עובר פה-אחד.
מנחם בן-ששון: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט בנושא הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 16) (פרסום סקר בבחירות מקדימות), התשס"ט-2008, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
מנחם בן-ששון: סיגל, בבקשה.
סיגל קוגוט: אני צריכה לדייק כאן בפסקה 2.
סיגל קוגוט: במקום לכתוב: "עם מצביעי המפלגה", לכתוב "עם אלה שהזדהו כמצביעי המפלגה", כי זה כמובן לא ברור, זה רק לפי מה שאנשים אומרים.
סיגל קוגוט: שנית, זה סעיף ג', שהצעתי בוועדת הבחירות המרכזית, שתהיה אפשרות ליושב ראש ועדת הבחירות המרכזית להוציא צווים בדיוק כמו בכנסת כדי למנוע, כי הדין הפלילי זה לא בדיוק האכיפה הנאותה במקרה הזה.
מנחם בן-ששון: אני רוצה להצביע, ברשותך.
אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר כמה דברים.
אופיר פינס-פז: אתמול במליאה היה דיון קצר על הצעת החוק בקריאה ראשונה.
אופיר פינס-פז: חבר הכנסת ריבלין העלה שם סוגיה שתהיה דרך לעקוף את החוק.
מנחם בן-ששון: לא באמצעות האינטרנט, באמצעות משלוח מידע למקום אחר שיפרסמו אותו באירופה.
מנחם בן-ששון: זה בדיוק הדבר שאמרנו בזמנו.
סיגל קוגוט: אבל אתה יודע שחשיפה היא מאוד נמוכה בחו"ל.
מנחם בן-ששון: חבר הכנסת פינס, אתה ענית לי על זה.
מנחם בן-ששון: כששאלתי אותך בכיוון אחר, זה בסדר, אבל הזרמים העיקריים של הפרסום מיוחסים לי.
מנחם בן-ששון: בזה אתה רגוע.
מנחם בן-ששון: זה גם מנטרל מהסמכותיות כשזה לא במערכות הישראליות הרשמיות, קרי, רדיו, טלוויזיה.
אופיר פינס-פז: זה שחרור גדול, אבל זה לא הרמטי.
דורית ואג: מה עושים עם פרסומים ביטחוניים?
אופיר פינס-פז: אם מישהו כותב את זה בבלוג שלו, זה גם חסום?
אופיר פינס-פז: זה פרסום או לא פרסום?
מנחם בן-ששון: הם אמרו שזה יהיה חסום.
סיגל קוגוט: זה חל על אינטרנט.
אופיר פינס-פז: כל סוג של-
מנחם בן-ששון: הם אמרו, ואתה הנהנת בראשך בדיון הקודם.
אופיר פינס-פז: מה הקנס?
סיגל קוגוט: זה א(2) – 26 אלף שקל.
מנחם בן-ששון: זה משמעותי לאדם שיש לו 400 אלף, לתת 26.
אופיר פינס-פז: זה לא לאדם.
סיגל קוגוט: זה למפרסם.
אופיר פינס-פז: זה בכלל לעיתון.
סיגל קוגוט: בכנסת זה אותו דבר, אל תחרוג מהקנס הקבוע.
אופיר פינס-פז: את כל היום- -
מנחם בן-ששון: זה לא כל היום- -
סיגל קוגוט: אני משתדלת שאותו היגיון יחול.
אופיר פינס-פז: זאת לא רק את, זה כל חברייך המשפטנים- -
סיגל קוגוט: ואין שום היגיון בעמדה הזאת?
אופיר פינס-פז: אני מציע להגדיל את הקנס.
מנחם בן-ששון: בסדר, אני אצביע על זה.
אופיר פינס-פז: להפך, בכנסת אני זוכר שמדובר על מאסר.
מנחם בן-ששון: כן, אתה צודק.
אופיר פינס-פז: למה הסכמת שנוריד את המאסר?
אופיר פינס-פז: זה לא אחיד- -
סיגל קוגוט: אני מוכנה שיהיה אותו - - -
סיגל קוגוט: אף אחד לא ייתן אותו, אבל לא אכפת לי לעשות- -
אופיר פינס-פז: צריכים לפעול בהיגיון.
אופיר פינס-פז: אם עשינו טעות בבחירות לכנסת, לא נחזור על זה פה.
מנחם בן-ששון: חבר הכנסת פינס, אני אעלה את זה להצבעה תוך שתי דקות.
אופיר פינס-פז: אני לא מציע למאסר כי זה שטות, אבל אני כן מציע להגדיל את הקנס כי הוא שטותי.
אופיר פינס-פז: עיתון בישראל, הקנס הזה אפילו מצחיק אותו.
אופיר פינס-פז: זה כלום, זה שטויות.
אופיר פינס-פז: לכן זה קנס אבסורדי ומגוחך, ואני מציע לא לעשות דברים מגוחכים.
אופיר פינס-פז: הקנס צריך להיות הרבה יותר משמעותי.
סיגל קוגוט: א(3) לחוק העונשין זה 67 אלף שקל.
אופיר פינס-פז: נלך על 67, לפחות זה הגיוני.
מנחם בן-ששון: מי בעד החוק בתיקונים המוצעים?
ליאת מרגלית: סליחה, אני מרשם המפלגות.
ליאת מרגלית: אני רוצה להעיר הערה.
ליאת מרגלית: ההסדר הזה- -
מנחם בן-ששון: הרשם לא יהיה מסוגל.
מנחם בן-ששון: זאת ההודעה שאני מקבל מהרשם.
ליאת מרגלית: לא, אנחנו מקבלים.
ליאת מרגלית: ההסדר הזה נכפה עלינו, ואנחנו מקבלים אותו בהכנעה, אבל אנחנו שומרים לעצמנו את הזכות לתקן בעתיד את התקנות, כך שעיון בכל מה שקשור בסעיף הזה יהיה כרוך בתשלום רק כמו שאר פעולות - - - שמתבצעות - -
מנחם בן-ששון: כשאתם תביאו את זה לוועדה, הוועדה תהיה בהחלט זכאית לא לאשר משום שזה בדיוק מה שמותר לנו.
מנחם בן-ששון: אני שמעתי את ההערה הזאת, ואני לא מקבל אותה, לפחות לפי תפיסתי העקרונית.
מנחם בן-ששון: אבל אני חושב שאני ניתן לשכנוע, כפי שגברתי ראתה.
מנחם בן-ששון: יבוא יום, דברו על זה.
מנחם בן-ששון: דווקא זכות העיון האזרחית למדנו בעניינים אחרים מאוד חשובים.
מנחם בן-ששון: אבל זה בסדר, שנינו דיברנו לפרוטוקול.
עמי ברקוביץ': רק עוד הערה: מבחינה פורמלית ועדת השרים לחקיקה התנגדה להצעת החוק.
מנחם בן-ששון: האם הממשלה תתנגד להעלאתו?
אופיר פינס-פז: לא, סליחה.
מנחם בן-ששון: אדוני, בפעם הקודמת חשפנו את שולי גלימתה של ועדת השרים.
אופיר פינס-פז: אתה לא היית בדיון הקודם?
מנחם בן-ששון: הוא היה.
מנחם בן-ששון: מר ברקוביץ', בפעם הקודמת העמקנו בתכני ההתנגדות שלך ולא הצלחנו לחשוף אותם.
מנחם בן-ששון: בין אז לבין היום הצלחתי להיפגש עם חבר הכנסת פינס, ושמעתי עוד כמה דברים, והבנתי מה שאי אפשר לומר על שולחן הוועדה, וטוב שלא נאמר.
מנחם בן-ששון: אנחנו הולכים להצביע על הצעת החוק עם התיקון שזה לפי חוק העונשין.
סיגל קוגוט: אפשר להצביע עליה בקריאה שנייה ושלישית.
מנחם בן-ששון: אנחנו מתחילים היום בתיקוני תקשורת.
מנחם בן-ששון: בפעם הקודמת היו לנו כמה שאלות על סוג הנתונים שנאספו.
מנחם בן-ששון: שלחתם לנו חומר, אבל גם על מה ששלחתם לנו היו שאלות.
מנחם בן-ששון: בפעם הקודמת רציתי לדעת באיזו שעה במהלך היום פניתם לחברה בבקשה לקבל נתוני תקשורת, בעיקר במקרים של פיקוח נפש ועניינים של היתרים.
מנחם בן-ששון: היו לנו שבעים וכמה היתרים מיוחדים.
מנחם בן-ששון: מתוך 126 היתרים, 88 הצלת חיי אדם, 38 חקירה ומניעה של עבירות פשע.
מנחם בן-ששון: אלה הדברים שרצינו להביט לעומקם.
מנחם בן-ששון: יש לכם נתונים מעבר למכתב מ2 באוקטובר?
אלעזר כהנא: דיווחנו ליועץ, כפי שאנחנו חייבים לפי החוק, על שלושת החודשים הראשונים של הפעלת החוק.
אלעזר כהנא: לגבי החודש הזה אלה הנתונים.
אלעזר כהנא: לכל צו יש את הנימוק מדוע המקרה היה דחוף ואי אפשר היה לפנות לבית משפט.
אלעזר כהנא: זה חלק מהטופס שאמורים למלא.
אלעזר כהנא: בטופס הזה אין דיווח על שעה.
אלעזר כהנא: הדיווח הוא תמיד עד מתי ההיתר הוא בתוקף, שזה לא יותר מ24 שעות.
אלעזר כהנא: את השעה אפשר להוסיף.
אלעזר כהנא: היו"ר מנחם בן-ששון אני רוצה לחדד לגבי השאלה של הפעלת התקנות וכתוצאה מזה הפעלת סעיפי החוק הרלוונטיים.
אלעזר כהנא: אתם בוודאי שוקדים על עבודה תכופה.
אלעזר כהנא: לפעמים יכול להיות אדם שנעדר 3 שבועות.
אלעזר כהנא: זה נגרר עוד ועוד ועוד.
אלעזר כהנא: בגלל כל מיני סיבות אתם מגיעים למסקנה שצריך לאסוף נתוני תקשורת עליו.
אלעזר כהנא: אתה יכול להגיד לי שזה מוצדק, חבל להפסיד כל דקה ולכן אתם יוצאים לדרך מעבר לאישור החריג.
אלעזר כהנא: אם זה היה המודל של העבודה הכוללת, אז יש משהו לא תקין וצריך לראות איך מתמודדים עם זה להבא.
אלעזר כהנא: זאת הסיבה ששאלתי את השאלה שלי לגבי הזמנים.
אלעזר כהנא: אני מסכים, אבל מה היה רלוונטי אם היינו כותבים שזה 20:00 בערב או 8:00 בבוקר?
אלעזר כהנא: זה יוצא אותו דבר.
אלעזר כהנא: אפשר לקיים דיון ארוך ואנחנו בהחלט נעשה אותו בשמחה על סוגי המקרים הדחופים, מתי פונים, על הדיווח אצל היועץ שבעקבותיו נמשך אותו נוהל או נוהג שהתרחש במשרד המשפטים שישנו דיווח מעמיק יותר על המקרים אצל הגברת גוטליב.
אלעזר כהנא: יש הרבה מאוד שיקולים.
אלעזר כהנא: בדרך כלל המקרים מהסוג שאדוני אמר לא אמורים להיות מקרים דחופים בלי צו, אלא אם כן יש אינדיקציה ופתאום זה הפך להיות דחוף.
אלעזר כהנא: בדרך כלל זה לא אמור להיות כך.
אלעזר כהנא: רוב רובם של המקרים האלה - אולי כולם – אלה מקרים שהאירוע נחת על המשטרה.
אלעזר כהנא: זה לא מקרה יזום.
אלעזר כהנא: זו לא איזו שהיא חקירה או משהו כזה.
אלעזר כהנא: מדובר בנעדרים, בהודעות אובדניות וכדומה.
אלעזר כהנא: זה יכול להיות בכל שעה ביום.
אלעזר כהנא: אפשר לדחות את זה בכמה שעות וללכת לבית משפט, אפשר לא לדחות את זה בכמה שעות.
אלעזר כהנא: פה נכנס שיקול דעת.
אלעזר כהנא: כל מקרה כזה זה לקחת סיכון.
אלעזר כהנא: הקצין מבחינתו לא מרוויח או מפסיד מזה שום דבר, חוץ מהעובדה שאולי הוא יטפל יותר טוב או פחות טוב במקרה כזה או אחר.
אלעזר כהנא: היו מקרים בתקשורת.
מנחם בן-ששון: ללכת לשופט זו טרחה.
אלעזר כהנא: לא מבחינת הטרחה.
אלעזר כהנא: יש אנשים שהולכים לבית משפט להוציא צווי חיפוש, להוציא צווים אחרים.
אלעזר כהנא: לא זה העניין.
אלעזר כהנא: המשטרה מורגלת בזה.
אלעזר כהנא: זאת לא בעיה של טרחה.
אלעזר כהנא: זה מקרה בו המשפחה באה ומודיעה הודעה.
אלעזר כהנא: השאלה מה אתה עושה עם זה.
מנחם בן-ששון: אני מדבר על עניין הזמן.
מנחם בן-ששון: זה הדבר שהעסיק אותי בפגישה הקודמת.
אפרת רוזן: הסיבה שהוועדה ביקשה לדעת באיזו שעה ביום עלתה העילה שצריך נתוני תקשורת הייתה שהוועדה חששה שאולי נעשה שימוש גדול בסעיף הזה.
אפרת רוזן: הוועדה ביקשה להסתכל על מקרים ספציפיים כדי לבדוק בצורה ספציפית לגבי תיקי חקירה.
אפרת רוזן: אחת הפשרות הייתה לראות מדדים אחרים אובייקטיביים - בלי להיכנס לתוך עבודת המשטרה - בשביל לנסות להבין האם נעשה שימוש נכון או לא.
אפרת רוזן: השעה יכולה ללמד על כל מיני דברים במקרים מסוימים.
אפרת רוזן: יכול להיות מקרה של אדם שנעדר חודשיים ומתקשרים בבוקר ואפשר לחכות כמה שעות ולפנות לבית משפט.
אפרת רוזן: עד שחברי הוועדה לא רואים את זה הם לא יכולים לדעת אם זה תיאורטי או לא.
אפרת רוזן: יש 38 מקרים של היתרים שניתנו לא במקרים של הצלת חיי אדם.
אלעזר כהנא: בדיון הקודם נשאלתי אם יש שעה, אבל לא זכרתי לומר שבדיווח הזה אין שעה.
אלעזר כהנא: יש תוקף.
אלעזר כהנא: זה לא יותר מ24 שעות.
מנחם בן-ששון: ידעתם שנתעניין בזה.
מנחם בן-ששון: מה יש לכם מאז הפעם האחרונה לספר?
אלעזר כהנא: מאחר והוועדה רצתה את זה וזה נתון רלוונטי אנחנו נשנה את הטופס ונוסיף את השעה.
אלעזר כהנא: זאת לא בעיה בכלל.
מנחם בן-ששון: אין לי תשובה.
מנחם בן-ששון: בהחלט רלוונטי להגיד שאין.
אלעזר כהנא: את השעות אין לנו.
אלעזר כהנא: אם הוועדה מנחה אותנו, אז נוסיף את האלמנט של השעות.
מנחם בן-ששון: זאת תשובה לעתיד.
דוד רותם: איך אתם יודעים מתי נגמרות ה24 שעות אם אתם לא מציינים שעה?
גדי סיסו: מעבר לנתונים היבשים שאתם רואים יש תורה שלמה שאנחנו הטמענו בתוך המשטרה.
גדי סיסו: אותם קצינים מוסמכים שהתעסקו בנתוני תקשורת עובדים מתוך נהלים פנימיים שהכתבנו והטמענו בתוך האוכלוסייה.
גדי סיסו: אין קצין מוסמך שלא יודע באיזה תנאים הוא הולך להוציא לפועל את הערוץ הדחוף אל מול חברות התקשורת.
גדי סיסו: אם אני לוקח את הנתונים היבשים שנמצאים כרגע בפני הוועדה.
גדי סיסו: .
מנחם בן-ששון: אתה מדבר על המכתב של אוקטובר?
גדי סיסו: כן.
גדי סיסו: אפשר גם לדון בחודשים שחלפו.
מנחם בן-ששון: אני אשמח לקבל נתונים.
גדי סיסו: אפשר לדון בכל סעיף שתבחרו לדון בו.
גדי סיסו: היועץ ראה את הדוח הזה ובחן אותו מכל הכיוונים.
גדי סיסו: אנחנו פועלים בדיוק כפי שהחוק מורה.
מנחם בן-ששון: זה לא עושה אותי שקט.
גדי סיסו: חלק גדול מהיישום של החוק תלוי ביכולת שלנו כמשטרה ליישם אותו בתוך ביקורת ובקרה של מוקד שבנינו לטובת העניין.
גדי סיסו: המוקד לא יכול לפעול כיוון שאנחנו לא מיישמים את החוק.
גדי סיסו: אם היינו מקבלים את המאגרים שהיו יושבים בתוך המוקד, כל אותם קצינים מוסמכים שהיו צריכים לבקש את הבקשות מחברות התקשורת לא היו פונים לחברות התקשורת, הם היו פונים אלי ואני הייתי מאשר.
גדי סיסו: זאת הבקרה העליונה על כל הבקשות.
גדי סיסו: המערכות בנויות שכל פנייה מתועדת לפי שעה.
גדי סיסו: יש לי מעקב מהרגע שהפנייה נכנסה עד הרגע שהיא טופלה ואיך היא טופלה.
גדי סיסו: בהעדר מוקד אין לי יכולת טכנית לפקח על הערוץ, למעט מה שנקרא בדיעבד.
גדי סיסו: אותם קצינים מוסמכים שקיבלו את ההרשאה ממני או מהמפכ"ל על פי חוק פונים בערוץ דחוף אל חברות התקשורת.
גדי סיסו: את הנתונים אני מקבל בדיעבד.
מנחם בן-ששון: אני רוצה להסביר לכם מדוע אין לכם תקנות.
מנחם בן-ששון: ההסמכה של למעלה מ60 קצינים היא בעיה, כי ההסמכה הזאת לא באה - לפחות לא בעת ובעונה אחת - עם צמצום יכולות ועם פיקוח על מאגרים.
מנחם בן-ששון: זה הטריד אותי.
מנחם בן-ששון: אמרתי את זה בדיון.
מנחם בן-ששון: אי אפשר בבת אחת, כמו פטריות אחרי הגשם, שיהיו הרבה יותר עיניים, ידיים ואוזניים שיכולים להיות מעורבים באיסוף נתוני תקשורת.
מנחם בן-ששון: אמרו לי שכשאני אאשר את התקנות אני אראה שיש פירמידה של 1 או 2 וכל האחרים לא באותה רמת פיקוח.
מנחם בן-ששון: זה לא נכון, כי ברגע שהוסמכו 60 אנשים הם יוכלו דרך המסופים לגשת אל נתוני התקשורת.
מנחם בן-ששון: אנחנו רצינו להיות מאוד מאוד זהירים.
מנחם בן-ששון: חברות התקשורת אמרו אז בדיון ששאלו אותן שאלות שלפי החוק הן לא היו צריכות לתת את הנתונים.
מנחם בן-ששון: עצרתי את הדיון באיזה שהוא שלב.
מנחם בן-ששון: אמרתי שנגהץ את עצמנו.
מנחם בן-ששון: בין לבין קיבלתי ממר כהנא נתונים.
מנחם בן-ששון: בשאלות המהותיות רציתי לדעת תשובה.
מנחם בן-ששון: אני מניח שהוועדה לא תהיה פחות בוחנת ממני.
מנחם בן-ששון: רצינו לקבל תשובה לכמה שאלות לפני שאנחנו באים לאשר.
מנחם בן-ששון: אנחנו שואלים את עצמנו אם היינו בסדר בשעה שחוקקנו את החוק.
גדי סיסו: כמה נראה לכם סביר שיהיו קצינים מוסמכים?
גדי סיסו: האם סביר שיהיה אדם או שניים מכל מרחב?
דוד רותם: כמה מרחבים יש במשטרה?
גדי סיסו: 27 מרחבים.
מנחם בן-ששון: מספיקים לי 3 קצינים בכל הארץ.
מנחם בן-ששון: אני צריך שהבקשה תהיה ל-3 קצינים שנמצאים במוקד הארצי.
מנחם בן-ששון: נדמה לי ש3 אנשים יכולים לספק את הצורך הארצי.