GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קלוד גובנהיים: יש מבצעים משותפים, מג"ב שנציג האמל"ח נמצא פה והוא תיכף ירחיב, הוא נלחם לעיתים כתף על כתף עם חיילי צה"ל, יש שמג"ב לפעמים פועל ת"פ צה"ל והצורך בתקנה הזאת הוא נוגע הרבה פעמים לנשק, לציוד לחימה שמנגנוני הרכש הרבה יותר מפותחים והיתרון לגודל הוא עד כדי כך מהותי שאם המשטרה תצטרך את אותו ציוד לרכוש במנגנון רכש נפרד אז התוצאה היא בלתי נסבלת מבחינת בזבוז כספי ציבור.
קלוד גובנהיים: אני אבקש ובנקודה הזאת בפעם הקודמת הפסקנו, לתת את רשות הדיבור לנציג אמל"ח.
אהרון קנרייך: אני קצין אמצעי לחימה של משמר הגבול.
אהרון קנרייך: ברצוני להביא דוגמה מהיום יום שכולם מכירים.
אהרון קנרייך: בצידה המזרחי צפוני דרומי של ירושלים ישנו המכשול, קו התפר, עוטף ירושלים, אנחנו מבצעים אותה משימה ביחד עם הצבא, אחת מבין רבות, אבל אני אתן את הדוגמה הזאת.
אהרון קנרייך: משימת בטחון שוטף.
אהרון קנרייך: ההפרש בין שני הכוחות מבחינת מרחק הוא במקסימום עשרים מטר כשרק המכשול הוא המבדיל.
אהרון קנרייך: בצידו המזרחי נמצא צוות צה"לי, בצידו המערבי צוות של משמר הגבול ת"פ משטרת ישראל, שניהם עושים את אותה משימה גם בהגדרה, גם בדרישה המבצעית שניהם עושים את אותו דבר, האובייקט יכול לנוע באמצע.
אהרון קנרייך: אני אלך לכיוון שעות החשיכה, אני אתן דוגמה אחת, למשל אמצעי ראיית לילה שמבחינת גוף או מנגנון גדול שהצבא מפתח משלב הדרישה המבצעית דרך הרכש דרך הבחינות והבדיקות, אין לנו יכולת לעמוד כנגד זה ואנחנו מחוייבים על פי חוק ללכת דרך מכר, לנו זה לוקח הרבה יותר זמן, אנחנו צריכים לדאוג שוב לכל המנגנון הזה מהתחלה, לעשות את כל הבחינות וכל הבדיקות, ואין לנו יכולת לעמוד בזה.
אהרון קנרייך: כאשר שוב אני חוזר לתחילת דברי, המשימה היא אותו דבר.
אהרון קנרייך: וזאת אחת מבין רבות.
אהרון קנרייך: ההבדל ביניהם זה טווח של עשרים מטר.
דוד רותם: אתם תומכים בגישה הזאת?
ברוך לוברט: כן.
ברוך לוברט: אנחנו הצענו את התוספת של התקנה הזאת.
דוד רותם: למה לא הצעתם את זה מלכתחילה?
עידו עשת: זאת תקנה חדשה.
דוד רותם: כיוון שאנחנו הולכים לעשות שינוי בכל הסיפור של מערכת הבטחון - - -
מנחם בן-ששון: אבל מי יודע מתי זה יגיע.
מנחם בן-ששון: אתה זוכר את הדיון בוועדה, היועץ המשפטי סיכם.
דוד רותם: אני זוכר את הדיון בוועדה אבל יש פה טענה אחת שאולי היא נכונה.
דוד רותם: הוא אומר, אני נלחם איתם כתף אל כתף והם מקבלים את הכלים האלה במאה שקל ואני צריך לשלם עליהם 500 שקל.
דוד רותם: למה.
דוד רותם: אני לא רואה את המניעה, אם מערכת הבטחון עשתה מכרז כמו שצריך, הרי הם יכולים לעשות תרגיל, הם יכולים לבקש ממערכת הבטחון לקנות את הנשק הזה ואנחנו נקנה מכם ואז אין מכרז.
מנחם בן-ששון: עם זה היה לי נוח יותר.
דוד רותם: אני יודע, אבל השאלה היא למה אני צריך ללמד אותם ללכת בדרכים עקלקלות כשאני יכול לתת להם את דרך המלך.
דוד רותם: מה מפריע לי?
מנחם בן-ששון: מה שהטריד אותנו אז זה הפיקוח על המהלך.
דוד רותם: מי שמפקח על משרד הבטחון יפקח גם עליהם.
דוד רותם: הרי הם מתיישבים כגמד קטן על הפיל הגדול.
מנחם בן-ששון: זה כמו לשכת הפרסום הממשלתית, הדיון כבר נגמר אבל אמרנו שניתן להם לטעון פעם נוספת.
מנחם בן-ששון: ואתם רגועים.
דוד רותם: אני שוכנעתי.
מנחם בן-ששון: עוד דבר אחד אני רוצה לפני שאנחנו מחליטים וזה לקבל מכם דיווח עד כמה השתמשתם בפטור עד היום.
קלוד גובנהיים: איזה פטור, אין לנו פטור.
קלוד גובנהיים: הבעיה היא, אני אמרתי את זה בתחילת דברי כשהיית בחוץ, אני אתן דוגמה.
דוד רותם: עד היום הם עבדו בתרגיל.
קלוד גובנהיים: אני מודה שהקושי הוא שאנחנו עומדים הרבה פעמים כייעוץ משפטי בפרץ ואני אתן דוגמה שתבהיר את הענין.
דוד רותם: למה אתם עומדים בפרץ, זה התפקיד שלכם, לתת למערכת - - -
קלוד גובנהיים: לפעמים השטח לא מבין איך יכול להיות שאנחנו לא יכולים לעשות מה שצה"ל עושה כשהצרכים הם כמעט זהים ואנחנו אומרים להם, התשובה היא כיוון שיש דין שונה.
קלוד גובנהיים: אין את המנגנון שמאפשר את האוסמוזה המבוקרת.
קלוד גובנהיים: החשב הכללי לא קשור - - -
קלוד גובנהיים: מה שמפריע לכבוד היושב ראש אני יודע, הגישה שלך היא שמערכת הבטחון בכלל לא צריכה להיות מערכת רכש נפרדת, היא צריכה להיות כפופה לדין הכללי של דין המכרזים.
מנחם בן-ששון: לא, תנסח את זה כמו שאני ניסחתי את זה בפעם הקודמת ואז אני פטור מלדבר.
מנחם בן-ששון: אמרתי שמחר הם יבואו חזרה ויגידו, נתת להם פטור, עכשיו אתה לוקח את הפטור שנתת להם על הגב שלי, הרי בגללי נתת להם פטור ואני לא רוצה לתת להם פטור.
מנחם בן-ששון: זה היה העשרים דקות כשהתחלנו את הדיון על חובת המכרזים.
קלוד גובנהיים: אני לא רציתי לחזור על הדיון כיוון שקלטתי את הגישה שלך ובגלל זה שלחתי את הדוגמאות כפי שביקשת.
קלוד גובנהיים: הבעיה נשארת בעיה, אני מקבל את הגישה שלך שכאשר תטופל הבעיה של החריג אז גם אנחנו נעשה פריש מיש, אבל מבחינת המצב הנוכחי יש לנו קושי והקושי הזה צריך לפתור אותו.
מנחם בן-ששון: חברי הכנסת, אני מקבל את דעתכם, זה יהיה פה אחד.
דוד רותם: אנחנו מודים לך.
עידו עשת: אם ככה התקנה אושרה.
מנחם בן-ששון: אני רק אומר לכם שאני מחכה בכליון עיניים לתקנות של משרד הבטחון.
מנחם בן-ששון: מה המצב מר ברוך, מתי נקבל אותם?
ברוך לוברט: אין לי הערכה של זמן.
מנחם בן-ששון: אולי נחליט שההצבעה על התקנות תהיה ביום שאני אקבל את התקנות, זה יהיה נכון, זה יאיץ בכם.
מנחם בן-ששון: אני חשבתי על זה, אמרתי למנכ"ל המשרד פעם שאולי זה יהיה נכון לכרוך את זה.
מנחם בן-ששון: אני מוכן לשחרר תמורת קבלת תקנות חדשות.
מנחם בן-ששון: היועץ המשפטי אומר שהוא יאשר לי.
דוד רותם: אני לא אאשר לך כי אחרי התקנות האלה אנחנו רוצים שלושה ימי חופש.
ברוך לוברט: אני ממשיך לפיסקאות הבאות שהן ברצף מופיעות בתיקון שהצענו, פיסקאות (21), (23), (24), (27) ועכשיו שנוספה (27) גם.
ברוך לוברט: שימחקו, אז הפיסקה הראשונה זה פיסקה (21) שנתנה פטור להתקשרות במסגרת פעולותיה של הטלוויזיה הלימודית לפי חוק הרשות השניה.
ברוך לוברט: ההחלטה של הוועדה בדיון הקודם היתה שלא למחוק את הפטור עד לקבלת עמדתה.
ברוך לוברט: אנחנו קיבלנו איזה שהוא נייר, מסמך בענין ויש פה גם נציג.
מנחם בן-ששון: אז חלקנו חשב שהמצב של הטלוויזיה החינוכית הוא כזה שמוכרחים לשמור אותם על כל תזוזה שעושים שגם ככה מצבם לא טוב, לא ידענו מה מכינים לכם במקום אחר.
אביגדור דנן: אם אתה רוצה לשמוע סקירה קצרה - - -
מנחם בן-ששון: לא, תסביר לנו למה אתה צריך פטור.
אביגדור דנן: אתה לא רוצה לשמוע על החלטת הממשלה, כי שאלת בהתחלה.
מנחם בן-ששון: תגיד משפט, אתה יכול להגיד שיש החלטה.
אביגדור דנן: החלטת ממשלה לסגירה.
אביגדור דנן: אתמול היה דיון בוועדת שרים לתיקוני חקיקה שבאה ליישם את החלטת הממשלה, אבל בד בבד ניתנה הזדמנות להסתדרות לנהל משא ומתן עם המדינה ולהגיע לפתרון לשינוי מבני בטלוויזיה החינוכית ואנחנו מקווים שיצליחו לעשות זאת וגם חבר הכנסת מלכיאור יושב ראש ועדת חינוך ותרבות של הכנסת יוזם הגשת הצעת חוק שתעגן את מעמדה של הטלוויזיה החינוכית, אז המצב עדיין לא ברור, אנחנו נתנהג לפחות מבחינת העמדה שלנו כאילו הדברים ממשיכים כרגיל.
אביגדור דנן: הטלוויזיה החינוכית משדרת בערוץ 2 מכוח חוק הרשות השניה, יש לה מעמד כמו יתר הזכיינים, קשת, רשת, ערוץ 10, אלה זכייניות, אלה חברות מסחריות והן מפוקחות, יש רגולציה על ידי מועצת הרשות השניה.
אביגדור דנן: הפעילות שלנו שם צריכה להיות, תקנת הפטור הזאת שבאה לפטור אותנו ממכרזים בפעילות שם משמשת אותנו, בואו נחלק את הפעילות, פעילות מכירת פרסומות, מכירה שאנחנו מבצעים שכאן אין טעם לעשות מכרזים כי מכירה של פרסומת היא מותנית ברייטינג או מותנית בפילוח של הצופים שצופים באותה תוכנית ואי אפשר לעשות מכרז לאתר איזה שהוא גוף שיתן את מירב היתרונות מראש.
אביגדור דנן: לעומת זאת יש - - -
מנחם בן-ששון: אתה לא מדבר על המאזינים, אתה מדבר על יוצר הפרסומת.
אביגדור דנן: אני אומר שהטלוויזיה החינוכית יש לה פעילות שמתייחסת לחוק הרשות השניה בשני מישורים, אחד שהיא מוכרת פרסומות ואחד שהיא מפיקה תוכניות לרשות השניה, שמשודרות בערוץ 2.
אביגדור דנן: אז אני מדבר על מכירה.
אביגדור דנן: החוק מחיל את הדין על מכירה כמו על רכישה.
אביגדור דנן: על מכירה אני חושב שבטח צריך לפטור כי מכירת פרסומות מותנית בדברים שאי אפשר לצפות אותם מראש, כמו שאמרתי, רייטינג של תוכנית ופילוחים, את זה אולי כן אפשר אבל פילוחים של הצופים באותה תוכנית.
אביגדור דנן: לעומת ההפקה, לפי כמה דקות אתם ביטלתם גם את סעיף הפטור 3 (11) שגם יכול להיות אולי איזה אלטרנטיבה להתקשרויות.
אביגדור דנן: שרוצים להתקשר לצורך הפקה ואנחנו חייבים להתקשר עם גופים חיצוניים לצורך הפקה כחלק מיישום חוק הרשות השניה, לעידוד הפקת המקור במדינה, אנחנו עושים את זה משיקולים של לוח השידורים ויש הצעות, כל הזמן זורמות הצעות לטלוויזיה החינוכית להפיק תוכניות מסוג מסויים.
אביגדור דנן: אין טעם לעשות מכרז, אי אפשר לעשות מכרז, כל תוכנית זה עולם אחר, כשאנחנו מתקשרים עם יוג'ין וולף כדי להפיק את התוכנית טעמים עם צחי בוקששתר, אני לא יודע מה הטעם במכרז, אז תגידו לי שיש את 3 (29) אבל כעיקרון מכרז לא בא בחשבון.
ברוך לוברט: אנחנו מבקשים להישאר בעמדה שלנו, אנחנו חושבים, אנחנו קצת חוזרים על עצמנו, אבל כשהצענו במסגרת התקנות האלה כלים מספיק גמישים ופתרונות אחרים שמייתרים את הצורך בהליכי הפטור.
אביגדור דנן: אבל העמדה הזאת היתה לפני שביטלו את 3 (11) עכשיו אם רוצים להתקשר עם אמן או מנחה - - -
מנחם בן-ששון: עוד לא ביטלנו את 3 (11) אבל סביר שנלך לזה.
מנחם בן-ששון: קיבלנו ייעוץ משפטי טוב.
מנחם בן-ששון: לגבי המכירה אני לא מבין מה הבעיה.
מנחם בן-ששון: כשאתה יוצר פרסומות אני לא מבין איך אתה צריך לעשות מכרז, הוא צריך לעשות מכרז, זה שקונה ממך את הפרסומת.
מנחם בן-ששון: זה שקונה את הפרסומת, אתה מציע לו ורשת מציעה לו והחברה הפרטית שלי מציעה לו ומי שהוא יחליט.
מנחם בן-ששון: לגבי מכרזים על תוכניות, אתם יכולים להגיד שאתם לוקחים את כל מי שהגיע אליכם, אתם רואים כיוון מסויים ואחרי זה אתם מפרסמים בעקבות מה שהגיע אליכם מכרז, לכל מי שהגיע אתם פונים אליהם ואומרים להם תפנו כמכרז והכל בא על מקומו בשלום.
מנחם בן-ששון: אפילו לא עבדתם פעמיים.
מנחם בן-ששון: להיפך, אתם נמצאים בשפע של הצעות, זה לא שיש רק שלוש הצעות לתרופות או תרופה גנרית ותרופה תעשייתית.
אביגדור דנן: אחרי שנבחר תוכנית אחת שמוצאת חן בעינינו או שתואמת את לוח השידורים שלנו שהיא ייחודית כמובן, נניח עם מנחה מסויים ועם נושא מסויים או עם איזה רעיונות - - -
מנחם בן-ששון: לא בחרת, אתה יוצא למכרז, אתה מבקש תוכניות בנות חמישים דקות או 55 דקות יחידה, אתה מבקש שיהיה לה מסר כזה וכזה, שהיא תעסוק בתכנים כאלה וכאלה ושהיא תהיה באמצעים כאלה וכאלה ושהיא לא תעלה על כך וכך.
מנחם בן-ששון: ואז אנשים יגישו לך.
מנחם בן-ששון: השוק בארץ רווי בכוחות כשרוניים.
מנחם בן-ששון: אני חושב שהבעיה היא שבזמנו הייתם כמעט יחידים, חבל לנתח את זה.
מנחם בן-ששון: חבר הכנסת, אתה חושב שצריך לתת להם פטור ממכרזים?
אברהם מיכאלי: אם אני רואה מנגנון אחר כפי שמשרד המשפטים אומר פה, שהמנגנון הזה מייתר את התקנה הזאת, אני מבין שאנחנו החלנו את זה על עוד כמה גופים, זה לא רק הגוף היחיד.
מנחם בן-ששון: ועכשיו כשהם יכנסו להסכם הבראה אז יהיו להם משאבים.
אברהם מיכאלי: אם אני רואה את המנגנון של כלל התקנות שאנחנו החלנו - - -
אביטל בן חמו: רק קצת לחזק את האדון מהטלוויזיה הלימודית.
אביטל בן חמו: אנחנו יוצאים למכרזים כגוף משדר להפקות כמו שאתה מתאר, אנחנו מציעים את הנושא ויוצאים לאיזה שהוא מכרז סגור או פתוח או קול קורא ומקבלים הצעות ואנחנו בוחרים את מה שאנחנו רוצים כי לנו יש רצועה ייחודית שאמורה להיות איכותית וטובה והיא גם מאוד קטנה.
אביטל בן חמו: לעומת זאת הזכיינים המסחריים והטלוויזיה הלימודית לצורך הענין יש להם שיקולים אחרים שהם יותר רייטינגים והם יותר צריכים להיות אטרקטיביים ולכן אני חושבת שהפעילות שלהם עד היום בפטור ממכרז יותר מתאימה להם.
אביטל בן חמו: אף פעם לא הפקתי וערכתי אבל אני כן יודעת שיש שיקולים עריכתיים ושיקולים אחרים של מי שמפיק תוכניות וזה נראה לי הפטור הזה כן רלוונטי, אני כן חושבת שצריך לתת אותו.
מנחם בן-ששון: אני עשיתי אצלם 12 תוכניות.
מנחם בן-ששון: אני אגיד לך, הוא נזהר מלומר את הדברים, איש הטלוויזיה הלימודית.
מנחם בן-ששון: כשאתה אומר רייטינג אתה מזמין טעם, ואתה מזמין טעם לא תוכנית טעמים, אתה מזמין טעם אישי וטעם אישי זה חבר שלי וחבר שלך עלול להיות וזה קורה.
מנחם בן-ששון: ולכן בא המכרז ואומר תן לי בבקשה מרחב, בפרט במקרה שאתה עוסק בחבורה, בזמנו היא היתה קטנה ועכשיו היא הרבה יותר גדולה.
מנחם בן-ששון: אבל עדיין טוענים טענות.
מנחם בן-ששון: הרגולטור אמר כל מיני דברים בתוכניות המקור שאצלם היתה פחות בעיה אגב, אצלך היתה בעיה יותר גדולה, אמרו לכם כמה דברים, הרגולטור אמר כמה דברים שמאוד לא אהבתם.
אביטל בן חמו: אני הרגולטור.
מנחם בן-ששון: אז שמעת את הדברים ואמרתם לחברות שלכם כשהיו הדיונים, אתם חייבים להאיר זווית א', זווית ב', מסתבר אחרי זה שיש רייטינג לתוכנית הומור על החברה הערבית ויש רייטינג לסרוגים למרות שבהתחלה היה צריך לתקוע את הדברים הללו באמירת רגולטור.
מנחם בן-ששון: עכשיו אני חוזר לענין של המכרז.
מנחם בן-ששון: הטעם האישי צריך לקבוע אבל אתה יכול להגיד התוכנית הזאת צריכה להיות עם מימד רייטינג, אסור שהיא תעלה על אי.
מנחם בן-ששון: קיו מסויים, היא צריכה להיות בעלת רייטינג כזה וכזה והיא צריכה להיות תשע בינוני.
מנחם בן-ששון: אפשר לומר דבר כזה, אתה משקלל כמו שחס וחלילה ולהבדיל אלף אלפי הבדלות אמרת שאתה בוחר זכיין שהוא טעון שיקום נתת נקודות לשיקום, אבל בשום פנים ואופן שזה לא יגבר על עניינים אחרים.
מנחם בן-ששון: מה היתרון שלהם וזה את ראית במכרזים שלהם, הם נתנו את התבנית, זה סוד החוק הזה.
מנחם בן-ששון: הם נתנו את התבנית, במכרז אתה צריך להגדיר את המדדים, אתה צריך להגדיר את הניקוד וזה לא בושה להגיד שאני רוצה שהתוכנית הזאת תהיה לציבור בינוני שלא אוהבת התפלספות, המשפטים יהיו קצרים והלבוש יהיה מצחיק והעגה תהיה כזאת.
מנחם בן-ששון: אתה יכול לומר את הדברים, אבל אני רוצה שתגיד אותם ושזה לא יהיה איזה שהיא אמירה, הוא חבר שלי ואני אקח אותו.
אביטל בן חמו: אני מסכימה עם מה שאתה אומר, הענין הוא שמה שאנחנו חייבנו את הזכיינים במכרז זה לכותרות מאוד כלליות.
אביטל בן חמו: אם זה תוכנית תעודה או תוכנית פריפריה ומשם החופש שלהם והיצירה שלהם הוא כמעט בלתי מוגבל.
אביטל בן חמו: ופה מדובר על איזה שהיא הגבלה כי אתה יוצא במכרז למשהו שהוא מאוד יצירתי ומאוד אומנותי, אני באמת לא נמצאת שם, אני משפטנית, אני לא מתעסקת עם זה, אני חושבת שזה מגביל אותם.
מנחם בן-ששון: אני לא משפטן, אני מורה ולכן אני קשור מדהי הזאת.
מנחם בן-ששון: דווקא מי שלא משפטן, אני לא רוצה להגיד שהטלוויזיה החינוכית עושה את זה, יכול גוף יצירתי לומר, אנחנו רוצים להעיר את הפריפריה ויש לנו גישה של רחמים ושצריך לטפח אותה, לטעמי הגישה הפטרונית עבר זמנה.
מנחם בן-ששון: אני רוצה לטפח עדה מסויימת שהיא לא זוכה מספיק לתשומת לב בתקשורת, אני יכול לעשות את זה בפטרוניות, אני יכול להגיד בואו נפתח את זה, עולם היצירה הוא גדול מהחיים, מסתבר לפעמים שהחיים גדולים מעולם היצירה כי אתה לא מדמיין לעצמך לאן אפשר להגיע בפשע לפעמים או בעבריינות.
מנחם בן-ששון: אני אומר את דברי משום שפתיחה והזמנה תאפשר לכוחות רעננים להגיע וזה מה שקורה, מה שקרה לך כרגולטור כשאמרת אתם חייבם לעסוק בנושא א' ב' ג', פתאום הסתבר שכולם יודעים ליצור בזה.
מנחם בן-ששון: קודם זה לא עניין אותם הם חשבו שהם צריכים רק לתאר את מה שקורה פה בכנסת, אבל אני אומר ששם היו המצלמות כל היום ופתחתם את הדלתות והסתבר שיש אור וחוכמה ותבונה וכושר יצירה וזה מה שעושה המכרז.
מנחם בן-ששון: בדרך כלל המכרז פותח כסף, הרבה פעמים המכרז פותח איכות מוצר, שזה בכך וכך הבחנות צבע וכאן הוא פותח גם בתכנים וזה היופי של המכרזים שיכולים להיות בתחום החינוכי.
אביטל בן חמו: אני לא חושבת שזה בלתי אפשרי, אני רק חושבת עדיין שבתחום הזה כמו שדובר על 3 (11) אם אני לא טועה, צריך להישאר פתוח.
מנחם בן-ששון: זה לא יהיה פתוח ושילך למחוזות אחרים, על 3 (11) עוד אנחנו צריכים לדון או לפחות לקבל ניירות.
מנחם בן-ששון: אז אני מקבל את דעתו של חברי וזה יהיה כמו שהמשרד מבקש.
מנחם בן-ששון: אין החרגה.
מנחם בן-ששון: תקנות חובת המכרזים, אנחנו בתיקונים, סעיף 3.
מנחם בן-ששון: אנחנו רוצים להשלים את הטיפול בסעיף 3 – 27.
עידו עשת: מר לוברט, אתה קראת בפעם האחרונה גם את התיקון של 3ג'.
מנחם בן-ששון: אני שמח שמרכז המחקר והמידע של הכנסת הצטרף אלינו, אנחנו נצטרך את הערכותיהם הנבונות.
דדו רותם: אתם עשיתם שינוי לגבי סיכום, אתם לא רוצים לקבוע תקופת זמן?
יואל בריס: בעניין הזה אנחנו נכנסנו לפרוטוקול הוועדה, כי הדיון בוועדה התגלגל סביב שני הפרמטרים, גם פרמטר הזמן וגם פרמטר הסכום.
יואל בריס: בסופו של דבר מה שאנחנו הבנו מסיכום הוועדה, ולכן כך עשינו, שהפרמטר הקובע הוא פרמטר הסכום ולא הזמן.
יואל בריס: זה לא ב-27, אבל ב-3ג'(רבא).
יואל בריס: אדוני, אמרנו, התקשרות שלא בעקבות מכרז, מימוש זכות הבררה תהיה רק בידי הוועדה עד לסכום של מיליון שקלים חדשים ומעבר למיליון שקלים חדשים היא תעלה אינסטנציה לוועדת הפטור.
יואל בריס: כרגע ועדת הפטור העליונה וכשתהיה הוראת שעה---
מנחם בן-ששון: מר בריס, מה מפריע לנו להוסיף זמן?
מנחם בן-ששון: אתה תשמח לזה.
יואל בריס: השאלה היא רק האיזון וזה הרי חוט השני לאורך כל התקנות וכל התיקון הזה בוודאי, הרצון לאזן בין היעילות הביורוקרטית לבין הבקרה המרכזית או העליונה.
מנחם בן-ששון: בסדר, אבל עשינו שני דברים.
מנחם בן-ששון: אל"ף, עשית חיזוק של אישור, ובי"ת, נתת לו מהצד השני מגבלת זמן.
מנחם בן-ששון: זה האיזון שעליו אני מדבר.
יואל בריס: נתנו לו מגבלת סכום.
מנחם בן-ששון: אני אומר גם וגם, אני לא אומר זה או זה.
מנחם בן-ששון: אני אומר, קח את הסכום, תוסיף את ממד הזמן ואז יצרת מצד אחד זהירות ומצד שני יעילות.
מנחם בן-ששון: זו בדיוק הטרמינולוגיה שלך, אתה אז הערת את זה.
דדו רותם: ב-3ג'(ב) בעצם אתה אומר שזה גם יכול לקרות אחרי עשר שנים.
מנחם בן-ששון: מר בריס, תבדוק את זה.
יואל בריס: לא יודע, אבל האופציה היתה במכרז עצמו.
יואל בריס: אם אדוני מדבר על תקופה שהיא לא קצרה, אז יכול להיות שלא תהיה בזה הכבדה.
מנחם בן-ששון: אני רוצה תקופה קצרה.
יואל בריס: לא, היום מדברים על שנה.
דדו רותם: לא, אני מדבר על שלוש שנים, מופיע בתקנה הקיימת.
מנחם בן-ששון: למה שלוש?
מנחם בן-ששון: אם שלוש שנים, אז אתה חוזר לגרור את המערכת, אתה לא רוצה לגרור.
דדו רותם: אני עושה פה שלייקס וגם גרטל, אתה מבין?
דדו רותם: אני אומר להם גם מיליון שקל וגם לא יותר משלוש שנים, כי אחרת זה יכול לקרות גם אחרי עשר שנים.
יואל בריס: אבל אם זה לעשר שנים וזה פחות ממיליון שקל, זה כנראה לא כל כך משמעותי.
מנחם בן-ששון: לי מספיק להשאיר את זה.
מנחם בן-ששון: אם אתה הולך למתוח יריעת זמן, אני חושב שאני מפסיד יותר ממה שאני מרוויח, אז תשאיר את זה כך.
יואל בריס: עכשיו אנחנו מגיעים לפסקה 3 – 30 שמתוקנת אצלנו בסעיף 14.
יואל בריס: שוב, זה מהסעיפים שבזכותו של חבר הכנסת לוי.
מנחם בן-ששון: שם היה ככה, או ש-או ש.
מנחם בן-ששון: או שתגיד דברים כלליים, למטרה ציבורית, או שתתחיל למנות ואז אני אומר שהמנייה תהיה משעשעת.
דדו רותם: זה בסדר, הוא הוסיף, 'התיישבות, עלייה ומחקר'.
דדו רותם: זה טוב מאוד.
מנחם בן-ששון: אתה מוכן להשאיר את זה?
מנחם בן-ששון: אז תוסיף 'וכדומה', או למטרה דומה, כי תמיד יש לנו עוד מטרה---
יואל בריס: כתוב פה---
דדו רותם: הרי אנחנו רצינו את ההתיישבות והעלייה בתור---
מנחם בן-ששון: אני זוכר את זה, ההתיישבות, העלייה והמחקר.
יואל בריס: ואז לגבי הסיפא, במקום מה שהיה כתוב שזה היה צריך להיות סכום של לא פחות ממיליון, אנחנו העדפנו שני מיליון, והוועדה הורידה לחצי מיליון שקלים חדשים וביקשה להוסיף את העניין הזה שהתקשרויות עם צדדים נוספים, ככל שהן נוגעות להתקשרות עם המשרד, ייעשו עם המשרד וכך עשינו.
מנחם בן-ששון: יפה, זו תרומתו של דר' דקל.
יהודה רון: יש לי הערה לגבי הסכום, מחצית מעלות ביצוע מיזם או חצי מיליון שקלים חדשים.
יהודה רון: אנחנו לא רואים שום סיבה מדוע להגביל את זה בסכום.
יהודה רון: יש לנו הרבה פעילויות.
יהודה רון: אני אתן דוגמה אחת, קמפיין עם האגודה למלחמה בסרטן, אנחנו עושים הרבה קמפיינים ואלה סכומים שיכולים להיות 50,000 או 100,000.
יהודה רון: אני לא מבין מדוע אנחנו צריכים להגביל את זה.
יואל בריס: הרעיון הוא למקד את ההתקשרות הזאת למיזמים ולא לתמיכה שוטפת.
יהודה רון: זו לא תמיכה.
יואל בריס: הוא דומה מאוד לתמיכה.
יואל בריס: הוא בהחלט יכול בקלות להגיע למצב שבו במקום תמיכה שוטפת באגודה למלחמה בסרטן, נעשה איתם קמפיינים משותפים כי הרי רוב מה שהם עושים הוא קמפיינים ולכן זו החלטת הממשלה.
יואל בריס: היה דיון מאוד מקיף בעניין הזה בשעתו.
יהודה רון: כן, אבל לא היה הסבר---
דדו רותם: תעשו מכרז מתגלגל פעם אחת---
מנחם בן-ששון: חברים, אתה שאלת, זאת היתה תשובה האוצר, חברי הכנסת נשארו בזמנו בסכום, אבל הם ישאירו אותו חצי מיליון.
עידו עשת: יש לי שאלה לדר' דקל.
עידו עשת: ההערה שלך לגבי הנושא של ההתקשרות עם צדדים נוספים.
עידו עשת: אתה אז דיברת על ההתקשרות של המיזם, או של התורם, נכון?
עידו עשת: זאת אומרת הכוונה היא---
עומר דקל: המיזם.
עידו עשת: הכוונה היא המיזם ולא התורם.
עידו עשת: אוקי, כי כרגע בנוסח שמונח לפני הוועדה, מדובר על כך שהתורם התחייב כי ההתקשרות עם צדדים נוספים, ככל שהן נובעות מהתקשרות עם המשרד, ייעשו במכרז.
עידו עשת: הכוונה שלך היתה בהערה שהמיזם הוא יהיה, או---
עומר דקל: אני חושב שזה צריך להיות המיזם, לא?
עידו עשת: כן, כך אני חושב, שזה צריך להיות המיזם ולא התורם.
עומר דקל: התורם לא מתקשר.
עידו עשת: נכון, המיזם הוא זה שמתקשר, נכון?
יואל בריס: הוחלט שהתקשרות של התורם עם ספקים ולכן כך כתבנו.
עידו עשת: אבל השאלה מה נכון.
יואל בריס: כנראה שזה משגה.
יואל בריס: צריך להיות התקשרות של הגוף הנתרם.
יואל בריס: הרעיון הוא שלא יהיה מצב שהנתרם---
עומר דקל: לפעמים זה התורם, לפעמים זה המיזם, זה עניין יותר טכני.
מנחם בן-ששון: ההגדרה הכללית היא ההתקשרות ולכן אני חושב שהנושא של החוק יהיה ההתקשרות.
יואל בריס: להתקשרויות יהיו שלבים נוספים, ככל שהן נובעות.
יואל בריס: נתחיל מהתקשרויות.
עידו עשת: כן, פשוט להוריד את התורם/מתחייב.
יואל בריס: התקשרויות עם צדדים נוספים, ככל שהן נובעות מההתקשרות עם המשרד, ייעשו במכרז.
מנחם בן-ששון: זה הנוסח.
יואל בריס: למרות שזה סביל ואנחנו לא אוהבים סביל, אבל זה מצב שאולי...
מנחם בן-ששון: כי יש לה שני צדדים.
מנחם בן-ששון: אם מוכרחים להכריע, זה יהיה המיזם, אבל אם לא, אז ההתקשרות.
יואל בריס: אני חושב שעדיף, כך תפסנו את הכל.
יואל בריס: הדבר הבא הוא סעיף 3א'(רבא).
יואל בריס: עלינו לעשרה ימי עבודה.
יואל בריס: בנושא של הרעיון החדשני, הוספנו גם את האפשרות שאדוני ביקש, או כי הרעיון אינו ייחודי וחדשני.
יואל בריס: זאת אומרת אלה שתי ההסתייגויות שיכולות לבוא מצד גורם שלישי כנגד התקשרות עם בעל רעיון ואז הוספנו גם את מה שנשמט מהנוסח, את הנושא של האפשרות לפטור מטעמים מיוחדים.
יואל בריס: לבקשת הוועדה זה לא החשב הכללי, אלא ועדת הפטור שיכולה לפטור מחובת הפרסום והעניין של המצבים שבהם הפרסום יהיה בעיתונות ולא באינטרנט, בהמשך להערות הכלליות שעלו.
מנחם בן-ששון: זה בכפוף לכל מה שהיה---
יואל בריס: כן, אבל זה לדעתי---
דדו רותם: לי יש בעיה עם המבנה של התקנות, 3א'(רבא).
דדו רותם: כי מה אתה בעצם אומר?
דדו רותם: אתה אומר ככה; המומחה של הממשלה בא ואומר 'רבותיי, יש רק ספק יחיד' ואז אתה פותח פתח לעררים עליו.
דדו רותם: אני הייתי חושב שהניסוח צריך להיות אחרת, כי אחרת אתה בעצם מכניס בילט אין בתקנות את העובדה שיכול להיות שהמומחים של הממשלה הם לא רציניים.
דדו רותם: קשה לי עם זה.
מנחם בן-ששון: ההנחה שמסתתרת מאחורי התקנה היא שהמקצועיות של הממשלה שם, ולכן אגב הקפדנו כל הזמן על ועדת המכרזים וועדת הפטור, שם השתְנו את האחריות, אבל יש צד אחר לתקנות וזה נאמר בפתח שלהן, שקיפות מלאה.
מנחם בן-ששון: זה המחיר שלה.
מנחם בן-ששון: אז אם פתאום מסתבר לך שמבחינה גרפית הממשלה בא במשפט קצר, כי היא זאת שנותנת את הוורדיקט והערעור בא בשלושה-ארבעה משפטים כי אתה רוצה לסייג ולהגדיר ולומר איך, הגרפיקה הזו לא אומרת שלהם יש יותר נפח עשייה.
מנחם בן-ששון: עכשיו תגיד לי, מר בריס, אם טעיתי הרבה בהבנת הדברים.
יואל בריס: לא, הרעיון הוא בדיוק זה.
יואל בריס: גם הספק הכי גדול לא מכיר עד הקצה את המציאות בשטח.
יואל בריס: השטח מכיר את המציאות בשטח.
דדו רותם: אם הוא לא היה מכיר את המציאות בשטח, אז בואו נבטל את התקנה הזאת ואין דבר כזה ספק יחיד, כי גם בחוות הדעת שהוא נותן.
דדו רותם: .. אתה יודע מה?
דדו רותם: אם אתה אומר לי שיש חשש שהוא לא מכיר את השטח, אז אני לא רוצה לתת לו את העבודה.
יואל בריס: אני אתן לך את הדוגמה הכי פשוטה שאני רוצה לכסות אותה.
יואל בריס: מצב שבו יש ספק יחיד, ובאמת יש ספק יחיד, אבל אני, אם אני יודע שיש מכרז בסדר גודל כזה, אני מקים עסק, רק לכבוד המכרז הזה ויש לנו עסקים שאנחנו יודעים שקמו לכבוד מכרז ממשלתי.
יואל בריס: גם המומחה, יושב ואומר 'יש רק אחד בשטח שעושה.
יואל בריס: ..'.
יואל בריס: בשעתו היה לנו את זה עם דפוס של קריאה אופטית.
יואל בריס: אמרו 'יש רק אחד שיודע לעשות דפוס עם קריאה אופטית', אבל כשעושים את מפקד האוכלוסין בקריאה אופטית, בית דפוס שני פתח אגף, כי היה שווה לו בשביל מכרז כזה גדול להיכנס לעסק הזה.
יואל בריס: זה מסוג הדברים שאתה לא יכול לדעת אותם ואת זה השטח רק יוכל להגיד לך.
מיכל הורביץ: אני רק רוצה להעיר לדוגמה, שאני חושבת שבמכרזים בסדר גודל כזה אנחנו לא היינו רוצים להתקשר עם ספק שרק אתמול הקים את בית העסק ולומד עלינו את כל הניסיון שלו.
מנחם בן-ששון: צודקת, לכן את נותנת בשקלול ואת אומרת 25 שנות ניסיון, מבחן סף.
מיכל הורביץ: לא 25 שנות ניסיון, אבל שנתיים-שלוש.
מנחם בן-ששון: לא, אבל יש לך בעיית מבחן סף, דווקא בסיפורי קופות חולים.
מנחם בן-ששון: עשינו את זה בקופות חולים שבאו לפתחנו בפרשת מכרזים של עסקים בינוניים והיו להם טענות קשות מאוד לקופת חולים מסוימת, אפילו לקחו אותה לבית משפט.
מיכל הורביץ: נכון, ולא זכו, אבל בתקנות---
מנחם בן-ששון: לכן קיבלנו חוק.
מיכל הורביץ: נכון, ושונו התקנות בגלל זה, ולכן תקנות הסף במקרים---
מנחם בן-ששון: אוקי, ההערה שלך היא במקום, נגיע אל המדדים.
מנחם בן-ששון: האם סיימנו את סעיף 3א'(רבא)?
יואל בריס: אני חושב שכן.
יואל בריס: ב-3ב'(רבא) לא היה שינוי.
יואל בריס: 3ג'(רבא) הקראנו אותו, אני מבין, בסוף הדיון הקודם.
מנחם בן-ששון: אנחנו הגענו ל-4, ולא נעסוק ב-4, אלא נעבור ל-17, אם אתם רוצים.
מנחם בן-ששון: אם אתם לא מוכנים ל-17---
יואל בריס: לא, אנחנו מוכנים.
מנחם בן-ששון: יש לכם תשובות על 17?
מנחם בן-ששון: אני מתכוון למסגרת.
מנחם בן-ששון: אתם לא חייבים שיהיו לכם תשובות, כי זה עסק עדין.
יואל בריס: אני מציע שנמתין עוד מעט עם מכרז המסגרת.
מנחם בן-ששון: תראו, בסעיף 3 היו לנו הרבה תיקונים או אישורים והיועץ המשפטי, בתבונתו ובניסיונו הרב, השגיח עליי שאני לא ארוץ קדימה לפני שהוא יסכם סיכום משנה, אז הסיכום הוא כך.
מנחם בן-ששון: הוא יקריא את הרישום שהוא רשם בקפדנות, עדיין בזהירותו הוא אמר לי הבוקר 'כן, אבל יכול להיות שבפרוטוקול יהיה דבר שאני לא שמתי לב אליו', אז זה בכפוף לפרוטוקול, אבל אני מניח שאתם כבר תוכלו לתקן את הנוסח, כי רוב התיקונים נמצאים אצלו ואם יימצא משהו בפרוטוקול, אז כשנקרא את הפרוטוקול, נראה.
עידו עשת: אם כך, סעיף 1א' אושר בנוסחו, כפי שהוצג לוועדה.
עידו עשת: זה הסעיף שמדבר על עקרונות המכרז.
עידו עשת: סעיף 3(1), התחלה של סעיף הפטורים, אושר, כולל מחיקת הפטור לרכישת מוצרי מזון טריים.
עידו עשת: סעיף 3(2) שמדבר על ההתקשרות הנדרשת בדחיפות למניעת נזק של ממש, אושר.
עידו עשת: סעיף 3(9), שהוא הסעיף של הגרלה שערך משרד הבינוי והשיכון.
עידו עשת: קולות הוועדה היו שקולים ולכן ההחלטה הקודמת היא זו שכרגע קיימת ולכן הוחלט שלא למחוק את הסעיף הזה, עד לדיון אחר בוועדה.
עידו עשת: סעיף 3(10) התקשרות ושיווק תוצרת חקלאית - הוחלט למחוק.
עידו עשת: סעיף 3(11) התקשרות לרכישת שירותים או טובין, תרבות, אמנות וכן הלאה - ההחלטה של הוועדה כרגע היתה למחוק בכפוף לקבלת שימוע וניירות עמדה ואתה ביקשת, יושב ראש הוועדה---
מנחם בן-ששון: אתם פניתם אל המזמינים לשמוע עמדה?
יואל בריס: כן, לגבי 3(11).
מנחם בן-ששון: אני לא מדבר על הספקים, אני מדבר על---
יואל בריס: לא, טרם.