GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פרץ סגל: לכן, הויכוחים בוועדה המייעצת נמשכים זמן ממושך.
פרץ סגל: בעת שחוקקנו את החוק לא ידענו מה יהיו התוצאות של הסעיף הזה.
פרץ סגל: לא היינו מחוקקים כזה סעיף, מהסיבה שלא חסרים מאמצים ברחבי העולם.
פרץ סגל: ילדים המועמדים לאימוץ יכולים להיות מאומצים במקומות אחרים בעולם, על ידי תושבים של מדינות אחרות בעולם.
פרץ סגל: מדינות אחרות בעולם לא נותנות את הסבסוד.
פרץ סגל: מדינת ישראל רוצה ללכת פה מעבר לסטנדרט המקובל ברמה הבינלאומית.
פרץ סגל: לכן, הויכוחים שהיו פה כלל וכלל לא פשוטים.
פרץ סגל: אלה שאלות של מדיניות.
פרץ סגל: לפי החוק, הוועדה המייעצת מייעצת לשרים.
פרץ סגל: השרים צריכים להחליט האם הם נותנים גיבוי לקו הזה או לא נותנים גיבוי לקו הזה.
פרץ סגל: לכן, אין טעם להביא את זה אם יש סיכוי שהשרים יבואו ויאמרו: סליחה, זה לא מה שאנחנו רוצים, אנחנו רוצים מדיניות אחרת.
פרץ סגל: לכן, צריך קודם לקבל את דבר השרים.
פרץ סגל: אין טעם לפנות לציבור הרחב ולוועדה, עם כל הכבוד לוועדה, לפני שהשרים עצמם יאמרו אם זה מקובל עליהם או לא מקובל עליהם.
פרץ סגל: זהו הסדר התקין.
פרץ סגל: והיה והשרים ירצו לאמץ את המתווה הזה, הם יאמצו אותו או שיאמרו לוועדה המייעצת לחזור ולחשוב ולהביא הצעות נוספות.
פרץ סגל: לפי ההנחיות של היועץ המשפטי לממשלה, ברגע שהמדיניות שתהיה בכללים מותווית, זה יימסר לציבור לפרסום ויבואו בדברים עם הגופים הנוגעים בדבר.
פרץ סגל: כך קובעות ההנחיות של היועץ המשפטי לממשלה, וכך יהיה גם במקרה הזה.
פרץ סגל: קודם כל צריך להשיג את גיבוי השרים למדיניות.
מנחם בן-ששון: תסביר לי איך זה יהיה.
מנחם בן-ששון: השר יקרא את זה ומה יהיה הלאה?
פרץ סגל: ייתכן והשר יחליט לאמץ את זה, וייתכן שהוא יאמר לוועדה המייעצת שזה לא מקובל עליו.
דוד רותם: האם לא היה נכון קודם לפנות לשר ולשמוע את המדיניות שלו, ואחר כך לגבש המלצות?
פרץ סגל: השר, עם כל הכבוד, לא מצוי בנושאים האלה.
דוד רותם: המדיניות פה היא כסף.
פרץ סגל: זה לא כסף.
פרץ סגל: עם כל הכבוד, זה לא כסף.
מנחם בן-ששון: אין סיטואציה בהנחיות היועץ המשפטי שאומרת לשר: אדוני, קודם שאתה חותם על הכללים תודיע אותם לציבור.
פרץ סגל: הנחיות היועץ המשפטי לממשלה קובעות, שלפני שהוא מפרסם תקנות או כללים הוא צריך לבוא בדין ודברים עם הגורמים הנוגעים בדבר.
מנחם בן-ששון: מי הגורמים הנוגעים בדבר?
פרץ סגל: בהתאם לתחום המדובר.
פרץ סגל: במקרה הזה הגופים העוסקים באימוץ הם הגופים הנוגעים בדבר.
מנחם בן-ששון: איך אתה רואה את התסריט?
מנחם בן-ששון: יגיע היום בו השר ייקח את התקנות לידיו.
מנחם בן-ששון: מה יקרה אז?
פרץ סגל: הוא יקרא אותם.
פרץ סגל: אם הוא יחליט לאמץ אותן הוא יודיע לנו שהדברים מקובלים עליו, ואז אנחנו בהתאם להנחיות היועץ המשפטי לממשלה ננהג כפי שנוהגים בכללים: להעביר את זה לגופים הנוגעים לדבר כדי שהם יוכלו להגיב.
פרץ סגל: היה והוא לא יהיה מרוצה, הוא יאמר זאת לוועדה המייעצת.
מנחם בן-ששון: אני רוצה לדבר על המקרה בו הוא יהיה מרוצה.
מנחם בן-ששון: אני מבין שהוא לא חותם על כך מיד.
מנחם בן-ששון: למי אתם מתעתדים לפנות אז?
פרץ סגל: אנחנו נבדוק מי הגופים הרלוונטיים.
פרץ סגל: בדרך כלל מדובר בגופים העוסקים באימוץ.
מנחם בן-ששון: מי הם?
פרץ סגל: העמותות לאימוץ וארגוני ההורים המאמצים.
פרץ סגל: אנחנו נשמע את תגובותיהם להצעות האלה.
טובה ליכטנשטיין: כפי שד"ר סגל אמר, הוועדה המייעצת מייעצת לשרים.
טובה ליכטנשטיין: אנחנו לא גוף ממשלתי.
טובה ליכטנשטיין: המכתבים שאתה כותב מופנים למשרד הרווחה.
טובה ליכטנשטיין: אנחנו גוף מייעץ לשרים.
טובה ליכטנשטיין: לנו יש נציגת ציבור.
טובה ליכטנשטיין: אני גם כן נציגת ציבור.
טובה ליכטנשטיין: יש ארבעה נציגים ציבור, וביניהם אמא מאמצת עם הרבה מאוד ניסיון, שהיתה בעבר חברת כנסת.
טובה ליכטנשטיין: זה ארגון של אנשים מאוד רציניים.
טובה ליכטנשטיין: דו השיח שלנו הוא עם השר.
טובה ליכטנשטיין: דו השיח שלנו הוא אינו עם הוועדה או עם הציבור אלא עם השרים.
טובה ליכטנשטיין: השרים הם אלה שצריכים לקיים דוח שיח איתך ועם הציבור.
מנחם בן-ששון: אני משוכנע שאת צודקת.
מנחם בן-ששון: לכן, אני מבקש להציע שאנחנו נבקש מהשר שקודם שהוא מאשר את הדברים שיעביר אותם גם לעיון ועדת החוקה, שרכשה לעצמה התמחות בנושא בחצי השנה האחרונה.
מנחם בן-ששון: אנחנו נעיין בכך, ואולי יהיו לנו הערות.
מנחם בן-ששון: אני גם אציע לו למצוא דרך לאתר ארגונים או אנשים מרכזיים בין הגופים המאמצים, שהתנסו באימוצי חו"ל.
מנחם בן-ששון: אני גם אנדב לו את שמות האנשים שמגיעים הנה בצורה שקדנית, אבל אני לא אוכל לחייב אותו לעשות זאת.
מנחם בן-ששון: האם זה נראה לאדוני, חה"כ רותם?
דוד רותם: כן, ובפרט שזה לא יאריך את הזמן.
איילת ששון: אני רוצה להעיר, ששני השרים צריכים לחתום על כך.
מנחם בן-ששון: אני גם אטרח לטלפן אליהם.
פרץ סגל: זה מה שנאמר בסעיף 1: עותק יועבר לוועדה לאחר שתתקבל הסכמת השרים לתוכן הכללים.
פרץ סגל: לפי הנחיות היועץ המשפטי לממשלה, בדרך כלל לא מעבירים את זה לכנסת.
פרץ סגל: ראינו לנכון, לאור התמחות אדוני והוועדה בנושא, ראינו לנכון לכתוב את המשפט הזה.
דוד רותם: השאלה היא איך עושים זאת במקביל, כדי שלא יוצר מצב שישלחו זאת אלינו ורק אחר כך לארגונים.
מנחם בן-ששון: אנחנו לא חובת היוועצות מעבר להנחיות היועץ המשפטי.
מנחם בן-ששון: אנחנו נקרא את הדברים, ונשתדל להעביר את הערותינו.
מנחם בן-ששון: אנחנו נשתדל גם לשים את הדברים במקום מרכזי, כך שכל אחד יוכל לעיין בהם.
מנחם בן-ששון: כל זה יהיה במסגרת שיח בינינו לבין הממשלה.
מנחם בן-ששון: אנחנו יודעים את מקומנו הצנוע.
מנחם בן-ששון: אנחנו עושים רק חוקים וחוקה, ומפקחים.
טובה ליכטנשטיין: למה אתם מפקחים?
טובה ליכטנשטיין: אתם גוף מחוקק ולא גוף מפקח.
דוד רותם: מפקח על פעולות הממשלה.
מנחם בן-ששון: ברמה האידיאולוגים אני יכול לומר לך, שהלוואי שהיינו עושים פחות חוקים ויותר מפקחים.
מנחם בן-ששון: בפרלמנטים ותיקים ותקינים לא מחוקקים מאות חוקים.
מנחם בן-ששון: אצלנו יש 4,000 חוקים על שולחן הכנסת.
מנחם בן-ששון: הכנסת בעיקר צריכה לעסוק בכשירות מי שמתמנה, לשמוע מדיניות של שר ולראות איך הוא מבצע אותה, ולבדוק איך חוקים נעשים.
מנחם בן-ששון: מדיניותה של הוועדה הזו, היא יום בשבוע לעסוק בפיקוח על עבודת הממשלה.
מנחם בן-ששון: איך אנחנו עוסקים בזה?
מנחם בן-ששון: אנחנו עוסקים בדרך כלל בחוקים טריים או בתקנות טריות ומביאים את הגורמים הרלוונטיים.
מנחם בן-ששון: אין לנו שום סמכות ביצוע, אבל העובדה שיש לנו סמכות חקיקה ויש לנו דיאלוג עם הממשלה גורמת לממשלה להיות שמחה על שיתוף הפעולה.
מנחם בן-ששון: אם החוק לא מבוצע כמו שצריך, צריך לאתר את הבעיה ויחד למצוא את הפתרון.
מנחם בן-ששון: יש לי דוגמאות כאלה לעשרות, כי אנחנו מבלים יום בשבוע בפיקוח על חקיקה.
טובה ליכטנשטיין: טוב שהבהרת.
מנחם בן-ששון: טוב שאת הבהרת לי קודם.
מנחם בן-ששון: אני יודע שאין לי סמכויות.
מנחם בן-ששון: אני משתדל להשתמש במה שיש לי ולא יותר.
מנחם בן-ששון: אני אמרתי, שאני אציע לשר את ההתמחות של הוועדה ולא יותר.
מנחם בן-ששון: אנחנו לא רוצים לעסוק בביצוע, חלילה.
מנחם בן-ששון: אני רוצה עכשיו לשמוע את הנוכחים בנוגע לנקודה הראשונה של הסבסוד.
ח.ל.ק.: אני רוצה לומר שהיו אמורים להיות פה עוד הרבה הורים מאמצים, אבל נתקלנו לאחרונה בבעיה.
ח.ל.ק.: כל האנשים שבאו ודיברו בנושא מצאו עצמם תחת מסכת של איומים ותביעות משפטיות, כולל אני ואשתי ואנשים נוספים.
ח.ל.ק.: ממש ברגעים אלה מתנהל דיון בבית המשפט השלום ברחובות.
דוד רותם: איזה סוג של תביעה?
ח.ל.ק.: תביעות דיבה.
דוד רותם: דברים שנאמרים בחדר הזה לא יכולים להוות עילה לדיבה.
מנחם בן-ששון: אני רוצה להקריא באוזניכם מכתב שקיבלה הוועדה מגברת אידה הררי, מנכ"ל עמותת עתיד הילדים: "לצערי, עמותת עתיד הילדים ואני כמנכ"ל העמותה ואנשי מקצוע נותני שירות לעמותה הוכפשנו בצורה קשה ביותר ולאורך זמן באתר YNET.
מנחם בן-ששון: פניותיי ופניות עורכי הדין של העמותה להסיר את הפרסום השקרי לא נענו.
מנחם בן-ששון: עקב כך, הוגשה תביעת לשון הרע בגין הפרסום באתר כנגד עורך YNET, כנגד נאורה הברק, מנהלת פורום אימוץ ב-YNET, וכנגד הכותבת, הגברת אריאנה מלמד, שעליה שלחו לי הורים רבים דברי ביקורת.
מנחם בן-ששון: בית משפט ברחובות קבע דיון ל-17.09 בשעה 09:00 בבוקר, בו אני חייבת להיות נוכחת.
מנחם בן-ששון: אי לכך, למרות רצוני להשתתף בדיון החשוב שקבעת, איאלץ להיעדר.
מנחם בן-ששון: נא קבל את התנצלותי".
מנחם בן-ששון: אני כמובן מקבל את התנצלותה, כי אין חובת הופעה בכנסת לעמותות.
ח.ל.ק.: אני לא אכנס לנושא התביעה הזו, כי אני לא צד בה.
ח.ל.ק.: אני רק מספר מה קרה לאותם אנשים שרצו להגיע ולא הגיעו.
ח.ל.ק.: אני יכול לספר עליי.
ח.ל.ק.: מספר ימים לאחר הפגישה האחרונה שלנו עם מזכירות הממשלה, הגיעה אלי שיחת טלפון מוזרה מהורה מאמץ שאיים עליי, שאם אני אמשיך להפיץ שקרים וסיפורים – וכל מה שהוא ציטט היה מתוך מכתב אישי שאני העברתי לשר הרווחה - תילקח לי הילדה מהבית.
ח.ל.ק.: יומיים לאחר מכן נכתב מכתב נגדי בשני מקרים שונים, דברים של הוצאת דיבה בתוך פורום אימוץ באינטרנט.
ח.ל.ק.: אני פניתי למשטרה ולכל מי שצריך, ואני חושב שזה חמור מאוד שבמדינה דמוקרטית יש הסכם שבשתיקה.
ח.ל.ק.: מופיע פה סמל ביטחון שדה: לא ראיתי, לא שמעתי, לא ידעתי.
דוד רותם: לפי מה שאתה אומר, מישהו ממשרד הרווחה, שקיבל מכתב אישי ממך, הדליף אותו.
ח.ל.ק.: הדליף את תוכנו החוצה.
דוד רותם: כלומר, שר הרווחה או מי מלשכתו משתף פעולה כדי שישמיצו אותך.
ח.ל.ק.: כדי שישמיצו אותי.
ח.ל.ק.: זה הגיע לרמת הורים מאמצים, אנשים שלא אמורים לדעת את תוכנו של המכתב.
מנחם בן-ששון: את העניין הפרטי לא אבדוק, ואתה רשאי להתלונן כי איום הוא מנגנון שיש לו משמעויות פליליות.
מנחם בן-ששון: תביעת דיבה זה דבר אחד, תביעה על איום זה דבר אחר.
מנחם בן-ששון: אלה שני מסלולים משפטיים שונים.
מנחם בן-ששון: בראשון קשה מאוד, אבל ימים יגידו.
מנחם בן-ששון: אם יש דברים מתוך המכתב שאתה רוצה להביא כאן, שהוא חשוב לדין, בבקשה.
ח.ל.ק.: הוא לא חשוב לדיון בכלל.
ח.ל.ק.: אם תרצה, אני אעביר לך את זה במייל.
ח.ל.ק.: לגבי הסבסוד - בישיבות הקודמות דיברנו על ההכרה בעלות האימוץ לצורכי מיסוי.
דוד רותם: זה חוק אחר, שכבר הנחנו אותו על שולחן הכנסת.
ח.ל.ק.: משום מה אני מקבל את הרושם, שהחוק הזה מתייחס רק לאנשים מעוטי יכולת.
ח.ל.ק.: אני שואל, האם אני חייב למכור את הבית שלי ואת כל רכושי על מנת לאמץ אח או אחות לבתי.
ח.ל.ק.: אני לא מוגדר לפי אף קריטריון כמיעוט יכולת.
ח.ל.ק.: אני לא מוגדר גם כאדם עשיר.
מנחם בן-ששון: חז"ל מגדירים ואומרים: אם אתה שמח בחלקך, אתה בהחלט נמצא במקום הנכון.
דוד רותם: למדינה יש הרבה צרכים.
דוד רותם: יש תקציב אחד שצריך לחלק אותו.
דוד רותם: אילו למדינה היה מספיק כסף, הייתי שמח מאוד שכל מי שרוצה לאמץ ילד ולא יכול לאמץ אותו בארץ יקבל תשלום מלא.
דוד רותם: הבעיה היא שאין מספיק כסף, ולכן מאותו סל המיועד לסבסוד של אימוץ חו"ל אנחנו צריכים לשקול מי האנשים שאנחנו צריכים לתת להם יותר.
דוד רותם: אם אדם אימץ ילד אחד, הוא צריך להיות לאחר מי שעוד לא אימץ ילד בכלל.
דוד רותם: נניח שיש מי שיכול לשלם עבור האימוץ ויש אחר שאינו יכול לשלם עבור האימוץ ושניהם זכאים להיות הורים, האם לא הגיוני יותר שאני אתן קודם כל לזה שלא מסוגל לשלם?
ח.ל.ק.: על זה אין ויכוח.
דוד רותם: אנחנו שקלנו את העניין הזה.
דוד רותם: הצעת החוק מדברת על סכום של 5,000,000 שקלים בשנה לעניין הזה.
דוד רותם: מעבר ל-5,000,000 שקלים זו הופכת להיות הצעת חוק תקציבית, שצריכה להיות בהסכמת ממשלה או בהסכמת רוב 51 חברי כנסת.
מנחם בן-ששון: שסביר שנקבל אותו.
דוד רותם: זה תלוי מה תגיד הנהלת הקואליציה ביום ההצבעה.
דוד רותם: מכיוון שאנחנו יודעים איך נראית הקואליציה, אני לא סומך על זה.
דוד רותם: יש כמה דברים יותר חשובים, כמו קצבאות ילדים.
דוד רותם: כדי למנוע את הדברים האלה, היינו חייבים להגביל את הנושא.
דוד רותם: הלכנו לפי ההיגיון הפשוט ואמרנו: אנחנו נשקול האם זה אימוץ ראשון או שני, את המצב הכלכלי ופרמטרים נוספים שייקבעו בעתיד.
דוד רותם: אי אפשר לבוא אלינו בטרוניה.
דוד רותם: אני אומר לך, שאילו היה לי מספיק כסף אני הייתי משלם גמלה לילדים של לאוטין, שראו את אמא שלם נרצחת.
דוד רותם: אני הייתי נותן למשטרה 4 מטוסי פנטום כדי שיחסלו את משפחות הפשע.
דוד רותם: אין לי מספיק כסף.
דוד רותם: זו המציאות.
דוד רותם: לכן, אני חייב לקבוע סדרי עדיפויות.
דוד רותם: המצב הכלכלי של המבקש הוא אחד מהפרמטרים.
מנחם בן-ששון: החוק אומר דברים ברורים מאוד.
מנחם בן-ששון: סעיף 28 מדבר על מיעוטי יכולת.
מנחם בן-ששון: אנחנו יכולים לשנות את החוק, אבל גם כאשר ניסחנו את החוק, חה"כ רותם וחבריו דיברו על ההיגיון שאמר אותו חה"כ רותם.
מנחם בן-ששון: עליי זה מקובל.
מנחם בן-ששון: באינפוט לנושא הסבסוד לא כדאי להשקיע עכשיו הרבה מאמצים.
מנחם בן-ששון: בהנחה שלי שהשרים ייענו לבקשתי ויעבירו אליי את החומר, אני אקיים דיון ברמה של אינפוט ועדה.
מנחם בן-ששון: הצעת החוק שמונחת גם מזכירה את עניין מעוטי היכולת.
מנחם בן-ששון: אני אפנה לשרים, אבקש את הכללים לגבי סבסוד, אנחנו נדון בהם לגופם, ואז את חוסר הנחת נוכל להביע בקול גדול יותר.
אורנה הירשפלד: אני מוכרה לומר, שיש אפשרות מעולה וטובה לאמץ במדינת ישראל בלי שהדבר עולה למאמץ אגורה אחת.
אורנה הירשפלד: חשוב לי לחזור ולהדגיש, שיש ילדים בארץ שמחכים למשפחות מאמצות.
אורנה הירשפלד: אל נשכח את הדבר הזה.
אורנה הירשפלד: הוא מאוד מרכזי.
דוד רותם: אני שומע שיש ילדים בארץ שמחכים לאימוץ.
דוד רותם: אין ספק שהמשפחות האלה רוצות לאמץ ילדים.
דוד רותם: למה הן הולכות להליך של הוצאה כספית בחו"ל, ולא מאמצות ילדים בארץ?
אורנה הירשפלד: את הסיבות האישיות צריך לשאול אותן.
אורנה הירשפלד: ברמה הכללית אני לא אתחמק מהשאלה.
אורנה הירשפלד: במדינת ישראל יש מעט תינוקות מועמדים לאימוץ.
אורנה הירשפלד: בעיניי, זו תופעה חברתית טובה.
אורנה הירשפלד: במדינת ישראל אנשים יודעים להשתמש באמצעי מניעה, יותר ויותר נשים יכולות לגדל ילדים ברשות עצמן, וזו כבר לא סטיגמה חברתית קשה.
אורנה הירשפלד: לכן, מספר התינוקות המועמדים לאימוץ הולך וקטן בכל שנה.
אורנה הירשפלד: ראוי וטוב שזאת החברה שלנו.
אורנה הירשפלד: הפועל היוצא מזה, שאדם חסוך ילדים שפונה לאימוץ תינוק במדינת ישראל נאלץ להמתין תקופה ארוכה.
אורנה הירשפלד: בין 5 ל-6 שנים.
קריאה: תדגישי שזה רק לזוגות נשואים.
אורנה הירשפלד: זה החוק קבע.
אורנה הירשפלד: כאשר אני מדברת על אפשרות למסלול מהיר יותר, אני מדברת על ילדים שהם בני שנתיים ומעלה, ילדים שמשוועים למשפחות, שראוי שתהיה להם משפחה טובה.
דוד רותם: האם אלה ילדים שהוכרזו כברי אימוץ כאשר הם היו בני שנתיים?
אורנה הירשפלד: שנתיים ומעלה.
אורנה הירשפלד: יש הליכי אימוץ בבתי משפט שלוקחים זמן.
אופיר פינס-פז: כמה ילדים ממתינים לאימוץ היום?
אורנה הירשפלד: בכל זמן נתון יש 10 ילדים, שאנחנו מחפשים להם משפחה.
אורנה הירשפלד: אני מדגישה, שזמן ההמתנה של משפחה שמבקשת לאמץ ילד יותר גדול מגיע לכדי שנה-שנתיים.
דוד רותם: בגלל ההליכים.
אורנה הירשפלד: בוודאי.
אורנה הירשפלד: המהירות שאדם יכול לקבל ילד יותר גדול לאימוץ מותנית במידה רבה בנכונות וגמישות של המבקש.
אורנה הירשפלד: מי שמוכן לקבל לביתו ילד בן 6-7 ולהשקיע את ההורות הטובה ואת המשאבים שלו בילד בן 6-7, לא ימתין שנתיים.
אורנה הירשפלד: מי שמוכן לקבל לביתו צמדי אחים, גם כן לא ימתין שנתיים.
אופיר פינס-פז: כמה כאלה יש?
אורנה הירשפלד: אני דיברתי על קבוצת הילדים מגיל שנתיים ומעלה.
אורנה הירשפלד: ככל שהזוג הוא יותר גמיש גם לעניין של גיל, מצב הילד, תורשה של הילד, הוא ימתין פחות משנתיים.
אורנה הירשפלד: במשך שנה נמסרים במדינת ישראל בין 60 ל-70 ילדים במצב כזה.
אורנה הירשפלד: בזמן נתון יש כ-10 ילדים.
מנחם בן-ששון: מצב כזה זאת אומרת ילדים מעל גיל שנתיים.
אופיר פינס-פז: כמה ילדים מתחת לגיל שנתיים מחכים?
אורנה הירשפלד: מתחת לגיל שנתיים נמצאים התינוקות, שזמן ההמתנה להם הוא יותר ארוך.
אופיר פינס-פז: עד שהם נהיים בני 5.
אורנה הירשפלד: לא.
אורנה הירשפלד: מי שממתין זה הזוג.
אופיר פינס-פז: כמה תינוקות יש מתחת לגיל שנתיים?
אורנה הירשפלד: בין 50 ל-60 בשנה.
תמי סלע: יש הורים שלא יכולים בכלל לאמץ, כי הם לא עומדים בתנאים הבסיסיים.
אורנה הירשפלד: הרישא של חוק האימוץ מדברת על איש ואשתו ביחד.
אופיר פינס-פז: אבל נדמה לי, ששר הרווחה עשה בכך שינוי.
אורנה הירשפלד: לא בחקיקה.
אופיר פינס-פז: רק בהצהרה.
אורנה הירשפלד: לא בהצהרה.
אורנה הירשפלד: יש סעיפים בחוק האימוץ, כמו סעיף 25 וסעיף 3, שמאפשרים את החריג של אימוץ לא על ידי איש ואשתו.
אורנה הירשפלד: ההנחיה של היועץ המשפטי לממשלה היא, שכל מי שבא בשערנו נבדקת התאמתו לאימוץ.
אורנה הירשפלד: והיה ואינני יכולה לגבי קטין מסוים להפעיל את הרישא של חוק האימוץ, אני זכאית למסור אותו למי שנמצא מתאים.
מנחם בן-ששון: אנחנו בשלב של שאלות ממוקדות, שהצבנו בפני הממשלה.
מנחם בן-ששון: אני חושב שהסוגיה הזו, התנאי של איש ואשתו כתנאי מוצע, ראויה לחקיקה.
איילת ששון: האופציה קיימת בחוק.
מנחם בן-ששון: אבל למה דרך תקנה?
איילת ששון: זה לא דרך תקנה.
אורנה הירשפלד: זה בתוך החוק.
תמי סלע: זה דרך קונסטרוקציה משפטית.
מנחם בן-ששון: שווה להסתכל על החוק ולבחון את השאלה המהותית הזו.
דוד רותם: אם משפחה חד הורית מבקשת לאמץ ילד מעל גיל שנתיים, היא תקבל?
אורנה הירשפלד: אם היא תימצא מתאימה, אנחנו נפעל לפי רוח החוק.
אורנה הירשפלד: יהיה דיון סביב הילד הספציפי.
דוד רותם: לגבי אימוץ חו"ל - האם מישהו בארץ בודק את המסוגלות של ההורים?
אורנה הירשפלד: העמותה.
אורנה הירשפלד: חשוב שנדע, שבאימוץ הבין ארצי לא מעט ילדים מגיעים לסף של גיל שנתיים בגלל הליכי האימוץ במדינות החוץ.
אורנה הירשפלד: נוצר מצב אבסורדי.
אורנה הירשפלד: אנשים בוחרים לא לאמץ בארץ כי הם רוצים תינוק, ובסופו של דבר הם מביאים למדינת ישראל ילדים בגיל שהם היו יכולים בקלות לאמץ בארץ.
אורנה הירשפלד: אני קוראת לאמץ את הילדים האלו בארץ.
אורנה הירשפלד: מבחינה של מתן שירותי פוסט אימוץ – אנחנו רואים בכל המאמצים אוכלוסייה שווה, בין אם אמצו בארץ ובין אם לא.
אורנה הירשפלד: אני חושבת, שראוי שקודם כל נדאג לילדים עם קשיים במדינת ישראל.
מנחם בן-ששון: בעיני צריך היום להגדיר את הדברים טוב יותר.
מנחם בן-ששון: לא עולה על דעתי להתקדם בתהליך של חקיקת חוק כזה מבלי שנקבל את הצעתכם המקצועית.
ח.ל.ק.: אנחנו לפני שהתחתנו היינו צריכים להירשם לאימוץ, מאחר וזמן ההמתנה לילד בארץ הוא כ-6-7 שנים.
ח.ל.ק.: אנחנו לא ידענו שיש לנו בעיות פוריות, וכאשר חשבנו לאמץ בארץ גילינו שגיל היילוד וההורה המבוגר ביותר צריך להיות עד 42 שנה.
ח.ל.ק.: מבחינתנו, לא יכולנו לאמץ אלא ילד עם צרכים מיוחדים שהוא מעל גיל שנתיים.
מנחם בן-ששון: אני עוצר אותך, כמו שעצרתי את חבריי חברי הכנסת, משום שאנחנו לא עוסקים היום בחוק.
ח.ל.ק.: אבל אם דנים בנושא של יכולת של אדם אחד לאמץ, אז צריך לבדוק את נושא הגיל.
דוד רותם: אני רוצה לשאול שאלה, ואני מתנצל מראש על השאלה.
דוד רותם: מה היה קורה אם הייתם מאמצים ילד מעל גיל שנתיים?
ח.ל.ק.: ידוע מכל המחקרים, שככל שילד חווה פחות את האהבה ואת החום של ההורה הוא ילד עם יותר בעיות.
ח.ל.ק.: לכן, חשוב היה לנו לאמץ תינוק כמה שיותר קטן.
דוד רותם: איזה מזל יש לי שההורים שלי לא מסרו אותי לאימוץ.
דוד רותם: אף אחד לא היה מאמץ אותי עם כל הבעיות שלי.
אורנה הירשפלד: אני מודה לך על ההערה.
דוד רותם: זה מרגיז אותי.
רוני ש.: ברשותכם, אני אקרא מהכתב כדי שאני לא אשכח שום דבר.
רוני ש.: צר לי, שהוועדה אינה רואה את החשיבות בשיתוף פעולה קבוע עם המאמצים בישיבות הוועדה, ואינה טורחת להזמין אותם בצורה מסודרת ובאופן רשמי ומניחה שהם יגיעו לבדם – וזה חבל.
רוני ש.: זאת במיוחד לאור העבודה, שנתנה הבטחה מפורשת שלישיבות הוועדה יוזמנו המאמצים, ובמיוחד לאור הביקורת שהושמעה כלפי הוועדה על אישור התקנות בלי להזמין את המאמצים על מנת לשמוע את דעתם, בהתייחס לכך שהם הנפגעים העיקריים והנושא נוגע להם באופן הכי בסיסי.
רוני ש.: חשבתי שלאחר חודשים אלו של עבודה משותפת הוועדה מבינה, שחשוב ורצוי לשתף את המאמצים בוועדה, לשמוע אותם, ולנסות לקדם את הנושא בכוחות משותפים, זאת גם לאור העובדה שאין שום גוף שמייצג אותם ופועל לטובתם.
רוני ש.: המעטים שמגיעים לכאן עושים זאת על חשבון זמנם וכספם הפרטי.
רוני ש.: בנוגע לסבסוד – במהלך השנה וחצי האחרונות בהן דנים בנושא ניתנה הבטחה על ידי שר הרווחה, אשר במהותה הינה הבטחה שלטונית, שהתקנות החדשות יאושרו, כאשר הן יכללו בתוכן את נושא הסבסוד על פי מדרג מסוים לפי יכולתם הכלכלית של המאמצים.
רוני ש.: התקנות אושרו במאי 2008 בלא שנושא הסבסוד ייכלל בהן.
רוני ש.: על מנת למצוא פתרון לנושא העלויות הוגשו שתי הצעות חוק.
רוני ש.: כמו שאתם יודעים, האחת בנושא סבסוד והשנייה בנושאי החזרי מס, והן יידונו אחרי החגים.
רוני ש.: הצעות החוק כפי שהן הוגדרו ונכתבו לא ברורות ולא מפורטות דיין, והן תלויות בשר הרווחה אשר יקבע הוראות להשתתפות המדינה, דבר אשר יכול לארוך שנים.
רוני ש.: לפי דעתי, צריך לתקן את הצעות החוק כדי שהנושא הזה יובהר.
רוני ש.: כמו כן, מכיוון שהוועדה בחרה לאשר את התקנות כפי שהן מבלי שניתנה למאמצים אפשרות להביע את דעתם, במיוחד לאור העובדה שהם הנפגעים העיקריים מכך, ובלא שנכלל נושא הסבסוד בתקנות עצמן, כפי שהובטח על ידי השר, יש להחיל את החוקים לכשיאושרו החל מרגע פרסום התקנות החדשות, מאי 2008, על כל אלה אשר חתמו על חוזה אימוץ מתאריך זה ונמצאים כרגע בתהליך אימוץ.
רוני ש.: כמו שאתם יודעים, העלויות הן מאוד גבוהות בסך 150,000 שקלים.
רוני ש.: אני עצמי חתמתי בשעה טובה לפני חודש וחצי על הסכם אימוץ, אחרי שחיכיתי שמשהו בנושא של העלויות ישתנה.
רוני ש.: לצערי, הדברים לא זזים, וכפי שהבהרתי הנושא של גיל המאמצים הוא נושא מאוד קריטי.
רוני ש.: רובנו מגיעים לאימוץ בגיל שהוא מתקרב לתקרת גיל האימוץ.
רוני ש.: לא היה לי הרבה זמן, ולכן חתמתי.
רוני ש.: כרגע אני עושה מאמצי על לגייס 150,000 שקלים.
רוני ש.: אין לי מושג איך אני עושה את זה, במיוחד לאור העובדה שכל התהליך הזה של הצעות החוק הוא מאוד איטי.
רוני ש.: הצעת החוק בנושא הסבסוד מדברת על סכום קטן, 5,000,000 שקלים בשנה.
רוני ש.: לא צריך לעשות שמיניות באוויר כדי להשיג את הסכום הזה מתקציב המדינה.
רוני ש.: אפשר לגייס את הסכום הזה, וחשוב להחיל את הצעות החוק מרגע פרסום התקנות, בהמשך להתחייבות של השר שבתוך התקנות ייכלל הנושא של הסבסוד, דבר שלא נעשה.
רוני ש.: בישיבות הקודמות ובפגישה עם מזכיר הממשלה, דיברתי על הנושא של בריאות הילד.
רוני ש.: אני מבקשת שמישהו יבהיר את הנושא.
רוני ש.: למה רשימת הבדיקות מטעם משרד הבריאות, שהיתה קיימת בעבר, ירדה מהפרק.
רוני ש.: למעשה, אנחנו תלויים ברופא שנוסע לחו"ל, ובודק את הילד ללא רשימת הבדיקות הללו.
אופיר פינס-פז: אני לא מניח שהמומחיות שלך היא חקיקה.
רוני ש.: אין לי מומחיות בחקיקה.
רוני ש.: אני משתמשת בהיגיון שלי.
אופיר פינס-פז: אני אנסה לומר לך משהו מהמומחיות שלנו.
אופיר פינס-פז: אני אתייחס להערה שלך שהצעת החוק היא כללית מדי.
רוני ש.: אני לא הסתמכתי רק על דעתי, אלא גם על דעתו של עורך דין שמתמחה בנושא.
אופיר פינס-פז: אבל גם עורך דין הוא לא מחוקק.
אופיר פינס-פז: זו הצעת חוק מאוד חריגה ויוצאת דופן, כי היא מכתיבה לממשלה סעיף תקציבי, דבר שהממשלה הכי לא סובלת בעולם.
אופיר פינס-פז: האינסטינקט להצעות חוק מהסוג הזה בממשלה הוא תמיד אינסטינקט שלילי של להצביע נגד.
אופיר פינס-פז: אם היינו מוסיפים גם את הפירוט המסודר של מה בכל קטגוריה ואיך מתחשבים במצב הסוציו-אקונומי בצורה מפורשת, התוצאה הוודאית בוועדת שרים לענייני חקיקה היתה נגד החוק הזה.
רוני ש.: אני לא התכוונתי לזה.
אופיר פינס-פז: לכן, בחרנו בדרך הזו, שהיא דרך בה ניתן להעביר את הצעת החוק.
אופיר פינס-פז: כל דבר אחר היה מכשיל את הצעת החוק.
אופיר פינס-פז: זה שתהליך החקיקה לוקח זמן זה נכון.
אופיר פינס-פז: נשתדל לקדם אותו כמה שיותר מהר.
אופיר פינס-פז: אני מבין שגם לך יש מגבלות אישיות, ולא רק לך.
אופיר פינס-פז: אני מבין את זה, אבל את צריכה להבין שאנחנו לא יכולים לפתור כל מצב וסיטואציה.
אופיר פינס-פז: באנו לכאן היום לדיון מיוחד בפגרה מתוך רצון לעקוב ולסייע, אבל אנחנו לא יכולים להחליף את הממשלה ואת הגורמים המוסמכים.
אופיר פינס-פז: אנחנו יכולים לעזור במעקב, בבקרה ובניסיון לחוקק.
אופיר פינס-פז: כל הדברים האלה לוקחים זמן, ואת חייבת להבין ולהתאזר בסבלנות.
אופיר פינס-פז: מאוד יכול להיות שזה לא ישרת אותך אבל ישרת אחרים.
רוני ש.: למה?
אופיר פינס-פז: כי הדברים האלה לוקחים זמן.
סבטלנה גרינפילדש: אנחנו הנחנו מכתב בפני כבוד יו"ר הוועדה.
דוד רותם: למה אתם כותבים לקול ישראל, שאם הם לא יענו למכתב תשקלו צעדים.
סבטלנה גרינפילדש: אתה מחזיק מכתב אחר.
סבטלנה גרינפילדש: זה מכתב שהפנינו בנוגע למקרה ספציפי שלנו.
סבטלנה גרינפילדש: יותר מאוחר הנחנו הצעה כללית והיא נוגעת לכל העמותות.
דוד רותם: האם הבעיה שלכם נפתרה?
סבטלנה גרינפילדש: לא.
סבטלנה גרינפילדש: אנחנו נמצאים שנה בהליכים.
סבטלנה גרינפילדש: בנוגע לסבסוד – אני חושבת שהעניין של הסבסוד יכול להתייתר ולא נצטרך לדון בו אם תהיינה יותר עמותות.
סבטלנה גרינפילדש: התחרות בשוק האימוץ בין ארצי תגבר, וכך ההורים לא יצטרכו להמתין זמן כה רב וגם ערבויות לא יידרשו בסכומים כאלה רבים.
סבטלנה גרינפילדש: יכול להיות שבכלל לא נצטרך לתת את המימון הזה.
אופיר פינס-פז: האם את יכולה להקים עוד 10 עמותות?
מנחם בן-ששון: לא נותנים להם.
סבטלנה גרינפילדש: מדוע לא?
מנחם בן-ששון: אני אמרתי שנחזור לדון בסוגיית הסבסוד כאשר יהיו בידינו נתונים.
סיוון נוימרק: במכתב שנשלח אליי ממשרד הרווחה נאמר, כי ניתנה התחייבות פורמאלית לסבסוד של העמותות של 10%-15%.
איילת ששון: הסבסוד הוא של 15% ל-10% מהפונים.
אופיר פינס-פז: מי נותן את הסבסוד?
מנחם בן-ששון: מההתחייבות של העמותות.
מנחם בן-ששון: הגברת הדווט ישבה כאן
מנחם בן-ששון: בזמנו ואמרה: אנחנו חצי דרך אתכם.
אופיר פינס-פז: אבל איך העמותה יכולה לסבסד זאת, מאיזה כסף?
דוד רותם: מתרומות.
אופיר פינס-פז: איך העמותות יכולות לסבסד זאת?
אופיר פינס-פז: הרי לכאורה הן צריכות לתת את המחיר הכי נמוך למאמצים.
איילת ששון: זאת אחת השאלות המרכזיות שדנו בה בוועדה המייעצת במשך השנים.
אופיר פינס-פז: המדינה צריכה לסבסד או לא לסבסד.
אופיר פינס-פז: זה תפקידה של המדינה.
דוד רותם: יש אנשים טובים שרוצים לעזור.
דוד רותם: זה לגיטימי לחלוטין.
נטשה הדווט: אני חייבת להגן על כבודם של האנשים שלא נמצאים כאן.
נטשה הדווט: אני באתי הבוקר עם הרגשה שאנחנו סוף-סוף מתעסקים במה שחשוב להורים מאמצים: סבסוד ופיקוח, ולא במלחמה ששלושה אנשים מנסים כל הזמן להחיל על הציבור כולו ולקלקל את היחסים הטובים בין העמותות לבין המשפחות.
נטשה הדווט: זה נכון שנגד בן אחד הורים התקוממו ובאו ואמרו: אתם לא מייצגים אותנו, נמאס לנו מהשקרים שאתם מפזרים, וגם הוגשה תביעת דיבה.
נטשה הדווט: זה לגיטימי לגמרי.
נטשה הדווט: בנוגע לסבסוד - עמותה לא יכולה לסבסד, אלא יכולה לדאוג להנחה.
נטשה הדווט: זה מה שהעמותה עושה.
נטשה הדווט: אני מניחה שזה אפילו יותר ממה שהתחייבנו.
נטשה הדווט: בתקופות הביניים במעבר מהתקנות הישנות לחדשות מחצית הפונים סיימו את הליך האימוץ עם המחיר הישן.
נטשה הדווט: 4-5 משפחות עברו לאימוץ של ילד במדינה אחרת או ילד גדול יותר במחיר הישן.
נטשה הדווט: עם שאר 15 המשפחות הגענו להסדרים עם הנחות והתחשבות בכל מה ששולם.
נטשה הדווט: לפונים החדשים ניתנת הנחה בשיעור של 15% גם ליותר מ-10% של הפונים.
נטשה הדווט: לדעתי, זה לא יימשך הרבה זמן כי גם היורו מתחיל לרדת.
נטשה הדווט: עמותה לא יכולה לסבסד, עמותה יכולה לתת הנחה.
נטשה הדווט: מי שיכולה לסבסד זו המדינה.
נטשה הדווט: צריך לחשוב על הקושי בדבר.
נטשה הדווט: אף פונה לאימוץ בין ארצי לא נופל תחת ההגדרה של מיעוט יכולת.
נטשה הדווט: הוא לא יכול לפנות לאימוץ בין ארצי אם הוא מיעוט יכולת.
נטשה הדווט: זו סתירה מלכתחילה.
אופיר פינס-פז: לפי מה?
נטשה הדווט: לפי הקריטריונים המינימאליים.
נטשה הדווט: לא תמצא משפחה אחת שתיפול בהגדרה של מיעוט יכולת בהתאם לקריטריונים של משרד הרווחה.
נטשה הדווט: זה דיון ריק ובזבוז זמן.
אופיר פינס-פז: גם אם אתה לא מיעוט יכולת, קשה לגייס 150,000 שקלים.
נטשה הדווט: אני מסכימה.
נטשה הדווט: אני חושבת שהיוזמה שלכם היא הכי נכונה והכי מבורכת.
נטשה הדווט: אני מנסה לשים את האצבע על הבעייתיות.
דוד רותם: אין הגדרה של מיעוט יכולת.
דוד רותם: גם היום כתוב בחוק: "בהתאם ליכולת כלכלית".
קריאה: כתוב: "עבור כל הוצאות האימוץ".