GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואל בריס: אם, למשל, יש אדם שיש לו רעיון למכשיר מסוים, לציוד ביטחוני – אחרי שיש לו את הרעיון הוא צריך לעשות בדיקות היתכנות, בדיקות כדאיות, בדיקות כאלה ואחרות.
יואל בריס: זה לא מחויב שזה יהיה הוא, אבל יש יתרון גדול מאד שאותו אדם ימשיך גם בשלב השני.
יואל בריס: הדברים נכונים גם לגבי פיתוחו הראשוני של המוצר, מה שנקרא – האב טיפוס, כשאתה רוצה ליצור את הדגם הראשוני של המוצר.
יואל בריס: גם בזה יש יתרון שזה ייעשה בידי בעל הרעיון.
יואל בריס: אני ממשיך בתקנה 3א' שבגבולות האפשר, בנסיבות העניין, ייעשה פרסום או תיעשה איזושהי בחינה לראות אם יש מישהו אחר שיכול לעשות את זה טוב כמוהו.
יואל בריס: יכול להיות מצב שבו קיבלתי רעיון, אבל דווקא גיליתי שלא בעל הרעיון הוא האדם הטוב ביותר לעשות את בדיקת ההיתכנות או כדי לבנות את האבטיפוס ואז אני אעבור לאדם אחר אחרי שעשיתי את הבדיקה הזו.
יואל בריס: אבל הרעיון הבסיסי הוא שיהיה פטור באישור המנהל הכללי של המשרד והחשב הכללי, בנסיבות האלה של בעל הרעיון.
מנחם בן-ששון: יש לכם ניסיון עם דברים כאלה?
קלוד גוגנהיים: אני יכול לתת, אולי, שתי דוגמאות.
קלוד גוגנהיים: האמת היא שהתקנה נדרשת כאשר המשטרה מבקשת להתקשר לא רק עם אדם אחד, אלא היא מבקשת – למשל, לפתח אמצעי לעצירת כלי רכב, מערכת לעצירת כלי רכב כבדים, ואין בשוק בנמצא מה שהיא נדרשת לו, שנניח – האמצעי יביא לידי ביטוי את הצורך לעצור מבריחים בגבול מצרים שבאים לפעמים עם משאיות כבדות והאמצעים הרגילים אינם מספיקים, ומצד שני, כמובן – לשמור על האיזון הנדרש מבחינת זכויות אדם, ולא להיכנס עם אמצעי דרקוני.
קלוד גוגנהיים: אין היום אמצעי כזה והמשטרה מחפשת את המפתחים למיניהם, ואז היא מפרסמת, אפילו בפומבי, את הבקשה לפנות, ולפעמים היא מתקשרת אפילו עם שני אנשים.
קלוד גוגנהיים: אבל אין את האפשרות לעשות את זה אם אין הפטור שמאפשר לעשות את זה בלי לעבור דרך המנגנונים הקיימים.
איתמר גלבפיש: אבל תיארת עכשיו הליך מכרזי, עם יותר מזוכה אחד – אבל –
יצחק לוי: האם יש חשש מסוים של איזו התקשרות מועדפת עקב הסעיף הזה?
יצחק לוי: אתה יכול להביא דוגמאות קונקרטיות של אנשים שעבדו אצלכם בעבר, כלומר, אנשי מקצוע שפרשו מהמשטרה ואחר כך הציעו רעיונות.
יצחק לוי: יש חשש מסוים של איזושהי התקשרות מועדפת עקב הסעיף הזה.
קלוד גוגנהיים: יכול להיות, מטבע הדברים , שיש נניח יחידות מיוחדות שאחר כך מביאים את זה לידי ביטוי.
קלוד גוגנהיים: אם הם עומדים בקריטריונים של ספק יחיד- זה עניין אחד, ואם לא – הם יתמודדו.
קלוד גוגנהיים: פה מדובר על פיתוח כאשר יש להדגיש דבר נוסף – פעמים, חילופי הרעיונות מראש לא מאפשרים את גיבוש הקריטריונים כדי להיכנס אחר כך להליך של בחירה.
קלוד גוגנהיים: הדוגמה שנתתי עם פיתוח מחסום כזה או אם אנחנו מדברים על מהלך של פיתוח אמצעים לפיזור הפגנות, ואתה נפגש עם ספק מסוים שאומר לך שיש לו רעיון, אבל הוא לא יהיה מוכן לגלות אותו עד שתהיה התקשרות בנוגע לאי חשיפת הסודות שכרוכים בעצם העברת הרעיונות ואז אתה לכוד.
קלוד גוגנהיים: אתה לכוד כי מצד אחד אתה כפוף לחובת המכרז, ואם המנהל מקבל מידע ואחרי זה הוא ירצה למכרז את הרעיון, הוא כמובן צריך לעשות שימוש בדבר הזה.
קלוד גוגנהיים: מצד שני, הוא לא מוכן לגלות את המידע, ואז אתה לכוד.
קלוד גוגנהיים: לשם כך נועדה התקנה.
עומר דקל: אני רוצה להתייחס לסעיף הזה -קודם כל קיים סעיף כזה בתקנות חובת המכרזים – התקשרויות מערכת הביטחון, רק בלי שומר הסף של הפרסום הפומבי, שאם אתם שואלים אותי – הוא מעקר את התקנה הזו מתוכן.
עומר דקל: הסעיף הזה, לפי הבנתי, ואגב- יש סעיף כזה כגם בתקנות חובת המכרזים של הממשל הפדראלי בארצות הברית, והרציונאל שלו הוא הרציונאל הבא: בא גוף ממשלי ואומר: אני, כגוף ממשלי במדינה שרוצה לפתח ולעודד יוזמה חופשית, שלא רוצה לחנוק יוזמה חופשית, אני צריך לתת פתח ליזמים שיש להם רעיון מבריק שהם חשבו עליו.
עומר דקל: זה לא פטנט, כי אם זה פטנט – אפשר לרשום אותו כפטנט, ופתרתי את הבעיה.
עומר דקל: זה לא פטנט, חשוב להכיר את זה, ולכן - הרעיון הייחודי לפיזור הפגנות זו לא דוגמה טובה, כי אם הוא יכול לרשום על זה פטנט – שירשום על זה פטנט, ואז הכל סגור.
עומר דקל: ההנחה היא שאי אפשר לרשום על זה פטנט אלא שזה רעיון מבריק, יוזמה מבריקה, ואז באים אל השר עם הרעיון.
עומר דקל: ואז השר אומר: רעיון טוב, נפרסם מכרז.
עומר דקל: זה צד אחד של המטבע.
עומר דקל: הצד השני היא הסכנה שטמונה בו, כי יש פה הרבה סכנות.
עומר דקל: קודם כל – יש סכנה, שכמו שנאמר קודם, ותיכף אתן דוגמא אקטואלית שאני הייתי במערכת, אני מכיר את הצרכים שלה, פרשתי ולמחרת יש לי המון רעיונות.
עומר דקל: יש לי דוגמה אחרת – שאני עדיין נשאר במערכת ואני מעביר את הרעיונות הנפלאים למישהו מחוץ למערכת, והוא בא עם הרעיונות האלה.
עומר דקל: ברור שיש פה ניצול לרעה.
עומר דקל: יש מצבים שבהם המדינה כבר שוקדת על איזשהו רעיון, הוא נמצא באיזה תהליך של מחשבה, ואז הוא פתאום גם בא מהצד השני, מהסקטור הפרטי, ואז נוצר איזשהו פתח להתקשרות ללא מכרז.
עומר דקל: יש גם סכנה שההתקשרות הזו הופכת להיות התקשרות מתגלגלת, ותכף אתן דוגמה אקטואלית – שאמנם זו היתה התקשרות ללא מכרז בפיתוח איזשהו מיזם, אבל עכשיו כבר פיתחנו את המיזם, אז למה לא נמשיך ונרכוש אותו?
עומר דקל: ואז זה כבר הופך למשהו הרבה יותר גדול.
עומר דקל: בכל מקרה אני חושב שחייבים להגביל את זה בסכום, מה שפה לא כתוב.
עומר דקל: זאת אומרת – רעיון לפיתוח מיזם חייב להיות משהו מוגבל בסכום, זה לא יכול להיות משהו בלתי מוגבל.
עומר דקל: אני אתן דוגמה, אמיתית – במשרד הביטחון, במקרה תיק שאני מטפל בו – רוצים לקנות מזל"טים טקטיים.
עומר דקל: זו מזל"ט לרמת הגדוד, ששוקל 5 ק"ג, וחייל מטיס אותו לשעה וחצי והוא חוזר.
עומר דקל: זה לא מוצר סודי, הוא מוצר מסחרי, מוכרים את זה בכל מדינות העולם, וגם הצבא רוצה לקנות כזה.
עומר דקל: אבל מה מסתבר?
עומר דקל: שלפני 4 שנים הצבא עשה התקשרות לפיתוח רעיון חדשני עם שני פורשי הגוף המדעי בתוך משרד הביטחון, והוא עשה את המיזם שהצבא השקיע 2 מיליון שקל בו והגוף הפרטי 2 מיליון שקל והם פיתחו מצלמה.
עומר דקל: עכשיו פתאום הסתבר שבמכרז של כל הצבא להצטיידות במזל"טים טקטיים הצבא אומר:
עומר דקל: אתם תציעו איזה מזל"טים שאתם רוצים, אבל את המצלמה הזאת.
עומר דקל: באים גופים, ולפחות 3 מהם הם חברות ממשלתיות, ואומרים יש לנו מצלמה אחרת.
עומר דקל: ואז אומרים: לא, כבר השקענו 2 מיליון שקל במצלמה הזו ולכן אנחנו מכתיבים לכם שזו תהיה המצלמה הזו.
עומר דקל: בעצם, בדלת האחורית, צבא ההגנה לישראל הולך להצטייד במצלמה הזו, ללא שנעשה מכרז, כי כל הגופים שיציעו הצעות במכרז חייבים לקנות את המצלמה הזו.
עומר דקל: הכל התחיל מהתקשרות לפיתוח מיזם חדשני.
עומר דקל: זו דוגמה אמיתית, שמתנהלת בימים אלה.
יצחק לוי: ההתקשרות הזו מסתיימת בסיום הפיתוח.
עומר דקל: נכון, לכאורה.
יצחק לוי: מה התרופות לכל זה?
עומר דקל: שצריכים להיות פה safe guards מאד רציניים.
עומר דקל: לכן אמרתי שזה נושא מאד מורכב.
עומר דקל: מצד אחד הוא חשוב.
עומר דקל: אפילו בתקנות הרכש של המפעל הפדראלי בארצות הברית יש תקנה כזו.
עומר דקל: אגב, היא תקנה שמתפרסת על עמוד שלם בגלל כל הסייגים שהם משאירים כדי למנוע ניצול לרעה.
עומר דקל: אבל היא קיימת.
עומר דקל: מצד שני – צריך מאד להיזהר עם זה.
יצחק לוי: יש משהו שאתה יכול להציע ביתר קלות?
עומר דקל: ברמה הקונקרטית – להציע נוסח אני לא יכול.
עומר דקל: קלוד גוגנהיים; עמדת על הנקודה העיקרית.
עומר דקל: אין פה סעיף שנותן פטור להצטיידות.
עומר דקל: זה ברור שבמועד ההצטיידות יצטרכו לבחון מחדש אם קיים בשוק אותו מוצר שהוא נבחן בשלב הראשוני, כן או לא, ואז – זה הכללים הרגילים.
עומר דקל: רציתי להגיב לדברי ד"ר דקל בעיקר לגבי השלב ההתחלתי, שהוא הבעייתי.
עומר דקל: יכול להיות שיש פטנט ויכול להיות שאין.
עומר דקל: הקושי הוא בהתקדמות – יבוא אותו יזם שיש לו את הרעיון ואולי אפילו פטנט בעניין הזה, אבל אתה לא יכול להתקדם אתו כי הכניסה לפרטים, שהיא הקובעת - או נניח השלב של הניסוי וההדגמה של האמצעים, כדי בכלל לדעת אם יש מטרה להמשך הפיתוח.
עומר דקל: פעמים באים עם בסיס והמשטרה צריכה לעשות את ההתאמות בהתאם למנגנוני הבקרה שלה.
עומר דקל: אז נכון שיש לו ידע לגבי הבסיס, אבל מהרגע שאתה רוצה לבנות על הבסיס הזה ולבצע את ההתאמות לצרכים המשטרתיים אתה לכוד, כיוון שאתה לא יכול להתקדם, בלי התקשרות בעניין הזה של שלב הפיתוח ההתחלתי.
עומר דקל: לשם כך נועדה התקנה הזו.
יצחק לוי: אני רוצה לשאול שאלה ראשונה –האם אתם מוכנים להגביל בסכום?
יצחק לוי: הרי ברור שסעיף פתוח כזה יכול להגיע למיליונים, בלי מכרז.
יצחק לוי: אנחנו נדבר על פיתוחים של מערכות מסובכות ומורכבות, וכל מה שאתם רוצים - -
יואל בריס: אני חושב שעשינו הגבלה.
יואל בריס: יש פה שלוש הגבלות שבמצטבר לא מגבילות בסכום, אבל הם יבטיחו שאם מישהו אישר פה סכום גדול, אז זה נעשה אחרי חשיבה.
יואל בריס: קודם כל – יש את חובת הפרסום שנדבר בה עוד מעט, עם החריגים ועם ההגבלות, אבל תהיה פה חובה כזו.
יואל בריס: דבר שני – אנחנו מדברים על אישור המנהל הכללי של המשרד, ובשלב שלישי – על אישור החשב הכללי, על כל אלה.
יואל בריס: אז אם אני מקריא את המקבילה בתקנות מערכת הביטחון, אלה הקיימות – תקנה 3(3) במערכת הביטחון מדברת על עסקה עם בעל רעיון חדשני וייחודי לבחינת הרעיון או לפיתוחו הראשוני.
יואל בריס: זה הפטור.
יואל בריס: וכאן אנחנו מדברים על אותו הדבר, רק הסיפה היא: "...
יואל בריס: לאחר בחינת קיומם של ספקים בהתאם לתקנה 3א' (ב), באישור המנהל הכללי של המשרד והחשב הכללי".
יואל בריס: אז זה ההבדל בין שני הדברים.
יואל בריס: לכן אני חושב שהאיזון כבר מובנה.
יואל בריס: ברור שצריך לשים לב גם לפרטים וגם לדוגמאות שהובאו, שזה לא יהיה כבילה של שיקול דעת של המשרד בהמשך .
יואל בריס: אני חושב שגם המשרד לא מעוניין לכבול את עצמו לעניין המשך הדבר.
יואל בריס: אני אחזור – הועלו כאן חששות, לדעתי, אם אתמצת – שני חששות עיקריים: אחד, מה שאדוני אמר בצאתו, שיהיה כאן איזשהו קישור לאנשים שהם בוגרי המשרד, או בוגרי המערכת, והחשש השני – שתהיה כאן כבילת שיקול הדעת אם לא במישרין אז בעקיפין –בהמשך, אם יש פרויקט שהשקעתי בו כל כך הרבה, אז אחר כך, כשאני יוצא למכרז לרכישת מערכות מה הסיכוי שאני ארכוש מערכת שהיא לא המערכת שאני השתתפתי בפיתוחה.
יואל בריס: אז התשובה שלי לכך היא שבניגוד לתקנות מערכת הביטחון שמדברות על התקשרות עם בעל רעיון חדשני וייחודי לבחינת הרעיון או לפיתוחו – אנחנו כאן מוסיפים עוד 3 הגבלות: הגבלה אחת – לאחר בחינת קיומם של ספקים.
יואל בריס: ההגבלה השניה – אישור המנכ"ל, ואישור של החשב הכללי.
יואל בריס: ושלושת אלה יצטרכו לתת את הדעת גם לשאלות האלה.
מנחם בן-ששון: אני אאשר את התקנה.
עומר דקל: אני חושב כמו חבר הכנסת לוי שצריך להגביל את הסכום.
עומר דקל: היכולת של המנהל הכללי וגם של החשב הכללי להפעיל שיקול דעת ביקורתי על הגורמים המקצועיים בתחומים שיש בהם היבט מקצועי מאד מובהק בדרך כלל גם יהיו אפופים בהילה של סודיות וביטחון המדינה, זה תמיד פתח מאד מסוכן.
עומר דקל: כיוון שמדובר בפיתוח אז אני חושב שיש מקום לקבוע מגבלה של סכום.
איתמר גלבפיש: עוד דבר- התחומים של התקנה גם נקבעים על ידי המונחים "מוצר ביטחוני".
איתמר גלבפיש: מה נכלל בגדר "מוצר ביטחוני"?
איתמר גלבפיש: האם, למשל, אוכל מיוחד לשוטרים או לחיילים או מנות קרב – זהו מוצר ביטחוני?
קלוד גוגנהיים: זו רק חלופה.
קלוד גוגנהיים: כך אני מבין את זה.
יואל בריס: זה רק של מוצר ביטחוני.
קלוד גוגנהיים: הדוגמאות שנתתי – למשל, של אמצעי אלפא, שזה אמצעי לפיזור הפגנות – זה מוצר ביטחוני?
קלוד גוגנהיים: אני לא יודע אם זה צריך להיות כפוף למגבלה של מוצר ביטחוני.
קלוד גוגנהיים: אני בכוונה הדגשתי.
קלוד גוגנהיים: קיימים שיקולים שאפשר, תיאורטית, לפרסם מכרז.
קלוד גוגנהיים: נתתי קודם את הדוגמה של התקשרות עם יותר ממועמד אחד, ולמה צריך את זה.
איתמר גלבפיש: אני רק אעיר לך שבנוסח של ההליכים אחרי זה, ב- 3ב', מדברים על "רעיון שתוצאתו דומה".
איתמר גלבפיש: אם מישהו שיש לו רעיון שתוצאתו דומה, למשל –שיש לו דרך אחרת לחסום את המשאיות בגבול הדרומי, לא את הדרך הזו.
איתמר גלבפיש: אז זה כבר אומר שהרעיון הוא לא ייחודי.
איתמר גלבפיש: אז האפשרות להתקשר עם שני האנשים היא לא ממש קיימת, אני חייב לציין, לפי הנוסח שאתם מביאים.
קלוד גוגנהיים: כל אחד והייחודיות שלו.
איתמר גלבפיש: אבל ברגע שיש מישהו שתוצרתו דומה זה אומר שהרעיון כבר לא ייחודי, לפי הקריאה הזו.
איתמר גלבפיש: כך ניסחתם את זה - - בהליכים שנגיע אליהם אחרי זה, ב- 3א'.
מנחם בן-ששון: אבל שיהיה ברור – הכל בזיקה למוצר הביטחוני.
מנחם בן-ששון: אתה לא יכול לקרוא את הסעיף הזה אלא בזיקה.
עומר דקל: אם זה לא מוצר ביטחוני, אז למה לא לתת את אותו דבר לכל משרד ממשלתי?
מנחם בן-ששון: נכון מאד.
מנחם בן-ששון: במוצר הביטחוני יש לך איזושהי סיבה להגיד שאתה רוצה לשמור על סודיות ולכן אתה נותן ייחודיות.
מנחם בן-ששון: אחרת – כל סטרט-אפ יקבל מעמד כזה.
איתמר גלבפיש: ההערה היא נכונה לגמרי.
איתמר גלבפיש: אני מניח שהתקנות שהזכרתם קודם של הממשלה הפדרלית בארצות הברית לא מוגבלות למוצר ביטחוני.
איתמר גלבפיש: אז למה אנחנו עושים פה אבחנה?
איתמר גלבפיש: למה אנחנו מגבילים את זה למשטרה?
איתמר גלבפיש: האם אין מוצרים ייחודיים לאחרים?
איתמר גלבפיש: אפשר לומר שני דברים: או שלא צריך את זה למשטרה בכלל וגם לא לצה"ל – או שצריכים את זה לכולם.
איתמר גלבפיש: \
מנחם בן-ששון: אז כאן יש לך תשובה בסעיף – הסעיף אומר לך: למוצר ביטחוני.
איתמר גלבפיש: אבל מה הייחוד במוצר הביטחוני שהייחודיות שלו מצדיקה את ה - -?
מנחם בן-ששון: אני מניח שיש עניין של סודיות.
מנחם בן-ששון: אחרת אין לי הסבר.
איתמר גלבפיש: אולי בגלל שהמגזר הוא ביטחוני ומי שעוסק בזה זה בדרך כלל הגופים האלה, ואין לזה שוק משוכלל יותר עם יותר אנשים שרוצים בו.
מנחם בן-ששון: אבל אתה נמצא פה בזיקת שיעבוד.
מנחם בן-ששון: כך הם ניסחו את הסעיף.
מנחם בן-ששון: אין לך דרך אחרת לקרוא את הסעיף הזה.
קלוד גוגנהיים: מרבית ההתקשרויות קשורות לפעילות של המשטרה - -
מנחם בן-ששון: זה לא יכול להיות מכנסיים, לא יכול להיות חדרי אוכל, לא יכול שולחנות - -
קלוד גוגנהיים: לעניין הגבלת הסכום – אני לא חושב שמעבר לשלושת מנגנוני הבקרה שקיימים יש צורך במנגנון בקרה נוסף של הסכום, כי גם אם היינו מקבלים על עצמנו, אני לא יודע להצביע איזה סכום כן ייתן מענה ואיזה – לא.
מנחם בן-ששון: יש לך ניסיון, עם מה שרכשת עד היום.
קלוד גוגנהיים: אבל אני לא יודע איזה פיתוח בעתיד יהיה בפתח שהוא מצריך את הפעלת התקנה הזו.
קלוד גוגנהיים: האם אפשר יהיה להצביע על מקסימום של סכומים שיושקעו בפיתוח הזה או לא.
קלוד גוגנהיים: אני חושב שהמגבלות של הסכומים – יש לנו פטורים אחרים שהם מתמודדים עם הבעיה הזו.
מנחם בן-ששון: אבל כאן פתרת את הבעיה – אתה מקבל היום מסלול ירוק בלי הגבלת סכום.
קלוד גוגנהיים: אבל עם בקרה מאד צמודה של שלושה גורמים: אל"ף הציבור, בי"ת - -
מנחם בן-ששון: אומר לך ד"ר דקל –נכון, אבל כשאתה מגיע לנפחים כאלה של דברים שאיש לא מבין בהם, אז אין ברירה אלא לאשר אותם, ואז – קנית אלפות שאף אחד לא צריך אותם, אחרי יומיים.
מנחם בן-ששון: זאת אומרת, לא רק ביטלת את שיקול הדעת לגבי התחרות אלא לפעמים ביטלת את שיקול הדעת המבצעי, אתה לא חושש מזה?
יואל בריס: אפשר לקיים דיון ארוך וממצה על מערכת הביטחון, ובלבד זה לא יעכב את התקנות האלה.
יואל בריס: אבל לעניין זה – זו היתה העמדה שהצגנו בוועדה שסיפרתי עליה בדיון הקודם שעומדת להגיש את מסקנותיה לעניין רענון והאחדה של הליכי ההתקשרות במערכת הביטחון.
מנחם בן-ששון: אני מאשר את התקנה כמו שהיא.
מנחם בן-ששון: אני בנקודה זו רוצה לחכות לעוד חברי כנסת.
קלוד גוגנהיים: תקנה (ב) של 3א', כלולה באישור שלך.
יואל בריס: כשם כולל – אנחנו מדברים פה על בחינת קיומם של ספקים שזו תוספת חשובה, לדעתנו, מצבים שבהם הפטור מבוסס על אין ברירה, למעשה, על הנחה שיש מציע יחיד, או שאין טובין כאלה בישראל, או שיש בעל רעיון שהוא מטבע הדברים היחיד, או שיש לו יתרון יחסי מאד גדול בביצוע ההתקשרות.
יואל בריס: בכל המצבים האלה אנחנו מציעים עכשיו להסדיר הליך של בחינה.
יואל בריס: של לא נאמר סתם כך – אנחנו בינינו לבין עצמנו הגענו למסקנה שפלוני הוא היחיד שיכול לבצע את זה, אלא – בוא ניתן לשוק לבחון אם יש מישהו בשוק שגם יכול.
יואל בריס: סעיף קטן (א) יתייחס לשני מצבים כאלה: ספק יחיד, מי שלפי הדין או לפי מצב הדברים בפועל הוא היחיד המסוגל לבצע את ההתקשרות.
יואל בריס: 3(31) שזה טובי חוץ, טובין שלא נמצאים בישראל.
יואל בריס: אז אנחנו צריכים לעשות תהליך.
יואל בריס: אם תרצה אני אקרא: "ביקשה יחידה מזמינה להתקשר עם ספק יחיד בהתאם לתקנה 3(29) או עם ספק חוץ לרכישת טובי חוץ, בהתאם לתקנה 3(31), תביא היחידה המזמינה את הבקשה לאישור ועדת המכרזים לאחר שעשתה כל אלה..." כלומר, היחידה המזמינה צריכה מראש את שיעורי הבית, ואלה שיעורי הבית: "(א) מי שהוא הסמכות המקצועית במשרד, חיווה דעתו בכתב לעניין ההתקשרות כי המתקשר הוא ספק יחיד או כי הטובין הם טובי חוץ;" – כלומר, שאין בנמצא בישראל.
יואל בריס: "(ב) פרסמה היחידה באתר האינטרנט של המשרד לתקופה של שבעה ימי עבודה לפחות, ושלחה לכל מי שהוא מנוי על קבלת הודעות לפי תקנה 15(ה): (1) הודעה על כוונתה להתקשר עם מי שלפי דעתה הוא ספק יחיד, או עם ספק חוץ לרכישת טובי חוץ, לפי העניין, ואת עיקרי ההתקשרות; (2) את חוות הדעת לפי פסקת משנה (א) או את עיקריה; (3) הודעה על האפשרות לפנות אליה כאמור בפסקת משנה (ג), והתקופה שבה ניתן לפנות כאמור.
יואל בריס: (ג) אדם הסבור כי קיים ספק אחר המסוגל לבצע את ההתקשרות, רשאי לפנות ליחידה המזמינה, תוך התקופה שקבעה היחידה המזמינה ושלא תפחת משבעה ימי עבודה, ולהודיע לה כי קיים ספק אחר או ספק ישראלי, לפי העניין, המסוגל לבצע את ההתקשרות.
יואל בריס: (ד) פנה אדם אל היחידה המזמינה תוך התקופה שנקבעה כאמור בפסקה (ג), יחווה מי שהוא הסמכות המקצועית במשרד את דעתו ביחד לאותה פניה".
יואל בריס: כלומר – זה חוזר.
יואל בריס: התחלנו בחוות דעת, אז חוזרים לאותה חוות דעת.
יואל בריס: ואז- "(2) יחידה מזמינה תצרף לבקשתה להתקשר עם ספק יחיד או עם ספק חוץ לרכישת טובי חוץ, לפי העניין את חוות הדעת האמורה בפסקה (א), את הפניות שנשלחו כאמור בפסקה (ג), ואת חוות הדעת שניתנה ביחס אליהן כאמור בפסקת המשנה האמורה".
יואל בריס: ועכשיו– לוועדת המכרזים יש את כל המידע, ועכשיו היא יכולה להכריע.
יואל בריס: אם היא הכריעה שזה לא מצב של ספק יחיד או טובי חוץ – אז יהיה מכרז.
יואל בריס: אם היא החליטה בכל זאת שמדובר בספק יחיד או בטובי חוץ, ועדת המכרזים תשלח עותק מהחלטתה לכל מי שפנה אל היחידה המזמינה, כאמור בפסקה (ג), כלומר, לתת לו את יומו אם הוא ירצה ללכת לבית המשפט להלין, וכו'.
מנחם בן-ששון: זאת אומרת –שבעה ימי עבודה, להודיע כי קיים וכל הדברים הללו.
מנחם בן-ששון: לזה אתה מתכוון?
יואל בריס: נניח שהחליטו שלצורך ביצוע ייעוץ מקצועי מסוים – אדם מסוים הוא היחיד שיכול לבצע, ואני חושב שגם אני יכול – אז אם בסוף יחליטו להתקשר עם האדם האחר, יצטרכו להודיע לי, ואם אחשוב שזה לא בסדר, אוכל להתלונן.
מנחם בן-ששון: פסקה (ג) – זו הפסקה שקודם קראת?
יואל בריס: ואז יש להם את כל החבילה הזו ואם הם החליטו שהאדם שפנה – פנייתו לא היתה מוצדקת, הם צריכים להודיע לו על כך כדי שהוא יידע איך לכלכל את מעשיו.
יואל בריס: היתה כאן שאלה על 7 ימי עבודה.
איתמר גלבפיש: שאלה לגבי לוחות הזמנים – האם לוחות הזמנים שאתם מציעים כאן מספיקים לאנשים להגיב ?
יואל בריס: הפשרה היא שלקחנו את זה כ- 7 ימי עבודה.
יואל בריס: זה בדרך כלל 10 ימים.
מנחם בן-ששון: יש הגדרה ברורה ל "ימי עבודה".
מנחם בן-ששון: אני שואל אם זה סתם לצאת ידי חובה או שזה ניתן ליישום.
מנחם בן-ששון: מה הניסיון שלכם?
יואל בריס: אין לנו ניסיון.
עומר דקל: קודם כל – אני רוצה לשבח את משרד האוצר על התקנה הזו.
עומר דקל: אם צריך להגדיר מה התקנה הכי חשובה בכל השינוי, אז זו התקנה הזו.
עומר דקל: שקיפות.
עומר דקל: זה הביטוי האמיתי לעניין השקיפות.
עומר דקל: להערכתי, בפועל – זה יוריד את רמת השימוש בפטור של ספק יחיד ב – 80%, אבל את זה עוד נראה.
עומר דקל: 7 ימים זה פרק זמן מעט מידי בהתחשב בזה שמכרזים נערכים במשך חודשים בתהליכי האישור.
מנחם בן-ששון: רציתי להציע 10 ימים.
עומר דקל: אני סבור שאדוני צודק.
עומר דקל: דבר שני שאני מציע לשקול –שיהיה פרסום תמציתי בעיתון, שמפנה לאתר האינטרנט.
עומר דקל: שורה בעיתון.
עומר דקל: אני מקבל שהפרסום המהותי, המפורט יהיה באתר האינטרנט, אבל שיהיה פרסום של שורה בעיתון.
מנחם בן-ששון: בראשון – אין לי בעיה.
מנחם בן-ששון: בשני – יש לי בעיה עקרונית.
מנחם בן-ששון: אני רואה לנגד עיניי היום את כל המערכות שלנו מבקשות קודם כל את מבוקשן באינטרנט.
מנחם בן-ששון: ברגע שנעשה פרסום בעיתון כברירת מחדל, אנחנו מחמיצים ניכר מהחינוך.
מנחם בן-ששון: הציבור היום הולך לכיוון הזה.
מנחם בן-ששון: אז עשית מהלך.
מנחם בן-ששון: כל אחד יודע שהוא מהלך מודרני, שמתקשר למה שקיים היום.
מנחם בן-ששון: מבחינתי – מספיק אינטרנט.
מנחם בן-ששון: לחלק הראשון – אני מקווה שתסכימו ל -10 ימי עבודה.
יואל בריס: בסדר.
איתמר גלבפיש: לגבי הפרסום –החשכ"ל מוסמך לקבוע מכרזים שבסוג הזה תהיה בהם הודעה בעיתון ולא להסתפק בפרסום באינטרנט.
איתמר גלבפיש: השאלה היא האם ההוראה הזו חלה גם על סוגי מכרזים של ספק יחיד, לפי הדבר הזה?
יואל בריס: אני מוכן להכליל אותם.
איתמר גלבפיש: כלומר?
יואל בריס: שיהיו סוגי החלטות שבהן החשב הכללי יהיה רשאי להורות שיהיה פרסום גם בעיתונות.
איתמר גלבפיש: מה שרוצים אחרי זה, במה שהחשכ"ל יעשה זה סוגי מכרזים לתחום מסוים.
איתמר גלבפיש: פשוט צריך לדאוג שההוראה הזו תכול גם על הדברים כאן שזה דברים שהחשיפה שלהם לאינטרנט היא מועטה יותר.
יואל בריס: אין בעיה למרות שהסיכוי ששם יהיה ספק יחיד הוא קטן.
איתמר גלבפיש: אז סיכמנו על 10 ימי עבודה.
יואל בריס: (ב) הוא תהליך דומה.
יואל בריס: ההבדל הוא חוות הדעת.
יואל בריס: אנחנו לא דורשים פה חוות דעת של הסמכות המקצועית במשרד.
יואל בריס: גם המועדים הם קצת שונים.
יואל בריס: : "(ב)(1) ביקשה יחידה של משטרת ישראל להתקשר עם בעל רעיון בהתאם לתקנה 3(32), תביא היחידה המזמינה את ההתקשרות לאישור ועדת המכרזים לאחר שעשתה את כל אלה: (א) פרסמה באתר האינטרנט של המשרד לתקופה של חמשה עשרה ימי עבודה לפחות, ושלחה לכל מי שהוא מנוי על קבלת הודעות לפי תקנה 15(ה), הודעה על: (1) כוונתה להתקשר עם בעל הרעיון החדשני, ואת עיקרי ההתקשרות; (2) האפשרות לפנות אליה כאמור בפסקה (ב) והתקופה שבה ניתן לפנות כאמור, ושלא תפחת מחמשה עשר ימי עבודה; (ב) אדם הסבור שהוא בעל רעיון שתוצאתו דומה לזה של בעל הרעיון, רשאי לפנות ליחידה המזמינה, תוך התקופה שקבעה היחידה המזמינה ושלא תפחת מחמשה עשרה ימי עבודה, ולהודיע לה כאמור.
יואל בריס: (ג) פנה אדם אל היחידה המזמינה תוך התקופה שנקבעה כאמור בפסקה (ב), יחווה מי שהוא הסמכות המקצועית במשרד את דעתו ביחס לאותה פנייה.
יואל בריס: (2) יחידה מזמינה תצרף לבקשתה מוועדת המכרזים להתקשר עם בעל רעיון את הפניות שנשלחו כאמור בפסקה (1)(ב), ואת חוות הדעת שניתנה ביחס אליהן.
יואל בריס: (3) ועדת מכרזים תשלח עותק מהחלטתה לכל מי שפנה אל היחידה המזמינה כאמור בפסקה (ב).
יואל בריס: " בסוף יש סעיף קטן שנשמט – ואני מתנצל.
יואל בריס: מדובר על אפשרות החרגה, אפשרות במקרים המתאימים לאפשר, באישור חשב כללי, החרגה מהוראות אלה במקום שאין תועלת או יכול להיות נזק.
איתמר גלבפיש: יש לך כאן את הנוסח של השורה שנשמטה?
איתמר גלבפיש: יואל בריס: לא.
מנחם בן-ששון: לא נאשר עכשיו.
מנחם בן-ששון: תשלח את זה בהזדמנות אחרת.
יואל בריס: זה העיקרון הכללי.
עומר דקל: ההחרגה היא על שני המקרים?
איתמר גלבפיש: שאלה טכנית, לעניין המועדים: אם לקחנו עכשיו את המודל הראשון, מודעה מפורסמת ל – 10 ימים, ואז, בהודעה, תוך 10 ימים אתה צריך להחזיר תשובה.
איתמר גלבפיש: השאלה היא ממתי אתה מתחיל לספור?
איתמר גלבפיש: מרגע פרסום המודעה או מהיום האחרון שבו אתה חייב לפרסם את המודעה?
יואל בריס: אני חשבתי מהמועד הראשון.
יואל בריס: אני אקרא את סעיף ההחרגה שנשמט: "החשב הכללי רשאי מטעמים מיוחדים שיירשמו לאשר התקשרות עם ספק יחיד, עם ספק חוץ או עם בעל רעיון ללא פרסום כאמור בתקנה זו, או ללא קיום אחד מהתנאים הנוגעים לפרסום כאמור.
יואל בריס: .." כלומר- הוא יכול להגיד – תפרסמו, אבל אל תפרסמו את חוות הדעת - -
מנחם בן-ששון: למה צריך את זה?
מנחם בן-ששון: תן את זה לוועדת הפטור, למה אתה נותן את זה לחשב הכללי?
מנחם בן-ששון: אני מוכן להתפשר על הורדת תנאי אחד או שניים, אבל למה לי?
מנחם בן-ששון: כשיש לי מנגנון שהוא מנגנון שיושבים בו חשב, מנכ"ל ויועץ משפטי.
מנחם בן-ששון: למה אתה נותן את זה בידי החשב הכללי?
יואל בריס: אני מוכן, כשנקים בהוראת השעה את ועדת הפטור המשרדית, לשקול להוסיף לסמכויות שלה גם את העניין הזה.
מנחם בן-ששון: אני לא מאשר את זה רק לפקיד אחד לעשות.
מנחם בן-ששון: איתמר גלבפיש: יש פה דבר מוזר – שאנחנו קובעים פה הליך שהוועדה קובעת אותו ולאחר מכן קובעת מישהו שיכול לעשות לה over write על ההליך שהוועדה מצאה לנחוץ, זאת אומרת הוא יכול, למעשה, לאיין את ההליך בסמכות הזו.
מנחם בן-ששון: הוא יגיד את זה לפני, לא אחרי.
מנחם בן-ששון: הוא יגיד בתחילתו של התהליך.
איתמר גלבפיש: אני אומר שזה אכן דבר רגיש, כי אנחנו קובעים תהליך, ואז קובעים סמכות של פקיד או חבר פקידים לאיין את התקנה שאנחנו קובעים.
יואל בריס: המצבים שאנחנו חושבים עליהם הם שניים: או מצב שבו אין באמת שום תועלת בתהליך הזה והוא סתם יוסיף עוד ביורוקרטיה.
יואל בריס: הדבר השני – כמובן, יכול להיות מצב של סודיות – חלקית, מלאה, כזו או אחרת, שתצדיק החרגה.
יואל בריס: ולכן, אלה הטעמים המיוחדים שחשבנו עליהם.
עומר דקל: אני חושש מהסייג הזה ואגב, דווקא הייתי משאיר אותו בידי החשב הכללי, שהוא איש משרד האוצר, מכיוון שצריך לזכור שבוועדת הפטור המשרדית יושבים מנכ"ל המשרד, שהוא ממילא פונקציונר של - -
מנחם בן-ששון: חבל שתאריך.
מנחם בן-ששון: אני מבין את החשש שלך, אני רק לא רוצה למסור את זה לידיים של פקיד אחד.
עומר דקל: אז יכול להיות שזה יהיה ועדת הפטור המרכזית.
מנחם בן-ששון: משום שלוועדת הפטור המרכזית יש היום, והיה ויהיה הכוח לתת לך את הפטורים ממילא.
מנחם בן-ששון: אז נניח שלא נתת פטור בידיה – אז מבחינתי, את המקרה החריג תן אותו בידי ועדת הפטור.
מנחם בן-ששון: עליו אין לי ויכוח.
עומר דקל: ועדת הפטור המרכזית, כי אחרת – בפועל, לדעתי, כל הזמן יינתנו פטורים, אם זה יישאר בידי המשרד.
איתמר גלבפיש: בסעיף (ב) – "דם הסבור שהוא בעל רעיון שתוצאתו דומה לזה של בעל הרעיון רשאי לפנות ליחידה המזמינה תוך תקופה שקבעה היחידה.
איתמר גלבפיש: .." אם הוא אותו בעל רעיון, זאת אומרת שאי אפשר להשתמש בתקנה?
קלוד גוגנהיים: הרעיון ברור.
קלוד גוגנהיים: עם הרעיון שלו – אפשר להתחיל להתקדם למטרה.
איתמר גלבפיש: אתה אמרת שיש שניים שבמקביל מפתחים רעיון.
איתמר גלבפיש: כמו שאני קורא את הנוסח של התקנה כרגע זה לא מאפשר דבר כזה, אלא מדבר על מישהו שיש לו רעיון ייחודי.
איתמר גלבפיש: התקנה כרגע לא מאפשרת את מה שהסברת קודם.
מנחם בן-ששון: אז תוסיף, שיהיה גם וגם.
קלוד גוגנהיים: אין לי התנגדות שיובהר שתהיה אפשרות להתקשר גם עם בעל הרעיון הדומה.
מנחם בן-ששון: לא – הוא אומר לך: כשהרעיון הוא זהה.
איתמר גלבפיש: אולי כדאי לנסח קצת אחרת את (ב): מי שיש לו רעיון דומה.
איתמר גלבפיש: לא – שתוצאתו דומה.
איתמר גלבפיש: ואז אתה נמנע מהכפילות הזו.
מנחם בן-ששון: תעשה את הניסוח שלך כתוספת ולא כחלופה.
איתמר גלבפיש: מה שמכניס אותנו לבעיות הוא הניסוח על דרך התוצאה ולא הניסוח על דרך הגדרת הרעיון.
איתמר גלבפיש: ככל שאכתוב –אדם הסבור שהוא בעל רעיון דומה, בלי להתייחס לתוצאה - -
קרן דהרי: אבל הרעיון יכול להיות שונה בתכלית.
איתמר גלבפיש: ואז אין לו את היכולת לטעון כנגד.
קריאה: איפה אתה לומד שאי אפשר להתקשר אתו?
איתמר גלבפיש: אחרת - מה כל המשמעות של (ב) ו – (ג)?
איתמר גלבפיש: שאם יש לנו אדם עם עוד רעיון הוא יאמר שאין כאן רעיון חדשני וייחודי, כי לו יש רעיון אחר, ולכן התקנה הזו לא רלבנטית כאן.
איתמר גלבפיש: אם אתה מגדיר את הטענה שלו רק לעניין ייחודיות הרעיון ולא על דרך התוצאה, אתה פותר את זה, זה הכל.
קלוד גוגנהיים: איזה מילים מפריעות לך?
קריאה: "שתוצאות דומה".
יואל בריס: אולי אפשר להגיד – אדם שסבור שהוא יכול לבצע את ההתקשרות במקומו של בעל הרעיון.
יואל בריס: אז זה קצת יותר רחב, ואז יכולות להיות כמה נסיבות.
קלוד גוגנהיים: הרעיון הוא לא ביצוע ההתקשרות אלא הבחינה של הרעיון.