GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה שוהם: את זה קבענו, אבל לגבי ששת הסעיפים האחרים לא קבענו.
שלמה שוהם: כל הדברים האלה הם דברים שוועדת חוקה צריכה לאשר אותם.
עו"ד נורית ישראלי: זה עניין של שיטה, האם לעשות את זה סלקטיבי כן או לא.
שלמה שוהם: הוועדה היא הרשות המחוקקת והיא אחראית לפקח על חוקים.
שלמה שוהם: חלק מהעניין הוא שהיא צריכה לפחות לראות אותם.
שלמה שוהם: יכול להיות שאחר כך היא תחליט שהיא מאשרת את זה אן-בלוק.
שלמה שוהם: זכותה.
שלמה שוהם: אבל, היא צריכה לראות את הדברים.
אופיר פינס-פז: הוועדה עמוסה בצורה קיצונית.
אופיר פינס-פז: האם צריך להביא את עניין שכרם של הבודקים לאישור ועדת החוקה?
אופיר פינס-פז: יש גבול במה אנחנו צריכים להתעסק.
אופיר פינס-פז: אני בעיקרון הולך על הדעה של שלמה במובן הזה שהתקנות צריכות להיות מאושרות על ידי הוועדה, אבל אני חושב שאם אפשר לעשות הפרדה אז אולי כדאי.
שלמה שוהם: לדעתי סעיף 44(א)(1) , עניין הבחינות צריך להיות באישור הוועדה.
אופיר פינס-פז: מה זה עניין שלנו?
אופיר פינס-פז: למה זה מעניין אותי?
שלמה שוהם: כמי שנכווה ברותחין אני אומר לך כי לא פעם ראיתי דברים שהוועדה לא התכוונה אליהם ופתאום בתקנות הם הגיעו כך.
שלמה שוהם: זה קרה בהרבה מאוד נושאים.
אופיר פינס-פז: אני בדעה שאנחנו לא צריכים להתעסק בזה.
אופיר פינס-פז: את סעיף (3), עניין הכשירויות אני רוצה בפנים.
אופיר פינס-פז: אני רוצה שזה יהיה באישור הוועדה.
אופיר פינס-פז: לדעתי גם (4) , סדרי דין בעררים.
שלמה שוהם: (6) ו-(7) הם הסכימו.
אופיר פינס-פז: סוכם גם ב-(3), (4), (6) ו-(7).
עו"ד נורית ישראלי: אם הוספנו סמכות לפסוק הוצאות על המתלונן ולעדים, אז צריך להוסיף סמכות לשר לקבוע את הסכומים.
עו"ד נורית ישראלי: עמי, האם לא צריך להוסיף לשר סמכות?
עו"ד עמי ברקוביץ: לדעתי לא.
אופיר פינס-פז: תביאו את זה בתקנות.
עו"ד עמי ברקוביץ: אנחנו מציעים למחוק את סעיף (5) כי הסמכות היום קיימת בחוק מס שבח.
אופיר פינס-פז: טוב.
עו"ד עמי ברקוביץ: אני מעריך שלא נסתייג, אבל אני רק מבקש לשמור לנו את האפשרות העקרונית.
אופיר פינס-פז: חברים, זה חוק שלכם.
אופיר פינס-פז: אנחנו עושים לכם שירות.
אופיר פינס-פז: אם תסתייגו אני לא אפגע, זו זכותכם.
אופיר פינס-פז: פרק שמיני – הוראות כלליות.
דליה רבין-פילוסוף: פה הייתה בקשה להוסיף סעיף ששמאי יוכל לייצג נישום בפני רשויות המס.
דליה רבין-פילוסוף: אתם ביקשתם את זה, נכון?
עו"ד עמי ברקוביץ: אנחנו לא ביקשנו את זה.
עו"ד עמי ברקוביץ: אולי לשכת השמאים ביקשה את זה.
עו"ד עמי ברקוביץ: אנחנו מתנגדים.
דליה רבין-פילוסוף: טוב, אז זה ירד.
דורית ואג: סעיף 45 מתייחס לסעיף 12 שעשיתם בו שינוי.
אופיר פינס-פז: יש כבר כמה הוראות מעבר.
עו"ד עמי ברקוביץ: היום התחילה עומדת על חצי שנה מיום הפרסום.
עו"ד עמי ברקוביץ: יש גם לכונן מועצה וגם חובה להתייעץ איתה ולהכין את כל הדברים.
עו"ד עמי ברקוביץ: רציתי לבקש את המועד של הראשון ביוני גם כדי שזה ייצא אחרי המועד של הבחינות.
אופיר פינס-פז: חבר'ה, תעבדו.
עו"ד עמי ברקוביץ: אנחנו נעבוד, אבל אנחנו לא רוצים שהחוק ייכנס לתוקף בתקופה של בחינות.
עו"ד עמי ברקוביץ: אני בררתי במועצת השמאים.
עו"ד עמי ברקוביץ: אתה בעצם מבטל את התקנות הקודמות שקובעות את נושא הבחינות.
עו"ד עמי ברקוביץ: זה יכול ליצור בלגאן.
עו"ד עמי ברקוביץ: בפברואר-מרץ יש בחינות ואם זה אחד ביוני זה יעזור מאוד.
אופיר פינס-פז: אחד ביוני השנה?
אופיר פינס-פז: לא סביר.
עו"ד עמי ברקוביץ: אחד במאי.
עו"ד עמי ברקוביץ: אני מבקש מועד קרוב לאחר הבחינות.
אופיר פינס-פז: תכין איזשהי הוראת מעבר אם יש לך בעיה עם הבחינות.
עו"ד עמי ברקוביץ: אחד במאי היה מאוד עוזר.
עו"ד עמי ברקוביץ: אני פשוט לא רוצה שזה ייפול באמצע תקופת בחינות.
אופיר פינס-פז: אני קובע ששה חודשים.
אופיר פינס-פז: אם אנחנו נראה סמוך למועד שהעסק לא עובד, תבוא לוועדה, הבעיה היא שזה חקיקה שלימה.
אופיר פינס-פז: החוק הזה הוגש בדצמבר 1997.
אופיר פינס-פז: אני מקווה שפה יהיה שיתוף פעולה כדי שהחוק ייכנס לתוקף.
אופיר פינס-פז: אני מאשר את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.
אופיר פינס-פז: תודה רבה, הישיבה נעולה.
אופיר פינס-פז: אנחנו נדון היום בשלוש הצעות חוק שעניינן אלימות במשפחה.
אופיר פינס-פז: הצעת חוק ראשונה של חברת הכנסת יעל דיין וחברי כנסת נוספים - הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - שיפוט מהיר בעבירות אלימות במשפחה), התשנ"ט-1999; הצעת חוק שנייה היא של חברות הכנסת יעל דיין, נעמי חזן ויהודית נאות - הצעת חוק העונשין (תיקון - חבלה ופציעה בנסיבות מחמירות של בן משפחה), התש"ס-2000; הצעת החוק השלישית היא של חבר הכנסת נחום לנגנטל - הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - ערר בעבירות אלימות בתוך המשפחה), התש"ס-2000.
אופיר פינס-פז: היעד שאני רוצה לסמן הוא, ששלוש הצעות החוק האלה תעלינה לקריאה ראשונה בתום הישיבה הזאת, גם אם הדיון לא ימוצה, בהנחה שיש הסכמה על העיקרון שלהן.
אופיר פינס-פז: אם יש הסכמה על העיקרון ואין הסכמה על כל הפרטים, אנחנו נלבן את הפרטים, בהנחה שהצעות החוק יעברו בקריאה ראשונה במליאה, בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית.
אופיר פינס-פז: אחרת, נקיים כאן דיונים אין-סופיים על כל הצעת חוק, ולא נוכל להתקדם, ועל סדר-היום של הוועדה ממתינות עשרות הצעות חוק.
אופיר פינס-פז: אנחנו עובדים בקצב מואץ ביותר, ששום ועדה בכנסת לא עובדת בקצב החקיקה הזה, למרות זאת, התור רק מתארך.
אופיר פינס-פז: זה מזכיר לי את ההוצאה לפועל, למרות שאני חושב שאנחנו הרבה יותר יעילים.
אופיר פינס-פז: אני מבקש מחברת הכנסת יעל דיין להציג את שתי הצעות החוק שהיא מובילה בהן.
יעל דיין: אני רוצה להציג קודם את הצעת החוק הקצרה יותר והפחות בעייתית, משום שיש עליה הסכמה, ולמרות שזה לא תיקון טכני, אני חושבת שאנחנו יכולים להעביר אותה הלאה, וזו הצעת חוק העונשין (תיקון - חבלה ופציעה בנסיבות מחמירות של בן משפחה).
יעל דיין: אנחנו מדברים כאן על השוואת סעיפים.
יעל דיין: בסעיף 334 יש כפל עונש, כאשר הפוגע הוא בן משפחה, העונש המרבי הוא שלוש שנים, והכפל הוא שש שנים.
יעל דיין: בסעיף 335 אנחנו רואים שהעונש המרבי אומנם הוא שבע שנים, אבל אין הבדל אם הפוגע הוא בן משפחה או אחר.
יעל דיין: בבדיקה, שנתיים אחורנית, גילינו שבבתי-המשפט יש מאמץ שמצליח.
יעל דיין: משנים את הסעיף ובמקום להשוות, מקבלים כפל עונש על שלוש השנים, שזה עדיין פחות מהסעיף שנותן שבע שנים לגבי בן משפחה.
יעל דיין: מיותר להגיד כאן, וזה לגבי שתי הצעות החוק שלי, שעל אף כל המאמצים שלנו, גם בחקיקה וגם עם המשרד לביטחון פנים, אנחנו רואים עלייה במעשי אלימות במשפחה ובעבירות מין, וראינו את זה גם בדוח הפשיעה האחרון.
יעל דיין: למרות עונשי מינימום, שגם אתם יש בעיות, אנחנו רואים עדיין שפיטה לקולא בבתי-המשפט.
יעל דיין: והוועדה הזאת, כמו בעבר, מתבקשת לנסות ולגייס את כל מה שאפשר כדי שהנגע הזה ירד.
יעל דיין: בין השאר אנחנו מדברים על מערכת השפיטה ועל כך שבדקנו ומצאנו שיש פה החלפת סעיפים, ומגיעים לסעיף הקל יותר, ואם אין לגביו כפל עונש, התוצאה היא פחות מאשר כפל עונש בסעיף הקודם שהזכרתי.
יעל דיין: אני רוצה להציג את הצעת החוק הגדולה יותר, בעיקר משום שכבר שתי כנסות אנחנו מנסים להעבירה, ויודע את זה יושב-ראש הוועדה.
יעל דיין: הצעת החוק הזאת במקורה היתה של שר המשפטים הנוכחי, מאיר שטרית, ושל אלי גולדשמידט, ועבר קריאה טרומית.
יעל דיין: משך הזמן היה שונה, אבל המטרה היתה שווה.
יעל דיין: בחוק העבירות נקראות עבירות של אלימות במשפחה.
יעל דיין: אני אציע להחיל את הצעת החוק הזאת על אותם סעיפים שמנינו בפירוט בנפגעי עבירות, וקראנו להן עבירות אלימות ומין.
יעל דיין: זאת אומרת, לא על כל שתי סטירות, לא שאני מזלזלת בשתי סטירות, נושיב את בתי-המשפט בעדיפות, אלא על שורה של עבירות שכבר הגדרנו בחוק ראשי וחשוב אחר, ואז נוכל לרכז את הנושא ולפקח עליו.
ענת אסיף: עדיין רק כנגד בן משפחה?
יעל דיין: אין טעם.
יעל דיין: העיר שר המשפטים הקודם שלא ראוי בעבירות מין, למשל, לעשות הבחנה כך שלבן משפחה יזרזו את ההליך, למרות שיש רציונל גם לזה.
יעל דיין: הוא אמר שאם להחמיר או לזרז את ההליכים, בעבירות מין למשל, אנחנו יכולים לדבר על עבירות מין לא רק על בן משפחה.
יעל דיין: כך זה גם מופיע בתוספת של נפגעי עבירות.
יעל דיין: עשינו מאמץ לייתר את הצעת החוק הזאת, ויושבים כאן אנשים שמולם עשינו את המאמץ.
יעל דיין: במשך שלוש שנים אנחנו דורשים לקבל את הנתונים, תמורת הקמת ועדות ועיכובים ושנחכה ולא נעלה את ההצעה.
יעל דיין: אני עובדת מול נתונים שבדקתי אישית בשלושה בתי-משפט מחוזיים בארץ, ויש לי נתונים על משך זמן ופסיקות.
יעל דיין: משרד המשפטים הבטיח להעביר נתונים והמשרד לביטחון פנים הבטיח ביחס לסעיף אחד, לא הפלנו עליו את כל ספר החוקים, להעביר נתונים על משך הזמן לטיפול בעבירות.
יעל דיין: כשאני מדברת על משך הזמן, וזה מה שמופיע בהצעת חוק, אנחנו לוקחים את כל המכלול, מהגשת התלונה עד גזר-הדין.
יעל דיין: יש כאן שלושה שלבים, ובכל אחד מהם נוצר צוואר בקבוק.
יעל דיין: השלב הראשון הוא מהגשת התלונה במשטרה עד הגשת כתב האישום, זאת אומרת, זירוז הליך שאנחנו דורשים במשטרה, ואנחנו נשמע אותם, אבל אחד הטיעונים היה שאין צורך, כי זה בין כה מתרחש בפסק הזמן הזה.
יעל דיין: אם אין צורך, נראה אחרי שנה שהחוק יהיה בתוקף.
יעל דיין: אם זה בין כה וכה מתרחש, לא צריכה להיות לכם בעיה עם זה.
יעל דיין: השלב השני שבו נתקעים הדברים הוא בפרקליטות, מהגשת החומר על-ידי המשטרה עד הבאה לערכאה, ושם העיכוב מאוד גדול, שוב, בגלל עומס ובגלל חוסר דיפרנציאציה בין סוגים שונים של תיקים.
יעל דיין: הנהלת בתי-המשפט הבטיחה לנו, וזה קיים בכתב, שיוציאו את תיקי האלימות והאלימות הקשה וייתנו להם עדיפות, וזה לא קרה.
יעל דיין: כבר שני מנהלי המערכת הבטיחו, והיינו אתם במשא-ומתן, הוציאו מכתבים, וזה לא קרה.
אופיר פינס-פז: בעוד שבועיים יש לנו דיון עם היועץ המשפטי לממשלה ופרקליטת המדינה על מדיניות התביעה של הפרקליטות ושל היועץ המשפטי לממשלה.
אופיר פינס-פז: זו בהחלט סוגיה שצריך לברר.
יעל דיין: קראנו השבוע על שופטים שמעכבים פסקי-דין יותר משנה, פנייה של ברק.
יעל דיין: לפני שנתיים, כשדנו בעבירות האלה, יצאה פרקליטת המדינה, כמו שיצאה לפניה דורית בייניש, ואמרה: לא יכול להיות עיכוב כזה במקרים של עבירות אלימות ומין, משום שאנחנו לא מצליחים, למרות הצעות הרפורמה, לתת העדפה בזמן.
יעל דיין: השלב השלישי, אחרי הפרקליטות, הוא בבתי-המשפט, כמובן.
יעל דיין: מאחר ולא קיבלתי את החומר ממשרד המשפטים, יש לי כאן אין-סוף של מקרים בשנים האחרונות עם תאריכים, מתי התחיל הדיון, מתי נקבע דיון נוסף.
יעל דיין: אנחנו מדברים תמיד על סיפור שנמשך שנים.
יעל דיין: יגידו כאן המומחים והמומחיות, שכאשר השיפוט מתעכב והחקירה מתעכבת, עובר זמן רב בין הגשת התלונה ובין המשפט והפסיקה, וזה מביא לא רק להגברת האלימות, אלא לירידה בתלונות ולביטול תלונות.
יעל דיין: אישה שיודעת שמרגע הגשת התלונה - שוב, אני מדברת על המקרים החמורים - עד שהיא תגיע לדיון משפטי, עד שיהיה תיק, היא נתונה לאיומים, היא נתונה ללחצים, או שהיא מוותרת על התלונה, או שמראש, בידיעה של כמה זמן זה יימשך, היא לא מגישה תלונה.
יעל דיין: יש ארגונים שיש להם הנתונים, ודאי רונית לב-ארי יכולה לתמוך במה שאני אומרת, שאנחנו גורמים כאן גם להקטנת מספר התלונות וגם לביטול תלונות וגם להגברת האלימות.
יעל דיין: זה נותן זמן נוסף לאיום ולחץ, כולל איום ולחץ בהליכי גירושים, כי הבעל אומר: תבטלי את התלונה, אני אתן לך גט.
יעל דיין: שמענו מבתי-הדין הרבניים שכן עושים מאמץ לקדם את הנושא הזה, כדי שלא יהיו כל הלחצים האחרים, יש גם לחצים על הילדים, והאלימות לא יורדת בתקופה הזאת, משום שיש הרגשה שזה ייקח נצח.
יעל דיין: אני מבקשת לשנות אפילו את שם החוק, את המלים "אלימות במשפחה", ולהוסיף את הסעיפים שהזכרתי.
יעל דיין: אנחנו נמצאים בדיון שנמשך למעלה משנתיים וחצי, מהכנסת הקודמת, גם עם המשטרה, גם עם הפרקליטות וגם עם בתי-המשפט.
יעל דיין: כולם אמרו, או שאין בעיה או שהבטיחו שזה יסתדר מעצמו.
יעל דיין: פרקליטת המדינה ונשיא בית-המשפט העליון מסכימים אתנו שצריך לעשות כאן הליך של זירוז ושינוי סדר הדין לגבי העבירות האלה.
יעל דיין: כפי שאמרתי, אני מוכנה להקטין את מספר הסעיפים, ומובן שצריך אחרי הקריאה הראשונה ליצור מערכת בקרה שלנו, של הוועדה, ולבדוק איך זה עובד.
יעל דיין: כמו בעונשי מינימום, שגם עליהם היתה מלחמת עולם, אנחנו מאפשרים בכל אחד מהשלבים פתח מילוט, אבל הוא צריך להיות מנומק והוא צריך להינתן על-ידי רשות גבוהה יותר.
יעל דיין: שלא יהיו אי-הבנות, אנחנו לא מכתיבים בצורה ברוטלית לאף רשות מהרשויות שמדובר בהן.
יעל דיין: כשאנחנו אומרים "60 יום, או 90 יום או 180 יום", הכוונה היא שכל ההליך לא ייארך יותר משנתיים.
יעל דיין: אנחנו אומרים שהמפקד או הסמכות במשטרה או הסמכות בפרקליטות או בבתי-המשפט יכולים להאריך את משך הזמן שנקבע, ובלבד שהם יהיו מודעים לצורך לנמק מדוע הם מבקשים זמן נוסף מעבר לזמן הנקוב בחוק.
שאול יהלום: נציג האוצר נמצא כאן?
שאול יהלום: אני מניח שלא.
דורית ואג: הוא נמצא.
שאול יהלום: האם הצעת החוק מלווה בכך שהאוצר ייתן לפרקליטות את האמצעים?
שאול יהלום: מטרתה של המציעה טובה מאוד, ואם האוצר אומר שהוא לא ייתן אמצעים, את צריכה להגיד לציבור שיהיו עבירות אחרות שמשך הזמן בהן יהיה יותר ארוך מאשר היום.
שאול יהלום: אם האוצר אינו בא ונותן תקציב מיוחד לעניין, ואני לא רואה שהוא נותן במצב של היום, זה אומר שעל אונס ועל עבירות מין שאינן במשפחה ועל עבירות תאונות דרכים עד כדי רצח, ואני יכול למנות כאן הרבה דברים חמורים לא פחות, שסדר הדין בהם היום מרתיע, את אומרת, אין דבר, שיידחה הטיפול בהן.
אופיר פינס-פז: היא קובעת סדרי עדיפויות.
יעל דיין: לדעתי, הכול צריך להידון במהירות האפשרית.
אופיר פינס-פז: ברור שברגע שהצעת החוק הזאת מדברת על סוג עבירות ספציפי ועל הליך מזורז בסוג הזה, ממילא היא לא מדברת על עבירות אחרות, וממילא אם אין טיפול מסודר, ממוקד, לא על חשבון, זה יהיה על חשבון דברים אחרים.
אופיר פינס-פז: בלי לשאול את האוצר, אני יודע שהאוצר לעולם לא יכול לתקצב באופן ספציפי.
שאול יהלום: כאן מדובר על כך שיהיה פרקליט מיוחד לצורך זה, וייתנו לו תקציב, ייתנו לו שני תקנים נוספים.
יעל דיין: מי שחס וחלילה גרם לרצח בתאונת דרכים, והמשפט שלו משתהה, קשה לי להאמין שבתקופה עד המשפט, בגלל הארכת הדיונים, הוא יעסוק ברציחות נוספות על הכביש, כי ההרתעה נעשתה כבר מחמת העונש הצפוי לו.
יעל דיין: ניסיתי להדגיש שבאלימות שעליה אני מדברת ובעבירות מין, כאשר התהליכים מתארכים, אנחנו מקבלים תוצאה של הגברת אלימות, וזה הרציונל מאחורי החקיקה.
שאול יהלום: אני רואה את הדברים בדיוק הפוך.
שאול יהלום: יש לנו ניסיון בתחום התחבורה, שצוברים עבירות אחת על גבי השנייה, ואנשים שאת שוללת להם את הרשיון ל-30 יום, אחרי 30 יום ממשיכים באותה נהיגה אלימה, והם סומכים על עורך-הדין.
נחום לנגנטל: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בוקר טוב.
נחום לנגנטל: הצעת החוק שלי היא הצעה די מינורית, אבל היא באה לתקן פגם פרוצדורלי שקיים היום.
נחום לנגנטל: כך הרגשנו מריבוי העדויות שהיו בפנינו בכל מיני פורומים, בכל מיני תחומים.
נחום לנגנטל: באופן עקרוני היום, אם אישה מגישה תלונה במשטרה כנגד בעלה - אלה פחות או יותר התלונות השכיחות יותר - ונעשית חקירה, ומודיעים לה שהוחלט לסגור את התיק.
נחום לנגנטל: כאשר נסגר התיק, לא עומדת בפני המתלוננת שום אפשרות לערער על ההחלטות של הרשויות לסגור את התיק.
נחום לנגנטל: אם אותה מתלוננת רוצה לעמוד על טענתה שמופעלת אלימות נגדה, כפי שאנחנו יודעים לדאבוננו, לפעמים המצב יכול להידרדר אחר כך לכך שהיא לא תוכל להתלונן יותר, כי היא תהיה בין המתים.
נחום לנגנטל: היא לא יכולה לערער ולבקש את הסעד מהמשטרה.
נחום לנגנטל: יש לה אפשרות, כמו כל אזרח במדינת ישראל שמתלונן ונסגר התיק, לערער בפני היועץ המשפטי לממשלה בדרך של קובלנה, שכולם יודעים במה מדובר וכמה קובלנות נפתחות ומה הפרוצדורה וכמה זמן זה אורך, ובדרך כלל קובלנות נעשות על-ידי עורכי-דין, וזה עסק הרבה יותר מורכב ומסובך.
נחום לנגנטל: הצעת החוק שלי באה ליצור מצב שאם הרשויות החליטו לסגור תיק, תהיה אפשרות למתלונן או למתלוננת לבצע ערר על החלטת הרשויות בעניין הזה.
שאול יהלום: יש עבירות שזה קיים בהן?
ענת אסיף: בכל העבירות זה קיים.
נחום לנגנטל: כאשר שמענו את העדויות מהאנשים, התייעצנו עם הגורמים המקצועיים שיש לנו פה בכנסת, והתברר לנו שהדבר הזה מחייב שינוי בחקיקה.
נחום לנגנטל: אשר על כן הגשתי את הצעת החוק.
אופיר פינס-פז: אנחנו פותחים את הדיון.
אופיר פינס-פז: אני מבקש, קודם כול מעורכת-הדין ענת אסיף בשם משרד המשפטים, התייחסות לשלוש הצעות החוק.
ענת אסיף: אני מקבלת את ההצעה של יעל דיין להתחיל משתי ההצעות הפשוטות יותר.
ענת אסיף: על ההצעה 1291 של יעל דיין, לגבי הכפלת העונש על חבלה חמורה: עמדת הממשלה היתה לתמוך בהצעה הזאת.
ענת אסיף: מלכתחילה אמרנו ששבע שנים כשלעצמו זה כן עונש חמור, וכנראה לכן, מלכתחילה לא הכפילו את העונש בעבירה הזאת, אבל אין לנו התנגדות לתיקון הזה.
אופיר פינס-פז: יש היום סעיפים שהם משלוש שנים לשש שנים ומשבע שנים ל-14 שנים?
ענת אסיף: סעיף 333 בחוק העונשין הוא סעיף שעונשו שבע שנים - "החובל בחברו חבלה חמורה, דינו שבע שנות מאסר".
ענת אסיף: אין כאן הבחנה מי הנפגע.
ענת אסיף: סעיף 334 - "הפוצע את חברו שלא כדין, דינו שלוש שנות מאסר", כאשר זה נעשה כלפי בן משפחה, העונש מוכפל משלוש שנים לשש שנים.
אופיר פינס-פז: זה כבר קיים היום?
ענת אסיף: זה קיים היום, וזה סעיף 335 לחוק העונשין.
ענת אסיף: מה שהתיקון של יעל דיין בא להציע זה, שגם העבירה של 333, שהיום עונשה שבע שנים, כאשר מבוצעת כלפי בן משפחה, תוכפל ל-14 שנות מאסר.
שאול יהלום: עונשי המינימום לא קשורים לכאן?
ענת אסיף: לא, אין בזה.
ענת אסיף: אומנם שבע שנות מאסר לעומת שלוש שנים זה כבר הפרש עונשים, אבל אנחנו לא מתנגדים לתיקון הזה.
יעל דיין: יש תקופת ביניים, שהיא לא הכפלה, אלא פלוס?
ענת אסיף: לכתוב אפשר תמיד.
אופיר פינס-פז: הנחתי הצעת חוק על שולחן הכנסת להגדיל את העונש על גרימת מוות ברשלנות, משלוש שנים לחמש שנים.
אופיר פינס-פז: אני מודה שזה קשור לאסון המכבייה, גשר שפירים, אולמי ורסאי.
אופיר פינס-פז: העבירה על הריגה היא 20 שנה, אז צריך קצת פרופורציות, תן שיקול דעת לשופט, שלא יהיו רק שלוש שנים, שיהיו עד חמש שנים, שהוא יוכל לעשות הבחנה בין מקרים שונים שמגיעים לבית-המשפט, שהם בסדרי גודל אחרים לחלוטין.
אופיר פינס-פז: אבל להגיד בהצעת החוק 14 שנים, זה קיצוני.
אופיר פינס-פז: אנשים עושים עבירות קשות, ולא מקבלים גם הרבה פחות.
דפנה ביינוול: אפשר להגדיל לעשר שנים.
אופיר פינס-פז: משלוש שנים לשש שנים זה מובן ומקובל.
יעל דיין: משלוש שנים לשש שנים זה קיים.
ענת אסיף: אפשר לכתוב בסעיף 333:
ענת אסיף: בוצעה עבירה כלפי בן משפחה, יהיה העונש כך וכך, מה שאתם מחליטים.
יעל דיין: ההגיון שעמד מאחורי ההצעה היה השוואה.
יעל דיין: מאחר ומדובר על כפל, כתבתי כפל.
אופיר פינס-פז: אם יש הסכמה על עשר שנים, אני מעדיף.
יעל דיין: אין לי שום בעיה.
יעל דיין: כדאי שנזכור תמיד בעבירות האלה את היחס בין העונש המרבי ובין הפסיקות.
דפנה ביינוול: יש לזה השפעה.
דפנה ביינוול: ברגע שנגדיל לעשר שנים תהיה השפעה.
שלמה שהם: לא הוכח, ואין מחקר, על ההשפעה שיש לענישה כאשר העונש המקסימלי עולה.
שלמה שהם: יש השפעה על הענישה כאשר יש הליך ציבורי, כאשר יש אווירה ציבורית, זה כבר הוכח.
שלמה שהם: בהחלט יש פה מסר שהכנסת רוצה להעביר, ואני לא מתנגד למסר עצמו, אבל צריך להבין שעוד לא היה תיק שבו השופט אמר: הייתי גוזר עשר שנים, אבל כתוב רק שבע שנים.
שלמה שהם: זה עוד לא קרה.
שלמה שהם: במיוחד כאשר בעבירות חבלה בדרך כלל מוגשים מספר מעשים ביחד, זאת אומרת, יש עבירות של תקיפה פלוס חבלה, ולכן השופט יכול יחד לגזור עונש הרבה יותר חמור.
שלמה שהם: הצעת החוק לא באה לענות על מצוקה אמיתית של בתי-המשפט, שרצו להטיל עונש חמור ולא היתה להם אפשרות.
שאול יהלום: אין שום פסק-דין שהשופט אמר "אם היה ביכולתי, הייתי נותן עשר שנים"?
שלמה שהם: לפי מיטב ידיעתי, אין פסק-דין כזה.
שלמה שהם: בדרך כלל שופטים לא פוסקים את העונש המקסימלי.
אופיר פינס-פז: פה יש הסכמה בין יעל דיין לביני לבין משרד המשפטים על עשר שנים, ונראה מה יגידו החברים.
ענת אסיף: לגבי ההצעה של חבר הכנסת לנגנטל, צריך להתחיל מהסוף להתחלה.
ענת אסיף: לפני שבוע וחצי מליאת הכנסת אישרה בקריאה ראשונה הצעת חוק לתיקון חוק סדר הדין הפלילי, תיקון 32.
ענת אסיף: בין היתר היא מחליפה את סעיף 64 לחוק סדר הדין הפלילי, שעוסק בעררים.
ענת אסיף: בהקשר של הצעת החוק שלפנינו, הצעת החוק מנתקת את הקשר בין מה שאפשר להגיש נגדו קובלנה לבין מה שאפשר להגיש נגדו ערר.
ענת אסיף: כלומר, ברגע שהצעת החוק הממשלתית תעבור קריאה שנייה ושלישית ותיכנס לתוקף, על כל עבירה שהיא, שהמשטרה מחליטה לא לחקור או לא להעמיד לדין, אפשר להגיש ערר.
ענת אסיף: במאמר מוסגר אני אוסיף.
ענת אסיף: גם היום רוב העבירות של אלימות נגד בן משפחה הן כבר לא עבירות שבתוספת השנייה, כי אלה הרי עבירות מוכפלות עונש והן עבירות חמורות יותר, וגם אם כן בתוספת, למשל, עבירת איומים, לפי מה שאני יודעת מהשטח, אם אישה מגישה ערר על סגירת תיק בעבירת איומים, מטפלים בערר, למרות שפורמלית, לפי החוק, זה לא קיים.
נחום לנגנטל: זה מה שאנחנו אומרים.
ענת אסיף: לא שמעת את תחילת דברי על כך שיש הצעת חוק ממשלתית שכבר עברה קריאה ראשונה, שמתקנת את סעיף העררים ומנתקת את הקשר בינו לבין הקובלנות.
ענת אסיף: כלומר, לפי הצעת החוק הממשלתית, כשהיא תתקבל, לא תהיה תלות, זאת אומרת, גם לפי החוק אפשר יהיה להגיש עררים לגבי כל סגירת תיק.
שאול יהלום: אם הצעת החוק שכבר עברה קריאה ראשונה תתקבל היא כוללת את הצעתו של נחום לנגנטל?
ענת אסיף: היא עונה לצורך שחבר הכנסת לנגטל העלה לעניין הגשת ערר.
ענת אסיף: מה שהצעת החוק של נחום לנגנטל עושה, היא מוציאה מתוך התוספת השנייה לחוק סדר הדין הפלילי, שזה רשימת העבירות שבגינן אפשר להגיש קובלנה, את העבירות שהן נגד בן משפחה.
ענת אסיף: ומשרד המשפטים, כל מגמתו בשנים האחרונות, למרות שזה עוד לא התגבש לכדי הצעת החוק, היא ביטול מוסד הקובלנה הפלילית.
ענת אסיף: אנחנו חושבים שזה דבר ראוי, שעבירות חמורות נגד בן משפחה בכלל לא יהיו ברשימת העבירות של הקובלנה הפלילית.
שאול יהלום: למה בהצעת החוק הממשלתית לא טיפלתם בנקודה הזאת?
ענת אסיף: כי בהצעת החוק הממשלתית עסקו בכלל בנושא של העברת סמכויות בנושא עררים, ולא נגעו בנושא הקובלנה, כי זה נושא שנדון כנושא מרכזי בוועדה לסדר הדין הפלילי בראשות השופט מצא.
יעל דיין: אתם לא מתנגדים, אבל אתם אומרים שיש ועדה ויש הצעת חוק ממשלתית, שברבות הימים יפתרו את זה.
ענת אסיף: לא ברבות הימים, כי היא כבר עברה קריאה ראשונה.
אופיר פינס-פז: אצלנו בתור היא מאוד רחוקה.
ענת אסיף: השורה התחתונה היא, שאנחנו לא מתנגדים להצעת החוק, רק רציתי להבהיר לחברי הכנסת מה היא עושה.
ענת אסיף: היא עושה דבר יותר קטן ממה שהיא כיוונה לעשות.
אופיר פינס-פז: אין התנגדות להצעת החוק הזאת, אלא שאתם מטפלים בעניין הזה בטיפול יותר כוללני, ולאו דווקא ספציפי.
אופיר פינס-פז: הגענו להצעת החוק השלישית.
אופיר פינס-פז: הגענו להצעה הכבדה.
ענת אסיף: הצעת החוק השלישית מציעה שיפוט מהיר בעבירות אלימות במשפחה.
ענת אסיף: חברת הכנסת דיין הציעה להרחיב לגבי רשימת עבירות שנמצאת היום בחוק זכויות נפגעי עבירה.
ענת אסיף: העמדה הרשמית של הממשלה, ולא היה בזה דיון מאז שהתחלפו ממשלות, היא התנגדות להצעת החוק, ויש כאן גלריה מכובדת שתפרוט לפרוטות, בכל שלב, איפה הקשיים שהמערכת תיתקל בהם אם תהיה הצעת חוק כזאת.
יעל דיין: אין לכם עמדה עקרונית?
ענת אסיף: אמרתי שהממשלה מתנגדת להצעת החוק.
יעל דיין: להתנגד זו לא עמדה עקרונית.
יהודית נאות: מהו העיקרון?
ענת אסיף: העקרונות, בגדול, וירחיבו האנשים המקצועיים יותר ממני בעניין הזה: ראשית - ואת נתת תשובה לזה בתחילת הדברים, מלכתחילה לא חשבנו שנכון להוציא קבוצת עבירות של אלימות במשפחה שהן מגוון רחב של עבירות, מקלות ועד חמורות, וכשאני אומרת קלות, אני לא מתכוונת שאני מקלה בחומרתן, אבל תקיפות וכן הלאה.
ענת אסיף: אנחנו לא חושבים שנכון לקחת את הקבוצה הזאת, כמו שחבר הכנסת יהלום מיד אמר, זה בהכרח יבוא על חשבון דברים אחרים.
אופיר פינס-פז: הצעת החוק הזאת באה לתת תשובה לכאורה למצב לא סביר שמתקיים.
אופיר פינס-פז: השאלה אם יש לכם סטטיסטיקה.
חנה קלר: יש לנו.
שאול יהלום: קיבלנו נייר.
נורית זיו: אלה הסטטיסטיקות שלנו.
ענת אסיף: הסטטיסטיקה שיש בפני היא סטטיסטיקה ראשונית של מחלקת המחקר בהנהלת בתי-המשפט, שהוצגה בפנינו.
ענת אסיף: היא לא בודקת ספציפית כלפי בני משפחה, אבל אפשר לראות בה כמה זמן מתנהל תיק בבתי-המשפט בעבירות מסוגים שונים.
ענת אסיף: לא העברתי את זה, כי זה לא משהו פורמלי, אבל אני יכולה להגיד לכם שזה לא נגמר בתוך 100 ימים.
יעל דיין: את מדברת על בית-המשפט, אבל השופט ברק אמר מה שאמר השבוע.
רונית לב-ארי: הייתי רוצה להתייחס למשהו ספציפי בהתייחס לדבריו של חבר הכנסת יהלום.
רונית לב-ארי: צריך להדגיש שבנושא של אלימות במשפחה יש פה משהו שאין בשום סיטואציה אחרת - הקשר בין התוקף לקורבן ממשיך להתקיים.
רונית לב-ארי: זה הדבר שמייחד את העבירות האלה מכל עבירה אחרת, תהיה קשה באשר היא.
רונית לב-ארי: לכן צריך להתייחס לנושא בצורה מיוחדת.
רונית לב-ארי: בשביל לסבר את האוזן, למשל, אישה היתה כמה חודשים טובים במקלט לנשים מוכות, ובן הזוג שלה הוא מאוד אלים ומכור לה בצורה קיצונית, ועובר תהליך גמילה מאשתו, ומגיעים להחלטה להתגרש, ויש תאריך לגט ויש גט, ובני הזוג גרים בנפרד, כאשר יש הסדר עם הילדים, עם מעורבות של שירותי הרווחה.
רונית לב-ארי: ואחרי כעשרה חודשים פתאום מגיע התיק הפלילי, ואנחנו יודעים שחשוב מאוד לא לבטל את התלונה ולא לבטל את התיק, אבל זה דבר שפוגע בצורה רצינית במצב הסביר שהגענו אליו, שגם הוא הרבה פעמים מאוד רגיש ומאוד רעוע.
שאול יהלום: דווקא הפוך.
שאול יהלום: אם זה היה מגיע קודם, הוא לא היה נותן גט.
שאול יהלום: כך גמרתם בטוב, והם נפרדו, ואחר כך הוא נענש.
שאול יהלום: הוא היה רוצה לנקום.
רונית לב-ארי: חבר הכנסת יהלום, אני עוסקת בתחום הזה רק 25 שנים.
רונית לב-ארי: בנושא הזה בית-המשפט הביע סלידה מהעירוב של ההליך המשפטי והליך הגט, וגם בתי-הדין הרבניים מציינים שאין לערב בין הדברים.
רונית לב-ארי: אני מניחה שבנושא הזה אתה מעורה עוד יותר ממני.
רונית לב-ארי: העירוב של ההיבט הפלילי וההיבט של מערכת היחסים, על-פי בתי-הדין הרבניים, אסור.
רונית לב-ארי: השטח מראה שכאשר הדברים מסתיימים, ונכנס ההיבט הפלילי, אנחנו מגיעים למצבים מאוד קשים, ולכן צריך להתייחס לנושא הזה במיוחד, ואני מאוד מקווה שכן נוליך מהלך של קיצור זמן והתייחסות מיוחדת למקרים האלה.
רונית לב-ארי: תודה.
אופיר פינס-פז: תודה רבה למנהלת הרשות למעמד האישה במשרד ראש הממשלה, אומנם מונית על-ידי ברק, אבל גם הממשלה הזאת כבר הודיעה לי שהיא מאוד מרוצה מהמינוי הזה, ואנחנו רואים את זה כמחמאה לכולנו.
חנה קלר: קודם כול, אנחנו תומכים כמובן בהצעה של עשר שנים, שהיא בהחלט מהווה פתרון נכון ומאוזן.
חנה קלר: לגבי התוספת - אני לא יודעת איך נסדר את החקיקה, אם נשאיר רק את התוספת השנייה.
ענת אסיף: התוספת השנייה לא מתבטלת.
חנה קלר: לגבי סעיף 64, את אומרת שיש כבר הצעה בקנה.
ענת אסיף: ההצעה של חבר הכנסת לנגנטל לא נוגעת בסעיף 64, היא רק מתקנת את התוספת.
חנה קלר: בסך הכול אנחנו חושבים שההצעה נכונה, ועובדה שקיימת ההצעה הממשלתית.
חנה קלר: השאלה, מבחינת העיתוי, אם לא כדאי לחכות להצעה הממשלתית.
חנה קלר: צריך לזכור שדווקא בנושא של אלימות במשפחה, ומי שזוכר את ההיסטוריה, וודאי המציעות זוכרות את ההיסטוריה, ממלכה סופר דרך נורית זיו, משטרת ישראל צעדה הרבה צעדים קדימה.
חנה קלר: אי-אפשר להשוות היום את מצב הטיפול במערך אלימות במשפחה למה שהיה לפני הרבה שנים.
חנה קלר: ההיערכות, בשים לב למשאבים של המשטרה ולכוח-האדם שלה, היא אופטימלית מבחינתנו.
חנה קלר: צריך לזכור שהסטטיסטיקה מראה ש-50% מהחקירות, בתוך חודשיים מועברות לתביעה, שזה יפה מאוד, 22% - בתוך שלושה חודשים ו-10% - בתוך ארבעה חודשים.
חנה קלר: לגבי התביעות - 40% מעל חצי שנה רק מגיעות לכדי להגשת כתב אישום.
חנה קלר: אם היינו רואים שהמערכת אדישה או שהיא לא פועלת בתוך הוראות והנחיות פנימיות שלה, וכל הפניות האלה לא נענו, יכול להיות שחברי הכנסת היו צריכים להשתמש בנשק החקיקה - "אם אתם לא באים לבד לקראת הנושא, אנחנו נחייב אתכם בחקיקה".
חנה קלר: אבל לא זה המקרה.
חנה קלר: יש הנחיות ויש מערך ויש אנשים שגם הוכשרו וטיפלו בנושא.