GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חנה קלר: אי-אפשר לומר על המערכת של משטרת ישראל שהיא לא מקדמת את הנושא הזה בדרך הראויה.
שאול יהלום: מאחר ואת נותנת פה סטטיסטיקה שהמצב, פחות או יותר, בסדר, למעט כמה עשרות אחוזים שמשתהים, ולא משנה כרגע מה הסיבה, אז השיפור שולי.
חנה קלר: בדיקת השיפור שנמצא בהיקף התיקים נעשתה על-ידי אג"ת - משטרת ישראל.
שאול יהלום: אני מבקש הגיון, לא עבודת מטה.
שאול יהלום: הם יודעים לנפח.
שאול יהלום: גברת קלר, אני מדבר על החקירה של המשטרה.
שאול יהלום: קודם צילמת את המצב ואמרת שכבר היום, פחות או יותר, זה נעשה על-פי החוק, למעט כמה עשרות בודדות, שהם בעייתיים.
חנה קלר: ב-50% הטיפול נמשך הרבה יותר, ולהכניס אותם לטיפול בסד של 120 יום זו בעיה לא פשוטה.
חנה קלר: לפני הדיון הרמתי טלפון גם למנכ"ל וגם לראש אגף התקציבים, כי אני יודעת שבימים אלה יש משא-ומתן לחיזוק תקציב המשטרה, ואמרו לי במפורש, ברחל בתך הקטנה, שהכספים שעכשיו נלחמים עליהם, כולם מיועדים וצבועים למשימות של ביטחון.
חנה קלר: מה תעשה המערכת הזאת?
חנה קלר: האם הנהלים לא טובים?
חנה קלר: האם אתם לא רואים שמשטרת ישראל עשתה כל מה שביכולתה?
חנה קלר: תהפכו אותנו לעבריינים?
יעל דיין: זה מאוד לא פייר להגיד את זה.
חנה קלר: אם אנחנו לא מקיימים הוראות חוק, אנחנו גוף האמון על אכיפת החוק, איזו צורה תהיה לנו?
אופיר פינס-פז: אתמול כתבו בעיתון "הארץ" ששופטים לא מקיימים את החוק.
יעל דיין: חנה קלר, תמכתם בחוק הזה לפני שנתיים, בוועדה הבין-משרדית.
חנה קלר: לא תמכנו.
יעל דיין: כן, זה כתוב בפרוטוקול.
יעל דיין: את אומרת דבר והיפוכו, את אומרת שלא צריך, ואחר כך את אומרת שאין תקציב.
חנה קלר: אני אומרת שלא צריך לחייב בחקיקה.
חנה קלר: צריך להמשיך ולייעל את המערך, צריך לנסות להשיג עוד תקנים, צריך לשאוף מה שיותר לצמצום זמנים, אבל לא בסד של חקיקה.
אופיר פינס-פז: נציג משרד האוצר, האם לפי הערכתך יש השלכות תקציביות לשלוש הצעות החוק?
דניאל לימור: לגבי שתיים מהן - כן, לגבי אחת - לא.
דניאל לימור: לגבי הצעה 1291 של חברת הכנסת יעל דיין אין התנגדות.
דניאל לימור: לגבי שתי ההצעות האחרות יש התנגדות.
אופיר פינס-פז: מה הבעיה התקציבית?
שאול יהלום: למה אין התנגדות?
שאול יהלום: אם יהיו יותר אסירים, צריך לבנות עוד בתי-סוהר.
דניאל לימור: אין תשובה.
דניאל לימור: אין התנגדות כרגע לאוצר להצעת החוק הזאת, לגבי השתיים האחרות יש התנגדות מסיבות של תוספת תקציבית שנדרשת, שלא קיימת כרגע במסגרת התקציב.
דניאל לימור: לגבי הצעת החוק של נחום לנגנטל - כרגע הפרקליטות נמצאת בעומס רב, ובתוספת של עררים נדרשת גם תוספת של כוח-אדם, שלא קיימת כרגע.
דניאל לימור: בד בבד עם אישור ההצעה צריך לאשר תוספת תקציבית.
נחום לנגנטל: במסגרת הקיצוץ בתקציב, אולי תבטלו בכלל את העררים.
נחום לנגנטל: ..
יעל דיין: זה חיסכון עצום.
יעל דיין: ..
ענת אסיף: כמו שאמרתי, זה נמצא בהצעה הממשלתית, וגם אם זה תוספת של עלות תקציבית, יש החלטה ממשלתית ללכת עם זה.
שאול יהלום: הממשלה מגיעה לכאן עם שתי עמדות סותרות.
שאול יהלום: אם זו החלטה ממשלתית, ועדת השרים לחקיקה אישרה, והאוצר עומד מאחורי זה, והסעיף של חבר הכנסת לנגנטל הוא רק פסיק קטן בהצעת החוק הממשלתית.
ענת אסיף: אין סתירה במובן שנציג האוצר מצביע על זה שיש עלויות.
ענת אסיף: אמרתי שמכיוון שיש הצעה ממשלתית שתספוג את העלויות האלה, לא צריך להרחיב את הדיון בהתנגדות.
שאול יהלום: למה הוא מתנגד?
ענת אסיף: הוא מדבר על ההצעה הספציפית הזאת, ואולי הוא לא שמע את ההסבר הקודם שלי על ההצעה הממשלתית.
דניאל לימור: לא שמעתי על ההצעה הממשלתית, אני לא מכיר אותה.
דניאל לימור: אני מתייחס להצעת החוק של חבר הכנסת לנגנטל, לא להצעת החוק הממשלתית, כי אני לא מכיר אותה.
יעל דיין: זו לא פעם ראשונה שיש הערכת תוצר.
יעל דיין: הערכת התוצר שעשית, כשאתה אומר שנדרש תקציב, לא מקובלת עלי, זה לא מדויק, זה לא מספרי.
יעל דיין: אנחנו מדברים על האוצר, לא על קרימינולוגים שמדברים על השערה סוציולוגית.
יעל דיין: יכול להיות שזה יצריך תוספת תקציבית, אבל יכול להיות שהליכים מזורזים, וזמן יותר קצר של הליכים, יש בזה חיסכון.
יעל דיין: אתם עושים חשבון כללי שלא מקובל עלי.
יעל דיין: אתם אומרים: מן הסתם דבר שייעשה יותר מהר ויהיה כפוף ללוח-זמנים, יצריך יותר אנשים.
יעל דיין: יכול להיות שזה יהיה גם להפך, פחות אנשים בפחות זמן או יותר אנשים בפחות זמן.
יעל דיין: גם לזמן יש מדד תקציבי.
יעל דיין: אדוני היושב-ראש, אני לא מקבלת הערכת אוצר סתמית.
יעל דיין: הם קראו את הצעת החוק, אבל יש דברים שיש בהם גם חיסכון משום הזירוז שלהם ומשום ההליך המהיר, ואני מבקשת את החשבון המדויק כמה זה יעלה לפי הערכתכם.
יעל דיין: כשאתה אומר תקנים, כמה תקנים?
יעל דיין: האם זה הכרחי תקנים?
חנה קלר: יש לנו הערכה.
יעל דיין: יש לכם גם הערכה לגבי חיסכון?
שלמה שהם: למה קיצור ההליך צורך יותר כוח-אדם?
שלמה שהם: לא הבנתי.
נורית זיו: מדובר ב-22,000 תיקים בשנה.
נורית זיו: היום המערך מצליח בתוך סד הזמן שקוצב החוק רק 50%.
נורית זיו: נעשתה עבודה רצינית, אין כאן איזו שליפה.
נורית זיו: אותם 50% שאנחנו לא מצליחים לעמוד בהם בתקופת זמן מסוימת, יצריכו עבודת חקירה, וזה דורש כוח אדם.
שלמה שהם: זה לא קשור למועד.
שלמה שהם: לפי מה שאת אומרת יהיו יותר ויותר פיגורים, זה ייקח חמש שנים ועשר שנים?
נורית זיו: אני לא מבינה את השאלה.
שלמה שהם: זמן הטיפול בתיק הוא לא זמן שמשתנה.
נורית זיו: לא נכון, יש כל מיני תיקים.
שלמה שהם: סך כל הטיפול בתיקים שנמצאים בפניכם הוא זמן קבוע.
שלמה שהם: אם את אומרת שאין פיגור מצטבר, שאתם עומדים בסופו של דבר, כפי שאמרה הגברת קלר, בלוח-זמנים מסוים, שמשך הזמן הארוך ביותר לתיק לוקח שנתיים, אני מקווה שפחות, זאת אומרת, שסך זמן הטיפול בתיקים נשאר אותו סך זמן.
שלמה שהם: הפיגור לא הולך וגדל, אלה אם כן את אומרת שאת סוגרת פיגורים של שנים.
נורית זיו: צריך לשים את הדברים על השולחן.
נורית זיו: שמים תיקים אחרים בצד, מטפלים בתיקים האלה, ומקדמים את העניין שלהם.
נורית זיו: חרף המאמץ, אנחנו מצליחים רק ב-50% לעמוד בסד הזמן.
נורית זיו: אני מדברת על סד הזמן שהצעת החוק הזאת מעמידה אותי.
נורית זיו: לגבי ה-50% הנוספים, כדי להכניס אותם לסד הזמן שהצעת החוק הזאת דורשת, צריך כוח-אדם.
נורית זיו: אותו כוח-אדם לא יצליח, בסד זמן של 60 ימים, לעשות זאת.
שאול יהלום: כמה היום עוסקים בנושא?
נורית זיו: יש 120 חוקרים, כאשר יש עוד 50 חוקרי גיבוי.
נורית זיו: 50 חוקרי גיבוי עוסקים בכל העבירות, ובין היתר גם עוסקים בזה.
שאול יהלום: מה התוספת לפי חנה קלר?
נורית זיו: 114, לרבות תובעים.
שאול יהלום: נעזוב לרגע את הגיבוי.
שאול יהלום: 120 חוקרים עוסקים היום בכל מערך התיקים, והם גומרים 50% לפי החוק, השאר הם לא גומרים לפי החוק, אבל גומרים.
חנה קלר: מטבע הדברים, 50% התיקים שעומדים בסד הזמן, הם יותר קלים.
חנה קלר: לא במכוון מתארך טיפול בתיק, אלא משום שיש בעייתיות בחקירה שלו.
יעל דיין: יש כאן אפשרות הארכה.
חנה קלר: ההארכה היא לסד של 120 ימים.
נורית זיו: לעניין העבודה המקצועית שנעשתה, עשו את זה אנשי אג"ת, שהם אנשי מקצוע, ובחנו מבחינה סטטיסטית איך אנחנו יכולים להתמודד עם מה שהחוק דורש.
נורית זיו: אומנם החוקרים מיועדים לאלמ"ג - אלימות בין בני זוג, אלימות במשפחה - אבל במצב הנוכחי הם עוסקים במטלות נוספות שהמשטרה, לצערנו, עומדת בהם, כך אמר לי ראש המערך הזה.
נורית זיו: אם תבדוק, חלק מהשוטרים היום נמצאים בביטחון שוטף.
נורית זיו: אין לנו מה לעשות.
נורית זיו: זו המשטרה.
נורית זיו: אנחנו לא יכולים עם השמיכה הקצרה הזאת לעמוד בכל המטלות.
נורית זיו: במצב כוח-האדם הזה, ודאי לא נוכל לעמוד במה שהצעת החוק הזאת דורשת.
אופיר פינס-פז: דניאל לימור, למה אתה טוען שבהצעת החוק של חבר הכנסת לנגנטל יש עלויות כספיות?
דניאל לימור: בהצעת החוק של לנגנטל מוצע לאפשר להגיש זכות ערר.
דניאל לימור: כתוצאה מהתיקון המוצע תעלה כמות העררים ותידרש תוספת כוח-אדם לטיפול בעררים האלה.
אופיר פינס-פז: כמה ידרשו?
דניאל לימור: אין לי תשובה מדויקת.
אופיר פינס-פז: אם אין לך תשובה, אני לא מקבל את ההערה שלך.
אופיר פינס-פז: תבוא עם תשובות.
אופיר פינס-פז: באוויר גם אני יודע לדבר.
אופיר פינס-פז: אני לא עוסק בתיאוריות.
יהודית נאות: אני יכולה להבין למה אתם, בצדק, מבחינתכם, נרתעים מלהיות נתונים בסד זמן.
יהודית נאות: עם זאת, המטרה של ההצעה הזאת היא לומר לכם, שאם הכנסת מאשרת את הדבר, אז היא קובעת סדר עדיפות בנושא הזה.
יהודית נאות: זו בעצם המטרה.
יהודית נאות: כאן זה לא מקרה שאפשר להשתהות, כאן צריך ללכת במסלול ירוק ומהיר, משום שקבענו שזה סדר העדיפות החברתי.
חנה קלר: אין בינינו מחלוקת על חשיבות סדר העדיפות הזה.
יהודית נאות: שוחחתי עם היוזמת, חברת הכנסת דיין, ויש כאן פתחי מילוט.
יהודית נאות: זה לא שאם לא יסתיים תיק ב-60 יום אין פתח מילוט, והעירה רונית זיו, שיש כאן סד של אורכה אחת.
יעל דיין: אני מוכנה להגמיש את זה.
יהודית נאות: הדיון היום הוא אם יש כאן התנגדות שהנושאים האלה צריכים להיות בשיפוט מהיר.
יהודית נאות: זו השאלה המרכזית.
יהודית נאות: אני לא שמעתי התנגדות לעניין.
חנה קלר: אפשר להתנגד לכך שהדברים האלה יעברו הליך מזורז ברמה הקונספטואלית?
חנה קלר: הרי אם משטרת ישראל עצמה נערכה כמו שהיא נערכה והקימה את המערך הזה ואת הנהלים, סימן שהיא חושבת שזה צריך לקבל עדיפות.
חנה קלר: אפשר לדבר על הערכות ועל בקרה, אבל לא להכניס אותנו לסד סופי.
חנה קלר: מה אחרי 120 ימים?
יהודית נאות: הייתי רוצה שיבחן, מי שבחן את הסטטיסטיקה, ויוכיח לי ש-18% התיקים שהחקירה אודותיהם נמשכה הם באמת היו התיקים הבעייתיים.
יהודית נאות: הקטע הזה מאוד חסר לי.
אמנון אביעד: אין ספק שנושא האלימות הוא נושא שעולה לכותרות, והנושא הזה כואב ומכאיב, ואנחנו עדים עד כמה המכה היא מכה, אבל היא שוויונית, כי אנחנו עוסקים ברגשות, אנחנו עוסקים במצבים של רכוש, ילדים וכל השאר.
אמנון אביעד: מאז שחוקק החוק האחרון בשנת 1996, באדיבותה של יעל דיין, בנושא צווי הגנה והרחקת בעלים אלימים מהבית, על פניו, האלימות דווקא גברה, והסטטיסטיקה מוכיחה שקיימת יותר אלימות במשפחה מאז שנוצרו חוקים המצביעים רק לכיוון אחד, רק לכיוון גברים.
אמנון אביעד: אף-על-פי שלכאורה כל החוקים שוויוניים, ואמורים להיות שוויוניים, האצבע המאשימה היא כלפי אחד מהצדדים, ואלה גברים, עד כדי כך שהגברים הפכו להיות בני ערובה של נשים בכל מה שקשור לגירושים.
אמנון אביעד: האישה תקבל סיוע מהמשטרה, היא תקבל סיוע מבתי-המשפט, יוציאו נגד הגבר צו הרחקה, ואילו כשגבר מתלונן במשטרה, ואני מצביע באצבע מאשימה כלפי המשטרה, אין התייחסות שוויונית, כי הדימוי המכליל הוא שכל הגברים בחברה הישראלית הם אלימים.
אמנון אביעד: אנחנו נמצאים כאן לדון בשיפוט מהיר.
אמנון אביעד: הדיון נשמע לי כמו בית-דין צבאי.
אמנון אביעד: אנחנו יודעים כלפי מי אנחנו מייעדים את השיפוט המהיר - להכניס כמה שיותר גברים לבית-הסוהר.
אמנון אביעד: האם זה הפתרון?
אמנון אביעד: ככל שתגבירו את הנושא של כתבי אישום כלפי צד זה או אחר תהיה יותר אלימות.
אמנון אביעד: רבותי, אני מציע שתהיה דרך מיגון, וזה יחסוך לנו גם תקציבים.
אמנון אביעד: כשיש גבר אלים או אישה אלימה, אם תהיה דרך להביא אותם בפני עובד סוציאלי, שייתנו חוות דעת לפני עובד סוציאלי, אין ספק שזה יכול להיטיב עם העניין.
אמנון אביעד: אם הוא פגע, מגיעות לו כל המכות בעולם, אבל גם אם אישה פוגעת, אם זה באלימות פיזית, שינהגו כך כלפיה.
אמנון אביעד: אנחנו גורמים לבתי-המשפט להתנהג לגברים כבני ערובה.
אמנון אביעד: השופטים קוראים את הכותרות בעיתונות.
אמנון אביעד: אני אומר את הדברים הבאים בתור גבר שחש את הנושא הזה, ואנחנו יודעים מה המטרות ולמי מיועדת הצעת החוק.
אמנון אביעד: אני מבקש שיהיה מנגנון, עוד לפני שמוציאים את הגבר בפקודות מאסר על-ידי כתבי אישום או כל דבר אחר, של עובדים סוציאליים שייכנסו לתמונה.
אמנון אביעד: אם תהיה חוות-דעת של עובד סוציאלי להוציא כתב אישום, מן הסתם זה יכול לעזור גם לבני הזוג, ויכול להיות שיפתרו את כל הבעיה הקשה.
אמנון אביעד: מעבר לזה, אם הזוג מגיע לגירושים בסופו של דבר, לניתוק היחסים, או חוזר לשלום בית, וקורים מקרים כאלה, מה הטעם בכתבי אישום?
אמנון אביעד: אני יודע שהרבה גברים מקבלים כתבי אישום, ואחרי כן חוזרים לשלום בית, או שהם כבר התגרשו, וכתב האישום ממשיך ללבות את האש, למרות שזה נמצא בסמכות בלעדית של המשטרה.
אמנון אביעד: צריך להתייחס לעניין הזה משני הכיוונים.
אמנון אביעד: אם יש אלימות, יש אלימות משני הכיוונים.
אמנון אביעד: תודה.
אופיר פינס-פז: אני לא מסכים לזה באופן מוחלט.
רות רזניק: ראשית, אחד הדברים החשובים ביותר הם להנחות אישה, שיש לה אפשרות להגיש את הערר.
רות רזניק: הרבה מאוד נשים ניגשות לבד, במיוחד כשמדובר בצווי הגנה, ואין להן מושג שבמידה ונדחית הבקשה הן יכולות להגיש ערר.
רות רזניק: אולי צריך להדגיש את זה, וגם החומר צריך להיות בשפות שונות.
רות רזניק: יש נשים רבות, עולות חדשות, שאינן יכולות למלא את כל הטופסולוגיה המסובכת מאוד, והן לא יכולות לקבל סעד.
שאול יהלום: בשביל מה קיימת העמותה, אם לא לעזור לנשים?
רות רזניק: אם תתקצבו אותנו יותר, נוכל לעזור יותר.
רות רזניק: בינתיים אנחנו אלה שמפעילות הרבה מאוד פעילויות עם מתנדבות יוצאות מן הכלל.
שאול יהלום: טוב מאוד.
שאול יהלום: אתם, ויצ"ו ונעמ"ת.
רות רזניק: כל ארגוני הנשים עושים עבודת קודש, לא רק העמותה שלנו.
רות רזניק: שנית, רציתי לספר לעורכת-הדין גברת חנה קלר, שבאחד המקלטים שלנו שוהה גברת, ששהתה בעבר שבעה חודשים, עולה חדשה.
רות רזניק: היא קיבלה צו הגנה, חזרה לבית, האדון הנכבד חדר פנימה לקומה שנייה, חנק אותה, למזלה ולמזל ילדיה היא לא הפכה ז"ל.
רות רזניק: המשטרה, במשך שלושה שבועות אינה מוצאת את האדון, היא עסוקה בביטחון השוטף.
רות רזניק: ביטחונה של האישה וחייה לא נחשבים, והיא חרדה לחייה.
רות רזניק: המשטרה עושה עבודה נהדרת, אבל היא יכולה לעשות עבודה נהדרת פלוס.
רות רזניק: אם את רוצה, אני אתן לך את השם ואת המקום ואת הכתובת.
חנה קלר: אנחנו נשמח.
רות רזניק: חשוב ביותר לזכור שאנחנו מדברים באנשים שחיים בחרדה ובסכנה אמיתית לחייהם.
רות רזניק: יש מחקרים רבים שקובעים שמהירות התגובה, גם של המשטרה וגם של הרשות השיפוטית, גורמת למניעה יותר ממשך הענישה.
דפנה ביינוול: רוב התיקים של אלימות במשפחה, אכן נמצאים במשטרה, והייתי רוצה להביע את עמדת הפרקליטות.
דפנה ביינוול: התיקים היותר חמורים נמצאים בפרקליטות, וכפי שאמרה חברת הכנסת יעל דיין, נדמה לי שזה הנושא הקרוב ביותר ללבה של פרקליטת המדינה.
דפנה ביינוול: אני רוצה להזכיר שבתיקים החמורים של אלימות במשפחה אין צורך בכל הדברים, כי אנחנו היום שואפים לבקשות מעצר.
דפנה ביינוול: אנחנו מגישים בקשות מעצר רבות מאוד למעצר עד תום ההליכים, ואז, כמובן, זה מקצר את ההליך.
דפנה ביינוול: אותם תיקים שנמצאים בפרקליטות המדינה ולא במשטרה.
דפנה ביינוול: הדבר הנוסף החשוב - אני לא אדבר כרגע על העומס, כי זו שאלה שאיננה שייכת לדבר המהותי של הצעת החוק - בתיקים הללו, כך אנחנו נוהגים, מוכרחים לתת מרחב פעולה גם לנושא הבדיקה לפני הגשת כתב אישום, לבדיקה של טיפול אלטרנטיבי.
דפנה ביינוול: אני מניחה שקצינת המבחן הראשית לנוער, שנמצאת כאן היום, תוכל לומר גם היא את דבריה.
דפנה ביינוול: יש תיקים שבהם לא צריך לרוץ ולהגיש כתבי אישום, אלא צריך לבדוק קודם כל האם הדרך התקנית היא הדרך הנכונה.
דפנה ביינוול: הדבר הזה לוקח זמן רב.
דפנה ביינוול: היום, במצב שנמצא שירות המבחן, איננו יכולים, לצערנו הרב, לקבל תסקירים בתוך עשרה ימים, בתוך 20 יום, ועכשיו כבר קיבלנו הודעות שהתסקירים הבאים יהיו תוך שישה או שבעה חודשים.
דפנה ביינוול: האם יהיה נכון יותר, לצורך הגשת הצעת החוק הזאת, שנאמר:
דפנה ביינוול: נוותר על כל עזרת שירות המבחן, נגיש מהר את כתב האישום, תוך 90 הימים המתבקשים כאן, ולא ניעזר בכל הדרכים שצריך לבדוק לפני כן?
דפנה ביינוול: התנגדתי לשים אותנו בסד של 90 ימים, אם כי לא הייתי רוצה לקרוא לזה סד, כי הכוונה באמת טובה.
דפנה ביינוול: אני מציעה לבטל את זה, אם לא, כהצעה אלטרנטיבית, לבדוק אם אפשר להכניס תוך 180 יום, כדי לאפשר את אותם מקרים שבהם הפרקליטות חושבת שהיא רוצה לבדוק את הדברים ולראות אם יש טיפולים אלטרנטיביים בשירות מבחן, עובדים סוציאליים וכן הלאה.
דפנה ביינוול: מעבר לזה, אנחנו בעד, כמובן, תודה רבה.
אופיר פינס-פז: יעל דיין תשקול את ההצעה.
טגריד ג'חשן: הייתי מעוניינת לדבר על הבעיה בקרב נשים ערביות.
טגריד ג'חשן: קודם כול, אני רואה נשים, מהחברה הערבית שעובדות או עוסקות, בעניינים של אלימות, ואני לא רואה כאן עמותות, לדוגמה "נשים נגד אלימות" בדיון, וזה קצת חסר לי.
אופיר פינס-פז: הן לא ביקשו להשתתף.
אופיר פינס-פז: אנחנו לא מפרסמים מכרז בעיתון מי מוכן לבוא לוועדה.
טגריד ג'חשן: אני רוצה להתייחס לסטטיסטיקה שנמצאת כאן.
טגריד ג'חשן: אין סטטיסטיקה על סמך לאום, אבל בכל זאת היה רצוי להתייחס לנקודה הזאת.
טגריד ג'חשן: חברת הכנסת יהודית נאות אמרה שהיא לא יודעת מה זה ה-18% שלא טופלו במשך חמישה חודשים, אני רוצה להוסיף שאולי אלה תיקים של נשים ערביות.
אופיר פינס-פז: אולי, אבל את לא יודעת.
טגריד ג'חשן: אולי נשים שנמצאות בפריפריה.
יהודית נאות: אני לא חושבת שיש כאן הפליה.
טגריד ג'חשן: אני רוצה בכל זאת להביא בחשבון את הקריטריון הזה ולבדוק אותו.
לאה רקובר: הנהלת בתי- המשפט מתנגדת להצעת החוק 555, מהטעם שמדובר פה בהעדפה של מגזר מסוים של תיקים, שבהכרח יבוא, כפי שנאמר כאן כבר בוועדה, על חשבון תיקים אחרים.
לאה רקובר: אני מבקשת לציין שהיו כבר מספר חוקים שהגדילו את העומס על בתי-המשפט , ולא נוסף שום תקן של שופטים.
לאה רקובר: אני מתכוונת, למשל, להעברת עבירות מין מדן יחיד לשלושה שופטים, וגם חוק המעצרים החדש, שמקצר את התקופות, העמיס על המערכת.
אופיר פינס-פז: זה לא נכון שלא הוספו תקנים לבית-המשפט.
שאול יהלום: קיבלתם 60 תקנים, על חשבון ועדת אור, למרות שוועדת אור לא נתקבלה.
אופיר פינס-פז: אני לא אומר שלא חסרים תקנים, אבל קיבלתם תקנים.
לאה רקובר: מבחינת בתי-המשפט, לוח-הזמנים מכניס את המערכת ללחץ בלתי-אפשרי.
לאה רקובר: לדוגמה, סניגור שאמור ללמוד את התיק.
לאה רקובר: אני מניחה שתהיה פה בעיה לסניגור.
לאה רקובר: בתי-המשפט, מתוך האילוצים שלהם, ומתוך האילוצים של כל הגורמים שמעורבים בתיק, לא יוכלו לעמוד בלוח-הזמנים, כפי שנקבע בסעיף 5 להצעת החוק.
לאה רקובר: אם, בכל מקרה, הצעת החוק תתקבל, לוח-הזמנים הוא בלתי-אפשרי, מה גם שבין סעיפים קטנים (א) ל-(ב) יש פה הפרש שלא מובן לנו, 100 ימים לדיון עצמו, ו-180 יום כאשר מבקשים הארכה.
לאה רקובר: לפחות תחליפו את הזמנים.
יעל דיין: בסדר גמור.
נאוה קידר: אני מנהלת שירות המבחן לנוער, אבל אני מייצגת את שירותי המבחן בכלל.
נאוה קידר: באופן עקרוני אין לנו התנגדות להצעת החוק ולשיפוט מהיר בעבירות האלה, אבל כן צריך להביא בחשבון את העלות התקציבית של הצעת החוק.
נאוה קידר: היום, שירותי המבחן בקושי עומדים בעומס של הגשת תסקירים לבית-משפט, יש עיכוב של למעלה מחצי שנה בהגשת תסקירים לבית-המשפט, ואם צריך להגיב באופן מהיר, הדבר ידרוש תוספת גדולה מאוד של כוח-אדם.
נאוה קידר: לצורך טיפול צריך אלטרנטיבות בחוק למאסר, ואני לא רוצה להיכנס לכל הפרטים.
נאוה קידר: לצורך הטיפול אנחנו צריכים משאבים נוספים, אבל בעיקר צריך לדעת שהיום שירות המבחן לא עומד בעומס, ולא נוכל, ללא תוספת, לעמוד בסד של הזמנים שמוצעים בהצעת החוק.
חנה פסובסקי: אני ראש מדור תביעות במשטרה.
חנה פסובסקי: מרבית הנוכחים התייחסו לשלב התביעה כאל שלב שבו התיקים מצויים בפרקליטות.
חנה פסובסקי: רציתי להביא לידיעת הנוכחים ש-85% מכלל התיקים מטופלים על-ידי התביעה המשטרתית, ומרבית התיקים שבהם מדובר מטופלים על-ידי התביעה המשטרתית.
חנה פסובסקי: רק כדי לסבר את האוזן, אנחנו מטפלים מדי שנה בכ-90,000 תיקים, כשאת זה עושים כ-200 תובעים בכל התביעה המשטרתית.
שאול יהלום: אתם ביקשתם תוספת של 120 תובעים.
חנה פסובסקי: יש 24 תובעים.
שאול יהלום: כמה חוקרים ארציים יש?
נורית זיו: לנושא הזה יש 120 בתקן פלוס 50 בגיבוי.
שאול יהלום: כמה סך הכול חוקרים יש?
חנה פסובסקי: למעלה מ-2,000 חוקרים.
חנה פסובסקי: סך כל התובעים במשטרה זה 200 תובעים, שמטפלים בכל התיקים, שמטפלים ב-90,000 תיקים.
חנה פסובסקי: גם כיום אנחנו נותנים עדיפות לתיקים האלה, התיקים האלה מסומנים, אלא שבכמות כזאת רבה של תיקים, סד זמנים הוא בלתי-אפשרי מבחינתנו.
חנה פסובסקי: גברת ביינוול ציינה, שכבר בשלב החקירה, וגם בתביעה, אנחנו משלבים גורמי טיפול.
חנה פסובסקי: עמידה בסד זמנים כזה לא מאפשרת לנו להכניס גם את גורמי הטיפול והרווחה בשלב הזה.
חנה פסובסקי: אנחנו משתדלים, במרבית התיקים שמובאים לתביעה המשטרתית, לבדוק אם יש טיפול משפחתי בנושא, וסד הזמנים הזה יגרום לכך שבכל תיק אנחנו נגיש כתב אישום ולא נשקול אפשרויות אחרות.
חנה פסובסקי: נוסף לכך, אנחנו חייבים לבדוק את הראיות בתיק, אנחנו הרי לא נגיש כתבי אישום שאין בהם ראיות.
חנה פסובסקי: תיקים שמגיעים אלינו מהחקירות, לא אחת, בגלל סד הזמן והעדיפות שאנחנו נותנים לזה, אינם מושלמים, ואנחנו מחזירים את התיק להשלמת חקירה.
חנה פסובסקי: השלמת חקירה אורכת זמן, כך שקביעת הזמן המינימלי הזה מקשה מאוד על העבודה, ואני לא חושבת שנוכל לעמוד בה.
חנה פסובסקי: אם לא נעמוד בלוח-הזמנים, המשמעות, אם כי זה לא נאמר פה בחוק, שלא נוכל להגיש כתבי אישום, אולי במקרים רבים, והנאשמים יצאו נשכרים, ובעצם נחטא למטרה שלשמה אנחנו פועלים.
חנה פסובסקי: אנחנו מכירים בחשיבות הנושא, אנחנו מסמנים את התיקים האלה בתביעות, ועדיין, עם כל הרצון הטוב, יש לנו משימות נוספות, והדברים ידועים.
חנה פסובסקי: למשל, בימים אלה אנחנו נותנים עדיפות לטיפול בעבירות של שהייה בלתי חוקית וכן הלאה.
יעל דיין: אני מתקוממת נגד העניין הזה של האקטואליזציה של כל דבר שעולה בוועדה הזאת.
יעל דיין: אנחנו מוצגים כמי שלא אכפת להם הביטחון השוטף.
חנה פסובסקי: זו לא מטרתנו.
חנה פסובסקי: אנחנו סבורים שהנושא הזה חשוב ביותר, ואנחנו באמת מקדישים לו את מלוא תשומת הלב.
חנה פסובסקי: להפך, טוענים כלפינו שידנו קלה בהגשת כתבי אישום בנושא הזה, ואנחנו זוכים על כך לטענות.
חנה פסובסקי: אנחנו כן מייחסים לזה חשיבות רבה, אבל הנתונים המספריים מדברים בעד עצמם.
שאול יהלום: הייתי מבקש מהיושב-ראש לעשות הבחנה בין שלוש הצעות החוק.
שאול יהלום: יש כאן שתי הצעות חוק שבין הגורמים המקצועיים, פחות או יותר, יש הסכמה לגביהן.
שאול יהלום: הצעת החוק הראשונה, שבראשותה עומדת יעל דיין, על עשר שנים, היא פחות או יותר מוסכמת, אני מציע להצביע עליה.
שאול יהלום: הצעת החוק השנייה, של חבר הכנסת לנגנטל, צריך להתעדכן בהחלטות הממשלה, ואני מציע לקבל אותה.
שאול יהלום: לגבי הצעת החוק השנייה של יעל דיין, המורכבת יותר, אני רוצה לומר כמה הערות.
שאול יהלום: אי-אפשר לקבל הצעת חוק ולכפות אותה בכוח על המערכת.
שאול יהלום: אומרת לך כאן המערכת שהיא לא תעמוד בזה, ונאשמים יגישו בג"צים ויגידו "לא הוגש תוך 90 יום או 120 יום" ויבטלו את התיק.
שאול יהלום: יקרה כאן בדיוק הפוך ממה שאת רוצה.
שאול יהלום: אם המערכת היתה מתיישרת לפי החוק, בסדר, אבל היא אומרת "אני לא מסוגלת", או מטעמים אובייקטיביים של חקירה או מטעמים שלא יהיו תסקירים של קצין מבחן או מטעמים שאין חוקרים.
שאול יהלום: מה יהיה?
שאול יהלום: אם הם יעשו, הדברים האלה יהיו על חשבון דברים אחרים, ואז תהיה מפולת בדברים אחרים, שהם חשובים לך לא פחות, עוד לפני אקטואליזציה, שגם אני מתנגד לה, שבמקרים כאלה הכול נזיל וגמיש, אבל אפילו לפני זה, מה תעשה המערכת?
שאול יהלום: המערכת לא תבצע, ויצא חוטא נשכר.
שאול יהלום: את חושבת לטובה, ויצא לרעה, משום שהם לא יעמדו בלוח-הזמנים, והבג"ץ ישחרר אותם מיידית.
שאול יהלום: בכל מקרה, לעניין הזה צריך להשיג תוספת תקציב.
שאול יהלום: לכן אני מציע לעשות ישיבה עם שר האוצר, אולי גם עם אנשי השדולות, אלה שדיברו כל כך יפה וייצגו את העניין הזה, וזה לא עניין של נשים גברים, אלא ללא הבדלי מין.
שאול יהלום: יבואו לשר האוצר, יסבירו את העניין, ויוסיפו תקנים לעניין הספציפי הזה, גם לשירות המבחן, גם לגישור, לכל מה שצריך , וכל המערכת תהיה יותר יעילה ולא תיפגע.
שלמה שהם: לגבי הערר - אני לא רואה בכלל תוספת כוח-אדם, אני לא חושב שעמדת האוצר רצינית.
שלמה שהם: אם זה היה תלוי בי, היה צריך להפריד לחלוטין בין הקובלנה לבין העררים.
שלמה שהם: לכל אדם שנסגר תיק במשטרה בגין תלונה שלו, זכותו להגיש ערר, בכל נושא.
שלמה שהם: לגבי הצעת החוק של יעל דיין - הדברים נאמרו כבר.
שלמה שהם: אמרתי שיש בזה מסר, זה לא שעד היום היה מצב שבו השופטים לא פסקו פסיקה מקסימלית בגלל זה.
שלמה שהם: לגבי הצעת החוק השלישית, והיא של חברת הכנסת יעל דיין, לגבי משך הזמן.
שלמה שהם: קודם כול, ברור שמערכת, מטבע הדברים, לא אוהבת לקבל על עצמה כפייה של מועדים.
שלמה שהם: יותר מזה, שופט צריך להכריע בתיק, זמן ההכרעה בתיק הוא הזמן שלוקח לו להכריע.
שלמה שהם: אם הוא צריך להכריע בתיק תוך שבוע, הוא יכריע בו בתוך שבוע, אם הוא צריך להכריע בתיק בתוך שנה, הוא יכריע בתוך שנה.
שלמה שהם: הניסיון שלנו אומר שלא פעם שופטים, שקשה להם להכריע בתיקים, ממילא לוקח להם זמן רב בכל מקרה.
שלמה שהם: כאשר המשטרה צריכה לטפל בסך כול התיקים, בין אם היא עושה את זה מהר ובין אם היא עושה את זה לאט, סך זמן הטיפול בתיקים נמשך כפי שנמשך, ותיקים חדשים מגיעים מדי יום.
שלמה שהם: זאת אומרת, אם המשטרה באה ואומרת "רבותי, אנחנו לא יכולים לטפל בכלל בתביעות, כי אנחנו צריכים כפול תובעים", זו טענה שלא קשורה לכאן.
שלמה שהם: ההצעה של יעל דיין אומרת: ניקח נושא אחד וניתן לו עדיפות.
שלמה שהם: בחוק למניעת אלימות במשפחה יש הגדרה של בן משפחה.
שלמה שהם: תארו לעצמכם שבא אדם לביתו עם רובה - אני אביא את הדוגמה הדרמטית - ויורה באנשים שנמצאים בבית, ונמצאים שם גיס ואח וילד, וכולם נכנסים להצעה של יעל דיין, ונמצא שם מישהו שהוא האח של הגיס.
שלמה שהם: נוצר מצב שלגבי חלק מהם יש סד של זמנים ולגבי החלק האחר אין סד של זמנים, כי ההגדרה היא שרירותית תמיד, בן משפחה הוא הגדרה שרירותית.
שלמה שהם: אני מציע ליושב-ראש הוועדה לקיים דיון דחוף ומהיר בנושאים הבאים: בנושא של משך זמן הטיפול של פרקליטות בכלל בתיקים, בנושא של משך זמן הטיפול של המשטרה בתיקים ובנושא של משך זמן טיפול בתי-המשפט בתיקים.
שלמה שהם: בסיטואציה הזאת, כל עוד הנושא הזה לא נפתר ולא טופל על-ידינו בצורה מעמיקה, לתת קדימות לחלק מהתיקים, וללא ספק זה יכול לפגוע בצורה משמעותית מאוד בחלק אחר של התיקים.
אופיר פינס-פז: אני עובר להצבעות.
אופיר פינס-פז: אני מתחיל בהצעת חוק העונשין (תיקון - חבלה ופציעה בנסיבות מחמירות של בן משפחה), התש"ס-2000, של חברות הכנסת דיין, חזן ונאות, אני מבקש להביא אותה לאישור לקריאה ראשונה, בכפוף לשינוי היחיד שביצענו, שבעבירה 333 לא יהיה כפל, אלא העלאה משבע שנים ל-10 שנים.
אופיר פינס-פז: מי בעד הצעת החוק?
אופיר פינס-פז: מי נגד?
אופיר פינס-פז: מי נמנע?
אופיר פינס-פז: בעד ההצעה - 4 נגד - 1 נמנעים - אין אושר להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון - חבלה ופציעה בנסיבות מחמירות של בן משפחה), התש"ס-2000 לקריאה ראשונה, בכפוף לכך שבעבירה 333 לא יהיה כפל, אלא העלאה משבע שנים ל-10 שנים.
אופיר פינס-פז: אנחנו מצביעים על העלאה לקריאה ראשונה של הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - ערר בעבירות אלימות בתוך המשפחה), של חבר הכנסת נחום לנגנטל כלשונו.
אופיר פינס-פז: בשלב יותר מאוחר, סביר להניח שנאחד את הצעת החוק הזאת עם הצעת החוק הממשלתית, אבל נעביר קודם את הצעת החוק לקריאה ראשונה, ואז ההצעות יהיו באותו מעמד, ונקיים דיון משולב.
אופיר פינס-פז: מי תומך באישור הצעת החוק?
אופיר פינס-פז: מי מתנגד?
אופיר פינס-פז: בעד ההצעה - 4 נגד - אין נמנעים - 1 אושר להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - ערר בעבירות אלימות בתוך המשפחה), התש"ס-2000 לקריאה ראשונה.
אופיר פינס-פז: לגבי הצעת החוק השלישית אני חש שהצעת החוק הזאת, אף-על-פי שהיא ראויה ברמה הקונספטואלית, היא עוד לא בשלה ברמה האופרטיבית.
יעל דיין: אחרי שלוש שנים?
אופיר פינס-פז: גם אחרי שלוש שנים.
אופיר פינס-פז: זה דבר לא פשוט בכל היבט, גם בהיבט של ההתייחסות של כל המערכת לחוק.
אופיר פינס-פז: אמר גם שלמה שהם דברים ברורים, גם ביכולת ליישם את החוק, ואנחנו לא רוצים לעשות את החוק אות מתה.
אופיר פינס-פז: אם מדובר בתוספת כוח-אדם כל כך גדולה, ואין לזה שום היענות של המשטרה, ואנחנו נחוקק, בהמשך נקיים ישיבה למה לא אוכפים את החוקים שאנחנו מחוקקים, כשאנחנו מתעלמים מעמדת הממשלה שאומרת: רוצים ולא יכולים.