GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוריאל נחמן: אני לא בטוחה שזה נכון שזה יהיה באופן אוטומטי.
יצחק לוי: צריך קודם כול לקבוע את הזכות.
יצחק לוי: השאלה היא אם היא קבועה כמו שכתוב היום או שצריך להבהיר את הזכות הזאת.
אביטל מולד: היא אומרת שהיום זה מוסדר בנוהל, אבל אפילו אני לא ידעתי על הנוהל אז בטח שהקטינים לא יודעים.
מוריאל נחמן: הם יודעים.
מוריאל נחמן: ביום הראשון של קליטתם הם מיודעים.
יצחק לוי: וביום השני הם שוכחים.
יצחק לוי: הסנגור צריך לדעת.
רחל גוטליב: אפשר לכתוב הקטין או הממונה על המעונות.
מוריאל נחמן: ברוב המקרים זה הממונה על המעונות.
יצחק לוי: טוב, כולם רוצים אותו דבר.
אפרת רוזן: הוספה של פרק ה'1: "החזקת קטינים במאסר 34ב.
אפרת רוזן: (א) קטין לא יוחזק במאסר אלא בבית סוהר נפרד לקטינים, או באגף בבית סוהר כללי ובלבד שאותו אגף יהיה מופרד לחלוטין, ייועד לקטינים בלבד ולא יהיו גישה או קשר ראיה בינו לבין אגפיו האחרים של בית הסוהר או שוכניו, וכן לא יוחזק קטין במאסר בתא יחד עם מי שאינו קטין; אולם ניתן להחזיק אסיר שמלאו לו שמונה עשרה שנים במהלך נשיאת מאסרו וטרם מלאו לו עשרים ואחת שנים, במאסר, בבית סוהר או באגף המיועדים לקטינים בלבד, ואולם לא יוחזק אסיר כאמור בתא יחד עם קטין אלא אם כן מלאו לקטין שבע עשרה שנים ואין בכך כדי לפגוע בטובת הקטין".
אפרת רוזן: הסיפא קובעת את החריג הראשון לחובת ההפרדה בין קטינים אסירים לבגירים אסירים.
אפרת רוזן: הוא קובע שקטין שגילו בין 17 ל-18 ניתן לשים אותו יחד עם בגיר, שהפך לבגיר בזמן מאסרו.
אפרת רוזן: כלומר, הוא היה קטין, וטרם מלאו לו 21 שנים.
מאיר ברקוביץ: מאז שיש את כלא אופק, שם מוחזקים הקטינים, הרבה פעמים נכנסים כקטינים ובינתיים מתבגרים.
מאיר ברקוביץ: הם נמצאים שם במסגרת לימודית, משלימים השכלה וכל מיני דברים, ובגיל 18 צריך לנתק אותם מתוך המסגרת הזאת ולהעביר אותם לבגירים.
מאיר ברקוביץ: בכלא אופק יכולים לייצר מסגרות, שעד גיל 21 אפשר יהיה להשאיר אותם בתוך מסגרת הקטינים כדי להמשיך את כל ההליכים שעושים אתם, אבל לדאוג שלא יוחזקו יחד עם קטינים מתחת לגיל 17.
מאיר ברקוביץ: כלומר, שלא יהיו קטינים צעירים באותם תאים.
צפנת בוזי-גרנביץ: אנחנו מסכימים בעיקרון עם הרציונאל של הסעיף, רק שגיל 21 הוא גיל גבוה מדי.
מאיר ברקוביץ: המועצה לא רוצה שנעזור?
צפנת בוזי-גרנביץ: המועצה רוצה, בוודאי.
צפנת בוזי-גרנביץ: אבל גיל 21 הוא עדיין גבוה מדי, אולי אפשר להוריד את זה ל-20.
אביטל מולד: לנו זה נראה סביר.
אביטל מולד: לשם שינוי אנחנו לא מתנגדים.
מוריאל נחמן: נעשה מחקר איכותי בכלא אופק, שבו הסוגיה הזאת עלתה.
מוריאל נחמן: לא נראה שיש בעיה.
יצחק לוי: באופן כללי, בכלא אופק משתדלים שהתאים יהיו לפי גילים, נכון?
מאיר ברקוביץ: יש הרבה סוגי הפרדות; לפי גילאים, לפי סוגי עבירות.
מאיר ברקוביץ: יש רשימה של הפרדות.
יצחק לוי: פה אנחנו מגבילים את הכלא בסעיף הזה.
יצחק לוי: למשל, אם יש בחור בן 19 שכן יכול לשבת עם נערים בני 15-16 בגלל סוג העבירות, בגלל אופיו, אנחנו אומרים שאסור.
יצחק לוי: הרי גם שם אין מספר מקומות בלתי מוגבל.
מאיר ברקוביץ: אבל הסכימו לזה, זה היה על דעתם.
מאיר ברקוביץ: דבר שני, פער הגילאים הוא משמעותי לא פחות מהפער בסוגי העבירה.
יצחק לוי: נכון, אבל יש פה הגבלה בשיקול הדעת, שהיא רק בנושא הגיל.
אפרת רוזן: אבל נדרש שאין בכך כדי לפגוע בטובת הקטין.
יצחק לוי: אנחנו רושמים לפנינו את ההערה של המועצה לשלום הילד.
צפנת בוזי-גרנביץ: זה פשוט בגלל שזה הפרש ארבע שנים, מגיל 17 עד 21.
יצחק לוי: אז שיעשו חדר של גילאי 17-19 וחדר של 19-21?
יצחק לוי: אני חושב שזה ראוי, אבל שוב אנחנו מגבילים יותר מדי את שיקול הדעת.
יצחק לוי: אם הייתי מנהל הכלא הייתי מנסה לעשות את זה.
אפרת רוזן: "(ב) על אף הוראות סעיף קטן (א), ניתן להחזיק קטין במאסר בבית סוהר שאינו מיועד לקטינים בלבד או באגף שאינו עומד בתנאים המנויים באותו סעיף קטן, כאשר ההחזקה כאמור היא לצורך הבאת הקטין לדיון בבית משפט ובלבד שלא תעלה על 24 שעות.
אפרת רוזן: " פה מדובר על החריג השני לחובת ההפרדה, שזה לצורך הבאת קטין לדיון בבית המשפט.
אפרת רוזן: פה היו מספר שאלות שחשבנו להעלות בזמן הדיון.
אפרת רוזן: הראשונה היתה, האם נכון לאפשר את החריג הזה לגבי כל הגילאים.
אפרת רוזן: כלומר, האם זה נובע מעצם הצורך להביא את הקטין לדיון בבית משפט.
אפרת רוזן: בכל מקרה, חשבתי שנכון להבהיר שחובת ההפרדה בין קטינים לבגירים ממשיכה לחול גם במקרה כזה.
אביטל מולד: אני גם רוצה להוסיף את שאלת המרחק.
אביטל מולד: אני לא חושבת שצריך לאפשר את זה בכל נסיעה.
אביטל מולד: אם נוסעים מאופק לבאר שבע או למקום מרוחק יותר – זה סביר.
אביטל מולד: אבל רק בגלל יעילות של הסעות שב"ס – אני לא חושבת שזה מצדיק.
יצחק לוי: אני גם הייתי מצמצם את ה-24 שעות.
אפי ברוור: הסעיף לא כל כך ברור לי, יכול להיות שהוא מטעמים טכניים או מטעמי נוחיות.
אפי ברוור: אם בסעיף (א) כתוב לא לאפשר גישה ולא לאפשר קשר ראייה ומצד שני זה מתמוסס סעיף אחר כך, אז כל הרציונאל הולך לאיבוד.
אפי ברוור: אני חושב שההפרדה צריכה להישמר.
אפי ברוור: אני גם לא שלם עם גיל 17 בסעיף הקודם.
אפי ברוור: גיל 18 הוא הגיל שקבוע בחוק, ואותו הדין גם בהסעה לבית המשפט, ולא משנה המרחק.
אפי ברוור: אחרי כן אא
יצחק לוי: זאת הסעה או החזקה?
יצחק לוי: הסעה והחזקה זה אותו סעיף?
צפנת בוזי-גרנביץ: מדובר פה על הסעה.
מאיר ברקוביץ: אותו הדין גם בהחזקה.
מאיר ברקוביץ: בסעיף הקודם כתוב שאפילו קשר ראייה לא נכון שיהיה.
אפרת רוזן: אני ראיתי את הסעיף הזה כבא להגיד: על אף הוראות סעיף קטן א', לעניין האגף הנפרד ולעניין בית הסוהר הנפרד.
אפרת רוזן: אבל צריך לחייב לשמור על ההפרדה בין קטינים לבגירים.
אפרת רוזן: לכן, כל עוד אני שומרת על ההפרדה הזאת זה רק נועד להתגבר על העניין שזה לא יהיה בכלא אופק וזה יהיה בבית מעצר.
מאיר ברקוביץ: זאת הבעיה.
מאיר ברקוביץ: יש רק כלא אחד לקטינים והוא כלא אופק.
מאיר ברקוביץ: צריך להביא אותם לבתי משפט בכל הארץ.
מאיר ברקוביץ: מביאים אותם לילה קודם.
יצחק לוי: סליחה, אני מבקש שנדבר שלב שלב.
יצחק לוי: בואו נדבר קודם על ההסעה ועל ההחזקה.
יצחק לוי: ההסעה יכולה להיות זמן ממושך של שהות במכונית נעולה עם אסירים שונים בגילאים שונים.
רחל גוטליב: זה לא מוסדר פה.
יצחק לוי: אז אנחנו לא רוצים לדבר על ההסעה?
יצחק לוי: רבותי, בואו נדבר על התפיסה של העניין.
יצחק לוי: האם אנחנו רוצים להפריד לגמרי, שלא יהיה שום מגע לעולם בין אסירים קטינים לבין אסירים בגירים?
יצחק לוי: אם כן, צריכים לדבר עם ההסעה.
יצחק לוי: אם אנחנו אומרים שמגע קצר של שעה שעתיים, שלוש, ארבע, חמש, הוא לא בראש דאגתנו ואם אנחנו מקלים על המערכת אז לא נורא ולא נדבר על ההסעה.
יצחק לוי: בואו נראה על מה אנחנו רוצים לדבר.
יצחק לוי: אחר כך נדבר על החזקה.
יצחק לוי: אם ההסעה לא מעניינת אותנו, כלומר שאף אחד לא מודאג מההסעה, אז זה בסדר.
יצחק לוי: אם מישהו מודאג מההסעה שיגיד שהוא מודאג ואז נראה.
אביטל מולד: אני מסכימה עם אפי שצריך לשמור על ההפרדה לאורך כל הדרך, כולל הסעה.
אפרת רוזן: יש לי הערה של נוסח משפטי לפני שדנים לגופו של עניין.
אפרת רוזן: אני רואה את "ניתן להחזיק במאסר" שהחזקה במאסר כוללת גם את ההסעה ולכן החזקה ומאסר כוללת את ההסעה.
יצחק לוי: אני מבקש מנציג השב"ס להבהיר מה הנהלים לגבי הסעת קטינים לבית משפט.
יצחק לוי: האם זה נעשה יחד עם הבגירים?
יצחק לוי: האם זה נעשה בנפרד?
אייזיק סימון: אינני יודע, אני צריך לברר את זה.
יצחק לוי: אתה יכול לברר תוך כדי הישיבה?
אפרת רוזן: יש את החזקת הקטינים בבית המשפט.
אייזיק סימון: זה כבר עניין של הנהלת בתי המשפט, היא אחראית.
יצחק לוי: אני רואה שאין כאן נציג של הנהלת בתי המשפט.
יצחק לוי: אנחנו מדברים עכשיו על שני עניינים.
יצחק לוי: עניין אחד זה ההסעה והשני זה האחזקה.
יצחק לוי: אתה אומר שההסעה זה השב"ס והאחזקה זה בתי המשפט?
אייזיק סימון: בתוך בית המשפט יש גם סוהרים של יחידת נחשון אבל האחריות על מקום ההחזקה הוא של בית המשפט.
אביטל מולד: אבל צריך להבחין, כי יש את הלילה שבו הוא מוחזק בידי השב"ס במקרה שהוא מוסע לילה קודם.
יצחק לוי: תכף נדבר על הלילה.
יצחק לוי: יש 3 שלבים.
יצחק לוי: למדנו את כל העניין הזה כאשר בני סלע ברח מבית הסוהר וחיפשו אותו.
יצחק לוי: שם למדנו שלב שלב.
מאיר ברקוביץ: אנחנו זוכרים שתפסו אותו.
יצחק לוי: החזקה טרם הסעה לבית המשפט.
יצחק לוי: התפיסה פה היא שהכל צריך להיות מופרד.
יצחק לוי: עכשיו אנחנו רוצים לדעת מה קורה מבחינה מעשית?
יצחק לוי: מה האפשרויות ומה נכתוב בחוק?
יצחק לוי: מה שכתוב בחוק זה בדיוק ההיפך ממה שאנחנו רוצים.
מאיר ברקוביץ: כשאומרים הפרדה, זאת יכולה להיות תפיסה משותפת.
מאיר ברקוביץ: יכול להיות שהדיון הוא לא על הקטע של ההפרדה.
מאיר ברקוביץ: כולם יסכימו שצריך לבדוק את הקטע של ההסעה ושצריך סוג מסוים של הפרדה.
מאיר ברקוביץ: השאלה היא במידת ההפרדה.
מאיר ברקוביץ: בעוד שמדברים בשלב של בית המעצר, המקום שבו הוא מוחזק, בכלא אופק או במקום אחר, זאת הפרדה באגפים נפרדים שבה אין קשר ראיה וקשר שמיעה.
מאיר ברקוביץ: נכנסים למקומות אחרים והכל בדרך אחרת.
מאיר ברקוביץ: כשמדובר בשלבים אחרים מדובר במקום שהוא לא מתקן של קטינים אבל בנפרד.
מאיר ברקוביץ: יש הסעות שיש בהן מחיצות ויש קשר שמיעה אבל הוא לא יושב ביחד עם בגיר.
מאיר ברקוביץ: בעצם אתה צריך לדבר על סוג ההפרדה כי לא בכל מצב אפשר לעשות הפרדה מוחלטת.
יצחק לוי: מה קורה בתחנת הביניים שם מחזיקים אותם על מנת שיהיו קרובים לבית המשפט?
מאיר ברקוביץ: זה לא יהיה באגפים נפרדים.
יצחק לוי: כאן כתוב: "על אף הוראות סעיף קטן א', ניתן להחזיק קטין במאסר בבית סוהר שאינו מיועד לקטינים, או באגף שאינו עומד בתנאים המנויים באותו סעיף קטן, כאשר ההחזקה היא לצורך הבאת הקטין..." כלומר, לא מדובר כאן על הפרדה.
מאיר ברקוביץ: אין בעיה לכתוב שלא יוחזק קטין עם בגיר באותו תא, זה ברור.
יצחק לוי: לא אגף נפרד, לא בניין נפרד, אבל כן תאים נפרדים.
יצחק לוי: כולל תאים נפרדים בהסעה.
מאיר ברקוביץ: בהסעה צריך לבדוק מה זה תאים נפרדים.
יפעת רווה: אפשר להבהיר.
עודד ברוק: לגבי ההסעה נבדוק עכשיו.
יצחק לוי: אנחנו נשאיר את הסעיף הזה עד לבדיקה.
אפרת רוזן: מקריאה: "(ג) על אף הוראות סעיף קטן (א) וסעיף 8 לחוק המעצרים, ניתן להחזיק קטינה במאסר בבית סוהר שאינו מיועד לקטינים בלבד (או באגף שאינו עומד בתנאים המנויים בסעיף קטן (א)).
אפרת רוזן: אולם לא תוחזק קטינה בתא אחד עם עצורה או אסירה שאינה קטינה, אלא אם כן הקטינה הסכימה לכך ומנהל בית הסוהר סבר כי התקיימו התנאים שבסעיף 13(ב1)(1)".
אפרת רוזן: דיברנו על זה בעניין המעצרים.
צפנת בוזי-גרנביץ: גם לזה אנחנו מתנגדים.
צפנת בוזי-גרנביץ: התנגדנו גם בעבר ולצערי זה לא התקבל.
צפנת בוזי-גרנביץ: קטינה לא צריכה לסבול מזה שאין הרבה בתי סוהר לקטינות.
יצחק לוי: אין הרבה קטינות עצורות.
צפנת בוזי-גרנביץ: מה אשמה הילדה המסכנה?
צפנת בוזי-גרנביץ: למה היא צריכה לסבול מזה.
צפנת בוזי-גרנביץ: מה אשמה הקטינה שאין הרבה בתי סוהר לקטינות?
יפעת רווה: אבל זה בהסכמתה.
מוריאל נחמן: אני רוצה להסביר שזה נכנס בגלל מצב שהיה לפני 3 או 4 שנים.
מוריאל נחמן: קטינה שנשארה לבד בתא ביקשה והתחננה להיכנס לתא אחר עם בגירה כדי לא להיות לבד.
מוריאל נחמן: המטפלים סברו שיש סכנה להשאיר אותה לבד בתא ועדיף היה להכניס אותה עם בגירה.
מוריאל נחמן: יש מצבים כאלה.
צפנת בוזי-גרנביץ: אני יכולה לספר על מקרה שבו קטינה אמרה ששמו אותה בתא אחד עם מבוגרת חולת נפש.
יפעת רווה: זה לא היה בהסכמתה.
אביטל מולד: צריך ל הכניס את התנאים שקבענו בסעיף 13.
יפעת רווה: זה כתוב.
יצחק לוי: את ערה לכך שיש לכאן שיש פה הפניה לסעיף הקודם בעניין המעצר.
צפנת בוזי-גרנביץ: גם עם הסעיף הקודם לא היינו שלמים.
יצחק לוי: לא היינו שלמים אבל שיפרנו אותו בצורה משמעותית.
יצחק לוי: אני חושב שהלכנו עד הקצה.
יצחק לוי: ניסינו לתת מענה עד כמה שאפשר לכל המצבים.
יצחק לוי: ניסינו לתת מענה לקטינה שטובתה להיות עם בגירה, לקטינה שאין טובתה להישאר לבד.
יצחק לוי: ניסינו לתת מענים.
צפנת בוזי-גרנביץ: זה עדיין בעייתי בעינינו.
יצחק לוי: מה היית רוצה?
צפנת בוזי-גרנביץ: שלא יהיה מצב כזה.
יצחק לוי: אלא אם כן טובתה של הקטינה דורשת זאת, לא?
יצחק לוי: את לא חושבת כך?
צפנת בוזי-גרנביץ: אני חושבת שזה מצב בעייתי ושקטינה לא נמצאת פה בעמדה שהיא יכולה להביע באמת הסכמה.
יצחק לוי: אם בכל אופן המטפלים והסוהרים וגורמי הטיפול בבית הסוהר חושבים שאין טובתה של הקטינה להישאר לבד, מה היית אומרת?
צפנת בוזי-גרנביץ: השאלה עד כמה זה באמת נבחן.
צפנת בוזי-גרנביץ: עד כמה החלטה כזאת מתקבלת אחרי שיקול דעת מעמיק של כל הגורמים המטפלים.
צפנת בוזי-גרנביץ: אומרים לה: "מצטערים מתוקה, אין מקום".
מוריאל נחמן: אני חושבת שצריך לתת קצת קרדיט לכל הגורמים המטפלים, שהם לא פועלים כל הזמן באופן שרירותי.
יצחק לוי: אנחנו משאירים בינתיים את הסעיף כמו שהוא, בהנחת עבודה שאת העבודה העיקרית עשינו בסעיף הקודם ושיפרנו את הסעיף עד כמה שיכולנו.
מאיר ברקוביץ: אפשר לכתוב שלום הילד במקום טובת הילד.
יצחק לוי: טובת הילד זה בסדר.
יצחק לוי: באמת מה ההבדל בין טובת הילד לשלום הילד?
יצחק לוי: אני חושב שטובת הילד זה יותר טוב משלום הילד.
צפנת בוזי-גרנביץ: אגב, רק לפני כמה ימים קיבלנו תגובה של שירות בתי הסוהר לפניה בנושא של מעצר קטינות בירושלים.
צפנת בוזי-גרנביץ: הם אמרו שבנושא מעצר בגירים ונוער ההערה התקבלה כי זה באמת לא היה בסדר, והם ינסו במסגרת המגבלות לקיים את החוק כלשונו.
צפנת בוזי-גרנביץ: דוקטור קדמן העלה את הנושא הזה בדיון הקודם.
צפנת בוזי-גרנביץ: אני לא מפקפקת בגורמי הטיפול ובאמת חזקה שאתם עושים את העבודה כמו שצריך, אבל יש אילוצים של מעצר, שלא מקובל עלינו שהם יבואו על חשבון הילדים.
אביטל מולד: אני רק רוצה להבהיר שההחלטה הזאת תובא לאישור בית משפט, כפי שסיכמנו.
אפרת רוזן: אני לא קוראת כך את הסעיף.
אפרת רוזן: זה מפנה רק ל-13ב(1)(1), זה לא מפנה ל-(2) ול-(3).
מאיר ברקוביץ: זה לא משנה כי היום הגורם שאחראי על המעצר הוא גם הגורם שאחראי על המאסר.
אפרת רוזן: בעצם 13 ב'(1) קבע את התנאים ואז בפסקה (2), יובא לאישור בית משפט תוך 24 שעות.
יפעת רווה: אולי כדאי להמתין שהנציג מהמשרד לביטחון פנים יחזור.
יצחק לוי: כרגע אנחנו מוסיפים את זה וכשהוא יבוא נגיד לו שהוספנו.
יצחק לוי: אם יש לו הערה, הוא יאמר.
יצחק לוי: ההיגיון אומר שאין הבדל בין מעצר ומאסר בעניין הזה.
יצחק לוי: קל וחומר, אם במעצר כן אז בוודאי שבמאסר כי זה זמן ממושך.
אפרת רוזן: מקריאה: "סעיף 34(ג).
אפרת רוזן: קטין יוחזק במאסר בתנאים ההולמים את גילו ואת צרכיו, שלא יהיה בהם כדי לפגוע בכבודו ותוך השגחה מיוחדת על שלומו הגופני והנפשי, ובכלל זה יינתנו לקטין שירותי חינוך ופנאי, כפי שיקבע השר לביטחון פנים".
אפרת רוזן: זה סעיף של עקרונות כלליים בדבר החזקת הקטינים במאסר.
אפרת רוזן: אני לא יודעת אם יש פה נציג של משרד החינוך.
יצחק לוי: אף אחד לא יכול להתנגד לזה.
אפרת רוזן: אולי צריך שיתוף עם משרד החינוך בעניין הזה.
יצחק לוי: אנחנו צריכים לדון עם משרד החינוך בשאלה האם אנחנו צריכים לתת בית ספר ושירותי חינוך לילדים שהם בגיל חינוך חובה?
מאיר ברקוביץ: ב"אופק" מוציאים להם תכנית.
יצחק לוי: השאלה, האם לא צריך לכתוב את זה בסעיף הזה?
יצחק לוי: לקבוע חובה של שירותי חינוך לפי הגיל.
מאיר ברקוביץ: במקור היה בחוק דבר כזה.
מאיר ברקוביץ: זה אחד הדברים שירדו בזמנו בגלל שזה חייב עלויות.
מאיר ברקוביץ: יש הרבה דברים שקורים גם בכלא אופק.
יצחק לוי: זה ברור אבל למה לא לקבוע את זה בחוק?
יצחק לוי: בגלל העלויות?
מאיר ברקוביץ: זה לא רק בעיה של עלויות של תכנית החינוך או ההוראה, לזה יכולות להצטרף עלויות של בינוי כי אתה צריך שיהיה מקום לעשות את הפעילויות האלה.
יצחק לוי: אני הייתי כותב: "בכלל זה יינתנו לקטין שירותי חינוך ופנאי כפי שקבע השר לביטחון פנים בהתייעצות עם שר החינוך".
מאיר ברקוביץ: אתה בטוח שזה יגרום ליותר שירותי חינוך?
רחל גוטליב: בהתייעצות עם שר החינוך זה בסדר.
רחל גוטליב: זה משדר משהו לגבי חוק חינוך חובה.
יצחק לוי: סליחה שאני שואל.
יצחק לוי: מה מבין השר לביטחון פנים בשירותי חינוך?
יצחק לוי: אני לא מדבר על השר הנוכחי כי הוא מבין גדול.
יצחק לוי: אני שואל באופן כללי.
יצחק לוי: פנאי זה דבר יותר קליל, אבל חינוך?
יצחק לוי: אני חושב שנכתוב בהתייעצות עם שר החינוך.
יצחק לוי: יכול להיות ששר החינוך יעמוד על כך שיהיו מסגרות כמו שנעשה בבתי חולים.
מאיר ברקוביץ: זאת בדיוק המגבלה שתיווצר.
יצחק לוי: לכן אנחנו לא קובעים חובה כי אנחנו לא רוצים לתקוע את החוק.
יצחק לוי: שהאוצר לא יגיד שהם לא יכולים להעביר את החוק בגלל העלויות שלו.
יצחק לוי: יכול להיות שיתוף עלויות בין המשרד לביטחון פנים למשרד החינוך.
מאיר ברקוביץ: מה אתה עושה כששר החינוך יגיד שבשביל לעשות פעולות אל"ף, בי"ת,צריך לעשות גימ"ל דלי"ת וזה לא אפשרי?
יצחק לוי: לכן אמרנו התייעצות.
יצחק לוי: אני לא יודע איך אתם עושים את זה ב"אופק" אבל אני מניח שגורמי החינוך מעורבים.
אפרת רוזן: מקריאה: "34ד.
אפרת רוזן: הוראות פרק זה באות להוסיף על כל הוראה בדבר החזקה במאסר שנקבעה בכל דין".
אפרת רוזן: סיימנו את פרק ה1 ואנחנו עוברים לפרק ו' לחוק הנוער, שזה שחרור מוקדם ממעון.
אפרת רוזן: יש שני תיקונים טכניים.
אפרת רוזן: בסעיף 35 לחוק העיקרי, בכל מקום שכתוב שר הרווחה ייכתב שר הרווחה והשירותים החברתיים.
אפרת רוזן: אני עוברת לתיקון סעיף 36.
אפרת רוזן: מקריאה: "בסעיף 36(א) לחוק העיקרי, במקום "סעיפים 25(א), 26 או 30 יבוא "הוראות פרק ה'".
אפרת רוזן: מדובר על תיקון שבמהותו הוא תיקון טכני.
אפרת רוזן: תיקון סעיף 37 שעניינו חופשה.
אפרת רוזן: מדובר על קטין שנמצא במעון: "36.
אפרת רוזן: בסעיף 37(א) לחוק העיקרי, במקום הסיפה החל במילה "לתקופה" יבוא "בימי מנוחה כמשמעותם בפקודת סדר השלטון והמשפט, התש"ח-1948, לחופשה שנתית לתקופה שלא תעלה על 15 ימים, וכן לחופשה מיוחדת לתקופה שלא תעלה על 30 ימים בשנה או לתקופה כמפורט להלן, לפי העניין: (1) באישור יושב ראש ועדת שחרורים – לתקופה שאינה עולה על 60 ימים בשנה; (2) באישור ועדת שחרורים – לתקופה ארוכה יותר".
אפרת רוזן: אנחנו מדברים על מעון או מעון נעול, כל אחד מהם.
אפרת רוזן: כבר היום קובע שהממונה על המעונות יכול להרשות - - -
יצחק לוי: מה מחדש הסעיף הזה לעומת היום?
אפרת רוזן: קודם כל הוא קובע מדרג של סמכויות לפי תקופת החופשה המיוחדת ולכן דורש גם אישורים יותר גבוהים לפי אותו מדרג.
אפרת רוזן: ככל שהתקופה ארוכה יותר נדרש אישור - - -
יצחק לוי: זאת חופשה שהקטין מבקש.
מוריאל נחמן: לממונה על המעונות יש סמכות לתת עד 30 יום במקרה מיוחד.
יצחק לוי: המבקש הוא הקטין?
מוריאל נחמן: גם המטפלים, אם יש סיבה שמצדיקה את החופשה.
אפרת רוזן: יכול להיות שהמטפל חושב שנכון לאפשר לקטין להשתלב במשפחה או שהמשפחה רוצה.
מוריאל נחמן: אין לנו אופציה מעבר ל-30יום לכן ביקשנו באישור ועדת השחרורים.
אביטל מולד: אני חושבת שהצמצום שעשו של 15 ימים וחופשה מיוחדת של 30 ימים, מצמצם שלא לצורך את שיקול הדעת של הממונה על המעונות.
אביטל מולד: צריך להשאיר את המצב כמו שהוא היום.
אביטל מולד: שזאת תהיה סמכות של הממונה לתקופה שלא תעלה על 30 ימים ולהוסיף רק את 1 ו-2 שמציעים בהצעת החוק, דהיינו, 60 ימים ליושב ראש ועדת שחרורים.
קריאה: זה המצב לפי הסעיף.
אפרת רוזן: עכשיו הוא מבחין בין חופשה שנתית ובין חופשה מיוחדת.
אפרת רוזן: יש לו סמכות לתת 15 יום.
אפרת רוזן: לגבי חופשה מיוחדת יש לממונה על המעונות סמכות בלעדית להרשות את זה עד 30 ימים בלי אישור אחר.
אביטל מולד: השאלה למה מיועדת החופשה השנתית?
אביטל מולד: למה לא מספיק מה שכתוב היום?
יצחק לוי: חייבים לתת חופשה שנתית?
מוריאל נחמן: לא חייבים אבל נותנים.
יצחק לוי: למה זה נקרא חופשה שנתית?
מוריאל נחמן: כי חלק מהמעונות יוצאים לחופשה מרוכזת, למשל בהוסטלים.
אביטל מולד: למה לקרוא לזה חופשה שנתית?
יצחק לוי: המשמעות של חופשה שנתית היא חופשה אוטומטית.
יצחק לוי: אדם נמצא שנה במעון ויש לו זכות לעוד 15 ימים אצל משפחתו.
יצחק לוי: בשביל זה לא צריך אישור של אף אחד.
מוריאל נחמן: זה לא קשור ל-30 יום.
יצחק לוי: זה לא מה שכתוב כאן.
יצחק לוי: כתוב כאן שהחופשה השנתית גם היא צריכה אישור.
אפרת רוזן: חופשה שנתית זאת החלטה של הממונה.
יצחק לוי: אז מה ההבדל?
אביטל מולד: למה להפוך את החופשה שהיתה עד עכשיו, שהיתה חופשה רגילה, לחופשה מיוחדת?
יצחק לוי: אני הייתי מוחק את המילה "שנתית" ואת המילה "מיוחדת".
מוריאל נחמן: זאת לא חופשה עד 30 יום.
מוריאל נחמן: צריך את החופשה וצריך את החופשה המיוחדת של ה-30 יום.
מוריאל נחמן: אנחנו נותנים חופשות לילדים כשאנחנו חושבים שמבחינה טיפולית הם צריכים לצאת יומיים פה, שלושה ימים פה.
מוריאל נחמן: זה לא במניין של ה-30 יום.
יצחק לוי: עזבי את ה-30 יום.
יצחק לוי: נניח שאת חושבת שהימים מצטברים בסופו של דבר ל-22 ימים.
יצחק לוי: זה נקרא מיוחדת?
יצחק לוי: ילד נמצא במעון ואת נותנת לו פעם אחת לצאת לראש השנה הביתה ל-3 ימים.
מוריאל נחמן: זה בשבתות ובחגים, זה לא במניין.
יצחק לוי: פעם אחת הוא יוצא כי הדוד שלו התחתן ואת נותנת לו יומיים.
יצחק לוי: אחר כך הסבא נפטר ואת נותנת לו עוד 3 ימים.
יצחק לוי: אחר כך האח הקטן הגיע לבר מצוה.
יצחק לוי: לבסוף זה מצטבר ליותר מ-15 ימים.
יצחק לוי: מה קורה?
יצחק לוי: זה נקרא חופשה מיוחדת?
מוריאל נחמן: לפי החוק המוצע אני לא אוכל לתת יותר מ-15 יום.
יצחק לוי: אז אני לא מסכים לזה.
מוריאל נחמן: ה-30 יום הם חופשה מרוכזת.
יצחק לוי: אני מדבר עכשיו על חופשה הימים.
יצחק לוי: למה להגביל את חופשת הימים הלא מרוכזת ל-15 יום?
יצחק לוי: למה את רוצה להגביל את זה ל-15?
יצחק לוי: 15 זה ממוצע של יום ורבע לחודש.
מוריאל נחמן: אני בעד לא להגביל אותנו ב-15 יום.
מוריאל נחמן: זאת היתה הדרישה של הפרקליטות.
יצחק לוי: אני מבין שאין כאן מישהו מהפרקליטות.
אביטל מולד: 15 ימים זה מעט מידי ואנחנו נאלצים להגיע לבית המשפט.
מוריאל נחמן: ממילא אנחנו נותנים חופשות במשורה ולאחר שיקול דעת מאוד מעמיק לגבי כל חניך וחניך.
יצחק לוי: אני בטוח.
יצחק לוי: לכן אני חושב שהמילה "שנתית" היא לא לעניין כאן.
יצחק לוי: יכול להיות שיהיה חניך שתיתנו לו 40 ימים בשנה ויהיה חניך שלא תיתנו לו יום אחד, זה תלוי בעניין.
יצחק לוי: לחופשה שנתית יש קונוטציה של זכות.
יצחק לוי: לא צריכה להיות פה חופשה שנתית.
יצחק לוי: את רוצה לומר חופשות שלא הצטברו במשך שנה יותר מ-15 יום.
יצחק לוי: זה אולי ניסוח יותר נכון, אבל אני חולק גם על ה-15 יום.
יצחק לוי: למה להגביל אתכם?
מוריאל נחמן: ה-30 יום הם מצטברים.
מוריאל נחמן: ה-30 יום זה מניין אחר לגמרי.
מוריאל נחמן: זה לצורך תקופת ניסיון בקהילה - - -
יצחק לוי: שבתות וחגים זה מוגבל?
יצחק לוי: שבתות וחגים זה בערך 50 יום חופשה.
יצחק לוי: אני יודע שהם לא מקבלים הכל אבל את לא מגבילה את זה.
יצחק לוי: אם את רוצה את נותנת לילד שבת בחודש, ואם את רוצה את נותנת לו שתי שבתות בחודש.
יצחק לוי: למה להגביל את זה בימים?
יצחק לוי: אני חושב שמה שצריך להגביל זה חופשות מרוכזות ולא חופשות של ימים.
מוריאל נחמן: זה מה שעשינו עם ה-30.
יצחק לוי: לדעתי לא צריך להגביל את החופשות של הימים.
אפי ברוור: צריך להשאיר את זה לשיקול דעת של הממונה.
רחל גוטליב: היתה כוונה לקבוע כאן מדרג של שיקול דעת.
רחל גוטליב: מעל מכסה מסוימת צריך אישור ועדת שחרורים.
רחל גוטליב: אם לא קובעים סף מינימום של הכל יחד - - -
יצחק לוי: זה במרוכזות לא ביחד.
יצחק לוי: הם לא עושים חשבון של כל שבת וכל חג.
יצחק לוי: אני מבין שמדובר שהמשפחה יוצאת לחו"ל לחודשיים ורוצים לקחת את הילד שבמעון.
יצחק לוי: בשביל זה צריך ועדת שחרורים ולא מספיק הממונה.
יצחק לוי: אם המשפחה יוצאת לשליחות של חצי שנה צריך את כל הוועדה ולא רק את יושב ראש הוועדה.
יצחק לוי: אבל לא מדובר בימים בודדים.
רחל גוטליב: הבעיה היא שהאבחנה מאוד קשה.
רחל גוטליב: לפעמים השישי שבת זה למטרת חופשה.
רחל גוטליב: המינוחים בהצעת חוק לא ברורים.
רחל גוטליב: בוא נקבע מכסה.
יצחק לוי: לפי מה שאת אומרת, אם הוא יצא שבתות בתשרי, חשוון, כסלו, טבת, שבט, הגענו כבר ל-30 יום.
יצחק לוי: עכשיו על כל שבת הוא צריך ללכת לוועדת שחרורים.
יצחק לוי: נניח שבחמישה חודשים הוא מיצה 30 יום במפוזר.
יצחק לוי: פעם יומיים, פסח היה 8 ימים, חנוכה היה 8 ימים.
יצחק לוי: נתנו לו חופשה כי הוא היה אדם טוב ולא מסוכן.
יצחק לוי: אחר כך, אם הוא ירצה לצאת לבר מצוה, הוא צריך להגיע ליושב ראש ועדת השחרורים כי הוא כבר עבר את ה-30 יום.
מוריאל נחמן: זה דבר חדש לגמרי כי עד עכשיו ועדת השחרורים לא היתה מעורבת בעניין החופשות.
רחל גוטליב: גם המונח חופשה מיוחדת אינו ברור.
רחל גוטליב: מיוחד באיזה מובן?
יצחק לוי: מרוכזת.
רחל גוטליב: מתי היא מתחילה להיות מרוכזת?
מוריאל נחמן: 30 יום.
אפרת רוזן: זאת אומרת שאפשר לתת 29 יום?
יצחק לוי: אם את לא רוצה, תכתבי שאי אפשר לתת חופשה מרוכזת יותר מ-8 ימים.
מוריאל נחמן: אני רוצה להסביר מתי אנחנו נותנים את ה-30 יום המרוכזים.
מוריאל נחמן: כאשר אנחנו מתלבטים על פניה לבית המשפט להחלפת דרך טיפול, לבדוק אותו בקהילה בטרם שינוי סופי של הצו.
מוריאל נחמן: אנחנו נותנים לו 30 יום ניסיון בקהילה, בהשגחת קצינת המבחן שבודקת בדיוק מה קורה במשך ה-30 יום ואז פונים לבית המשפט.
מוריאל נחמן: הרבה פעמים החופשה הזאת נחוצה כדי לקבל החלטה.
אפרת רוזן: עד עכשיו היה כתוב שהממונה על המעונות רשאי להרשות לאדם המוחזק, על פי חוק זה, במעון או במעון נעול, לצאת ממנו לחופשה לתקופה שלא תעלה על 30 יום בשנה, ובאישור ועדת השחרורים לתקופה ארוכה יותר.
רחל גוטליב: כאן אמרו 60 ימים באישור ועדת שחרורים.
יצחק לוי: אני לא מאשר את הסעיף הזה.
יצחק לוי: אני משאיר את הסעיף הישן, תבואו עם סעיף אחר.
יצחק לוי: אני מוכן ללכת להדרגה אבל על מה אנחנו מדברים?
יצחק לוי: יש יותר מידי שאלות בסעיף הזה.
יצחק לוי: אני לא מתנגד למדרג אם אתם חושבות שזה נחוץ.
אפרת רוזן: למה לא לאשר את זה בכפוף לתיקונים שעשינו?
יצחק לוי: כי אני לא יודע אם החופשות האלה הן חופשות מצטברות?
יצחק לוי: לא מצטברות?
יצחק לוי: אני לא יודע במה מדובר.
רחל גוטליב: אנחנו נציע משהו יותר ברור.
יצחק לוי: כרגע אנחנו לא מאשרים את הסעיף ומשאירים את הנוסח הישן.
יצחק לוי: הממשלה יכולה להשאיר זאת כך או לבוא עם סעיף אחר.
אפרת רוזן: אנחנו נכנסים לפרק ז' לחוק הנוער, שעניינו טיפול עוקב.
אפרת רוזן: ישנם שני תיקונים טכניים: "37.
אפרת רוזן: בסעיף 38(א) לחוק העיקרי, במקום "סעיפים 25(א), 26, 30 או 33" יבוא "הוראות פרק ה'".
אפרת רוזן: זה תיקון טכני.
אפרת רוזן: "28.
אפרת רוזן: בסעיף 41 לחוק העיקרי, במקום "הטיפול מיותר" יבוא "אין צורך בטיפול או שהוא אינו ניתן לביצוע".
אפרת רוזן: סעיף 41 מדבר על ביטול של טיפול עוקב.
יצחק לוי: זה תיקון לשוני?
אפרת רוזן: לא, זה תיקון מהותי.
אפרת רוזן: הוא מאפשר לבטל או להפסיק טיפול עוקב אם בית משפט נוכח שהטיפול מיותר והוא יכול להורות אם אין צורך בטיפול או שהוא אינו ניתן לביצוע.
אפרת רוזן: מעניין לשמוע עד כמה יש היום טיפול עוקב כי הבנו שהפרק הזה בכלל לא מיושם היום.
מוריאל נחמן: זה פרק שאין לו כרגע שיניים בחוק.
אפרת רוזן: בכלל מורים על טיפול עוקב?
אפרת רוזן: אני אחראית על טיפול עוקב.
אפרת רוזן: יש לנו שני עובדי מעקב.
אפרת רוזן: אחד באזור הצפון ואחד באזור המרכז.
יצחק לוי: זה בערך כמו חוק השבת.
יצחק לוי: יש שני מפקחים על כל המדינה.
מוריאל נחמן: זה ממש אבסורד, זה לא ריאלי.
מוריאל נחמן: היתה יחידה בת 10 עובדים ובגלל אילוצי תפקיד נאלצנו לפטר את העובדים.
אפרת רוזן: בתי המשפט מורים היום על טיפול עוקב.
מוריאל נחמן: בית המשפט לא צריך להורות, יש חוק.
מוריאל נחמן: אני עושה מה שאני יכולה במסגרת התקציב.
מוריאל נחמן: מה שאני לא יכולה אני לא עושה.
אפרת רוזן: אחת הסיבות שלא החלנו את חוק הגנה על הציבור על עברייני מין גם על אוכלוסיית הקטינים כי אמרו לנו שיש את הטיפול העוקב.
אפרת רוזן: נעשה תיקון בחוק הנוער בטיפול עוקב ונאפשר את יחידת הפיקוח במסגרת הזאת.
יצחק לוי: תמשיכי הלאה.
אפרת רוזן: הוספת סעיף 41.
אפרת רוזן: אנחנו בפרק ח' לחוק הנוער, פרק השונות: מקריאה: "39.
אפרת רוזן: לפני סעיף 42, תחת הכותרת "פרק ח': שונות" יבוא: מניעת בריחה והתפרעות 41א.
אפרת רוזן: (א) עובד במעון או במעון נעול רשאי להשתמש בכוח סביר לשם מניעת בריחתו של קטין המוחזק במעון או במעון הנעול או לשם הפסקת התפרעותו.
אפרת רוזן: (ב) עובד במעון או במעון נעול רשאי להחזיק קטין הנתון להשגחתו בחדר נעול במעון או במעון הנעול, לשם מניעת בריחתו של הקטין או לשם הפסקת התפרעותו, לפרקי זמן קצובים עד לפרק זמן כולל של שש שעות, בכפוף להוראות שנקבעו לפי סעיף קטן (ה).