GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנחם פז: אנחנו עושים פיקוח בכל השטח בכל השטחים.
מנחם פז: היות ולא יודעים את הגבולות אנחנו עושים את הפיקוח.
איתמר גלבפיש: כלומר פקחים שלכם עושים את הפיקוח בתוך שמורות הטבע.
שאול הלוי: בתוך שמורות הטבע לא נכנסים.
איתמר גלבפיש: אמרתם לי עכשיו דבר והיפוכו.
שאול הלוי: אתה נכנס לשמורות הטבע?
מנחם פז: אם זה לאורך גדות הירדן, בהחלט.
מנחם פז: כל הדיון פה הוא על הנושא הזה.
אברהם מיכאלי: לכן שאלתי מי מפקח.
מנחם בן-ששון: איך נגביל אתכם?
מנחם בן-ששון: יש לכם סמכות לעשות פיקוח עבור הרשות?
איתמר גלבפיש: כן, החוק שלהם חלק, מבחינת הטריטוריה, גם על שמורות הטבע.
מנחם בן-ששון: אם כך אין טעם להגביל.
מנחם בן-ששון: בואו נבטל את חוק שמורות הטבע.
איתמר גלבפיש: אתם לא מוסמכים גם מכוח הצו של רשות שמורות הטבע?
שאול הלוי: לא.
יפעת רווה: אם אני מבינה נכון אז ברשויות המגודרות אתם לא נכנסים וברשויות הלא מגודרות אתם כן נכנסים.
שאול הלוי: נכון.
איתמר גלבפיש: אני מושך את הצעתי.
מנחם בן-ששון: אנחנו נצביע על ההצעה כפי שהם ניסחו אותה.
מנחם בן-ששון: צאתכם לשלום.
מנחם בן-ששון: 3.
מנחם בן-ששון: צו העיריות (עבירות קנס) (תיקון), התשס"ח-2007 – עירית קרית מוצקין
איתמר גלבפיש: יש לנו מספר חוקים מבוקשים.
איתמר גלבפיש: סעיף 2 לחוק אומר כך: "לא יעקור אדם צמח בשטח ציבורי, לא ישחיתו, לא יגדעו, לא ישרשו, לא ישמידו ולא יסיר ממנו את קליפתו, לא יקטוף ממנו פירות.
איתמר גלבפיש: .." וכן הלאה.
איתמר גלבפיש: בנוסח הקיים של החוק היום יש סעיף דומה שאומר "לא יעקור אדם צמח..." וכדומה, והוא מוגבל ואומר שרק כאשר העבירה נעשית בגן ציבורי או כאשר הפגיעה היא בצמח או בעץ מוגן.
איתמר גלבפיש: אם מסתכלים על הגדרה של שטח ציבורי, הנמצאת בתחתית הדף, אנחנו רואים שהיא רחבה קמעה.
איתמר גלבפיש: היא כוללת גם מגרשים ברשות הרבים.
איתמר גלבפיש: השאלה היא, האם אין מקום לסייג לפחות חלק מהשטח הציבורי הזה כך שהעבירה לא תהיה כל כך רחבה.
איתמר גלבפיש: אחד הרעיונות שעלו לי בראש היה למעט את זה רק לגן ציבורי או אולי להוציא רק את המגרש.
איתמר גלבפיש: אני מבקש לשמוע את עמדתכם.
איתמר גלבפיש: גילי סגל בעיקרון, לעניות דעתנו, הגדרה של מגרש היא כן חיונית משום שיש הרבה שטחים באזור קרית מוצקין שלא נופלים לאף אחת מההגדרות המפורטות בשטח הציבורי.
איתמר גלבפיש: לדוגמה, משטחי חניה גדולים שכן נמצאים בהם עצים והם לא מתאימים לגן ציבורי, לחורשה או פס ירק.
איתמר גלבפיש: דוגמה נוספת, מדרכות שיש בהן עץ אחד ואז הן לא יתאימו לאף אחת מההגדרות המופיעות בסעיף.
איתמר גלבפיש: מגרש הנמצא ברשות הרבים ולא ברשות העירייה.
גילי סגל: לדוגמה אתן את החניון שנמצא בסמוך לחי פארק במוצקין.
גילי סגל: אמנם הוא ברשות הפארק אבל העירייה מפקחת עליו היות וזה שייך לרשת המתנ"סים.
גילי סגל: באזור החניה הזאת ישנם הרבה עצים וזאת לא חורשה.
איתמר גלבפיש: לפי התיאור שלך הוא לא ייכנס לעבירה בכלל כי הוא לא ברשות הרבים ולא ברשות העירייה.
איתמר גלבפיש: זה לא יחול על מגרשים בבעלות פרטית.
מנחם בן-ששון: אתה חושב שזה לא יהיה מספיק ברור אם נשאיר את ההגדרות כפי שהן כתובות למטה בהערה.
איתמר גלבפיש: אני חושב שלא נצא מכאן עם בשורה גדולה מידי.
מנחם בן-ששון: אז בינתיים נשאיר זאת כך.
איתמר גלבפיש: לגבי סעיף (3).
איתמר גלבפיש: בצו קודם שהממשלה הביאה הוגבל הסעיף הזה רק להשחתה או להשמדה ולא על טיפוס על עצים או גדרות.
איתמר גלבפיש: לכן הוספתי את הסייג הזה.
גילי סגל: יש לנו בעיה עם זה מכיוון שהרציונאל מאחורי איסור הטיפוס הוא שאנשים לא ישבו על העצים, אפילו אם זה לא לצורך השחתה.
יפעת רווה: למה מפריע לכם שאנשים ישבו על העצים?
גילי סגל: זה מסכן את רשות הרבים ואת עוברי האורח והאזרחים שעוברים באזורים הפתוחים.
גילי סגל: זה גם חושף את הרשות לתביעות נזיקין.
גילי סגל: היה ואדם מטפס ולא משחית עץ אבל נופל או נשמט ענף זה חושף את הרשות לתביעות.
איתמר גלבפיש: דומני שזאת לא המטרה של החוק.
גילי סגל: בראייה רחבה זה כן.
יפעת רווה: סייגנו את זה, אנחנו משאירים לשיקול דעת הוועדה.
מנחם בן-ששון: אמליץ לוועדה לקבל את ההסתייגות אם באמת יש סכנה בטיפוס על העץ, אני מצפה שהרשות המקומית גם תשלט וגם תחסום ולא תיתן אפשרות לטפס.
מנחם בן-ששון: אם אין בעיה של סכנה, אז חלק מההוויה שלו.
מנחם בן-ששון: אמנם הוא נמצא שם לנוי, אבל אולי ילדים מטפסים על עצים.
מנחם בן-ששון: אם אין בעיה בכך, למה לא להתיר, אלא אם כן יש סכנה להשחתת העץ עצמו?
איתמר גלבפיש: סעיף 11 אומר כך: "לא יארגן ולא ישחק אדם בגן שברשות העירייה משחק אסור.
איתמר גלבפיש: ..".
איתמר גלבפיש: אנחנו פה בחוק העונשין.
איתמר גלבפיש: ככל שאתם מתכוונים למשחקים אסורים ולא לכל משחק קלפים שהוא גם לא אסור, אני לא רואה היגיון בהשארת הסעיף הזה כאן.
גילי סגל: או.
גילי סגל: קיי.
איתמר גלבפיש: מוסכם.
איתמר גלבפיש: 12(א) קיום אספות.
איתמר גלבפיש: אני הייתי משלם את ה-600 שקלים כדי לקיים אספה.
מנחם בן-ששון: זאת גם בעיה חוקתית.
מנחם בן-ששון: אתה תוקף סעיף חוקתי של זכות אסיפה באמצעות תקנה?
מנחם בן-ששון: אני לא הייתי רץ לכך.
איתמר גלבפיש: סעיף 7(א) לחוק פיקוח על כלבים ובעלי חיים אחרים עניינו החזרת כלב למאורה מאחר ולא ניתן לו רישיון.
איתמר גלבפיש: כמו החלטות אחרות של הוועדה, אנחנו משאירים את זה לעבירות המנהליות ולא לכאן.
איתמר גלבפיש: הבנתי שגם לזה אין התנגדות.
גילי סגל: אין התנגדות.
מנחם בן-ששון: אז אתם יוצאים עם מה שרציתם בשטח ציבורי ואתם לא יוצאים עם מה שרציתם לעניין טיפוס.
מנחם בן-ששון: כאן משרד הפנים לא איתכם.
מנחם בן-ששון: חבר הכנסת מיכאלי אתה מקבל את הדברים ואפשר להצביע?
אברהם מיכאלי: האם באף רשות מקומית אין איסור טיפוס?
יפעת רווה: האיסורים קיימים וגם כאן האיסור קיים ואפשר להעמיד לדין בבית משפט.
יפעת רווה: נקבעו כל מיני איסורים וכאשר אנחנו קובעים עבירת קנס - - -
אברהם מיכאלי: ההיגיון בטיעון של לא יטפס זה למנוע מילדים - - -
יפעת רווה: אנחנו מדברים פה על עבירה פלילית.
יפעת רווה: ילד מתחת לגיל 12, ממילא לא אחראי בפלילים.
יפעת רווה: לא נראה שהדרך הנכונה למנוע מילדים היא על ידי העמדתם לדין.
אברהם מיכאלי: הם יכולים להיתבע על אי מניעת טיפוס.
יפעת רווה: גם אם תהיה עבירה פלילית אז הילדים ימשיכו לטפס והעבירה הפלילית לא תועיל.
מנחם בן-ששון: – התקבל פה אחד.
מנחם בן-ששון: צו המועצות המקומיות (עבירות קנס)(תיקון מס') , התשס"ו-2006 – כפר יאסיף
איתמר גלבפיש: אני מתייחס רק לסעיפים שלגביהם יש לי הערות.
איתמר גלבפיש: סעיף 5 לחוק תברואה וסילוק מפגעים עניינו האיסור הכללי על מפגעים וחובת סילוק מפגעים.
איתמר גלבפיש: בהתאם להחלטות ועדה קודמות, שבהן סייגנו שני מפגעים מרכזיים, האחד זה מספר שירותים.
איתמר גלבפיש: המפגע לפי 2(1) הוא העדר בתי כסא במספר מספיק ומטיפוס מאושר.
איתמר גלבפיש: בדיון שהתקיים לאחרונה בעניין של רעננה סייגנו את זה כך שיחול רק ביחסים שהם לא למטרת מגורים.
איתמר גלבפיש: מפגע לפי סעיף 2(20) הוא מפגע שאומר כך: "ניקוי, ניעור או חביטה של מרבד, שטיח או כלי מיטה ברשות הרבים בחצר.
איתמר גלבפיש: באופן המזיק לבריאות לדעת התברואן".
איתמר גלבפיש: אלה שני סוגי המפגעים שחשבתי שראוי לשקול בחיוב את הסרתם מעבירות הקנס.
מנחם בן-ששון: אתם לא הרשות הראשונה שמגיעה הנה.
מנחם בן-ששון: אני מניח שהורדתם את זה מהאתר של משרד הפנים.
איתמר גלבפיש: לא, חוק העזר קיים.
איתמר גלבפיש: אותה הוראה חלה גם לגבי סעיף 6(ג).
איתמר גלבפיש: סעיף 17 הוא הסעיף שבגללו התעכבנו חודשים רבים כי חיכינו שיפורסם.
איתמר גלבפיש: אני מבין שאתם רוצים את כל העבירות חוץ מסעיף 7.
מנחם בן-ששון: האכלת בעלי חיים בכביש.
איתמר גלבפיש: האכלת בעלי חיים לא נכלל בנוסח המקורי ולכן אני מבין שאתם לא מבקשים.
איתמר גלבפיש: סעיף 3 לחוק שווקים ומכירה פומבית אומר: "לא ימכור אדם ולא יציג למכירה בכל רחוב שבתחום שיפוט המועצה.
איתמר גלבפיש: אלא בשוק המיועד לכך על ידי המועצה בלבד".
איתמר גלבפיש: שאלתי אם יש שוק?
מיכאל יאור: כן, יש לנו שוק שקיים משנת 1941 והוא נמצא במרכז הכפר.
איתמר גלבפיש: הסייג שנוסף לגבי 2(א) מודעות הוא סייג בשטנץ קבוע מחוקים קבועים, דהיינו, מודעות אבל, מודעות בתוך בתי עסק, פרסום בדרך של הפצה, שלטים בהתאם לחוק הבחירות דרכי תעמולה.
איתמר גלבפיש: האם למישהו יש הערות?
מנחם בן-ששון: חזרנו על זה במקומות אחרים.
אילתמר גלבפיש: גם סעיף 5 עניינו פגיעה במודעות.
אילתמר גלבפיש: גם סעיף זה אנחנו נוטים לסייג רק על מודעות שהוצגו בהתאם לחוק.
אילתמר גלבפיש: אני מניח שאין הערות לכך.
אילתמר גלבפיש: הסעיף האחרון עוסק בהעמדת רכב ובחנייתו.
אילתמר גלבפיש: באמת השאלה היא למה בכלל הכפילות?
אילתמר גלבפיש: אני רואה שבירושלים קנסות חניה עומדים על 100 שקלים .
אילתמר גלבפיש: האמת היא שאין עבירות ספציפיות כאלה.
יפעת רווה: זה תלוי בסוג העבירה.
יפעת רווה: אין משהו לגמרי חופף כי אחרת היינו מורידים את זה לגמרי.
יפעת רווה: אם הן היו מופיעות היינו פשוט מורידים אותם והם היו הופכים להיות לפי צו התעבורה.
ה: אלה עבירות המיוחדות להם.
יפעת רווה: שם המדרג שונה.
יפעת רווה: שם יש 100, 250 או 500.
יפעת רווה: יש גם 1,000 אבל נדמה לי שחניה זה עד 500 שקל.
איתמר גלבפיש: הבהרה לגבי דרגת הקנס ולא לגבי עצם הכפילות.
יפעת רווה: כיוון שאין פה מדע מדויק אז 95 שקלים זה בתחום הסבירות ו-150 זה בתחום הסבירות.
מנחם בן-ששון: גם אני לא רואה בזה בעיה.
מנחם בן-ששון: אתם חושבים שזה יפתור את בעיית החניה הלא תקינה?
איתמר גלבפיש: האם בד' כתוב 150?
מנחם בן-ששון: האם אתם מקבלים את ההסתייגויות הקטנות של היועץ המשפטי.
מנחם בן-ששון: אז אני יכול להצביע על זה.
מנחם בן-ששון: הצבענו אושר.
מנחם בן-ששון: בלי סעיף קטן 7.
מנחם בן-ששון: צו המועצות המקומיות (עבירות קנס) (תיקון מס' ), התשס"ח-2008 – רמת נגב
מנחם בן-ששון: אנחנו עוברים לרמות הנגב.
שאול לוי: אני מנכ"ל המועצה האזורית רמת הנגב.
שאול לוי: אחרי שהייתי בקומת הוועדות הישנה ובאים הנה, אני מוכרח להגיד שהמקום מכבד את יושביו ואני מקווה שיושביו יכבדו את המקום.
מנחם בן-ששון: ועדת חוקה תמיד.
מנחם בן-ששון: אנשים ניזונים מוועדת חוקה, מהכבוד שהיא משרה על הבית.
שאול לוי: אני מדבר על המבנה היפה והנעים.
מנחם בן-ששון: נדמה לי שהמפולשות של הבניין אל שני הנופים, גם אל נוף קרית הלאום וגם אל נוף דרום ירושלים והר חברון, בבת אחת פותחים את הכנסת ומבינים למה היא גבעת רם.
מנחם בן-ששון: היא באמת גבוהה מאוד.
איתמר גלבפיש: נדמה לי שר"ם זה ריכוז מפקדות.
איתמר גלבפיש: אני אתייחס לסעיפים שאליהם יש לי הערות.
מנחם בן-ששון: האם באמת אסור למכור מזון בצהריים?
איתמר גלבפיש: לקחתי את החוק ברצינות.
ערן בר רבי: צילמנו העתק תמונת מצב מצו ברירת הקנס הקודם.
ערן בר רבי: כל זה היה.
ערן בר רבי: אנחנו בהחלט מקבלים את ההערה שהגיע הזמן לרענן ולסייג את המכירה בצהריים.
ערן בר רבי: נכתוב: "למעט בשעות הצהריים".
איתמר גלבפיש: הקטעים המודגשים הם אלה שרלוונטיים לעניין הצהריים ואליהם נתייחס בסייג שנוסיף.
איתמר גלבפיש: אנחנו בסעיף 2(א).
שאול לוי: אנחנו מקבלים את ההסתייגות.
איתמר גלבפיש: סעיף 6.
מנחם בן-ששון: עשינו את זה עם רשויות קודמות.
איתמר גלבפיש: סעיף 15(ב) הוא יותר שאלה.
איתמר גלבפיש: "לא יעשה אדם את צרכיו ברחוב, באולם ציבורי.
איתמר גלבפיש: ... ולא ירשה אדם לבעל חיים שבחזקתו לעשות את צרכיו בתחום רחוב...".
שאול לוי: כרגע אין ברשות שטח ספציפי מוגדר ולכן זה לא עלה, אבל אנחנו מקבלים את ההסתייגות.
איתמר גלבפיש: נוסיף את הסייג במידה והוא יחול.
איתמר גלבפיש: לגבי סעיף 16(א) אני מושך את הסתייגותי.
איתמר גלבפיש: קראתי הום מחדש את הסעיף ושמתי שהוא מדבר רק על קירות ועצים ולא על לוחות מודעות ודברים אחרים.
איתמר גלבפיש: אפשר לסייג אותו "אם הדבר הותר על פי דין", אבל אני לא רואה צורך בזה כי זה קירות ומודעות ואני לא רואה מקום שבו אפשר לתלות.
מנחם בן-ששון: אתה לא צריך והיא לא צריכה את מה שהיא צריכה.
איתמר גלבפיש: 16(ד) הוא עניין משפטי.
איתמר גלבפיש: מוצע למחוק.
איתמר גלבפיש: זאת חזקה לעניין סעיף 15(א).
ערן בר רבי: לגבי 16(ד) יש לנו בעיה כי אנחנו חושבים שסעיף 15(א) לא פותר את הבעיה כאשר, למשל, עושים גרפיטי.
איתמר גלבפיש: 16(ד) כבודו במקומו מונח.
איתמר גלבפיש: סעיף האישום שייכתב לא יהיה 16(ד) אלא 15(א) ולכן לא צריך את 16(ד) כעבירת קנס.
איתמר גלבפיש: העבירה עצמה מצויה בסעיף 15(א).
ערן בר רבי: מה קורה כאשר אדם עושה גרפיטי על קירות.
איתמר גלבפיש: תגיש נגדו על סמך 15(א).
ערן בר רבי: אבל לכאורה הוא יגיד שזאת אמנות ולא לכלוך.
איתמר גלבפיש: אני לא מחוק לך את סעיף 16(ד) מחוק העזר.
איתמר גלבפיש: 16(ד) הוא לא עבירה בפני עצמה.
איתמר גלבפיש: הוא רק חזקה משפטית לעניין 15(א).
איתמר גלבפיש: אתם מסכימים לפרשנות שלי?
איתמר גלבפיש: אני מציע למחוק את 16 ד' מצו עבירת הקנס כי הוא לא עבירה.
שאול בר רבי: במידה ומישהו עושה גרפיטי אני אגדיר את זה כלכלוך?
איתמר גלבפיש: 16(ד) אומר שרואים אותו כמלכלך את רשות הרבים.
איתמר גלבפיש: היינו, 15(א): "לא ילכלך אדם את רשות הרבים".
מנחם בן-ששון: לכן גם קבעת לו את הקנס של 430.
יפעת רווה: אני מקבלת את זה.
יפעת רווה: אני מקווה שבית המשפט יקבל את זה.
ערן בר רבי: לפעמים עומדים בפני שופטים וכשזה לא מוגדר עד הסוף יכולה להיות בעיה.
איתמר גלבפיש: אם יש חשש שבית משפט לא יקבל את זה - - -
יפעת רווה: תצטרכו לטעון את זה בבית המשפט.
ערן בר רבי: אני מביע חשש מהניסיון היום יומי.
מנחם בן-ששון: אם זה כך, תשאירו את זה כמו שהם ביקשו.
איתמר גלבפיש: זה יותר עניין של אסתטיקה אבל אם אתם חוששים - - -
יפעת רווה: היה מקום שביזמתנו הורדנו את זה ואחר כך היתה החלטה אחרת של בית משפט.
מנחם בן-ששון: אז תשאירו את זה כפי שזה.
איתמר גלבפיש: סעיף 24.
שאול לוי: לגבי סעיף 24 יש לנו מספר עם העשבים.
שאול לוי: לפעמים ישנה סכנת שריפה.
שאול לוי: ברגע שהעשבים מתייבשים הם עלולים לגרום לשריפה וזה לאו דווקא מפגע תברואתי.
שאול לוי: בתוך העשבים האלה יכולים להיות נחשים, שזה לא עניין תברואתי.
שאול לוי: אנחנו חושבים שצריך להבהיר שבעל קרקע צריך לבער את העשביה שלו.
מנחם בן-ששון: יש לזה היבט נוסף שזה מדבק.
מנחם בן-ששון: זה מתחיל בשטח שלך ויכול לעבור לשטח של השכן.
שאול לוי: מועצה אזורית מתנהגת קצת אחרת ממועצה מקומית.
מנחם בן-ששון: נראה אותך מבער קשות.
מנחם בן-ששון: קשות זה מן עשב טפיל.
איתמר גלבפיש: סעיף 24 לא דורש לבער אותם אלא להדביר אותם.
מנחם בן-ששון: הם צודקים.
מנחם בן-ששון: זה יישאר כמו שהם ביקשו.
איתמר גלבפיש: סעיף 33.
שאול לוי: מקבלים.
איתמר גלבפיש: סעיף 45 כולל סעיף קטן ו'.
שאול לוי: גם מקבלים.
איתמר גלבפיש: סעיף 48.
שאול לוי: לגבי סעיף 48 יש לנו בעיה.
שאול לוי: הרבה פעמים בנחלות חקלאיות אנשים זורקים בחצר האחורית את כל הזבל שלהם.
שאול לוי: אמנם זה שטח פרטי אבל הם שמים שם גרוטאות כמו מקררים ישנים וכדומה.
מנחם בן-ששון: ההערה שלכם היא במקום אבל יש כאן בעיה כי מדובר בשטח פרטי.
איתמר גלבפיש: יש סעיפים אחרים למה שאתה מתאר.
איתמר גלבפיש: יש סעיפים לענייני מפגע.
שאול לוי: זה לא תמיד מפגע תברואתי.
איתמר גלבפיש: מפגע זה כל דבר שעלול לסכן את שלום הציבור.
שאול לוי: זאת גם בעיה אסתטית.
מנחם בן-ששון: יש פה בעיה כי זה רכוש שלו.
שאול לוי: בסוג הישובים האלה בדרך כלל אין גדר מסביב לבית.
שאול לוי: אם היתה גדר - - -
מנחם בן-ששון: הוא אמר שבבית הלל הנחלות היום מוגדרות.
שאול לוי: נכון אבל בישובים שלנו אין תיחום מדויק.
שאול לוי: אדם שם את זה במרחק של 30 ו-40 מ' ואומר שזה עדיין בתחום שלו.
מנחם בן-ששון: האם אין משהו בתקנון הישובים יש משהו שמתייחס לכך?
שאול לוי: ככל שהשנים חולפות הוועד המקומי נעשה חלש יותר והוא פונה למועצה לעזרה.
שאול לוי: הם לא מסוגלים להתמודד עם זה.
מנחם בן-ששון: אני לא מצליח למצוא פיתרון.
איתמר גלבפיש: אני חושב שאין בעיה.
איתמר גלבפיש: אם זה מהווה סכנה, זה נענה על ידי הגדרות הסוגיה מפגע וסמכויות.
איתמר גלבפיש: אם תקראו את נוסח הסעיף הוא מאוד רחב ומאוד מקיף.
איתמר גלבפיש: אסור לי להניח חפצים מיושנים בתוך השטח שלי.
איתמר גלבפיש: זה דבר שקצת קשה לסבול אותו.
איתמר גלבפיש: ככל שהוא אכן מהווה סכנה, אני חושב שהמפגעים מספקים והם די ויותר.
איתמר גלבפיש: אני לא חושב שתהיה לכם בעיה עם סמכות של פקח להיכנס ולהגיד שצריך לסלק את החפץ כי הוא מהווה מפגע תברואתי או מסכן את שלום הציבור וכדומה.
איתמר גלבפיש: זה גם מה שעשינו בפעמים הקודמות, לפחות 3 פעמים.
מנחם בן-ששון: לפחות בחוק יהיה כתוב "למעט".
שאול לוי: לא צריך לכתוב "למעט" אלא יורידו את שתי המילים האלה.
איתמר גלבפיש: הטכניקה היא אחרת מכיוון שאנחנו לא מתקנים לכם את חוק העזר אלא עושים לכם צו ואז בצו אנחנו כותבים למעט החלק ההוא בחוק העזר.
מנחם בן-ששון: זה עדיף לך כי לפחות יש אזכור של העוון.
איתמר גלבפיש: אפשר עדיין להגיש כתב אישום על העניין הזה.
איתמר גלבפיש: רק את עבירת הקנס אתה לא יכול - - - לגבי סעיף 49 זאת אותה הערה.
איתמר גלבפיש: סעיף 67א הוא גם בהתאם למסורת הוועדה בזמנים האחרונים.
מנחם בן-ששון: יש רק בעיה בתפר.
ערן בר רבי: זאת בעיה להגדיר.
ערן בר רבי: אם יש חפץ שהוא לא כבד במיוחד ולכאורה הוא לא אמור לגרום נזק.
ערן בר רבי: אם עובר שם ילד וזה יפול על ראשו זה כן עלול לגרום נזק.
ערן בר רבי: אנחנו די חוששים מהסייג הזה.
ערן בר רבי: אנחנו כן מעדיפים להשאיר את זה פתוח ורחב כי קשה להגיד מה מטיבעו עלול לגרום נזק או לא.
יפעת רווה: הסיבה שכתבנו את זה זה שיש גם כביסה שיכולה ליפול.
יפעת רווה: בסעיף קטן 2 נאמר: "לא יניח אדם ולא יתלה דבר העלול ליפול לרחוב".
יפעת רווה: יכולה ליפול חתיכת נייר או כביסה.
יפעת רווה: לזאת היתה הכוונה בצווים הקודמים.
מנחם בן-ששון: לכן זה יהיה "למעט".
איתמר גלבפיש: סעיף 68(א).
ערן בר רבי: מקובל עלינו.
איתמר גלבפיש: 82(א), בהתאם למה שעשינו לפני דקה בערך.
ערן בר רבי: מקובל.
איתמר גלבפיש: סעיף 94.
ערן בר רבי: גם מקובל.
איתמר גלבפיש: אין לי הערות נוספות.
מנחם בן-ששון: ברוכים הבאים, הסעיפים המוצעים בהצעת החוק הממשלתית בעניין הטלת מגבלות על חייבים בסוגייה של הוצאה לפועל.
מנחם בן-ששון: דיברנו על המגבלות, אמרנו שהמגבלות הן פיצוי תמורת דברים שקודם לא יכולנו להטיל, וזה המגבלות של המאסרים.
מנחם בן-ששון: אנחנו מעוניינים להיות אפקטיביים מצד אחד, חוקתיים מצד שני, ורלוונטיים מצד שלישי.
מנחם בן-ששון: אלה גם ההערות שקיבלתי מחברים שונים על הטיוטות וגם על התיקונים, אני מבין שבעקבות ההערות שקיבלתם בשבועיים האחרונים הנוסח שמונח לפניכם היום הוא נוסח משופר.
מנחם בן-ששון: נקרא אותו.
תמי סלע: יש פה נוסח על גבי הנוסח המוצע בהצעת החוק הממשלתית המקורית, ומופיעים בו כל מיני תיקונים.
דלית זמיר: ברוב הדברים הסכמנו, יש עוד כמה דברים שנשארו.
תמי סלע: יש עוד טענות שעלו ממסכים שקיבלנו, וודאי יעלו מהגורמים השונים.
תמי סלע: אנחנו מדברים פה על כל מיני מגבלות, תיכף נקרא את הרשימה.
תמי סלע: כאן יש סמכות של רשם ההוצאה לפועל בשיקול דעת.
תמי סלע: "רשם ההוצאה לפועל רשאי להטיל על חייב" – פה יש איזה שינוי בניסוח שבא להבהיר שזה לא הטלה של כל המגבלות, כולן או חלקן, כמקשה אחת, אלא שזו מגבלה-מגבלה.
מנחם בן-ששון: לפי שיקול דעתו, אבל הוא יכול "אחת או יותר", כמו שכתוב כאן.
תמי סלע: "רשם הוצאה לפועל רשאי להטיל על חייב הגבלה, אחת או יותר, מיוזמתו או על פי בקשת זוכה, לתקופה ובתנאים שיקבע".
תמי סלע: בתקופה ובתנאים שיקבע.
תמי סלע: " יש פה סיפה שבאה לבטא אמת מידה שהיא בדומה למה שהחלטנו בסעיף המאסרים.
תמי סלע: "אם שוכנע כי הדבר מוצדק ונכון בנסיבות העניין בהתחשב בהליכים אחרים שננקטו לשם גביית החוב", זאת אומרת, בכל זאת לבחון מה נעשה עד עכשיו בתיק.
תמי סלע: מובן שאחר כך יש גם מגבלות של תקופה, של סכומים ותנאים נוספים שצריכים להתקיים, שזה לא הדבר הראשון שעושים ולא בלי להתחשב.
תמי סלע: בסוגריים המרובעים הכנסתי דבר שלא הוסכם ביני לבין משרד המשפטים והנהלת בתי המשפט, וזה איזה דגש על נקיטת הליכים לשם קבלת מידע על החייב, ככל שזה נדרש באותו תיק, מכיוון שבעיני זה שלב קודם לנקיטת מגבלות מהסוג הזה.
תמי סלע: ההנחה היא שאנחנו מדברים על אדם שיש לנו תמונת מידע לגביו, שעשינו את המאמץ כדי לברר את היכולת שלו.
תמי סלע: במסגרת המאמץ לברר את היכולת שלו, שחלקו תלוי בשיתוף הפעולה איתו, אבל חלקו אפשרי, לפי הסמכויות שעל פי המוצע יהיו לרשמים, גם בלי הסכמתו, לנסות לגבש תמונה לגבי היכולת שלו, זה נראה כמשהו שהוא כן צריך לעשות.
מנחם בן-ששון: כל מה שנמצא אחרי ה"אם" הוא התוספת, והיא באה להעיר שהנקיטה באמצעים הללו היא לא ברירת מחדל אוטומטית, אלא שהיא דורשת איזה בירור קודם.
דלית זמיר: התוספת הזאת מחליפה דבר אחר שהיה בהצעה, שנאמר שלפחות הליך אחד ננקט לפני הליכים אלה.
דלית זמיר: אנחנו מסכימים שהתוספת הזאת היא תוספת יותר מאוזנת, זה אומר שלא בהליך אחד הטלתי עיקול בבנק שאני יודעת שאין לו חשבון, ובחנתי את התמונה הכוללת של כל ההליכים שנעשו לפני כן.
דלית זמיר: אנחנו באמת חלוקים רק לעניין הסוגריים, השאלה אם יש חובה לרשום במפורש שצריך גם לנקוט בהליכים של קבלת מידע.
דלית זמיר: ויש הליכים.
דלית זמיר: אם לזוכה יש מידע על החייב, והוא נקט בהרבה הליכים, הליכי עיקול, וידע איפה יש לו נכסים, ועשה את זה בלי קבלת המידע, זה גם לגיטימי מבחינתנו.
דלית זמיר: זאת אומרת, המידע הוא לא חובה, אבל מובן שכשרשם ההוצאה לפועל בודק אילו הליכים ננקטו, הוא חייב לבחון את זה בראייה כוללת.
דלית זמיר: זאת אומרת, אם לא היה מידע, וכתוצאה מזה לא ננקטו הליכים, או לא ננקטו הליכים אפקטיביים, חייבים גם את המידע, כמו שאנחנו לא רושמים למשל שצריך להביא את החייב לבירור או להבאה לפני כן.
תמי סלע: לכן כתוב "ככל הנדרש".
מנחם בן-ששון: התשובה לשאלה הזאת היא הסיפה של שתי המלים האחרונות.
מנחם בן-ששון: שתי המלים האחרונות אומרות שאם שיקול דעתו שהזוכה הביא לו תיק חרוץ ויפה, מסודר, עם כל מיני פרטים אחרים, הוא אומר שמבחינתו מוצה המהלך, והוא לא צריך לחפש שום פרט לקבלת מידע על החייב, הוא יכול להתחיל בנקיטת אמצעים, 1, 4 ו-6, והוא יוצא לדרכו.
דלית זמיר: אין לנו התנגדות מהותית, זה גם לא כתוב במאסרים, מהיכן שלקחנו את זה.
דלית זמיר: אין לנו התנגדות מהותית.
מנחם בן-ששון: אנחנו הרי לא גוזרים גזירה שווה, משום שבזמנו, כשסעיף המאסרים יצא כאפיק של ברירת מחדל, הוא הגיע לא ביום אחד, אלא כתוצאה מאיזה תהליך שהתגבש לאט-לאט, ואז המאסרים הפכו להיות לדרך המרכזית לטיפול.
מנחם בן-ששון: אם היה כתוב שם או לא, לא זאת השאלה.
דלית זמיר: זה היום בנוסח החדש שלנו עכשיו.
מנחם בן-ששון: אני אסביר לך למה נוח לנו שהדברים כתובים.
מנחם בן-ששון: חידדנו והוספנו את כל סיפור המידע במהלך הזה, ואני לא מעוניין שהדברים ייעלמו בדיוק בתקופת המעבר, אני לא מדבר על השנה, אלא לשלוש השנים שהוראת השעה שלנו נחקקת, שבסוגיות מסוימות לא ישימו לב לעניין הפרטים של המידע.
מנחם בן-ששון: הזוכה קיבל כלי לידיו, חשוב שיידעו להשתמש בו.
מנחם בן-ששון: אם אין התנגדות מהותית, זה יישאר.
ליאור שפירא: ראשית, אדוני, המלים "אם שוכנע כי הדבר מוצדק ונכון בנסיבות העניין", הן מיותרות.
ליאור שפירא: מדובר בשופט, זה ראש ההוצאה לפועל, ברור שהוא שוכנע, אם לא, הוא לא היה עושה את זה, לא צריך לכתוב את המלים האלה.
ליאור שפירא: אם כבר צריך "בתנאי שייקבע, ובהתחשב בהליכים".
ליאור שפירא: אם שוכנע, ברור שהוא שוכנע.
ליאור שפירא: הוא לא עושה דברים שהוא לא חושב שנכון לעשות.
ליאור שפירא: לעניין מה שבסוגריים, "לרבות הליכים לקבלת מידע על החייב, ככל הנדרש", אם אדוני זוכר יש לנו מגבלות של זמן על קבלת מידע.
ליאור שפירא: אם עכשיו אנחנו עוד מגבילים, בנוסף למגבלות של הזמן, אנחנו עוד יותר מרחיקים את הפעילות המבצעית שאנחנו עושים בתיק הזה.
תמי סלע: התקופות למגבלות גם כך נקבעו ככאלה שמביאות בחשבון שיש את הזמן עד שאפשר לנקוט במגבלות כדי להשתמש בסעיפי המידע, זה בדיוק בנוי כרונולוגית כך שקודם יש תקופה שמתאימה להפעיל את הסמכויות של קבלת המידע.
מנחם בן-ששון: עורך-הדין שפירא, לגבי העניין הראשון.
מנחם בן-ששון: התשובה שלי אליך היא כמו התשובה שלי לעורכת-הדין זמיר, רוצה לומר שאנחנו מכניסים חידוש בעבודה.
מנחם בן-ששון: חלק מהמהלכים שבזמנו היו מאוד טכניים ולא מושכלים ברמה של קריאת חומר, בדיקת חומר, ירידה לגופו של התיק, היום ישתנו, ולכן אין כאן שום שינוי מבחינת המהות.
מנחם בן-ששון: זה כמו שהיא אמרה, שהיא היתה מעדיפה ניסוח אחר, אבל מבחינת המהות ברור שאתה רוצה להסב את תשומת לבו של הרשם היום, שהוא עובד אחרת, החל מהרפורמה הנוכחית, ולכן הוא יכול להגיד שהוא לא משוכנע, והוא יכול להגיד שהוא כן משוכנע.
מנחם בן-ששון: הרי ההתוויה לא אומרת שאתה חייב לעשות א', ב', ג' ו-ד', אלא כל הסיפה פונה להגיונו של הרשם, ומסבה את תשומת לבו לכלים חדשים שהוא קיבל.
תמי סלע: בהרבה מאוד סעיפים שיש בהם שיקול דעת לשופטים ולרשמים במגוון חוקים, יש התוויה של שיקול הדעת, ודורשים שהשופט ישתכנע בכל מיני תנאים, למרות שזה שיקול דעת של שופט, זה הרי לא משהו חריג.
ליאור שפירא: עוד מעט ניגע בחלק השני, אבל המגבלות האלה היו אמורות להיות הפיצוי כביכול, קודם כול לביטול של פקודות המאסר או ההליכים האלטרנטיביים.
ליאור שפירא: הרעיון של מגבלות פעלו מהר וביעילות.
ליאור שפירא: אם עכשיו נצטרך לפנות בבקשה מיוחדת לראש ההוצאה לפועל שידון במאות אלפי התיקים, כי זה מה שעולה אולי מדברי הסעיף, גם נפוצץ את לשכות ההוצאה לפועל וגם הגבייה עוד פעם לא תהיה יעילה, וזה לא מה שאנחנו רוצים לעשות.
ליאור שפירא: גם היום ראש ההוצאה לפועל מכריז על חייב מוגבל באמצעים, כי לחייב מוגבל באמצעים אין כרטיסי אשראי וכן הלאה, אין כאן דברים מהותיים חוץ מרישיון הנהיגה שהשתנו, הכול נשאר אותו דבר, ולכן אני לא מבין למה השוני פתאום.
מנחם בן-ששון: מר דוביקצי, הנייר ששלחת לי על החלופות היה מרתק.
אבי דוביצקי: תודה, רק חבל שהן לא יושמו.
מנחם בן-ששון: הן לא ייושמו עכשיו, אמרנו אז.
אבי דוביצקי: רציתי להסב את תשומת לבך לכך שהרשמים, כמו שתמי סלע פעם העירה, מוציאים כמויות של פקודות מאסר.
אבי דוביצקי: הרשמים למעשה לא מסתכלים על הבקשות לפקודות מאסר, לפחות ממה שאני יודע בלשכת תל-אביב, יש להם מתמחים שעושים את זה.
אבי דוביצקי: פה יתחילו להציף אותם גם בבקשות האלה של הגבלות, והשאלה, אם הרשם יוכל לשבת במאות אלפי תיקים ולעבור עליהם אחד-אחד ולהפעיל אותו שיקול דעת, שהרי ממילא לטענת
אבי דוביצקי: כם לא היה להם כדי להוציא את פקודות המאסר, כי הוציאו את זה באופן אוטומטי.
אבי דוביצקי: אף פעם לא ראיתי ראש הוצאה לפועל דוחה פקודת מאסר.
מנחם בן-ששון: השאלה הפרקטית היא שאלה.
מנחם בן-ששון: אתה אומר שמבחינה מהותית יישארו הדברים, אבל פרקטית צריך לרשום איזה נוסח שיבהיר גם את הלחץ בעבודה.
דבי שדה: אנחנו מתנגדים לחוק הזה.
דבי שדה: אני לא חושבת שזה ראוי, כפי שזה כתוב.
דבי שדה: הסמכויות כאן הן סמכויות מרחיקות לכת, דרקוניות.
דבי שדה: אנחנו מבינים את האיזון, לא ניכנס עכשיו לכל אחת מהמגבלות.
דבי שדה: אנחנו לא חושבים שראוי שהמגבלות האלה ייעשו כלאחר יד, גם אם מסירת המידע וההגבלות על חייב אמורים להיות מעין trade-in למאסרים, אנחנו חושבים שראוי- - -
מנחם בן-ששון: אנחנו לא חולקים על זה, רק חברים שמסביב לשולחן אומרים לך שזה נכון, אבל כתוצאה מזה לא ייעשה שום תיק הוצאה לפועל, ואז החייבים, שהתחילו ב-200 שקלים, יגיעו ל-20,000 שקלים, כי הזמן יעבור ולא יטפלו בהם.
דבי שדה: זה ודאי שאנחנו לא רוצים, ובגלל זה אנחנו גם תומכים בהליך של המסלול המהיר.
דבי שדה: אבל לא ייתכן שבגלל העומס הרב שרובץ על הרשמים, העבודה תיעשה כלאחר יד.
דוד רותם: הרשמים הם מעין שופטים.
מנחם בן-ששון: גברת שדה, את מכירה את העבודה הזאת מן השדה.
מנחם בן-ששון: אני עוד פעם שואל, לא כשאלה תיאורטית, איך את רואה את המהלך הזה מתרחש אם הרשמים, או האסיסטנטים שלהם או המערכת המקוונת לא יהיו יעילים מאוד בהטלת ההגבלות על החייבים?
דבי שדה: המערכת צריכה להיות יעילה בתביעה שלה – אנחנו מסכימים; להתמודד עם טענה שהרשמים צריכים להתמודד עם המון תיקים, והם לא יכולים לעבור ולהפעיל שיקול דעת – זה לא דבר שאני צריכה לענות עליו.
דבי שדה: שיקול הדעת צריך להיות מופעל, כפי שאמרתם מלכתחילה מדובר במינוי שמפעיל שיקול דעת שיפוטי.
מנחם בן-ששון: גברת שדה, אין מחלוקת ביניכם.
מנחם בן-ששון: גם הם יגידו שראוי היה להשקיע שעות במשפט ארוך שיימשך שנתיים כל תיק.
דבי שדה: אם זה לא מוצדק – לא להפעיל.
דבי שדה: אם זה מוצדק ויעיל – זה מופעל.
מנחם בן-ששון: אנחנו מדברים כאן עם אנשים שמכירים את השטח.