GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יחזקאל סיבק: השאלה היא שאלת המידע.
יחזקאל סיבק: דבר ראשון צריך להגדיר את הדיון.
יחזקאל סיבק: 70(1) זה סוג של צו הבאה.
יחזקאל סיבק: אני חושב שהוא קשור לציות האזרחי, הוא בכלל לא קשור לענישה.
יחזקאל סיבק: 70(3) כנ"ל.
יחזקאל סיבק: בין 70(1) ל70(3) יש חפיפה בגלל נושא הבירורים.
יחזקאל סיבק: השאלה היחידה שנשארת לדון זה 70(2).
יחזקאל סיבק: 70(2) מחזיר אותך לשאלת המידע.
יחזקאל סיבק: יש את החייב שלא יודע לארגן את החומר שלו.
יחזקאל סיבק: בסופו של דבר תמצא אותו עם מצב תשלומים של 2000 שקל בסוף דיון.
יחזקאל סיבק: זה שאלת הטיפול במידע.
יחזקאל סיבק: היא מתחברת למה שקורה עם דלדול המידע.
יחזקאל סיבק: באופן עקרוני החוק היה צריך להיות פשוט.
יחזקאל סיבק: אדם מקבל אזהרה, מגיע להוצאה לפועל, מגיש מענה לשאלון, חותם על כתב ויתור סודיות.
יחזקאל סיבק: אם אין לנו היום ויתור על סודיות אין לך פנייה למאגרים.
יחזקאל סיבק: החייב המשתמט הוא החייב שאין עליו מידע.
יחזקאל סיבק: נגד אותו חייב שהתייצב לא תוצא פקודת מאסר.
יחזקאל סיבק: הוא הגיע, הוא קיבל צו תשלומים והוא ייחקר.
יחזקאל סיבק: מקסימים יבקשו ממנו מסמכים נוספים, השלמות נוספות.
יחזקאל סיבק: אני אראה לכם למה פקודת המאסר משרתת היום את כולם.
יחזקאל סיבק: אני אתחיל בחייבים.
יחזקאל סיבק: פקודת המאסר היא לופ אין סופי איך לא להגיע לחקירה.
יחזקאל סיבק: פקודת המאסר מבוצעת במעמד צד אחד, בלשכה שהיא לא לשכת אם.
יחזקאל סיבק: בתור חייב אתה לא רוצה לראות את הפרצוף של הזוכה, אתה רוצה שראש ההוצאה לפועל ייפטר ממך כמה שיותר מהר ואתה רוצה שהנסיעה שלך ללשכה תהיה הכי קצרה שאפשר.
יחזקאל סיבק: עדיף לך שתוצא נגדך פקודת המאסר ותצטרך להגיע ללשכה ולצאת עם 200 שקל.
יחזקאל סיבק: אני יכול להראות לכם חקירות של רשמים ברמה של איך קוראים לך, כמה אתה מרוויח, כשבסוף הם קובעים תשלום של 250 שקל.
תמי סלע: זה לא מצב שאתה רוצה להשאיר.
תמי סלע: עדיף לך צו הבאה.
יחזקאל סיבק: ממש לא.
יחזקאל סיבק: מאיפה בא העניין הזה של צווי הבאה שהתאיידו להם מהמערכת?
יחזקאל סיבק: השוטרים של הסיור היו צריכים כל היום לשנע אנשים מטבריה לאשקלון, מאילת לתל-אביב.
יחזקאל סיבק: תדמיינו את משטרת ישראל מתחילה לשנע את החייב של אילת לקריית שמונה.
יחזקאל סיבק: לגבי עצם חקירת היכולת.
יחזקאל סיבק: החייב לא מתייצב.
יחזקאל סיבק: אין נוהל איך מתנהלת חקירת יכולת.
יחזקאל סיבק: כל רשם שואל איך ומה שהוא רוצה.
יחזקאל סיבק: אין פנייה מסודרת למאגרים.
יחזקאל סיבק: אני לא ראיתי חומר מסודר שהגיע ממאגרים.
יחזקאל סיבק: חלקו הוא חומר אלמנטרי, כמו איפה עובד החייב מביטוח לאומי, הצהרת הון אחרונה ממס הכנסה.
יחזקאל סיבק: רוב הזוכים לא רוצים לחיות בתחושה שהם כל היום רודפים.
יחזקאל סיבק: המערכת לא מספקת את זה.
יחזקאל סיבק: יש חייבים שזה מאוד נוח להם.
אבי דוביצקי: אני בעד לבטל את פקודות המאסר במידה ותהיה חלופה.
אבי דוביצקי: צווי עיכוב מהארץ לא יעזרו.
אבי דוביצקי: אתה יכול לקחת את אותם שוטרים כדי שימגרו את התופעה.
אבי דוביצקי: יש לנו 3 סוגים של חייבים.
אבי דוביצקי: יש את החייב שיש לו תיק הוצאה לפועל אחד, יש את החייבים שמסתבכים בהסתבכות גדולה ויש את הרמאים.
אבי דוביצקי: לחברת סנו יש בעיה עם הרמאים.
אבי דוביצקי: ל30% מהאנשים שבאים אלינו ומבקשים אשראי יש כבר תיקי הוצאה לפועל.
אבי דוביצקי: מה עובר לאדם בראש כשיש לו 200 אלף שקל והוא חותם על שטר חוב?
אבי דוביצקי: את המשטרה תפנה להתעסק עם הרמאים האלה.
תמי סלע: עבירות כאלו יש, רק אין מדיניות של אכיפה.
אבי דוביצקי: האנשים שיש להם תיק אחד או שני תיקים רצים לשלם.
אבי דוביצקי: הרבה מהם לא מגיעים לפקודות מאסר.
אבי דוביצקי: הבעיה היא של הרמאים.
אבי דוביצקי: אנשים מתגלגלים עשור בהוצאה לפועל.
אבי דוביצקי: הם כל שנה צוברים תיקים.
אבי דוביצקי: לאותו אדם יש חצי מיליון שקל, מיליון שקל חובות.
תמי סלע: מספר המוגבלים באמצעים מגיע ל- 12 אלף.
תמי סלע: אלה אנשים שבכלל לא צריכים להיות בהוצאה לפועל.
אבי דוביצקי: כשהייתי בחקירת יכולת ראיתי שהרשם הקליד לפי תעודת זהות ושאל למה בשנת 1998 אותה אישה לקחה ליסינג ונתנה שיקים.
אבי דוביצקי: אפשר לראות שזו דרך חיים.
מנחם בן-ששון: איך אתה מציע לפתור?
אבי דוביצקי: תשאיר את צו ההבאה עם אופציה למאסר.
אבי דוביצקי: נניח שהבאתי את סורין גנות לצו הבאה והוא אומר שאין לו.
אבי דוביצקי: אותו רשם יכול לפי תעודת זהות לראות שסורין גנות צובר חובות במשך 10 שנים.
אבי דוביצקי: צריך לתת את המאסר נגד אדם שלא איכפת לו מאף אחד, שהוא רק צובר חובות.
ציון כספי: במה זה שונה מהיום?
אבי דוביצקי: זה שונה.
אבי דוביצקי: חברת סנו הגישה 30 ערעורים לבית משפט מחוזי על אנשים שנתנו להם להנציח את החובות בדרך של איחוד תיקים.
אבי דוביצקי: על חובות של מיליון שקל משלמים 100 שקל בחודש במקום ללכת להליך של פשיטת רגל.
אבי דוביצקי: כשבא בן אדם שיש לו חצי מיליון שקל חוב ומציע לשלם 300 שקל לחודש, זה חוב שלעולם לא ייגמר.
אבי דוביצקי: נותנים להם90 יום, 60 יום על מנת לפנות להליך של פשיטת רגל.
אבי דוביצקי: זה יופי של דבר.
אבי דוביצקי: בשבילנו זה להעיף את התיקים.
אבי דוביצקי: פשיטת הרגל עובדת בצורה טובה ביותר.
אבי דוביצקי: בן אדם מוחק את החובות שלו תוך 4 שנים.
מנחם בן-ששון: את הרעיון הזה קיבלתי מהרבה אנשים.
אבי דוביצקי: הבעיה היא האגרה של 2300 שקל.
אבי דוביצקי: זה לוקח הרבה זמן.
אבי דוביצקי: אנשים פונים לסיוע משפטי.
אבי דוביצקי: הסיוע המשפטי עמוס.
אבי דוביצקי: פשיטת רגל זה מעל 20 אלף שקל.
מנחם בן-ששון: אולי אתה צודק, אבל אנחנו לא נמצאים בסוגייה הזאת.
מנחם בן-ששון: היום אנחנו פותרים את הבעיה של מאסרים.
מנחם בן-ששון: יש הסכמה סביב השולחן שהמאסר הוא לא הפתרון, רק צריך למצוא את החלופה הנאותה.
דני וקס: השיטה עובדת וקיימת.
דני וקס: אינני יודע מדוע צריך להפסיק אותה.
מנחם בן-ששון: השיטה עובדת מצוין ל670.
דני וקס: לכל ה170 אלף ששילמו.
דני וקס: הרוח שנושבת מרשות השולחן הזה היא לא לסייע בגבייה כפי שהתכוונו בכל הרפורמה הזאת, אלא לעצור את הגבייה.
דני וקס: הנושא של המידע זה הדבר היחידי.
דני וקס: אנחנו עוסקים כרגע במאסרים.
דני וקס: אם נפסיק את השיטה הזאת הגבייה תיפגע.
דני וקס: יש בפני אדוני את המכתב של השופט בר-אופיר.
דני וקס: הוא קצת שינה את דעתו מאז המכתב שלו משנת 1996 לגבי זה שאסור לפגוע בנושא הזה של מאסרים.
דני וקס: אנחנו שומעים כל מיני הצעות איך לשפר.
דני וקס: אם מטפלים במאסרים זה לכל הרוחב.
דני וקס: הדבר השני שרציתי להתייחס אליו זה ההבדל בין סוגי הנושים.
דני וקס: כמו שהמדינה היא נושה ולא פוגעים בה, למה לפגוע בנושים שהם צרכניים?
דני וקס: אנשים קיבלו כסף.
דני וקס: זה לא משנה כרגע אם שכנעו אותם או לא.
דני וקס: את הכסף הזה הם צריכים להחזיר.
דני וקס: תיתן תקציבים לנושא החינוכי, על מנת להקטין את נושא הצרכנות.
דני וקס: ייתכן שבוועדת הכלכלה יגידו שצריך להגביר את הצריכה.
דני וקס: זאת בעיה של ועדת כלכלה, לא של הוועדה הזאת.
דני וקס: אם אתה לא רוצה לפתור את זה על ידי חינוך אתה צריך את ההתראה.
תמי סלע: אחת הבעיות היא ההתייצבות.
תמי סלע: אני לא מבינה למה צווי הבאה זה לא דבר שפותר את הבעיה.
תמי סלע: אני לא רואה למה פקודת המאסר זה כן דבר שפותר.
תמי סלע: פגיעה בחירות זה רק אחרי שיש הליך פלילי.
תמי סלע: גם בפשיטת רגל זה המצב, למרות שיש אפשרות למאסרים.
תמי סלע: גם במרכז לגביית קנסות גובים את החובות בלי להשתמש במאסרים.
מנחם בן-ששון: מר כספי, כמה אנשים אסרת בזמן האחרון?
תמי סלע: יכול להיות שהמאסרים שאנחנו מדברים עליהם הם בכלל לא מאסרים.
תמי סלע: עדיין מונף איזה שהוא שוט על החייב שאולי הוא כן יישלח למאסר.
ציון כספי: אולי מבחינה משפטית יש צווי מאסר בהוצאה לפועל, אבל מעשית אין צווי מאסר בהוצאה לפועל.
ציון כספי: לא לוקחים חייב מהבית ומכניסים אותו לכלא.
ציון כספי: בקנסות פליליים ניתן מאסר בתמורה לקנס.
ציון כספי: אם הוא לא ישלם את הקנס הוא ישב במאסר.
ציון כספי: זה מאסר שאנחנו מפעילים.
ציון כספי: באמצע הלילה או בתחילת הערב לוקחים אותו מהבית ישירות לבית הכלא, לא עוברים בשום מקום בדרך.
תמי סלע: מה זה ה650 האלה?
ציון כספי: ה650 האלה הובאו בפני הרשם, ניהלו דיון אצל הרשם והרשם החליט שהם ילכו לכלא.
ציון כספי: אני לא יכול להגיד לך כמה מתוכם זה מזונות וכמה מהם זה לא.
ציון כספי: אני קורא לצווי מאסר בהוצאה לפועל צווי הבאה מינוס.
ציון כספי: יש תשלום נוסף של גבייה אכיפה.
ציון כספי: נניח שהאיש הובא להוצאה לפועל והרשם אמר לו לשלם 500 שקל ואז לא תבוצע פקודת המאסר.
ציון כספי: יש גבייה שהיא פי 5.
ציון כספי: בשנת 2007 היא הייתה בהיקף של 6 מיליארד שקל.
ציון כספי: זאת גבייה אכיפה.
ציון כספי: אנשים הלכו מיוזמתם לעורך הדין שמייצג את הזוכה ושילמו לו את הכסף.
ציון כספי: אנחנו לא יודעים להעריך כמה הם שילמו לו.
ציון כספי: אנחנו לוקחים את כל התיקים שנסגרו על פי דיווח של הזוכה, מצרפים את החוב שהיה בהם ואומרים שהחוב נסגר.
ציון כספי: אנחנו מעריכים שחלק ניכר מהם זה מה-170 אלף.
ציון כספי: שמעתי אי אילו מחשבות אצל היושב-ראש שאמר שהוא לא רואה מצב שאנשים יובאו לדיון לפני מאסר בלי להיות מיוצגים.
מנחם בן-ששון: אם המאסר הזה הוא רק כדי להפחיד את האנשים, אז בשביל מה אני צריך להגן עליהם?
ציון כספי: אתה אומר שאם זה לא על מנת להפחיד האדם צריך להיות מיוצג.
ציון כספי: כזוכה זה לא עולה לי אם האיש יהיה מיוצג או לא מיוצג.
ציון כספי: זה לא יוריד את הבקשות לפקודת מאסר.
ציון כספי: מערכת ההוצאה לפועל לא תהיה מסוגלת לעמוד בהסדר הזה מבחינה לוגיסטית.
מנחם בן-ששון: היא לא תצטרך.
מנחם בן-ששון: אני חושב שפקודת המאסר מיותרת.
מנחם בן-ששון: אני טוען מזה שנה שסעיפי גילוי הפרטים וסעיפי הבאת הפרטים הם סעיפי המחץ.
מנחם בן-ששון: ראיתי את המרכז לגביית קנסות.
מנחם בן-ששון: אני רוצה להעביר את המהלך מהמהלך הכבד של צווי מאסר ומשטרת ישראל וכל מיני פרוצדורות בלתי יעילות בעליל, אל הפרוצדורה היעילה והקצרה ביותר.
מנחם בן-ששון: ליעילה ולקצרה ביותר יש שני ראשים.
מנחם בן-ששון: הראש הראשון הוא המסלול המהיר , והראש השני הוא המסלול של גילוי הנתונים.
מנחם בן-ששון: אומר מר וקס שאסור לזרוק מכשיר שעובד.
מנחם בן-ששון: ההצעה שלי היא הצעה מדורגת.
מנחם בן-ששון: אני מציע שבשנה הראשונה, אחרי חקיקת החוק, יפעלו שתי המערכות.
מנחם בן-ששון: אני עדיין לא אבטל את המאסרים, אבל תופעל במלואה מערכת ממוחשבת שיש בה גם הסעיף של מסלול מהיר וגם המסלול של גילוי פרטים.
מנחם בן-ששון: אחרי שתעבור השנה אני אוריד את המאסרים כהוראה שעה ל3 שנים, עם חובת דיווח לוועדת חוקה.
סורין גנות: למה לא לשנה?
מנחם בן-ששון: במשך השנה הזאת מערכת ההוצאה לפועל תלמד את מה שהיא לא למדה אף פעם.
מנחם בן-ששון: בשנה השנייה, השלישית והרביעית לחוק היא תיכנס אל הורדת המאסרים.
מנחם בן-ששון: אני מוכן גם לשמוע על הורדה מדורגת לפי נפחים.
מנחם בן-ששון: נניח שיסתבר שהיה אסון , שהמערכת התמוטטה, שאף אחד לא שילם, שמדינת ישראל הפכה למקלט לעבריינים, אז ועדת חוקה תקבל דיווח.
מנחם בן-ששון: כשהמערכת תהיה מחונכת להורדת האחריות לרמת הרשם, אז היא תקבל על עצמה את האחריות לפעילות מיידית, היא תקבל על עצמה את האחריות לגבייה יעילה, היא תקבל על עצמה את שחרור הלחץ ל10 שנים.
מנחם בן-ששון: לאט לאט אנחנו נבודד את הסדרתיים.
מנחם בן-ששון: על הסדרתיים מה שעשינו הוא לא מספיק.
מנחם בן-ששון: אתם תגידו שהסדרתיים הם רצידיביסטים שאפשר לתפוס אותם ולהכניס לבית סוהר.
מנחם בן-ששון: הסדרתיים הם לא ה100 אלף או ה200 אלף, אלא מדובר ב-70 אלף אנשים.
מנחם בן-ששון: יכול להיות שאני אבקש שיהיה להם עו"ד לפני שמכניסים אותם לבית סוהר.
מנחם בן-ששון: אני חושב שצריך להכניס אותם לבית סוהר.
מנחם בן-ששון: אני מציע ללכת למהלך מדורג שיש איתו בקרה.
מנחם בן-ששון: אני נותן תקופת חפיפה.
מנחם בן-ששון: מרכיב הזמן הוא מרכיב.
מנחם בן-ששון: חבר הכנסת שרוני, תרשה לי ללכת למהלך הזה.
מנחם בן-ששון: הניסוי הוא ניסוי עם מרב הביטחונות.
מנחם בן-ששון: זה לא יהיה צווי מאסר.
מנחם בן-ששון: אני לוקח את הצעת ידיד ואת הצעת לשכת עורכי הדין ומבקש לעבור מפאזה של מאסר לפאזה של הבאה.
מנחם בן-ששון: משה שרוני.
מנחם בן-ששון: צריך להיות מעקב קפדני ודיווח לוועדה.
מנחם בן-ששון: אני אקים ועדת משנה של הוועדה.
מנחם בן-ששון: אני אטיל עליה את הסמכות הזאת.
מנחם בן-ששון: על המסגרת הזאת חשבתי בשבועות האחרונים.
מנחם בן-ששון: איש לא יכול לטעון לזכויות על הרעיון הזה.
מנחם בן-ששון: זה רעיון של יושב-ראש ועדה שלא הגיע מתחום המשפט ורוצה לפתור את הבעיה.
תמי סלע: האם באותה שנה שבה המאסרים נשארים הכוונה להכניס את המגבלות?
מנחם בן-ששון: בשנה שזה עובד אני רוצה ללכת על המסלול של ידיד ושל לשכת עורכי הדין.
מנחם בן-ששון: אני לא רוצה ייצוג משפטי.
תמי סלע: יש את הבירור של היכולת שתמיד לפני כל הוצאת צו הבאה צריכה להיות לפני הרשם.
תמי סלע: גם בשנה הראשונה שעליה אתה מדבר אתה מציע שאפשר יהיה להביא אדם בפני רשם, אבל אי אפשר יהיה, כתוצאה מאיזו שהיא התנהגות שלו בפני הרשם, לשלוח אותו למאסר.
מנחם בן-ששון: אמרתי שאת מי שמבזה את קודשי ישראל בבתי המשפט אפשר לשים במאסר.
תמי סלע: השאלה אם אומרים שהמטרה היא להביא להתייצבות, להביא לחקירת יכולת נורמאלית ואז די לי בהבאה ואני לא צריכה את האיום במאסר, או שאומרים שהאיום במאסר הוא מאוד יעיל והכרחי ואז נקרא לזה פקודת מאסר.
סורין גנות: ניתן לבקש פקודת מאסר בגין ביזיון בית משפט.
סורין גנות: אם יש פסק דין של בית משפט שלא מקוים, זכותי ללכת ולבקש מבית המשפט המחוזי פקודה לאכיפת ביזיון בית משפט.
דלית זמיר: ההצעה של לשכת עורכי הדין ושל ידיד מאוד דומה להצעה שלנו.
דלית זמיר: יש הבדל בין צו הבאה לצו מאסר.
דלית זמיר: צו הבאה נועד להביא את האדם ולבדוק את יכולתו.
דלית זמיר: צו מאסר הוא סנקציה על ביזיון בית משפט.
דלית זמיר: יש הפרדה ברורה.
דלית זמיר: זאת הפעם הראשונה שאני שומעת מלשכת עורכי הדין שהם מסתפקים בצו הבאה.
דלית זמיר: האם זה המצב?
סורין גנות: ההצעה שלנו היא הצעה של ראש הלשכה שעדיין לא עברה את אישור המוסדות של לשכת עורכי הדין.
סורין גנות: כאדם פרטי אני תומך בזה.
סורין גנות: קשה להתנגד להצעה של היושב-ראש.
דנה פרייבך-חפץ: אנחנו חושבים ששאלת המאסרים היא שאלה חוקתית.
דנה פרייבך-חפץ: ההצעה של היושב-ראש היא הרע במיעוטו.
דנה פרייבך-חפץ: שאלה מאוד משמעותית היא מה יהיה בתקופה של השנה וחצי, מה יהיה בהנחה ש3שנים הדברים לא עובדים וחוזרים למאסרים.
דנה פרייבך-חפץ: אני חושבת שחשוב מאוד לקבוע את המסגרת הזאת, כדי שלא נהיה במצב שעוד 4 או 5 שנים נצטרך לחשוב מחדש על מה מדובר.
דנה פרייבך-חפץ: העמדה של הלב הייתה שזה צריך להיות אמצעי אחרון.
דנה פרייבך-חפץ: אנחנו חושבים שצריך לדבוק בהגבלת סכום.
דנה פרייבך-חפץ: לגבי אלה שמוגבל להם הסכום הדבר הזה צריך לחול.
דנה פרייבך-חפץ: כשמצמצמים את הסכום בעיית הייצוג היא לא כזאת קריטית.
דנה פרייבך-חפץ: עצם העובדה שיש התראה למאסר זה אפקט אלים וכוחני.
דנה פרייבך-חפץ: צריך לקחת בחשבון שזה מכניס חייבים שאין להם ללחץ.
דנה פרייבך-חפץ: אלה דברים שלא נמצאים בתמונה שהביאה פה המשטרה לגבי מה שקורה עם כל החובות האלו שמגדילים את מעגל הזוכים בלי שנכנסים למערכת ההוצאה לפועל בהמשך.
דנה פרייבך-חפץ: לגבי הבאה ומאסר.
דנה פרייבך-חפץ: אנשים לא מבינים מה ההבדל בין הבאה למאסר, הם רק יודעים שלוקחים אותם.
דנה פרייבך-חפץ: ברגע שיש את האופציה של מאסר, מבחינתם צו הבאה עובד כמו צו מאסר כי הם לא יודעים את ההבדל.
דנה פרייבך-חפץ: אם באופן עקרוני יודעים שאין מאסרים, אז האלמנט הזה לא יהיה קיים וצו ההבאה חוזר למהות המשמעותית והאמיתית שלו, שזה צו להביא מישהו לברר את הנסיבות.
דנה פרייבך-חפץ: זה דבר שצריך לקחת בחשבון.
דנה פרייבך-חפץ: צירך להבין בחשבון את העניין של המסמכים.
דנה פרייבך-חפץ: זה מאוד חשוב, כי יש חזקות לגבי חסרי יכולת.
דנה פרייבך-חפץ: חשוב להבין את הפסיכולוגיה ואת הידע של אנשים שמקבלים את הדברים האלה.
דנה פרייבך-חפץ: הם בהרבה מקרים לא יודעים מה להביא.
דנה פרייבך-חפץ: אומרים להם להביא את המסמכים לפי סעיף זה וזה.
דנה פרייבך-חפץ: הם לא יודעים מה הם הסעיפים.
דנה פרייבך-חפץ: זו בעיה בשבילם לדעת מה צריך להביא.
דנה פרייבך-חפץ: גם כשמדברים על כך שההזמנה תהיה יותר ידידותית, עדיין צריך לראות שגם זה עובד.
דנה פרייבך-חפץ: הדבר השני זה הסיפור של העלות.
דנה פרייבך-חפץ: חקירת יכולת צריך להגיש ב-3 העתקים.
דנה פרייבך-חפץ: מדובר בהרבה מאוד מסמכים שעולה כסף לצלם אותם, עולה כסף להזמין אותם.
דנה פרייבך-חפץ: זה בשביל אנשים שחיים מהבטחות הכנסה.
דנה פרייבך-חפץ: לפעמים יש לי לקוחות שלא מגיעים אלי לפגישה כיוון שאין להם כסף לשלם את האוטובוס.
דנה פרייבך-חפץ: הדברים האלה מאוד קריטיים עבורם.
דנה פרייבך-חפץ: מדברים על מישהו שנמצא במצב של הרבה חובות וצריך ללכת לבנק שעדיין לא נוקט נגדו אמצעים בשביל להוציא את התדפיסים בשביל חוב אחר.
דנה פרייבך-חפץ: יש פחד גדול מאוד שברגע שאתה מתחיל לאסוף את הנתונים על החובות שלך, זוכים אחרים שיושבים בשקט מתחילים לנקוט נגדך צעדים.
דנה פרייבך-חפץ: זה קשור גם לשאלת חוסר ההתייצבות.
דנה פרייבך-חפץ: אנשים שיש להם הרבה חובות מקבלים הזמנה.
דנה פרייבך-חפץ: ההוצאה לפועל זה דבר מאוד מפחיד.
דנה פרייבך-חפץ: התגובה של אנשים כאלה היא לקחת את ההזמנה ולזרוק לפח.
דנה פרייבך-חפץ: זה לא הזדמנות נורמטיבית, זה לא דבר ראוי, אבל מכאן לא נובע שאלה חייבים משתמטים, ובוודאי לא נובע שצריך לאסור אנשים בשביל ההתנהגות הלא ראויה.
דנה פרייבך-חפץ: אנחנו חושבים שלתקופת הביניים וגם באופן כללי צריך להקפיד שזה יהיה רק כאמצעי אחרון , אחרי בירור ראוי ועם הגבלה לסכום מינימום.
מנחם בן-ששון: מדוע יש הבדל בין פרוטה למאה לגבי שאלה חוקתית?
מנחם בן-ששון: אם אסור לאסור, אז אסור לאסור גם על שקל וגם על 500 אלף.
מנחם בן-ששון: השאלה השנייה היא שאלת הייצוג.
מנחם בן-ששון: אם אני לא מתכוון להביא צו מאסר אלא צו הבאה, אין סיבה בעולם שאני אתן ייצוג לאדם שמגיע בצו הבאה.
דנה פרייבך-חפץ: מבחינה חוקתית אין הבדל.
דנה פרייבך-חפץ: מאסר לא צריך להיות לאף אחד.
דנה פרייבך-חפץ: אם יש, אנחנו חושבים שראוי להגביל את זה.
דנה פרייבך-חפץ: מה שטענתי זה לא שצריך ייצוג לגבי צו הבאה.
דוידה לחמן-מסר: אני מלווה את חוק ההוצאה לפועל שנים רבות.
דוידה לחמן-מסר: במשך כל השנים אלו היו רפורמות משותפות של הנהלת בתי המשפט ומשרד המשפטים.
דוידה לחמן-מסר: זאת הצעת חוק ממשלתית שמובאת בפני המחוקק, שהוא הגורם המחליט.
דוידה לחמן-מסר: כאשר הממשלה יוזמת הצעת חוק, על חלק היא באה בהידברויות, על חלק לא.
דוידה לחמן-מסר: זאת הסמכות שיש לה כרשות מבצעת.
דוידה לחמן-מסר: אנחנו עומדים על הסמכות הזאת בשם הרשות המבצעת.
דוידה לחמן-מסר: גם דיונים והצעות של הוועדה לגבי הידברויות בין גופים מסוימים חייבים להיות עם הרשות המבצעת שהגישה את ההצעה והניחה אותה על שולחנו של המחוקק.
דוידה לחמן-מסר: אני יודעת שהתעוררה שאלה לגבי מדרג הסכומים.
דוידה לחמן-מסר: בחרנו במדרג הסכומים כי זה מבטל את הגישה שאומרת שיש כאן פגיעה ונותיר אותה לאותם חובות שהם הגבוהים ביותר.
דוידה לחמן-מסר: אפשר לחלוק על הגישה הזאת.
דוידה לחמן-מסר: היא לא חצובה באבן.
דוידה לחמן-מסר: זאת תפישתו של המשפטן.
דוידה לחמן-מסר: אנחנו מברכים על כל דבר שכתוצאה ממנו לשכת עורכי הדין, שעמדה בתוקף שנים רבות על המאסר כאמצעי גבייה שבלעדיו אין מדינה מתוקנת, מסכימה ללכת לניסוי שלפיו למשך תקופת זמן מסוימת יהיו עדיין מאסרים, כשלאחר מכן הם יבוטלו.
סורין גנות: זאת לא הייתה עמדת לשכת עורכי הדין.
דוידה לחמן-מסר: בעיית הייצוג היא בעיה שצריכים לתת לה מענה.
דוידה לחמן-מסר: צו הבאה היה לנו גם בעבר.
מנחם בן-ששון: אני התחלתי את הדיון כששאלתי מה קרה לולא צו ההבאה.
דוידה לחמן-מסר: חברותיי ואני לא מפעילות את חוק הזה.
דוידה לחמן-מסר: מי שמפעיל הלכה למעשה את החוק הזה זה הנהלת בתי המשפט.
דוידה לחמן-מסר: צריך לברר איתם כיצד הדברים האלה יוכלו להתנהל.
דוידה לחמן-מסר: המטרה שלנו הייתה להגיע להחלטה מושכלת של מי שמפעיל את הכוח כך שהוא לא יפעיל אותו אלא לעיתים נדירות.
דוידה לחמן-מסר: באשר לעלויות השונות ולבעיות הפסיכולוגיות.
דוידה לחמן-מסר: הפתרון המתאים הוא שהוועדה הזאת ביחד עם ועדת העבודה והרווחה תיעזר בגורמי הרווחה בקרב הקהילה שיסייעו לאותם אנשים שנמצאים בחובות להיערך לקראת ההתמודדות, לא להטיל את הכל על המערכת המשפטית שאין לה את הכלים להתמודד.
מנחם בן-ששון: נראה לי שבתקופת המעבר צריך לאפשר למתכונת שקיימת היום לא להיעלם.
מנחם בן-ששון: אני מעוניין שבשנת המעבר תהיה אפשרות לבצע את המהלך שיכול להיות שנחזור אליו באחרית הימים.
מנחם בן-ששון: אני מתכוון ליכולת החקירה הטובה.
מנחם בן-ששון: אני מתכוון ליכולת הפעילות היעילה של 70(2).
מנחם בן-ששון: אני רוצה להביא את עצמנו לשם, אני לא רוצה להביא את עצמנו למאסר.
מנחם בן-ששון: אני מחפש את הניסוח הרך, את הניסוח המקובל.
נסים זאב: צו הבאה וצו מאסר צריכים להיות.
נסים זאב: אי אפשר לדרוש רק צו מאסר , כי ייתכן מאוד שאפשר להגיע להסדר עם החייב ועם הנישום.
ליאור שפירא: אני רוצה להתייחס להבדל בין הזוכים.
ליאור שפירא: המצב של הזוכים הצרכניים שונה ממה שאנחנו מכירים היום.
ליאור שפירא: יש היום הנחייה לשמר את החייב כלקוח.
ליאור שפירא: היום הזוכים הצרכניים עושים הכל על מנת לבוא לקראת החייב.
ליאור שפירא: הדרך היחידה שאני היום יכול לבוא לקראת החייב זה מתי שאני פוגש אותו.
ליאור שפירא: הוועדה הזאת דנה בתיקון 24.
ליאור שפירא: תיקון 24 זה ש97% מהאנשים לא מתייצבים ואז הולכים ישר להוצאה לפועל.
ליאור שפירא: הדרך היחידה שאני יכול לפגוש את החייב ולדבר איתו זה שאני מביא אותו בצו הבאה לחקירת יכולת.
ליאור שפירא: יש דברים שהם שווי ערך לכסף.
יחזקאל סיבק: שנת הניסוי הזאת מתקיימת כבר 10 שנים.
יחזקאל סיבק: בצורה כזאת או אחרת אותו ניסוי שיושב-ראש הוועדה מציע מתקיים בהוצאה לפועל במסגרת תיקים של חייבים מוגבלים.
יחזקאל סיבק: לא נגבים שם כספים.
יחזקאל סיבק: עושים צחוק מהזוכים.
יחזקאל סיבק: אני יכול להביא דוגמאות של זוכים שקורסים, של בני 70 שהעסק שלהם נפל, של בני 50 שהעסק שלהם נפל, של בני 30 שהעסק שלהם נפל בגלל נושים.
יחזקאל סיבק: הדבר הזה קיים.
יחזקאל סיבק: לא צריך ללכת רחוק.
יחזקאל סיבק: הניסוי הזה קיים, מתקיים, הנתונים שלו ברורים.
אבי דוביצקי: למה שלא נעשה אפשרות של מאסר או קורס של מניעת צבירת חובות כמו שיש בלוס- אנג'לס?
אבי דוביצקי: כשהרשם שם רואה שיש מישהו בעייתי, אז או שהוא מאפשר לו לשלם, או שהוא שולח אותו לקורס של צבירת חובות מונעת.
מנחם בן-ששון: ואני אשלם אותו כממשלת ישראל?
אבי דוביצקי: אולי הזוכים מוכנים לשלם.
מנחם בן-ששון: אם המסלול המהיר והמסלול של העברת מידע יצליח, אז אולי לא נצטרך את ענייני ההבאות והמאסרים.
מנחם בן-ששון: יש לנו שנת מעבר שבה יש לנו את האמצעים החדשים במלואם ואת האמצעים הוותיקים מוחלשים.
דוידה לחמן-מסר: האם המעבר ל3 שנים ללא מאסרים יהיה אוטומטי, או יהיה תלוי בדיון נוסף בוועדה?
מנחם בן-ששון: תפישתי היא שיש פה מנגנון בן 4 שנים, שיש שנה אחת עם 2 כלים ו3 שנים שעובדות רק עם כלי אחד.
דוידה לחמן-מסר: אם אתה אומר שאחרי שנה יהיה דיון מחודש, אז יש לנו בעיה.
מנחם בן-ששון: אני אומר שלא יהיה דיון מחודש.
דוידה לחמן-מסר: אחרי שנה עוברים למנגנון החדש, אלא אם כן יקרה משהו ואז מישהו צריך לבקש את הדיון המחודש.
דוידה לחמן-מסר: השאלה מי הגורם המבקש היא גם שאלה לדיון.
מנחם בן-ששון: הנטל יהיה על ועדת החוקה.
מנחם בן-ששון: חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון מס' 5).
מנחם בן-ששון: ברור לי שהחוק נמצא בלב העניין לא רק בגלל החדשות.
מנחם בן-ששון: כאשר החוק מקבל 5 תיקונים תוך זמן כל כך קצר מאז שהוא נחקק, זה אומר משהו לגבי מידת תשומת הלב, לגבי הרצון לשפר, לגבי הרצון למצוא בו עוד סעדים.
מנחם בן-ששון: המגמה היא העצמת החוק.
מנחם בן-ששון: אני חושב שגם חבר הכנסת המציע וגם הוועדה קיבלו את עמדתו העקרונית של המשרד שאומרת שאנחנו לא הופכים את סדרי הדין בישראל, שאנחנו לא משנים את המערכות.
מנחם בן-ששון: יש מיצוי הליכים במערכת.
מנחם בן-ששון: אנחנו נמצאים בפני שני מוקדים בדיון.
מנחם בן-ששון: הנקודה הראשונה היא בסעיף (2).
מנחם בן-ששון: אנחנו נכניס לתוספת פירוט.
מנחם בן-ששון: לגבי השאלה של מי הוא הגורם המאשר, אז זה מה שכתוב בגרסה ב' בסעיף קטן (2).
מנחם בן-ששון: כאן העירה היועצת המשפטית שזה יהיה נגזרת של מה שכתבנו ברישא של הסעיף.
מנחם בן-ששון: אם אני אומר ברישא של הסעיף שזה כך, א נצטרך לגזור את החלק השני.
מנחם בן-ששון: השאלה שנשארה כשאלה מהותית היא הדילמה אם נכון לתת זכות ערעור, או אם נכון למצות הליכים בתוך הגורמים המאשרים.
מנחם בן-ששון: אני יודע שזה לא תואם מראש.
מנחם בן-ששון: מצד אחד אתה אומר שאתה רוצה יעילות של הליכים.
מנחם בן-ששון: הדילמה היא אם יש לי יכולת לתת את זה לגורמים המאשרים כדי שיהיה ברור מה טיבו של ההסדר, או יותר נכון להוציא אותו החוצה מחוץ למערכת הממשלתית ולהעביר אותו לעבר הנפגע.
אפרת רוזן: הדילמה היא בין המנגנון של העיון החוזר למנגנון של האישור על ידי הגורם המאשר.
אפרת רוזן: כרגע נשים בצד את היקף העבירות שלגביהן זה יחול.
אפרת רוזן: נתייחס למנגנון עצמו.
מנחם בן-ששון: ההיקף הוא כל מה שרוצים.
מנחם בן-ששון: השאלה היא אם אנחנו מדברים במנגנון אישור או במנגנון ערעור.
רחל הלמן: אנחנו בעד החלופה שאומרת שהנפגעת תקבל מעמד חזק רחב ככל שאפשר בשלב שלפני קבלת ההחלטה.
רחל הלמן: אנחנו חושבים שזה במיוחד נכון בנסיבות שהעיון החוזר הוא בפני הגורם שהוא הגורם המאשר לפי הנחיות פרקליט המדינה.
מנחם בן-ששון: תסבירי לי למה.
רחל הלמן: אני מאמינה שלפני שמקבלים החלטה הרבה יותר קל לשכנע מאשר אחרי קבלת החלטה.
רחל הלמן: אחרי קבלת החלטה הדברים יותר מהודקים, העמדות יותר נחרצות, יש נטייה של כל גוף לאשרר החלטות שהתקבלו באותו הגוף.
רחל הלמן: אנחנו רואים את זה בעררים שמגישים נפגעים או מתלוננים על סגירת תיקים.
רחל הלמן: למרות שהערר שם מתקבל אצל גורם בכיר יותר, אחוז העררים שמתקבלים שואף ל-0.
רחל הלמן: הסיבות הן די טבעיות, הן די מובנות.
מנחם בן-ששון: את מעדיפה מנגנון אצל הגורם המאשר, לא מנגנון ערעור.
רחל הלמן: גדר שיקול הדעת לעיון חוזר הוא מצומצם כמו בכל ערר, כמו בכל ערעור וכמו גם בהחלטות מנהליות של בג"ץ.
רחל הלמן: רק אם ההחלטה שהתקבלה היא בלתי סבירה באופן קיצוני, חלה חובה על מי שדן בעיון החוזר לקבל אותה.
רחל הלמן: אנחנו לא רוצים להיכנס לתחום הצר הזה.
רחל הלמן: אנחנו רוצים שגדר שיקול הדעת יהיה יותר רחב.
רחל הלמן: גדר שיקול הדעת היותר רחב קיים אצל מקבל ההחלטה לפני שהוא מקבל את ההחלטה.
רחל הלמן: אנחנו חושבים שאם פרקליט המחוז הוא הגורם המאשר, אז הוא זה שצריך לבחון בעצמו את עמדת הנפגעת.
רחל הלמן: בין בעצמו כשהוא קורא את המסמך, ובין בעצמו באמצעות התובע.
רחל הלמן: אנחנו מבקשים שאותה זכות של הנפגעת לטעון את טענותיה בפני מקבל ההחלטה לפני שהוא מקבל את ההחלטה תכלול גם זכויות חיזוק נוספות, כמו לפגוש את פרקליט המחוז, או לפגוש את התובע שיערוך פרוטוקול ויעביר את הפרוטוקול לפרקליט המחוז.
רחל הלמן: פרט נוסף שזכאים לו הנפגעים זה שיינתן להם פרק זמן שבו הם יכולים להגיש את העמדה שלהם.
רחל הלמן: בתקנות כתוב לגבי הזכות, שזה 14 יום, אבל התובע רשאי לקבוע מועד אחר.
רחל הלמן: הפרשנות שהתובעים נוקטים זה שכאילו הם יכולים לקצר את התקופה של 14 יום.
רחל הלמן: אני חושבת שהם לא רשאים לקצר, משום שהם לא קיבלו את המסגרת של שיקול הדעת לצורך קיצור.
רחל הלמן: כך נעשה במקרה של קצב, שהנפגעות נתבקשו לתת את תגובתן מיד.
רחל הלמן: מה שאני חושבת שצריך להיות כאן זה שהנפגעות יקבלו 14 יום, כשבתקופה הזאת הן יכולות להיערך ולהכין את התגובה שלהן.
מנחם בן-ששון: בסעיף(2)(ב) קיבלנו את גרסה ג'.
מנחם בן-ששון: השאלה אם אנחנו מוציאים את זה חזרה לנפגע אחרי שהתקבלה החלטה, או שאנחנו עושים את זה בתוך הגורמים המאשרים.
מיכאל איתן: זה צריך להיות בידיים של המתלונן.
מנחם בן-ששון: זאת גם הייתה גישתי.
מאירה בסוק: אני חושבת שצריכים להחזיר את זה לנפגע.
מיכאל איתן: אני לא מבין איך אפשר בשם הנפגע להגיד שהוא מוותר על זכויותיו והרשויות יסדרו את הכל בלעדיו.
מאירה בסוק: זה ברור שזה לא חוזר לגורם המאשר.
מאירה בסוק: מוכרחים להשאיר את זה אצל הנפגע.
מנחם בן-ששון: אני הצגתי שני מודלים.
מנחם בן-ששון: המודל האחד הוא המודל של משרד המשפטים, המודל השני הוא המודל שהוועדה נטתה אליו בפעם הקודמת.
מנחם בן-ששון: משרד המשפטים מציע שהמנגנון יהיה כדלהלן: הנפגע שומע מהפרקליט שהולך להיות הסדר טיעון, כשלהסדר הטיעון הזה הנפגע מגיב.
דפנה ביינוול: הוא מעביר את זה לגורם המאשר.