GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק לוי: אם ההורים לא רוצים להתייצב והם האפוטרופוסים על הילדים, למקרים הבודדים האלה אנו יוצרים מנגנון אחר.
מאיר ברקוביץ: זה יוצר לנו דיון נוסף.
אושרת שוהם: אמרנו בזמנו, שמי שהוא מגיל 12 עד 14, אנו מוכנים להכביד על החקירה, ואחרי 24 שעות יהיה דיון נוסף כדי שנברר למה ההורים לא הגיעו, אך כשמדברים על הפלח השלם, מגיל 12 עד גיל 18, גם הילדים בגיל 17, נימצא מאריכים את החקירה.
אושרת שוהם: יגידו: מחר אני מבזבז יום שלם על להביא אותו לצורך הדיון על ההורים, כבר הלך לי יום חקירה.
אושרת שוהם: כל עוד מדובר בקטני קטנים, זה מאזן בין הדברים, אך כשמדובר במעל גיל 14, אנו מאריכים את החקירה.
אושרת שוהם: כששוטר מגיע בבוקר, הוא צריך להביא אותו מהשב"ס, עומד שלוש שעות בתור, צריכים לחזור, מחכים לדיון, צריך דיון, זה לוקח יום חקירה, יום שבו הקטין עצור.
מאיר ברקוביץ: הנוכחות של ההורים היתה כדי שההורה ייקח אחריות.
מאיר ברקוביץ: אם ההורה לא בא לקחת אחריות, קצין מבחן ממילא מעורב בעניין.
מאיר ברקוביץ: עכשיו ליצור את התחנה הנוספת, של לומר לשופט: תשקול להאריך, השופט יכול לשקול בכל מקרה.
יצחק לוי: אנו לא קובעים חובה.
יצחק לוי: הדברים מאוזנים.
יצחק לוי: יחד עם (ד) הדברים מאוזנים.
יצחק לוי: סעיף (ד) הוא סעיף סל שתמיד נותן לשופט לומר: אני כן ממשיך במעצר.
יצחק לוי: נוסיף: מבלי לגרוע.
יצחק לוי: סעיף (ג) לא מטיל חובה.
יצחק לוי: השופט ישקול, ואם יש חוות דעת של קצין מבחן, טוב, ואם לא, השופט יחליט מה לעשות.
יצחק לוי: אנו רוצים לאזן בין קטין שנכנס למעצר לבין צורכי החקירה.
יצחק לוי: אני חושב שזה מאוזן.
יצחק לוי: אנו מבטלים את צו ההבאה.
רחל גוטליב: אפרת, כדי שיהיה ברור שמדובר בשיקול דעת, יהיה כתוב:
רחל גוטליב: רשאי להורות על הזמנתו של קצין סעד ולהאריך לצורך כך את המעצר.
רחל גוטליב: חייב להיות ברור שהזמנת פקיד הסעד הוא בשיקול דעת.
יצחק לוי: אפשר לכתוב פעמיים רשאי, אם זה מבהיר את העניין.
יצחק לוי: אני מבקש מאפרת לראות איך, שיהיה ברור שזה רשות.
דוד רותם: צריך לתקן את סעיף (ד), כי אנו מוחקים: צווה על הבאתו לפי הוראות אותו סעיף קטן.
דוד רותם: שנית, לא הגיע הקרוב - צריך להוסיף: רשאי בית המשפט לדון... או פקיד הסעד.
אפרת רוזן: בסדר.
יצחק לוי: אנו משאירים את האופציה, פקיד סעד או קצין מבחן, ומוסיפים את מה שאמר חבר הכנסת רותם.
אפרת רוזן: סיימנו את פרק המעצרים.
אפרת רוזן: סעיף 12, תיקון לסעיף (א) אושר בדיון הקודם אך היתה פה הצעה של הסנגוריה הציבורית לגבי הוספה לתיקון של סעיף (ב), ואני מציעה שהסנגוריה תציג את ההצעה.
אביטל מולד: סעיף 12 לחוק שקיים כיום קובע שאי אפשר להעמיד קטין שטרם מלאו לו 13 שנים אלא לאחר התייעצות עם קצין מבחן.
אביטל מולד: הסעיף מכוון לגילאי 12 עד 13, קטיני קטינים, והמצב בפועל הוא שאם הוגש כתב אישום בגיל 13 ויום, הסעיף מאבד מתוכנו.
אביטל מולד: בתי משפט התייחסו לזה בהרחבה בהרבה מאוד החלטות, ואנו חושבים שיש מקום לתקן, שהגיל הקובע הוא יום ביצוע העברה ולא יום הגשת כתב האישום.
אביטל מולד: ביצוע עברה בגיל כל כך צעיר בהחלט מצדיק התייחסות גורם טיפולי, שיבדוק מה המניעים בביצוע עברה, מה הסיבה.
מאיר ברקוביץ: יש היום קצת פחות מ-300 כתבי אישום שמוגשים על קטינים שביצעו את העברה בגילאי 12 עד 13.
מאיר ברקוביץ: האפשרות מבחינתנו גם כמשטרה, גם כתביעה, כמובן שהעדיפות היא להגיש כתב אישום כזה כשיש לנו חוות דעת של שירות מבחן, וכל תובע, פרקליט וגם קצין משטרה לא שש להמליץ על כתב אישום בגילאים כאלה צעירים בלי חוות דעת.
מאיר ברקוביץ: הבעיה היא שאם מתקנים את החוק כפי שנאמר פה, נוצר מצב שמאחר שיש שנת התיישנות לעברה, יכול להיות שבלי קשר לרצוננו, אלא העברה התגלתה בגיל 12 ותשעה חודשים ולא תהיה חוות דעת עד גיל 13, ייווצר מצב שהעברה הזו מתיישנת רק בגלל הזמן שהיינו צריכים להמתין לחוות דעת של שירות המבחן ולא קשור למשהו שמצדיק את ההתיישנות הזו.
מאיר ברקוביץ: בהנחה שאנו מגישים כתבי אישום כאלה במקרים שאין בררה אלא להגיש כתבי אישום, בעברות חוזרות או חמורות, הצענו הצעת ביניים שיכולה לאפשר את שני הדברים, שאומרת שבהסכמת שירות מבחן, שזה יימנה לפי יום ביצוע העברה, תהיה חובה להגיש את התסקיר, אך המועד של בקשת ההתייחסות מהתסקיר מקצין המבחן ועד קבלת התסקיר הזה לא יימנה בתוך השנה ולא יעלה על שלושה חודשים.
מאיר ברקוביץ: שירות מבחן מוכן להתחייב לעמוד בשלושה חודשים האלה.
מאיר ברקוביץ: הסנגוריה רוצה שבמקרים אלה נעבור לסעיף של שיקול היועץ.
מאיר ברקוביץ: אנו חושבים שזה לא נכון, משום שהמטרה של הארכת שנת התיישנות של היועץ לא נועדה למקרים שכביכול מכתיבים לו מצב שאומר: גיל 12 עד 13, הבעיה היחידה פה היתה טכנית של הגשת התסקיר ולכן במקרים אלה צריך להעביר.
מאיר ברקוביץ: היועץ שוקל שיקולים של העניין לציבור, של חומרת העברה, אין סיבה שהקטינים האלה ייהנו עכשיו משיקול דעת שלא קיים לגבי אף קטין אחר.
מאיר ברקוביץ: היועץ לא שוקל לגבי קטינים את כל השיקולים האלה אלא יש פה כל הסיבות שאנו חושבים שצריכים להגיש כתב אישום, עכשיו יש הבעיה של לתקן את החוק מצד אחד שתהיה חוות דעת, מצד שני הכוונה היא לא להרחיב את שנת ההתיישנות על עוד מצב.
חגית לרנאו: יש לנו בעיה עם הלוגיקה הבסיסית שמוצעת כאן, והבעיה היא בתפיסה של אותה שנת התיישנות.
חגית לרנאו: שנת התיישנות לא נקבעה כסנקציה עונשית כנגד המשטרה כי היא לא פועלת מספיק מהר , אלא יש לה רציונלים שקשורים לחלוף הזמן ממועד ביצוע העברה, התיישנות בקטינים היא מיוחדת כי בכל זאת זה חיים דינמיים ויכול להיות שמה שהיה לפני כשנה כבר לא רלוונטי.
חגית לרנאו: לכן מאחר שההנחה היא שמדובר על מקרים בודדים, אנו סבורים שלפרוץ את תקופת ההתיישנות זו טעות גם מבחינת הרציונלים של ההתיישנות.
חגית לרנאו: ראוי שיהיה מסגרת זמן שבה שירות מבחן צריך לתת את ההערכה.
חגית לרנאו: שלושה חודשים נראה לי הרבה.
חגית לרנאו: חלק מהתפקיד של היועמ"ש לממשלה כשהוא מאשר או לא מאשר להגיש כתבי אישום מעבר לתקופת ההתיישנות זה לבדוק את המכלול – את חומרת העברה, את משך ההליכים.
יצחק לוי: ברור שזה מקשה על התביעה.
מאיר ברקוביץ: מבחינת הרציונל מה שייצא מזה הוא שנפנה ליועץ, ואני מכניס אותו למצב שהוא יגיד לי: עברה עוד חצי שנה, אז אני מכניס את זה לתוך השיקולים.
יצחק לוי: אנו לא רוצים ליצור פה עיכובים מיותרים אלא לבחון את העניין עניינית.
יצחק לוי: לכן הצעת המשטרה נראית יותר שקולה בעניין הזה.
יצחק לוי: אך אם הסיבה שיכולה להיות התיישנות היא רק הסיבה של הגשת קצין המבחן, נעשה את זה יותר קצר משלושה חודשים, הרי שיוכלו להגיש כתב אישום.
חגית לרנאו: הסיבה שהגענו לסוף תקופת ההתיישנות היא לעולם לא רק שירות המבחן, הרי שירות המבחן לא יעכב את ההחלטה הזו בעשרה חודשים.
יצחק לוי: לפי החוק היום, אנו גולשים בקלות ל-13.
אפרת רוזן: התיקון הזה, משמעותו היא שהמועד הקובע הוא מועד ביצוע העברה ולא הגשת כתב האישום.
אפרת רוזן: השנה הזו נשארת אותה שנה.
יצחק לוי: אם נקצר את הזמן משלושה חודשים לחודשיים נניח, זה לא נראה לי עקרוני.
אביטל מולד: אתה פוגע בקטינים בני 12 עד 13.
יצחק לוי: התיקון יוצר עיכוב.
יצחק לוי: הם היום נוהגים בצורה מסוימת.
יצחק לוי: אתם אומרים: צריך ללכת לפי מועד ביצוע העברה.
יצחק לוי: מועד ביצוע העברה, יכול להיות שהוא סמוך למועד הגשת כתב אישום ויכול להיות שהוא רחוק.
יצחק לוי: לפי הניסיון שלכם, כשצריך שיקול יועץ, כמה זמן זה לוקח?
אושרת שוהם: זה יכול לקחת חודש וזה יכול לקחת במקרה מעצר כמה ימים.
אושרת שוהם: הרציונל אומר: בוא לא נהיה טכניים ולפי מועד הגשת כתב אישום כדי שהתביעה לא תנצל את ההזדמנות ותחכה שלילד ימלאו 13 ויום ואז לא יחול החוק, אלא הרעיון הוא לאפשר שיקול דעת.
אושרת שוהם: הרציונל הוא לפתוח את זה – כל מי שביצע עברה לפני גיל 13, להתייעץ עם שירות המבחן.
אושרת שוהם: זה רעיון מצוין, אך מכיוון שזה יוצר עוד הכבדה, זה יכול לפרוץ את ההתיישנות.
אושרת שוהם: כל מה שמבוקש כאן זה שכאורך הזמן שלקח להכין את התסקיר, כך תהיה ההארכה של ההתיישנות.
יצחק לוי: זה נראה לי מאוד.
יצחק לוי: נראה לי לקצר משלושה חודשים, ונראה לי שלא נטריח את המשטרה להגיש את התיק ליועץ עם מכלול השיקולים שהיועץ צריך לשקול.
אביטל מולד: מרגע שאנו קובעים את ההארכה הזו, אין לנו שליטה על מה גרם לזה שהפנייה לשירות מבחן הגיעה רק חודשיים לפני תום השנה.
אביטל מולד: לפעמים זה כי לקח חודש עד שהזמינו את הקטין, למשל.
אביטל מולד: זה פוגע בקטינים האלה בכך שדווקא לגביהם מוארכת תקופת ההתיישנות.
יצחק לוי: אי אפשר לתפוס את החבל מכל הקצוות.
יצחק לוי: אין הבדל גדול בין התיישנות של שנה להתיישנות של 14 חודש.
יצחק לוי: אנו קובעים את ההתיישנויות בחוק לפי יחידות של שנים.
חגית לרנאו: אני חושבת שהנתונים שהביאו המשטרה, והם הביאו היום נתונים לגבי התפלגות הגשת כתבי אישום, די תומכים בטענה שלא נורא לחכות ולהגיש כתבי אישום אחרי שהקטין עובר את גיל 13.
חגית לרנאו: מתוך 300 כתבי אישום שהוגשו על עברות שבין 12 ל-13, שני שלישים הוגשו אחרי שהקטין עבר את גיל 13.
יצחק לוי: אני יוצא מנקודת הנחה שהעברות לא נעברו בגיל 12 ויום אחד, אלא שיש יותר מ-12 וחצי ואילך, כי ככל שהילד גדול יותר, יש יותר פוטנציאל לעברות.
יצחק לוי: המשטרה אומרת: אז אל תקשו עלינו, ללכת גם ליועץ.
יצחק לוי: אתן מבקשות מהם עוד הליך.
יצחק לוי: נראית לי כאן גישת המשטרה.
יצחק לוי: אנו משאירים בידי הסנגוריה שתי אפשרויות, נא להודיע לנו עד סוף הדיון – או לוותר על התיקון שאתן רוצות או לקבל את עמדת המשטרה, בחודשיים.
אפרת רוזן: תיקון סעיף 13, זה סעיף שעקרונית אושר בדיון הקודם אך הבנתי משב"ס שיש להם התנגדויות להחלטות הוועדה.
טל ארגמן: הוספת סעיף (א1) מצמצמת מאוד את שיקול הדעת.
טל ארגמן: כתוב בסעיף (א): טובת הקטינה דורשת שהיא לא תוחזק בתא כשהיא לבדה, והתוספת היא: טובת הקטינה דורשת שהיא תוחזק ביחד עם מי שאינה קטינה.
עודד ברוק: אלה המקרים העיקריים שבהם אין לקטינה עם מי לשהות – או היא שוהה לבד או היא שוהה עם בגירה.
יצחק לוי: אני חושב שזה כן מאוזן.
רחל גוטליב: נראה לי ש(א1) מיותר.
רחל גוטליב: השיקול המרכזי כתוב ב-(א).
יצחק לוי: הייתי מוסיף: אין אפשרות לשים אותה עם קטינה אחרת, או שטובתה דורשת לשים אותה עם בגירה.
אפי ברוור: החוק ככלל עושה הפרדה חדה בין קטינים ובגירים.
אפי ברוור: פתאום הסעיף הזה בא ממקום שצריך להסביר או לרכך את הניסוח.
יצחק לוי: אמרתם: לגבי קטינים יש לנו פתרונות, לגבי קטינות אין לנו פתרונות.
דוד רותם: האם כשהבגירה מעשנת זה פגיעה בשלומה הגופני?
דוד רותם: כולנו קראנו את הדוח של לשכת עורכי הדין על תא המעצר בירושלים רק לפני שבוע.
צפנת בוזי-גרנביץ: המועצה מתנגדת לזה שהקטינה תוחזק עדיין, למרות כל הדברים ששמענו בפעם שעברה, עם בגירה, גם כי היא לא במצב להסכים לכזה דבר, היא בסוג של לחץ – הסעיף הזה מעדן את זה בקצת.
צפנת בוזי-גרנביץ: היינו רוצים להוסיף, שאותו גורם מוסמך שיאשר את זה יהיה גורם טיפולי.
צפנת בוזי-גרנביץ: שיהיה גם קצין מבחן בתמונה.
יצחק לוי: הגורם המוסמך, אני מבין שזה בדרך כלל מנהל הכלא או מנהל בית המעצר.
יצחק לוי: יש לו אנשי המקצוע שלו, הוא שוקל את זה.
יצחק לוי: לא צריך להגיד לו עם מי להתייעץ.
רחל גוטליב: אני מציעה ש(א1) יירשם כשתי חלופות: או כמו שכתוב, או אין אפשרות להחזיקה עם קטינה אחרת.
רחל גוטליב: לגבי (ב), בעקבות הערת הסנגוריה, אין בהחזקת הקטינה במעצר ביחד עם האסירה האחרת שאינה קטינה כדי לסכן את שלומה הגופני, כלומר צריכה להיות בחינה גם של האסירה האחרת.
רחל גוטליב: אותה בוגרת צריכה להיות כזו שאין בה כדי לסכן.
רחל גוטליב: זה צריך שיהיה באופן ספציפי.
יצחק לוי: נרשום: עם העצירה שאינה קטינה.
דוד רותם: נאמר שהשנייה מעשנת בלי הפסקה.
דוד רותם: זה פגיעה בשלומה הגופני?
יצחק לוי: יש בעיה עם 24 שעות?
טל ארגמן: כן, יש לנו בעיה להגיע לבית משפט תוך פרק זמן זה.
דוד רותם: למה זו בעיה?
דוד רותם: זה לא להביא אותה.
יצחק לוי: 24 שעות זה חשוב.
יצחק לוי: הגורם המוסמך החליט שהיא לא יכולה להיות בתא לבד, אז אני לא אחכה 48 שעות.
יצחק לוי: יש לך פה מקרה מיוחד.
יצחק לוי: יכול להיות שכל המעצר שלה זה 48 שעות ולא עשית כלום.
רחל גוטליב: אם באמת מדובר בעצורה עם סכנה להתאבדות, לדעתי צריך לאפשר לשב"ס להחזיק אותה גם עד אישור בית המשפט.
רחל גוטליב: לכן ה-24 שעות זה פרק הזמן להביא את זה לאישור אבל החלטה צריכה להתקבל מייד.
לימור סולומון: צריך להבהיר שהקטינה צריכה להיות מובאת גם.
יצחק לוי: בדרך כלל בבתי כלא לא שואלים את האסירים באיזה תא הם רוצים להיות.
יצחק לוי: השיקול הוא של מנהל בית הכלא.
יצחק לוי: גם פה הוא שוקל.
יצחק לוי: אם מנהל הכלא חושב שהיא נמצאת בסיכון מסוים - -
לימור סולומון: הסעיף אומר שהיא חייבת להסכים.
לימור סולומון: אז מה בית המשפט בודק?
לימור סולומון: איך הוא יודע אם הסכימה?
יצחק לוי: אנו רוצים שזה יהיה בבית המשפט כדי שזה לא יהיה דבר רגיל.
יצחק לוי: בית המשפט ישאל את מנהל בית הכלא.
לימור סולומון: במעמד צד אחד.
לימור סולומון: אז אם אתה סומך על מנהל בית הכלא, למה לבוא לבית משפט?
חנה סלוצקי: אישור אפשר לשלוח גם בפקס.
יצחק לוי: אנו קובעים שיהיה אישור של השופט, שיהיה עוד מישהו שיברר את זה.
אפרת רוזן: פסקה (3) לא אושרה סופית כי רצינו שיבדקו באחריות מי נמצאים בתי המעצר, כיוון שעדיין יש בתי מעצר שלא באחריות שב"ס.
אפרת רוזן: אותו דבר בסעיף 13א, מה שנשאר פתוח זה הגדרה של עצור, כי עדיין יש עצורים שלא נמצאים תחת שב"ס.
דוד רותם: צריך להוריד את המילה "כדין".
אפרת רוזן: טוב.
אפרת רוזן: קוראת סעיף 13א.
רחל גוטליב: אני לא יודעת למה צריך את המיעוט הזה.
יצחק לוי: המיעוט הזה היה שלגבי בתי סוהר לא צריך סעיף בכלל, כי יש להם שם סידורים מניחים את הדעת, וזה לא מצוי, והבעיה היא רק בבתי המעצר.
יצחק לוי: אפשר להוריד את הסעיף?
טל ארגמן: יש סעיף כזה אצלנו.
רחל גוטליב: אני מבקשת לבדוק לפעם הבאה אם אפשר להוריד את זה.
יצחק לוי: אנו מפסיקים את הדיון בסעיף זה.
יצחק לוי: תאמרי לנו בדיון הבא אם למחוק אותו או לא.
דוד רותם: לגבי 13ב(א), כתוב פה: שירותי חינוך ופנאי.
דוד רותם: אני רוצה להכניס שירותי רחצה – בראש שלי אני רואה את הדוח של לשכת עורכי הדין על ביקורה האחרון בתא המעצר לקטינים.
דוד רותם: לא נתנו להם להתרחץ, לא אמרו להם שהם יכולים להתרחץ.
יצחק לוי: אני חושב שזה כלול במילים "צרכיו".
דוד רותם: אני רוצה שתינתן לו היגיינה אישית.
יצחק לוי: אני מבקש לבדוק את זה.
רחל גוטליב: זה מופיע בסעיף 9 לחוק המעצרים: תנאי תברואה וכן תנאים שיאפשרו לו לשמור על ניקיונו האישי.
רחל גוטליב: רצו להוסיף פה זה על מה שנוסף לכל עצור.
יצחק לוי: חבר הכנסת רותם השתכנע שלא צריך חקיקה לזה, אלא ביצוע.
אפרת רוזן: עמ' 26, תיקון סעיף 14.
אפרת רוזן: סעיף 14 קובע התיישנות, הצעת החוק מבקשת לתקן את התקופה להעמדה לדין של מי שביצע עברה כשהיה קטין על ידי זה שמבהיר שיידרש אישור מוקדם של היועמ"ש לממשלה להעמדה לדין של כל אדם שבעת שביצע את העברה טרם מלאו לו 18 וחלפה שנה מיום שבוצעה, לא משנה אם הפך לבגיר או לא.
דוד רותם: אנו יודעים שזה לא יגיע ליועמ"ש לממשלה, אז בואו נכין ישר, מי יטפל בזה.
לימור סולומון: בואו נמנע את זה.
אפרת רוזן: הסעיף היום קובע שאי אפשר להעמיד לדין קטין על עברה שביצע אם חלפה שנה מיום ביצוע העברה.
אפרת רוזן: זה סעיף ההתיישנות שדיברנו עליו קודם, שנצטרך לתקן אותו אם יוחלט לתקן את סעיף 12ב.
אפרת רוזן: החריג שהוכר לעניין הזה היה ביחס לקטין שבטרם חלפה שנה מיום ביצוע העברה, הפך לבגיר.
אפרת רוזן: חל עליו הדין הכללי.
אפרת רוזן: הסעיף רוצה לתקן, שאי אפשר להעמיד לדין אדם בשל עברה אם חלפה השנה הזו, אלא בהסכמת היועץ המשפטי.
אפרת רוזן: אם תתקבל הגרסה של חבר הכנסת רותם לתחולת החוק מלכתחילה, כך שיחול על כל מי שביצע, יכול להיות שזה גם ישליך.
יצחק לוי: כרגע אנו רוצים לשנות את החוק שההתיישנות תהיה לשנה, גם אם כבר הפך לבגיר.
דוד רותם: ההערה שלי היא שלפי מה שכתוב בחוק זה היועץ המשפטי לממשלה.
דוד רותם: מה שקורה זה שבאים אלינו לוועדה ואומרים: סמכויות היועמ"ש לפי סעיף זה וזה יעברו לממונה ראשי על יחסי עבודה וכן הלאה.
רחל גוטליב: זה משנה לפרקליט המדינה.
דוד רותם: אם אנו מלכתחילה חושבים שהנושא הזה ראוי שתהיה החלטה של היועמ"ש לממשלה, נקבע שאין להאציל סמכויות.
דוד רותם: אם אנו חושבים מלכתחילה שזה צריך להיות פרקליט המדינה או מישהו מעוזריו, נכתוב: פרקליט המדינה.
דוד רותם: אני לא רוצה שנרמה את עצמנו.
דוד רותם: ראיתי איך זה עובר פה בוועדה.
יצחק לוי: היום כמה פעמים אתם נדרשים לזה?
יפעת רווה: כמה עשרות בשנה, זה מה שנאמר לי.
אושרת שוהם: אבל זה יגדל משמעותית.
יצחק לוי: כלומר זה יהפוך למאות או אלפים?
יצחק לוי: אתה רוצה שיהיה יועץ משפטי בלבד?
דוד רותם: בואו לא נכתוב שזה היועץ המשפטי לממשלה, כי זה לא יהיה היועץ.
דוד רותם: תגידו: זה יהיה פרקליט המדינה או מישהו בדרגתו.
רחל גוטליב: האצלה לא שוללת את הסמכות שלו עצמו במקרים המתאימים.
יפעת רווה: גם האצלה זה לא דבר פסול מטבעו.
לימור סולומון: לגבי נושא ההאצלה, לא דיברנו עליו בהקשר של סעיף 4 של העמדה לדין של קטין ובגיר ביחד, אבל שם היתה האצלה גם לפרקליט המחוז.
לימור סולומון: יש מקרים שהפרקליטות משום מה השתהתה ולא הגישה כתב אישום תוך שנה.
לימור סולומון: יש ראיות שכל הראיות נאספו תוך חודשיים שלושה והיתה השתהות.
לימור סולומון: פרקליט המחוז מחליט להעמיד לדין ביחד קטין ובגיר.
לימור סולומון: איזה פרקליט מחוז יחליט לפצל כתבי אישום?
לימור סולומון: האצלה יכולה להיות גם מסוכנת.
לימור סולומון: גם העמדה לדין משותפת היא חתול ששומר על השמנת.
יפעת רווה: כשבאנו עם ההאצלה, היו דברים שהוועדה לא אישרה לנו.
יצחק לוי: אנו מאשרים את הסעיף.
אפרת רוזן: אנו מדברים על מצב של הגשת כתב אישום.
אפרת רוזן: השאלה אם נכון להחיל את הסעיף הזה גם על מקרים אחרים, למשל שתיק עוכב, התליית הליכים, מקרים אחרים שכאילו ההליך הסתיים ואז מחליטים לחדש אותו, האם גם אז נכון לדרוש את ההסכמה של היועץ.
אפרת רוזן: מדובר על חידוש הליכים שהותלו וחידוש הליכים שעוכבו.
רחל גוטליב: הסכמת היועץ זה סטייה מעיקרון ההתיישנות.
רחל גוטליב: זה מאוד חריג.
רחל גוטליב: זה בניגוד לקביעה של הכנסת, שההתיישנות היא שנה.
יצחק לוי: מה לגבי עיכוב הליכים – יש על זה התיישנות?
רחל גוטליב: עיכוב הליכים זה משהו אחר.
רחל גוטליב: את מדברת על חידוש הליכים לאחר התלייתם בגלל בריחה למשל.
אפרת רוזן: זה לא רק בריחה.
רחל גוטליב: גם אז חוק ההתיישנות הרגיל חל.
אושרת שוהם: רוב התליות ההליכים נובעות מבריחה.
אביטל מולד: צריך להחיל את ההתיישנות של 14.
יצחק לוי: נניח שהקטין הוא בן 15 והיתה התליית הליכים ועכשיו הוא בן 16.5, ממשיכים לחקור אותו?
אושרת שוהם: זה אחרי הגשת כתב אישום.
אביטל מולד: אנו מבקשים שהיועץ המשפטי – עוד אינסטנציה- -
יצחק לוי: אתם רוצים לשנות סעיף אחר.
יצחק לוי: היועצת המשפטית שלנו רוצה לטפל בסעיף אחר.
יצחק לוי: קודם כל, בואו נאשר את הסעיף הזה.
יצחק לוי: אתם רוצים להרחיב את הסעיף הזה, אז תביאו הצעה להרחבת הסעיף, תביאו לממשלה ונדון בה בפעם הבאה אם אתם רוצים.
רחל גוטליב: זה רעיון מסוכן, זה יעודד הימלטות מהדין.
מאיר ברקוביץ: במיוחד יעודד קטינים, כי הוא יודע שמספיק לו שנה.
יצחק לוי: יש פה שתי הצעות חדשות, אשמח מאוד בשלב משלבי הדיון להעלותן, אחת היא הצעת הסנגוריה שאומרת: נשנה את החוק, שגם לגבי חידוש הליכים לאחר התליה, יצטרכו את האישור של היועמ"ש אם עברה שנה, והצעה שנייה של חבר הכנסת רותם, שאומר: בהזדמנות זו שאנו מרחיבים את האנשים שנכנסים לאותה התיישנות של שנה אחת בלבד, האישור של היועץ המשפטי לא יהיה ניתן להאצלה.
יצחק לוי: ממבט ראשון אני מתנגד לשתי ההצעות, אך אני מוכן לשמוע.
יצחק לוי: נשים את שני הדברים האלה בצד.
יצחק לוי: אפרת, תעשו בירור בין הגורמים, ואם כן רוצים להעלות את זה, נעלה את זה בשלב אחר.
אפרת רוזן: תוסף פה הוראה אם סעיף 12ב יתוקן, גם סעיף 14, לגבי ההארכה של ההתיישנות בחודשיים.
אפרת רוזן: תיקון סעיף 17.
יצחק לוי: זה סעיף שלא היה בכחול הראשון?
אפרת רוזן: הוא היה בסעיף הראשון, אך תוקן מעט, לדעתי.
אפרת רוזן: סעיף 17 מדבר על נוכחות קטין בדיון, והסעיף מתקן את הוראות החוק לעניין קיום דיון שלא בפני הקטין.
אפרת רוזן: היום החוק מאפשר לבית משפט לנוער להורות שנאשם שהוא קטין לא יהיה נוכח בשלב משלבי הדיון מטעמים מיוחדים שיירשמו.
אפרת רוזן: הממשלה מציעה למחוק ולהוסיף, כי היא מציעה לומר שרק במקרים מסוימים בית המשפט לנוער יוכל להורות שלא לקיים דיון בנוכחות נאשם שהוא קטין.
אפרת רוזן: מצמצם את שיקול הדעת של בית המשפט.
אפרת רוזן: הסעיף היום קובע שרק בהחלטות מסוימות לא יהיה ניתן להורות את זה.
יצחק לוי: אבל למה לא בדיון?
אפרת רוזן: הוא מאפשר בדיון שהקטין לא יהיה נוכח – בית משפט לנוער רשאי להורות כי נאשם שהוא קטין לא יהיה נוכח בשלב משלבי הדיון למעט בעת מתן פסק דין או החלטה אחרת לפי חוק זה בעניינו של הקטין ובלבד שטובת הקטין דורשת זאת- -
יצחק לוי: כלומר בעת מתן פסק הדין או החלטה אחרת הוא חייב להיות.
אפרת רוזן: גם זה – מדובר על גריעה מהמצב לגבי בגירים.
רחל גוטליב: ביקשנו להוסיף פסקה בסוף – אין בסעיף זה כדי למנוע דיון שלא בנוכחות נאשם בהתאם להוראות חוק סדר הדין הפלילי.
יצחק לוי: אין לי התנגדות אך אולי לא צריך.
יצחק לוי: אפרת, תבררו אם צריך או לא.
יצחק לוי: תביאו את זה בגרסה הסופית של החוק.
יצחק לוי: אישרנו את הסעיף.
אפרת רוזן: הוספה של סעיף 17א.
אפרת רוזן: קוראת סעיף 17ב.
לימור סולומון: ב-17 כתוב: בשלב משלבי הדיון.
לימור סולומון: משתמע מזה שרק בחלק מהדיון אפשר להוציא אותו, או שאפשר לקבוע מראש שדיון מסוים יתקיים בהיעדרו?
יצחק לוי: אישרנו 17א, 17ב.
אפרת רוזן: תיקון סעיף 18.
אפרת רוזן: קוראת תיקון הסעיף.
אפרת רוזן: עד עכשיו היה שבית משפט רשאי למנות.
אפרת רוזן: היו"ר יצחק לוי: זה לא סעיף תקציבי?
לימור סולומון: יש היום זכות בתקנות.
לימור סולומון: זה עולה לדרגת חוק.
אפרת רוזן: קוראת סעיף 18(2).
לימור סולומון: מהניסוח לא ביטלנו כאן את האפשרות של השופט למנות סנגור לטובת הקטין כשמוגש נגדו כתב אישום?
לימור סולומון: נשמע לי שביטלנו את האפשרות הזו.
לימור סולומון: כתוב: אף אם לא הוגש נגדו.
לימור סולומון: משתמע מזה שאם הוגש נגדו, הוא גם יכול לטובת הקטין - זו אפשרות שחייבת להישאר, ונראה לי מהנוסח כאילו היא לא נשארת.
אפרת רוזן: אבדוק את הנוסח שוב, אך לא נראה לי שזו היתה הכוונה.
אפרת רוזן: סעיף 19 מדבר על מעמדו של הורה.
אפרת רוזן: קוראת סעיף 19.
יצחק לוי: מה זה הסעיפים המוזכרים?
אפרת רוזן: מדובר על זכות של ההורה להביע עמדה לפני קבלת החלטות מסוימות, וההחלטות הן אלה: סעיף 20, מדובר על נקיטה של אמצעי ביניים כלפי קטין שטרם נפסק דינו, סעיף 21 זה הכרעת הדין.
לימור סולומון: מה עניין עמדת ההורים לפני הכרעת דין?
לימור סולומון: זה טיעון משפטי.
אפרת רוזן: נותנים להורה מעמד.
יצחק לוי: הם יכולים להשפיע על הכרעת הדין.
אפרת רוזן: 24 זה החלטה של בית משפט, כשהוחלט שקטין ביצע את העברה, 25א זה העברה של קטין ממעון נעול למאסר, סעיף 30 זה החלפת דרך טיפול בקטין, סעיף 31 זה העברה זמנית של קטין ממעון למעון נעול, סעיף 33 זה הארכת תקופת החזקת קטין במעון לשם המשך טיפול בו או לשם הכשרתו המקצועית.
נחמן מוריאל: אני חושבת שצריך להוסיף את סעיף 26, שזה כל דרכי הטיפול.
יצחק לוי: אנו מוסיפים את 26 ומוחקים את 21.
יצחק לוי: 21 זה טרחה יתרה לשופט.
לימור סולומון: כל הצעת החוק הזו באה לפתור בעיות פרקטיות.
לימור סולומון: אחת הבעיות הפרקטיות שאני רואה בבית משפט כמעט כל יום זה שבתי משפט לא יודעים איך לאכול את המעמד של ההורה מול המעמד של הסנגור.
לימור סולומון: זה משהו שדיברנו עליו גם במסגרת הקוד האתי לסנגורים.
לימור סולומון: היום כשכמעט כל קטין מיוצג, והרבה פעמים הקטינים מבקשים את הייצוג, לא הוריהם, נוצר שהרבה פעמים ההורה אומר דבר אחד והסנגור אומר דבר אחד ובתי משפט הרבה פעמים משתיקים את ההורים כי הם רוצים לשמוע את הסנגור והם יודעים שההורה יזיק לקטין.
לימור סולומון: אם רוצים להבהיר שההורה יכול בכל זאת, על אף שיש סנגור, לייצג את הקטין- -
יצחק לוי: פה זה עניין שאנו אומרים: ההורה יכול להביע את עמדתו.
לימור סולומון: אבל בסעיף (ג) כתוב שההורה רשאי להגיש כל בקשה, לחקור עדים, להשמיע טענות.
לימור סולומון: זה נקרא לייצג.
יצחק לוי: את רוצה שהורה לא יוכל לייצג?
לימור סולומון: לא, אבל צריך להסדיר את זה.
יצחק לוי: תחשבו איך להסדיר את זה.
יצחק לוי: אתם יכולים לבוא עם הצעה, איך לפתור את זה.
יצחק לוי: אם יש לכם פתרון, אנו מוכנים לשמוע.
יצחק לוי: "לא היה הקטין מיוצג על ידי עורך דין" וכן הלאה - אפשר להסביר את זה?
אושרת שוהם: אם הקטין לא רוצה- -
יצחק לוי: כאן אני צריך הסמכה למנות אפוטרופוס לדין.
לימור סולומון: המקרה שהיה לאחרונה עם הנערות העצורות שלא רצו להשתחרר וההורים שלהן גם לא הגיעו לבית המשפט – זה היה מקרה שבית המשפט ממש הזדקק לסעיף כזה.
לימור סולומון: הוא רק יכול היה למנות סנגור.
לימור סולומון: הבעיה של סנגור, שסנגור חייב לייצג את רצון הקטין.
לימור סולומון: אם הקטינה אומרת לי: אל תדברי, אני לא מדברת.
יצחק לוי: אפוטרופוס לדין זה בניגוד לרצונה?
לימור סולומון: יכול להיות.
יצחק לוי: האם בית המשפט יכול למנות לקטין אפוטרופוס לדין בניגוד לרצונו?
יצחק לוי: אנו מאשרים את סעיף 19 בשינוי שאמרנו – הוספנו את 26 והורדנו את 21.
לימור סולומון: הסעיף הזה מתייחס לאפשרות לא לשלוח להורה הזמנה, אבל בשום מקום לא כתוב שאפשר להוציא הורה מהאולם, ולפעמים נזקקים- -
יצחק לוי: כתוב: או מסיבה אחרת.
אפרת רוזן: יש סמכות קבועה לבית המשפט תמיד להוציא אנשים מהאולם.
לימור סולומון: מה אם הקטין מבקש שההורה לא יהיה באולם?
יצחק לוי: יש מקום להוראה כזו אם אינה מובנת והיא לא כתובה.
יצחק לוי: תבררו אם יש צורך.
יצחק לוי: אם כפי שהיועצת המשפטית שלנו אומרת שהדבר מובן מאליו וזה כלול בהוראות אחרות, אין צורך.
יצחק לוי: אם יש צורך, נוסיף את זה.
יצחק לוי: זה בעיקר בקשת קטין, אך יכול להיות סיבה אחרת.
אפרת רוזן: לגבי סעיפים 20 ו-20א אני מציעה, במקום שאקריא אותם כי הם מאוד ארוכים, שנשמע הסבר, מה זה צו השגחה זמנית וצו הסתכלות למצב החוקי היום, ואז נעבור לקרוא את מה שמוצע לתקן.
אפרת רוזן: אפשר להתחיל מצו ההשגחה הזמנית.
אפי ברוור: לפי המצב היום, קצין המבחן לפי סעיף 12 יכול לעשות פעולות חקירה ואיסוף מידע בלבד.
אפי ברוור: לא יכול לעשות פעולות מתערבות אלא אם הנער מסכים.
אפי ברוור: סעיף 20 מדבר במצב שהוגש כתב אישום, במצב הזה לעתים אנו נדרשים לעשות פעולות מפעולות שונות, אנו גם נדרשים להיות בקשר עם הקטין כדי למשל לשלב אותו חזרה למסגרת לימודים, לעשות אבחון או כל דבר אחר שנכון יהיה מבחינת השיקום שלו.
אפי ברוור: צו ההשגחה הזמנית מאפשר לנו את זה, כי אז הוא באחריותנו כקציני מבחן.
יצחק לוי: מי מוציא את הצו הזה?
אפי ברוור: בית המשפט.
אפי ברוור: הצו הזה נותן לנו סמכויות לדרוש מהקטין להיות אתנו בקשר.
אפרת רוזן: החוק היום לא מפרט.
אפרת רוזן: הוא מסתפק רק באמירה של אפשר להורות על השגחה זמנית לתקופה.
יצחק לוי: כלומר צו השגחה זמנית זה צו שנותן אפשרות לקצין המבחן להשגיח על הקטין שהוגש נגדו כתב אישום והוא בד"כ מוגבל בזמן.
אושרת שוהם: התיק מתנהל הרבה זמן בבית המשפט ובזמן הזה התחיל קשר עם שירות המבחן, אבל עוד אין הכרעת דין, ואי אפשר להטיל טיפול או משהו כזה, ואז יש פרק זמן יכול להיות של חודשים ארוכים שצריך פיקוח, קשר- -
יצחק לוי: למה צריך צו בשביל זה?
חנה סלוצקי: כדי לחייב את הקטין.
אפי ברוור: ולנו יש סמכות לעשות פעולות שונות.
יצחק לוי: אני מבין שהתיקון בא לפרט סמכויות שכלולות בצו השגחה זמנית.
אפרת רוזן: קוראת סעיף 20(א).
יצחק לוי: מעבר לפגישות אין פגיעה בחירותו?
יצחק לוי: תכף נראה.
אפרת רוזן: בעקבות דיונים שקיימנו לפני הדיון הזה, הממשלה מסכימה לקבוע שניתן להורות על צו ההשגחה עד למתן החלטת בית משפט לפי סעיף 24 או מועד קצר יותר כפי שיקבע בית המשפט כדי להבהיר שזה לא חייב להיות למשך כל התקופה עד ההחלטה לפי סעיף 24, זה יכול להיות גם למשהו מצומצם יותר.
אפרת רוזן: קוראת סעיף 20(ב).
אפרת רוזן: גם פה יש כמה תיקונים – בסעיף (ב) ברישא שלו ובסופו אחרי כפי שיפורט בצו להשגחה זמנית, בהתאם לנדרש לצורך קידום טובת הקטין וטיפול בו.
אפרת רוזן: זו הבהרה בעקבות ההמלצות של ועדת רוטלוי שרצתה שהחקיקה תבהיר מה מטרת צו ההשגחה.
אפרת רוזן: זה הולם את המלצות הוועדה, לדעתי.
אפרת רוזן: לגבי (4), זה היה נראה קצת מוזר, לאור העובדה שמדובר בקטין שעדיין לא הוכרע דינו, ואנו לא יודעים אם בכלל זה יידרש, ולכן הממשלה מציעה גיבוש המלצות לדרכי טיפול עתידיות בקטין.
יצחק לוי: למה צריך המלצות?
רחל גוטליב: יכול להיות טיפול עם המשפחה, עם העובד הסוציאלי.