GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אייל זנדברג: כאשר שני צדדים צריכים לכתוב דברים, כאשר הם כותבים מצטרפים אליהם לחדר היועצים, גם היועצים המשפטיים ואז כל מילה שנשארה עמומה והייתה בזה אולי תועלת פוליטית, גם בלי לפגוע באזרחים - העמימות הזאת לפעמים היא חיובית והיא לא פסולה - פתאום היא מקבלת ביטוי בפרטנות מופלאה.
אייל זנדברג: כל הדברים האלה נאמרים על ידי חבר הכנסת פינס.
אייל זנדברג: למעשה כיום הגופים שפועלים לפי הנחיית היועץ המשפטי לממשלה מחויבים, ככל שאני מבין – ואפשר לברר את זה לקראת הישיבה הבאה – לעשות את זה.
מנחם בן-ששון: עורכת-דין יבין, לישיבה הבאה תביאו מסמכים שיש לכם?
מורן יבין: אני יכולה להביא.
אופיר פינס-פז: המדיניות לא השתנתה במובן הזה של גילוי.
אייל זנדברג: לא השתנתה, במובן יש חובה כזאת.
אופיר פינס-פז: מה זה חובה?
אופיר פינס-פז: אני לא יודע אם יש הנחיית יועץ במובן הפורמלי אבל זו המדיניות.
מורן יבין: הנחיית יועץ יכולה לחייב את הממשלה אבל היא לא יכולה לחייב את הסיעות.
אייל זנדברג: בהנחה שזו הפרקטיקה, יש תופעה הפוכה.
אופיר פינס-פז: זו עמדה משפטית שאני טוען שצריך לפרק אותה.
מרגלית בוטרמן: לגבי הבחירות לרשויות המקומיות, יש הנחיה בכתב.
מרגלית בוטרמן: יש תיק 45(א) לחוק הרשויות המקומיות (בחירות) שמחייב להניח הסכם קואליציוני על השולחן.
אופיר פינס-פז: אני מבקש להחיל את ההצעה שלי גם על הרשויות המקומיות.
מרגלית בוטרמן: אם כך, בכל מקרה זה צריך לעבור מחדש לאישור הממשלה כי זה נושא חדש.
אופיר פינס-פז: השאלה אם הממשלה רוצה את זה.
אופיר פינס-פז: עד כמה שאני מכיר את הממשלה, היא לא רוצה את זה.
מרגלית בוטרמן: עד כמה שאני הבנתי, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.
אופיר פינס-פז: לא, הממשלה מאוד תאהב את זה אם זה יהיה על השלטון המקומי.
מרגלית בוטרמן: יכול להיות.
מרגלית בוטרמן: אני לא יכולה לומר.
מנחם בן-ששון: ספרי לנו מה קורה ברשויות המקומיות.
מרגלית בוטרמן: הסכם בכתב בין סיעות, בין חברי מועצה מסיעות שונות או בין חבר מועצה לסיעה בקר לבחירה, להרכב סיעתי, לצירוף חברי מועצה ולמינוי סגן, צריך למסור אותו למזכיר של הרשות המקומית תוך שלושה ימים, לא יאוחר מ-48 שעות לפני הבחירות ו-24 שעות לפני ההצבעה.
מנחם בן-ששון: מה לגבי תקציב?
מרגלית בוטרמן: תקציב, לא.
אופיר פינס-פז: כמובן שאני מבקש גם סנקציה שצריך לחשוב עליה.
זאב אלקין: כדאי להזמין כמה חברי ועדת כספים.
אופיר פינס-פז: תגיד לי מתי יש הצבעה ותן לי 10 דקות להתארגן.
מנחם בן-ששון: אני חושש שהחוק לא טוב ואני רוצה לשמוע עוד דעות.
מנחם בן-ששון: אנחנו נבוא לדיון נוסף, אני אזמין כמה חברים ותיקים מוועדת הכספים.
אופיר פינס-פז: אני מבקש שתנחה את הייעוץ המשפטי להכין נוסח, להגדיר מהו הסכם בעל פה.
מנחם בן-ששון: אני לא בשל להגדרת נוסח.
אופיר פינס-פז: בוא נראה, יכול להיות שיש כאן נוסח שכן אפשר להתגבש סביבו.
מנחם בן-ששון: יש לי בעיה.
מנחם בן-ששון: בהרכב הנוכחי הוועדה לא אוהבת את החוק ויש לה תהיות אם צריך אותו.
מנחם בן-ששון: האנשים המנוסים בוועדת הכספים חושבים שלא צריך אותו ואני נגרר אחרי תפיסתם.
מנחם בן-ששון: לך יש בעיה בהגדרת הסכם.
מנחם בן-ששון: אין לך שום בעיה בהגדרת סנקציות.
אייל זנדברג: זה לא מה שהצעת החוק אומרת היום.
אייל זנדברג: הצעת החוק מרחיבה את החובה שחלה, ככל שהיא חלה, על הסכם בכתב, על הסכם בעל פה.
אייל זנדברג: חבר הכנסת פינס אמר שהוא מעלה בדעתו שהוועדה תטיל סנקציה גם על המכתב.
מרגלית בוטרמן: יש חובת גילוי.
מרגלית בוטרמן: יש לך חובת גילוי לפי פסק דין.
מנחם בן-ששון: קל וחומר לגבי ההסכם בעל פה.
מנחם בן-ששון: את זה לא ידעתי.
זאב אלקין: זאת בדיוק הטענה שלי.
זאב אלקין: זאת פיקציה והיא לא יכולה שלא להיות פיקציה כי את המצביע על התקציב כמו שהוא וכמו שנכתב בספרים.
אופיר פינס-פז: אתם אנשים קשים.
אופיר פינס-פז: בסך הכל הבקשה שלי היא מאוד צנועה: גילוי נאות של הסכמים בעל פה.
מנחם בן-ששון: תכניס את זה לתקנות האתיקה.
אופיר פינס-פז: אני מדבר על נושא של תקציב ובנושא של הסכם קואליציוני.
זאב אלקין: תאר לעצמך כמה תביעות יהיו בבית הזה.
אופיר פינס-פז: שום תביעות.
זאב אלקין: על כל דבר תהיה טענה שהיה הסכם בעל פה שעכשיו מבצעים אותו.
מנחם בן-ששון: שר האוצר בנאום שלו על המדיניות הזכיר את אזור הצפון ומיד יאמרו שזה הסכם.
אופיר פינס-פז: אני מדבר על חובת הגילוי.
מנחם בן-ששון: אני אשוחח עם חבר הכנסת המציע ואקבע אתו את המשך ההתקדמות בחוק.
מנחם בן-ששון: אני יכול לדבר בשבחו של החוק הזה אבל יותר טוב שאעשה את החוק.
מנחם בן-ששון: לכן הקדמתי את הדיון בו ואני מבקש מחברי הכנסת המציעים לומר את דבריהם, מכמה מהתעשיינים ומשרדי הממשלה, ונוכל להתחיל לעבוד.
מנחם בן-ששון: חברת הכנסת יחימוביץ, בבקשה.
שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, לחוק הזה כמה וכמה מטרות.
שלי יחימוביץ': במהותו הטכנית הוא מבקש לבצע תיקון כך שתעשיות ביטחוניות ומערכת הביטחון כולה, כלומר, משרד הביטחון, המשטרה, שב"כ וכן הלאה, כאשר הן רוכשות ציוד הקשור בתעשיית הטקסטיל, יעדיפו מוצרים שיוצרו בישראל.
שלי יחימוביץ': לפחות 50% מאותו מוצר ייצרו במדינת ישראל.
שלי יחימוביץ': לכאורה זה חוק שלא היה אמור להיחקק כי זה כל כך מובן מאליו שמשרד הביטחון, כשהוא רוכש ציוד לצרכיו או צה"ל וכן הלאה, יעשו זאת מתעשייה ישראלית אבל לצערנו, הגבולות נפרצו באופן בלתי מבוקר והיום אנחנו נמצאים במצב אבסורדי שבו חיילי צה"ל שמתאמנים או יוצאים למלחמה, חלילה, גורבים גרביים שיוצרו בסין על ידי פועלות סיניות.
שלי יחימוביץ': אני לא מפקפקת בזכותן של פועלות סיניות להשתכר למחייתן אבל עניי עירך קודמים, ובוודאי שאני דואגת לפרנסתם של עובדים ישראלים וגם לתעשייה הישראלית, שקצת נזנחה בעשור האחרון לטובת כל מיני ספקולנטים שעושים כסף מהיר.
שלי יחימוביץ': תעשיין שמקים מפעל מקים בנין, שם בו מכונות, משקיע מהונו, מייצר מקומות עבודה ואילו מטה הפרנסה הזה של הטקסטיל הולך ונגדע וכמעט נכחד מהנוף התעסוקתי של מדינת ישראל.
שלי יחימוביץ': לא ארחיב את הדיבור אבל מדובר בתהליך מאוד עגום שבו מסות של נשים הוכשרו בשעתו לתעשיית הטקסטיל, נשלחו למגמות תפירה בבתי ספר מקצועיים כדי לשמש פועלות במפעלי הטקסטיל, עבדו בשכר מינימום ואז יום אחד התברר שסיניות עולות פחות, וכך היתה סגירה המונית של מפעלים בישראל.
שלי יחימוביץ': זה מגיע לאבסורדים, ואני לא יודעת אם אתה יודע אדוני היו"ר, אבל דגל ישראל, שאנחנו רואים למשל מאחורי נשיא המדינה או מאחורי ראש הממשלה או הדגל שמונף בטקסים או זה שמונף כאן, מעל בניין הכנסת, דגל ישראל שהוא סימלה של המדינה הריבונית גם הוא מיוצר בסין.
שלי יחימוביץ': אין יותר דגלים שמיוצרים בישראל.
שלי יחימוביץ': לכן, כל הסמלים האלה מאבדים את תוכנם, מתרוקנים מתוכן, אם הייצור שלהם עובר למדינות אחרות ומפרנס אזרחי מדינות אחרות.
שלי יחימוביץ': התיקון כאן מאוד סביר.
שלי יחימוביץ': הוא מנסה להעמיד את המצב בישראל באופן דומה למצב שמקובל בארה"ב, שמשמשת במידה רבה מודל קפיטליסטי ראוי לחיקוי אבל בכל מה שנוגע למסים ונכסים על תוצרת שמיוצרת בארה"ב, שם אנחנו נעצרים בחיקוי של המודל האמריקני.
שלי יחימוביץ': עד כאן.
שלי יחימוביץ': בארה"ב יש מדינות רבות שניזונות ומתפרנסות ממפעלי טקסטיל ויש הגנה על התוצרת האמריקאית, יש נכסים, יש מסים, הצבא האמריקאי רוכש מהם תוצרת ואילו אצלנו כלום, הכל פרוץ לחלוטין.
שלי יחימוביץ': אנחנו מבקשים לתת הגנה לתעשייה המקומית הישראלית בתחום הטקסטיל.
שלי יחימוביץ': אנחנו מבקשים לתת עדיפות במכרזים לתוצרת הארץ.
שלי יחימוביץ': הצעת החוק הזה קיבלה את הסכמת הממשלה, לשמחתי הרבה, בהתניה שהיא לא תסתור אמנות בינלאומיות.
שלי יחימוביץ': אני חייבת לציין שהצעת החוק הזאת לא סותרת שום אמנה בינלאומית וכמובן שנסכים להכניס התניה כזאת בחוק, שההצעה תקודם ובלבד שלא תפגע באמנות בינלאומיות.
שלי יחימוביץ': יש לי עוד כמה וכמה הערות לגופו של החוק אבל אני מציעה שנתחיל לקרוא אותו.
מנחם בן-ששון: אני רוצה להוסיף משפט אחד מפרספקטיבה היסטורית: זה מדהים, כשאתה בודק תעודות היסטוריות של עשייה כלכלית יהודית במשך 1500 שנה ואני יכול להעיד על כך, הדומיננטיות היא של מקצועות טקסטיל.
מנחם בן-ששון: מה ההסברים לזה, אני יכול להסביר.
מנחם בן-ששון: אנשים שנושאים את ביתם עימהם וכולי, אבל גם התמחות שנעשתה במשך שנים, גם במזרח וגם במערב, מתימן ועד לליטא וכן הלאה.
שלי יחימוביץ': אני רוצה להבהיר: החוק הזה הוא לא חוק סוציאלי, הוא חוק כלכלי.
מנחם בן-ששון: אבל יש לו משמעות סוציאלית ממדרגה ראשונה.
שלי יחימוביץ': אבל זה חוק של מתן קצבאות לעניים.
שלי יחימוביץ': זה חוק שיש גם רווח כלכלי רב בצידו ובהמשך עמיתיי, נציגי התעשיינים, יציגו את המחקר המאוד מקיף שנעשה סביב החוק הזה.
שלי יחימוביץ': שורה אחת בדוח הזה, שפותחת אותו ומסכמת אותו: "בראיה משקית כוללת קיימת כדאיות כלכלית ממשית לייצור המוצרים האלה בישראל".
שלי יחימוביץ': .. והפירוט יבוא בהמשך.
משה כחלון: אין לי הרבה מה להוסיף על הדברים של שלי למעט תיקון העוול.
משה כחלון: בנוסף לכך שראוי וצריך לתת העדפה, היצרנים הישראלים לא יכולים להיכנס למכרז בארה"ב בתחום הזה.
משה כחלון: לעומת זאת, היצרנים האמריקאים כן יכולים להיכנס לכאן או למדינות שונות.
משה כחלון: פה אנחנו פוגעים בשוויון של היצרנים שלנו.
משה כחלון: אם אנחנו לא מאפשרים להם למכור בחוץ ואנחנו מאפשרים לאחרים למכור לנו, אנחנו גזרנו גזר דין מוות על המפעלים האלה דרך המכרזים.
משה כחלון: אתה לא אומר להם: אני הורג אותך אלא אתה פשוט הורג אותו וזהו.
משה כחלון: דבר שני, אני לא יודע מה זה חוק סוציאלי או לא סוציאלי.
משה כחלון: האנשים שנפגעים בעיקר מהחיסול של הענף הזה הן אוכלוסיות שעוסקות בתחום הטקסטיל, זה בדרך כלל באזור פריפריה, אזור של מיעוטים, המתפרות הן בכפרים בגליל או בדימונה או בכל מיני אזורים בפריפריה, שאני חושב שמחובתנו להגן עליהם גם אם זה עולה למדינת ישראל.
משה כחלון: זה לא מעניין בכלל.
משה כחלון: צריך לשים את הדברים על השולחן.
משה כחלון: אני חושב שהתפקיד שלנו הוא לעזור לתעשיינים כדי שיחזיקו מעמד, כפי שאמרה שלי.
משה כחלון: אנשים שמשקיעים ממיטב כספם ולא סוחרים שמעבירים את הכסף מצד לצד עם רווחים אדירים אלא אנשים שמגיעים לכאן להשקיע, ואני חושב שחובתנו לסייע להם וכמובן לקדם את הצעת החוק הזאת, שיזמה חברת הכנסת יחימוביץ ואני מצטרף.
משה כחלון: אני חושב שזה חשוב.
מנחם בן-ששון: אבל אתה, כראש ועדת הכלכלה, יכול לחדד את הצד הכלכלי שבו והוא שכשאתה לא צריך לשלם דמי אבטלה לאנשים וברגע שאתה לא צריך לרדוף אחרי כל מיני פתרונות משניים, אתה אומר שאלה ערכים שאתה יכול בהערכה סבירה אקטוארית להגיד מה הרווחת ולא רק מה לא הפסדת.
משה כחלון: אני שימשתי כיו"ר ועדת הכלכלה שנה ומשהו, שם נפרדתי מהתמימות, כי שוב תשמע פה כמה תעשיינים שיגידו לך שלשלם דמי אבטלה...
משה כחלון: עבורי, מובטל זה לא 4000 שקל, זה הרבה יותר גרוע מזה.
משה כחלון: אני יכול לסדר לך מודלים כלכליים שעדיף ש-50 אלף איש יישארו מובטלים, העיקר תן לי לבנות את המודל הזה.
משה כחלון: אבל מובטל בשבילי זה הרבה מעבר לזה ואני לא חושב שזה הדיון המתאים - -
מנחם בן-ששון: אבל זה הסוציאלי שאמרת קודם.
משה כחלון: נכון.
משה כחלון: יבואו לך כלכלנים ויבנו לך מודל שעדיף שיהיו 50 אלף מובטלים ואתה תראה איך הם מרוויחים יותר.
מנחם בן-ששון: הבינותי.
מנחם בן-ששון: חבר הכנסת מיסז'ניקוב, אנחנו בשלב הצגת החוק.
מנחם בן-ששון: אתה רוצה להוסיף כמה משפטים?
סטס מיסז'ניקוב: בשלב יותר מאוחר.
רמזי גבאי: שלום לכולם.
רמזי גבאי: אני תעשיין שכיר ואני מנכ"ל של אופיס טקסטיל.
רמזי גבאי: לומר את האמת, אני מאוד נרגש מכינוס הוועדה ואני מצפה בכיליון עיניים לטובת הרבה מאוד תעשיינים והרבה מאוד ועובדים ועובדות, שהחוק הזה יעבור את הוועדה.
רמזי גבאי: אני מלווה את הענף באופן מאוד הדוק בענין של החשיפה מזה כ-20 שנה.
רמזי גבאי: הדגשתי שאני תעשיין שכיר כי אני מבטא אינטרס של אזרח במדינה ולא של מישהו שדואג לכיסו.
רמזי גבאי: כל גלי הפיטורין שהענף הזה עבר בשנים האחרונות הפכו למשקע של מובטלים שאין להם דובר ואין להם פה.
רמזי גבאי: ניסיתי להיות דובר אבל זה לא מספיק טוב ולא מספיק חזק.
רמזי גבאי: כל גרעיני האבטלה הקשים שיש במדינת ישראל, חלקם הגדול זה כאלה שהם נפלטי ענף הטקסטיל בשנים האחרונות.
שלי יחימוביץ': כמה מפוטרים בסך הכל יש?
רמזי גבאי: כשאני הייתי יושב ראש איגוד הטקסטיל היו 40 אלף מועסקים, 45 אלף מועסקים, והיום אנחנו בסדר גודל של 17 אלף מועסקים בכל הענף.
רמזי גבאי: לנו מאוד חשוב שהחוק הזה ייתן תעסוקה.
רמזי גבאי: איך הוא נותן תעסוקה?
רמזי גבאי: כמו שאמר חבר הכנסת כחלון, בעיקר בפריפריה ובישובי הדרוזים והערבים.
רמזי גבאי: אני שותף לכל מה שקורה בישובים האלה, עצוב לראות את האנשים, הנשים, אין תעסוקה וכל מתפרה שנסגרת שם זה עוד "בום" גדול.
רמזי גבאי: ברור שזה תוספת של מובטלים, תוספת של דמי אבטלה, זה עלות בכל כיוון למדינה.
רמזי גבאי: החוק הזה ייתן לנו מקומות תעסוקה.
רמזי גבאי: הרי המתנגדים יגידו שאין כסף.
רמזי גבאי: אני נפגשתי ועליתי לרגל לאחראי במשטרה ואמרתי: תשמור עליהם.
רמזי גבאי: הוא אמר: אין לי כסף, אין לי ברירה.
רמזי גבאי: אמרתי לו בצורה קצת חצופה שאם אין לו כסף לקנות בגדים בארץ, אז יש לי הצעה טובה יותר: תביא שוטרים סיניים ואז נשים אותם במחסומים.
רמזי גבאי: גם נחסוך חיי אדם, גם נחסוך כסף ויהיה הרבה יותר טוב למדינת ישראל.
שלי יחימוביץ': במחסומים כבר אין חיילים אלא עובדי קבלן.
רמזי גבאי: מבחינתי, החוק הזה הוא יצירת מקורות תעסוקה, הוא זמינות למערכת הביטחון.
רמזי גבאי: כאשר אתה מדבר עם האנשים ברמות היותר נמוכות במערכת הביטחון, כולם רוצים שיהיו המתפרות האלה, כולם רוצים שהתעשיות תהיינה בארץ.
רמזי גבאי: התעשייה הרבה יותר זמינה, נותנת תוצאות, ולא יכול להיות מצב כמו במלחמת לבנון, כפי שאני זוכר, שלא היו בארץ תחתונים וגרביים וכוחות מערכת הביטחון רצו בסופרמרקטים לקנות תחתונים וגרביים.
רמזי גבאי: זה עוד אספקט שצריך לקחת אותו בחשבון.
רמזי גבאי: אנחנו מאוד מבקשים, אנחנו נרגשים ומצפים בכיליון עיניים שהחוק הזה יעבור.
רמזי גבאי: אנחנו נלחמים עליו הרבה מאוד שנים, ואני מודה ליו"ר הוועדה על העמדה שנקט, ולחברת הכנסת יחימוביץ שמובילה את זה.
רמזי גבאי: עבורנו זה חיים או מוות.
מנחם בן-ששון: אני רוצה לומר שחברי הכנסת שיושבים היום בוועדה, כאן ועכשיו, זה כמעט להטיף מבחינת התעשיינים למומרים.
מנחם בן-ששון: זאת אומרת, אחת הסיבות שהיו"ר לא חתום על החוק זה כדי שהוא יוכל לקדם אותו, כי אחרת זה היה מחכה כמעט שנה.
רמזי גבאי: לא ידעתי ואני שמח.
רמזי גבאי: תודה רבה.
דוד בוקאי: אני מנהל ובעלים של חברת "עינת טקסטיל", שיושבת באזור התעשייה בעטרות בירושלים.
דוד בוקאי: אני חושב שהכל נאמר.
דוד בוקאי: אני רוצה להוסיף פן אחר: לתעשיות המסורתיות בכלל יש זכות קיום.
דוד בוקאי: אנחנו לא יכולים להגיד ליזם פרטי להשאיר את מפעלו במדינה.
דוד בוקאי: יזם פרטי שרואה כדאיות כלכלית להעביר את מפעלו לאזור אחר, למדינה אחרת, רשאי לעשות את זה בתנאים של הכלכלה הגלובאלית ברגע זה.
דוד בוקאי: אני חושב שמחובתה של מדינה לדאוג לפרנסה לנתיניה.
דוד בוקאי: אני חושב שמה שחברי הכנסת דיברו ומה שאמר עמיתי קודם, זה מכסה את כל התמונה.
דוד בוקאי: אבל יש פה פן נוסף, אנחנו הולכים לאבד את היכולת של יצור מוצרי טקסטיל במדינת ישראל.
דוד בוקאי: אני לא חושב שישנה מדינה בעולם שיכולה להרשות לעצמה לאבד יכולת כזאת, כל שכן צבא, משטרה, שירותי ביטחון.
דוד בוקאי: הדברים מורכבים, זה לא רק בנוי מתחתונים וגופיות אלא יש פה מוצרים אסטרטגיים שהם בעלי משמעות מאוד רצינית לקיום צבא ולחימה.
דוד בוקאי: לכל תושב במדינה הזאת, לכל הישובים בפריפריה, יש להם זכות מלאה להתקיים.
דוד בוקאי: אני חושב שהמדינה, דרך התקציבים שאנחנו מייצרים, דרך המסים שאנחנו מייצרים, תפקידה לדאוג ואחת החובות שלה זה להעביר את החוק הזה.
דוד בוקאי: תודה רבה.
אלי סאן: אני מנכ"ל "סריגי ירושלים" במישור אדומים.
אלי סאן: אני רוצה להוסיף שתי נקודות: בשנת 2000 העסקנו כ-80 עובדים וכרגע אנחנו מעסיקים פחות מ-40 עובדים.
אלי סאן: כלל הלקוחות שלנו הם ממשרד וכוחות הביטחון, ולצערנו הרב הסיבה שפיטרנו עובדים היא בגלל שאין הזמנות, ואם יש הזמנות הן בדרך כלל מועברות לקניה בחו"ל, בעיקר בסין.
אלי סאן: שתי נקודות חשובות שלא העלו אותן קודם הן בנושא הטיב: כמעט ולא מקפידים בנושא הטיב שנקנה בסין.
אלי סאן: בסין פחות מקפידים על איכות המוצר, פחות אכפת איך המוצר נראה.
אלי סאן: מה שחשוב בעיקר זה כל נושא המחיר.
אלי סאן: רק המחיר קובע.
אלי סאן: דבר נוסף זה הזמינות – במלחמה האחרונה שהיתה בלבנון עבדנו סביב השעון כי לא היו לצבא הדברים הכי בסיסיים שיש.
אלי סאן: אם היו רוצים להזמין בסין זה היה לוקח 3,4 חודשים עד שזה יגיע.
אלי סאן: אי אפשר לסגור מפעלים בשיטה הזאת, כי משרד הביטחון צריך אותנו והוא לא יכול להשתמש בנו רק במקרה חירום.
אלי סאן: לכן חשוב מאוד שהוועדה תצביע בעד החוק הזה.
אלי סאן: אנחנו מחכים לזה כבר 5 שנים וכמו שרמזי אמר, זה יום מרגש לכולנו.
קרן דהרי: שמענו את כל הדברים הטובים לגבי החוק ואת ההתרגשות הרבה שהוא מעורר.
קרן דהרי: אני בכל זאת רוצה לדבר על כמה קשיים שקיימים בהצעת החוק.
קרן דהרי: הדבר הראשון הוא שמדובר בהסדר שמפורט מדי לחוק חובת המכרזים ומקום של הסדר מהסוג הזה הוא בתקנון.
קרן דהרי: יש כבר היום בחוק חובת המכרזים שתי הוראות שנוגעות להתקנת תקנות לענין העדפת תוצרת הארץ, סעיף 3א(א)(1), וקיימת הוראה כללית לגבי התקנת תקנות שנוגעות לסוגי עסקאות או לסוגי גופים מתקשרים, שגם מכוח אותה הוראה אפשר היה לקחת את כל ההסדר הזה ולחוקק אותו בתקנות במקום בחוק עצמו.
קרן דהרי: קושי נוסף שחברת הכנסת יחימוביץ דיברה עליו נוגע להתחייבויות של ישראל באמנות בינלאומיות.
קרן דהרי: בחוק חובת המכרזים בסעיף 5א(ב) לחוק נקבע שיש עדיפות להתחייבויות של ישראל באמנה בינלאומית על פני תקנות שיותקנו מכוח חוק חובת המכרזים.
קרן דהרי: הצעת החוק נועדה לחול על אף האמור באותו סעיף, אז זה מיותר מאחר שמדובר פה על תיקון החוק עצמו ולא על התקנות אבל מעבר לענין הזה, אנחנו חושבים - -
שלי יחימוביץ': לא הבנתי מה אמרת עכשיו.
קרן דהרי: בשורה הראשונה בהצעת החוק כתוב:
קרן דהרי: על אף האמור בסעיף 5(א) לחוק, יקבעו ההוראות הבאות.
משה כחלון: 5(א) מדבר על אמנות.
קרן דהרי: 5(א) מדבר על כך שאם תקנות סותרות התחייבות בינלאומית, ההתחייבות הבינלאומית גוברת.
שלי יחימוביץ': אנחנו מציעים בחקיקה ראשית.
קרן דהרי: אז אולי זה לא רלבנטי כי זה חקיקה ראשית, אז לא צריך את האמור בסעיף 5(א).
שלי יחימוביץ': בסדר גמור, על אחת כמה וכמה.
קרן דהרי: אבל מעבר לענין הזה, כעיקרון, אנחנו חושבים שאין מקום לקבוע בחקיקה שמדינת ישראל תאמר שהיא פטורה מהתחייבויות לענין הזה אלא להיפך, אם הבנתי נכון הסכמת לדברים האלה, שיקבע בחוק במפורש שכל ההוראות האמורות אינן כפופות להתחייבויות בינלאומיות.
שלי יחימוביץ': כפופות.
איתמר גלבפיש: בענין הזה יש הסכמה.
קרן דהרי: נקודה שלישית שרציתי לציין נוגעת להגדרה של הטובין בהצעת החוק.
קרן דהרי: יש פה הגדרה שנראית קצת בעייתית בכך שיש דברים מקבילים וגם מוצרים כמו למשל בסעיף קטן (ב): "כל מוצר לציוד אישי המכיל סיבים טבעיים או סינטטיים, חוטים או בדים.
קרן דהרי: " צריך לחשוב לאיזה תחומים רוצים לעשות את ההעדפה, האם זה כולל וילונות ומפות או כל דבר שעשוי מאריגים, נעליים למשל.
קרן דהרי: צריך יהיה להגדיר נכון יותר את הדבר הזה.
שלי יחימוביץ': למה לא מספיק: סיבים טבעיים או סינטטיים או אריגים ובדים.
קרן דהרי: אין לי נוסח חלופי כרגע.
קרן דהרי: הנקודה האחרונה שאני רוצה לציין נוגעת לנושא של היעדר תחרות, שיהיה ספק יחיד כשיש בעיה של איכות.
קרן דהרי: הצעת החוק הזאת עשויה לייקר להערכתנו את רכישת הטקסטיל על ידי כוחות הביטחון.
קרן דהרי: נכון להיום קיימות תקנות העדפת תוצרת הארץ, שכבר נותנות עדיפות של 15% במחיר.
קרן דהרי: זאת אומרת, אם יש לנו ספק חוץ לעומת ספק מהארץ.
משה כחלון: אבל זה לא נותן מענה כי אם זה היה נותן מענה, לא היינו נדרשים לחוק.
קרן דהרי: נכון, אז אנחנו מבינים מכך שהוצעה ההצעה, ש-15% זה לא מספיק, אז אני מניחה שזה ייקר ביותר מ-15%.
קרן דהרי: הבעייתיות בנושא הזה גדלה ואני לא מתייחסת לשאלה התקציבית כרגע, אבל אם יש רק ספק יחיד בארץ לצורך ייצור אוהלים לדוגמה או כובעים, זה יכול לייקר בצורה מאוד משמעותית.
קרן דהרי: אם אנחנו מדברים על השיקוף של החוק האמריקאי, צריך לזכור שהשוק האמריקאי הרבה יותר גדול מהשוק במדינת ישראל, ולא שמענו בינתיים נתונים לגבי מספר המפעלים שיש כאן.
קרן דהרי: מדובר על 17 אלף עובדים בכל ענף הטקסטיל, אבל אני לא יודעת על כמה מפעלים מדובר.
קרן דהרי: לכן, נכון יהיה להציע שלא להטיל את הוראות החוק על רכישות במקרים שמדובר בספק יחיד או שבכלל אין טובין מהסוג המוצע בארץ או שאין את הטובין מהאיכות שנחוצה, לצורך הענין.
משה כחלון: זה ברור, אם אין אז אין.
משה כחלון: מעדיפים.
איתמר גלבפיש: זה לא העדפה.
קרן דהרי: אסור יהיה להשתמש במציעים מן החוץ לדבר הזה.
מנחם בן-ששון: אני מבקש לקבל את ההערות בכתב.
שלי יחימוביץ': צריך לציין את ההסתייגות שלך למקרה שיש מפעל אחד בלבד, שברגע שתהיה העדפה ניכרת לתוצרת הארץ יפתחו מפעלים נוספים.
קרן דהרי: נכון, זה יובא בהמשך.
קרן דהרי: לצורך הענין הזה אולי יש מקום לקבוע רק לענין הייקור.
מנחם בן-ששון: אמרת את זה עכשיו, שזה לא יעלה מעל ל-15%.
קרן דהרי: למנוע העלאה מעבר ל-40%, 50%, 30% משהו כזה, אבל אני אכתוב את זה.
חיים אמיגה: החשיבות שגלומה בהצעה ברורה, בהקשר שלנו יש שתי נקודות חשובות: הנקודה הראשונה זה ההיבט התקציבי.
חיים אמיגה: נמצא אתי כאן סגן ניצב עזריקם, ראש מדור ציוד של משטרת ישראל.
חיים אמיגה: העברנו טבלה מפורטת לוועדה - -
איתמר גלבפיש: לא הצלחנו לגמרי להבין אותה.
איתמר גלבפיש: ..
חיים אמיגה: אנחנו נסביר.
חיים אמיגה: השורה התחתונה מהדברים היא שהעלות התקציבית עלולה לגדול במשהו בסביבות ה-5 מיליון שקלים בשנה, אם נעבור מתוצרת חוץ לתוצרת הארץ.
שלי יחימוביץ': זה גרושים לעידוד תעשיית הטקסטיל.
שלי יחימוביץ': אישרנו עכשיו 300 מליון שקלים...
מנחם בן-ששון: חברת הכנסת יחימוביץ, אנחנו בדיווחים.
מנחם בן-ששון: אדוני, אתם בעד ההצעה אלא שיש לכם בעיה של 5 מיליון, אני מבין.
חיים אמיגה: אדוני היושב ראש, לגבי ההערה של חברת הכנסת יחימוביץ לגבי 5 מיליון, המשטרה עם המגבלות התקציביות שמוטלות עליה ועם השמיניות שהיא צריכה לעשות במסגרת המגבלות התקציביות האלה, גם 5 מיליון שקלים זה סכום בהחלט משמעותי בשבילה.
חיים אמיגה: אם הסכום יועבר אליה במסגרת עידוד הצעת החוק הזאת, בשמחה.
חיים אמיגה: אנחנו לא מתנגדים בכפוף לכך שיהיו השלמות תקציב למשטרה כדי שאפשר יהיה לרכוש את תוצרת הארץ.
מנחם בן-ששון: אדוני חדש בעבודה בממשלה?
מנחם בן-ששון: אפילו אנחנו, חברי הכנסת הצעירים יודעים, שהממשלה אף פעם לא אומרת דבר כזה אצלנו.
מנחם בן-ששון: כשהממשלה לא מתנגדת היא בעצמה עושה את החשבונות.
מנחם בן-ששון: אז את הסעיף האחרון מחקנו מהפרוטוקול, זו לא השאלה.
חיים אמיגה: כנראה שיש לי עדין את התמימות של חבר הכנסת כחלון.
חיים אמיגה: ..
חיים אמיגה: נקודה שניה היא שבהצעת החוק יש מוצרים מסוימים שאין אפשרות לרכוש אותם בארץ.
חיים אמיגה: למשל, מוצרים טרמיים מסוימים של קור וחום, ובמסגרת הצעת החוק בנוסח הקיים אין התייחסות לכך שאין אפשרות לרכוש אותם בארץ ואין הפנייה לרכוש אותם בחו"ל במקרים כאלה.
מנחם בן-ששון: זאת הערה שהעירה נציגת משרד המשפטים ואמרנו שמה שאין – אין.
אריה בן ארי: אני רוצה להציג תמונה הרבה יותר ורודה ממה שאתם שמעתם פה.
אריה בן ארי: משרד הביטחון קונה ב-70,80 מיליון שקל מוצרי טקסטיל בארץ.
מנחם בן-ששון: וכמה הוא קונה בחו"ל?
אריה בן ארי: רוב הדברים שאנחנו קונים זה תוצרת הארץ.
אריה בן ארי: באותם 70,80 מיליון שאנחנו קונים מדי שנה, אנחנו מאפשרים לשתף עד 10% משווקים ויבואנים לאותם המוצרים שלא מיוצרים בארץ.
אריה בן ארי: בנוסף, אנחנו קונים בדים תוצרת ארה"ב שלא מיוצרים בארץ.
אריה בן ארי: זה אותם מוצרים למדי קבע ומדי חורף.
אריה בן ארי: בנוסף, אנחנו קונים ב-1.8 מיליון מוצרים כמו כומתות בדולר מזומן ולא בדולר סיוע.
מנחם בן-ששון: אדוני, אם היית כל כך מדויק, האם אני רשאי להבין מכך שמה שאתם קונים בחוץ זה 1.8 מיליון לעומת מה שאתם קונים בארץ שזה 70,80 מיליון או שאתם קונים עוד דברים בחוץ?
אריה בן ארי: לא.
אריה בן ארי: אלה הפרופורציות והצגנו את זה בכל מיני פורומים ואלה הנתונים.
אריה בן ארי: אותן תעשיות שאתה שמעת עליהן, אלה תעשיות די בעייתיות.
אריה בן ארי: לא פעם אצלנו קובע גם מועד אספקה, וגם ב-2007, כאשר היינו צריכים להצטייד ב-70 אלף יחידות של מנשא קרבי, היינו צריכים לחלק את העבודה בין כל הספקים.
אריה בן ארי: כל אחד שרצה לקבל, קיבל כל כמות שהבטיח לעמוד במועדי האספקה שלה, כפי שהיינו חייבים, ולא כולם עמדו בזה.
אריה בן ארי: כתוצאה מכך, ב-2007 נאלצנו להזמין מנשאי קרב תוצרת סין, למרות שהדגם פותח בארץ ואושר בארץ, כי לא היתה יכולת לייצר.
מנחם בן-ששון: זה עדין לא עלה אלא 1.8 מיליון דולר.
אריה בן ארי: ב-2007 היתה תמונה חריגה מכל הבחינות.
אריה בן ארי: התקציבים שונים לחלוטין, הכל היה שונה ולכן אני אומר, לא כדאי לנו להתייחס לנתוני 2007 כי זה מעוות את התמונה.
מנחם בן-ששון: אני מוכן לשמוע לגבי 2006, כנתון ממוצע.
איתמר גלבפיש: גם את הטבלה הזאת לא הצלחתי להבין לגמרי.
שלי יחימוביץ': רגע, אתה לא מדבר רק על שנת המלחמה?
שלי יחימוביץ': זה לא משקף כלום.
שלי יחימוביץ': מה קרה בעשור האחרון שלפני זה?
אריה בן ארי: אם ננטרל את המדדים של 2006, נראה שזו שנה דומה ל-2005,2004,2003 ו-2002.
אריה בן ארי: 2007, לא כדאי להתייחס אליה כי זו שנה חריגה, הצטיידות שונה לחלוטין וב-2008 יהיה בדיוק כמו 2006.
משה כחלון: אז אתם נגד או בעד החוק?
שלי יחימוביץ': משרד הביטחון תומך בחוק, שר הביטחון תומך.
אריה בן ארי: אנחנו רוצים מגבלות מסוימות.
אריה בן ארי: לא בכל מחיר ולא בכל תנאי.
אריה בן ארי: יש לנו ספקים שאנחנו חייבים לשמור כי ספק אסטרטגי, באותם מקרים שלא יהיה לנו ספק מקומי, וזה נכון גם במספר המוצרים.
אריה בן ארי: הנעליים זו אולי דוגמה מובהקת - -
שלי יחימוביץ': אנחנו אל מדברים על נעליים.
שלי יחימוביץ': הצעת החוק הזאת נוגעת לטקסטיל בלבד.
איתמר גלבפיש: מוצרי הלבשה וביגוד, יכול להיכנס שם אולי גם נעליים.
מנחם בן-ששון: מה שאמרת הוא, אם אני מבין נכון, שאין לך בעיה עם החוק.
מנחם בן-ששון: כמו כל אחד ממשרדי הממשלה אמרתם שבסעיפים מסוימים, שנגיע לקריאה שלהם, אתם תגידו שכאן אתם לא רוצים 20% אלא 22%.
מנחם בן-ששון: כאן אתם לא רוצים נעלים, אתם רוצים נעלים מבד.
מנחם בן-ששון: נגיע לדיון.
מנחם בן-ששון: תפיסת העולם שלכם היא תפיסה תומכת, מגבה ואני שמח על כך.
דינה בנרי: יש לנו מספר הערות לחוק.
מנחם בן-ששון: נגיע לסעיפים ונדון בהם.
מנחם בן-ששון: את רוצה כבר עכשיו, לא תגיעי לדיונים?
דינה בנרי: אני רוצה להדגיש שהצעת החוק הזאת, יש לה מגבלות של אמנות.
דינה בנרי: כפי ששמעתם פה, התמונה שהצטיירה היא לא בדיוק התמונה שישנה במשרד הביטחון לגבי אופן הרכש של משרד הביטחון בתחום הטקסטיל.
שלי יחימוביץ': סליחה גברתי, מתי פעם אחרונה קניתם גרביים במפעל טקסטיל ישראלי?
שלי יחימוביץ': ספרו לי.
אבנר הרשקופ: ב-2004.
אבנר הרשקופ: עד 2004 המוצרים נקנו בארץ.
אבנר הרשקופ: ב-2005 הוחלט שמספר פריטים, צה"ל יקנה אותם בדיוק כמו שקונה אותם כל גורם אחר במשק האזרחי ואז מיפינו מספר מוצרים, וביניהם הלבשה תחתונה, גרביים וכולי, ופתחנו אותם למשווקים.
מנחם בן-ששון: אז על זה באנו לדבר.
אבנר הרשקופ: אגב, קנינו אותם ב-50% החל מ-2005.
אבנר הרשקופ: אם מדברים על גרביים - -
שלי יחימוביץ': ברור שקניתם ב-50% כי כשמשלמים דולר ליום לפועלת סינית זה עולה פחות, ואין שום ויכוח על זה.
אבנר הרשקופ: בהקשר הזה רק אומר שאנחנו מספקים גרביים למתגייסים וההיקף שאנחנו מספקים בשנה הוא בין 60 ל-100 אלף זוגות, זה כל הרכש של הגרביים, ואני לא יודע אם זה מה שייצב את התעשייה הישראלית.
מנחם בן-ששון: בואו לא נהיה ציניים.
מנחם בן-ששון: כל פריט שנוכל להכניס לתוך המסגרת, ננסה להכניס אותו אם זה יהיה במסגרת מה שאפשר לדון בו.
דינה בנרי: הבעיה העיקרית פה, בהצעת החוק, שאנחנו רואים שאין בכל מחיר.
דינה בנרי: יש מגבלה באיזה הפרש חייבים...
דינה בנרי: כתוב פה: לשתף במכרזים רק ספקים של תוצרת הארץ, ללא שום הגבלה של מחיר וללא שום הגבלות אחרות.
דינה בנרי: זה מאוד בעייתי, וחייבים לתחום עד איזה מחיר קונים תוצרת הארץ ללא שום הגבלה.
דינה בנרי: דבר נוסף, אי אפשר להגביל שיתוף רק של ספקים ישראלים.
דינה בנרי: א.
דינה בנרי: יכול להיות שלאותו מכרז לא יהיו ספקים ישראלים או ספקים של תוצרת הארץ לפי ההגדרה שבחוק, ואז זה מאוד יסרבל את הרכש.