GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמירה דותן: בקשר.
עמירה דותן: אין כמו לבקר משפחה אחרי רצח או אחרי איזשהו אירוע כל כך טראומתי.
נורית זיו: למיטב ניסיוני במקרה של רצח או המתה, יש קשר הדוק בין היחידות החוקרות שאלה הימ"רים וכולי לבין המשפחות.
נורית זיו: אני לא יכולה לומר ליחידה אם לבקר או לא לבקר.
נורית זיו: אני לא חושבת שאני יכולה להחליט דבר כזה.
נורית זיו: באחריות אני אומרת שמתקיים הקשר הזה.
נורית זיו: המידע הוא מידע אמין ושוטף.
נורית זיו: המידע ניתן מדרגים הרבה יותר גבוהים מאשר צוות החקירה במקרה הרצח ואני חושבת שהפער, כמו שלרה מציינת, זה הפער בין מתן המידע השוטף הזה במהלך החקירה לבין העובדה שבסופו של דבר הדבר הטכני הזה הוא בעצם דבר טכני.
נורית זיו: כשאני אומרת טכני, זה טכני מבחינת החוקר כי החוקר אומר שהוא הרי אומר את הכל ובעיניו ההזנה היא הנושא הטכני.
עמירה דותן: אני מבינה את השוני במהות של התפקיד של השוטר או החוקר.
דפנה ביינוול: יש גם שוני אצל הפרקליט.
עמירה דותן: נכון.
עופרה בן-מאיר: לא אחזור על הנקודות שכתבנו בנייר העמדה כי אני לא רוצה לגזול את זמנה של הוועדה.
עמירה דותן: הנייר הגיע אלינו רק הבוקר, כך שאנחנו לא יודעים מה כתבתם.
עמירה דותן: אם יש לך הערות מהותיות, תאמרי אותן.
עופרה בן-מאיר: הערות מהותיות שעלו כאן בדיון.
עופרה בן-מאיר: אני רוצה לומר שאני מאוד מסכימה עם נורית.
עופרה בן-מאיר: בפרספקטיבה של שבע שנים יש שיפור במצבם של נפגעי עבירה.
עופרה בן-מאיר: אני לא יודע למה יצא שאנחנו יושבים כאן משני צדי המתרס אפילו פיזית.
עופרה בן-מאיר: את מציגה כאילו המקרים שמגיעים אלינו אלה המקרים שנפלו בין הכיסאות ואז זה רע בפני עצמו, אבל אני חוששת שזאת לא התמונה.
עופרה בן-מאיר: דפנה ציינה קודם שאנחנו מדברים על העבירות המאוד קשות והיא דווקא מודאגת בגלל אדם שפרצו לו הביתה, אבל לא דומה מצב אדם שנפל קורבן לעבירה והוא בטראומה עם היכולת שלו לתפקד במהלך ההליך למצב בו אדם מקבל הודעה ב-SMS שהגנה כן הגיש ערעור או לא הגיש ערעור, כן השתחרר בתנאים או לא השתחרר בתנאים.
עופרה בן-מאיר: הוא לא חושש לפגוש אותו ברחוב, והוא לא יפגע בו.
עופרה בן-מאיר: אני לא יודעת מה הייתה מטרת החוק, אבל אני חושבת שזה לא נכון לשים אותם באותו מקום.
עמירה דותן: את מדברת על שלום הילד?
עופרה בן-מאיר: כן.
עמירה דותן: הייתי רוצה לדעת מבחינת שלום הילד, האם החוק הזה מיושם או לא מיושם, האם הוא בסדר או לא בסדר.
עופרה בן-מאיר: אני מנסה להתחבר לדברים שנאמרו כאן.
עופרה בן-מאיר: לדוגמה, הוזכר כאן נפגע עבירה שהוא עד.
עופרה בן-מאיר: במקרה שלי, קטין שהוא עד, קטין נפגע עבירה שהוא עד, שמטבע הדברים פחות מודאגים מכיוון שהפרקליטות נמצאת אתו בקשר כי הוא צריך להגיע לעדות.
עופרה בן-מאיר: ראשית, לא כל ה קטינים מגיעים לעדות אלא לפעמים חוקרת הילדים מעידה בשמם ואחר כך המשפחות לא מעודכנות.
עופרה בן-מאיר: גם אלה שמגיעים לעדות, אני משתמשת כאן בעדות ששמעתי מנפגעת עבירה שהיא לא קטינה שאמרה בשבוע שעבר ברדיו שזה היה השתמש וזרוק.
עופרה בן-מאיר: השתמשו בה וזרקו אותה ואחר כך לא מעדכנים את האנשים.
עופרה בן-מאיר: רק בשבוע שעבר ניסינו לאתר תיק שנגנז כבר לפני שלוש שנים כי אף אחד לא טרח לעדכן.
עופרה בן-מאיר: שתי משפחות שנפגעו מעבירות מין מאוד מאוד קשות, לא טרחו לעדכן אותן למרות שעברו למעלה משנתיים ממועד גזר הדין.
עופרה בן-מאיר: האימא התקשרה אלי ושאלה אם מישהו יכול לומר לה מה קרה בתיק הזה.
עופרה בן-מאיר: ענת אסיף עשתה מאמצים עילאיים והזמינו מהגניזה את התיק, ואני התנצלתי בשמה של הפרקליטות בפני האימא שהלכה ברחוב ובכתה אחרי שסיפרתי לה שזה נגמר בלי הרשעה עם איזה קנס.
עופרה בן-מאיר: פסיקה של בית המשפט זה לא עניינה של הוועדה.
עופרה בן-מאיר: לא הכנתי שאלון כמו שעשתה רחל וגם היקף התיקים שמגיע אלינו, מההתרשמות שלי, הוא נמוך בהרבה, אבל אנחנו לא מכירים את המסרונים האלה של מידע יזום.
עופרה בן-מאיר: אחת הנקודות הבעייתיות עבורנו זה נושא של אסיר שעולה לוועדת שחרורים ואילנה יושבת כאן ואני יכולה להוריד בפניה את הכובע ולתת שבחים על השירות שהיא נותנת לי תמיד, אבל אני נודניקית מכיוון שאני צריכה אחת לחודשיים-שלושה להרים אליה טלפון כדי לשמוע אם האיש הגיש בקשה לוועדת השחרורים.
עופרה בן-מאיר: מה יותר פשוט מזה שהמערכת תיתן לנו הודעה יזומה על כך שהוא עלה לוועדת שחרורים?
עופרה בן-מאיר: אנחנו יורים באפלה.
עופרה בן-מאיר: אנחנו כל הזמן מתקשרים לאילנה כדי לוודא שזה לא קרה.
עופרה בן-מאיר: הקוד נותן מידע לקוני.
עופרה בן-מאיר: אני נותנת דוגמאות מהשבוע שהן פשוט מייצגות.
עופרה בן-מאיר: בסוף שבוע שעבר התקשרה אלי בהיסטריה אימא של ילד שנכנסה לאינטרנט ואמרו לה שהאיש שוחרר ממעצר.
עופרה בן-מאיר: זה היה ביום חמישי אחר הצהרים וכבר לא הייתה לנו שום פרקליטה לדבר אתה כדי לדעת מה המשמעות של זה שהוא שוחרר מהמעצר.
עופרה בן-מאיר: רק ביום ראשון, אחרי שהילד היה בהסגר בית כל סוף השבוע כי הוא פחד לצאת החוצה, התברר לנו שהוא שוחרר למעצר בית שחרור בתנאים וזה דבר שבאינטרנט המידע הזה לא הופיע.
עופרה בן-מאיר: הקוד לא נותן את המידע.
עופרה בן-מאיר: אנחנו מקבלים מידע לקוני שאומר כן שוחרר ממעצר או לא שוחרר ממעצר ואנחנו לא יודעים מה התנאים שעומדים מאחורי זה וזה חבל כי זה פרט שולי שיכול היה להוריד את מפלס המתח.
עופרה בן-מאיר: תיקים שאין בהם טופס – עוד אין לנו ניסיון רב בזה ולכן אני אומרת את הדברים בזהירות – מקרים בודדים כאשר פנינו ליחידות הסיוע - ויצא לי להיפגש עם חלק מהפרקליטות שם והן ברמה פרסונלית יותר ממקסימות – כדי לקבל את המידע, אבל לא היה טופס.
עופרה בן-מאיר: התקשרה אלי חוקרת מתחנת משטרה ואומרת שנמצאת אצלה הגברת הזאת והזאת ואין לה מושג למה היא באה אבל היא מאוד נסערת.
עופרה בן-מאיר: ביקשתי ממנה שתיתן לי לדבר אתה.
עופרה בן-מאיר: שאלתי אותה למה היא באה והיא אמרה שאין לה מושג אבל אמרו לה לבוא.
עופרה בן-מאיר: התקשרתי למלווה לשאול למה היא באה והיא אמרה לי שהיא דיברה עם תחנת המשטרה לפני שהיא באה כי ביחידת הסיוע אמרו שהיא צריכה לבוא כדי למלא טופס כדי שתהיה להם סמכות לתת לה מידע.
עופרה בן-מאיר: בעידן האינטרנט, כאשר יש להם כבר קוד באינטרנט ויש היום פקסים, האישה הזאת לא יכלה למלא את ההסכמה דרך האינטרנט?
דפנה ביינוול: לא, אי אפשר.
עופרה בן-מאיר: זה לא הגיוני.
עופרה בן-מאיר: אני לא באה בטענות אלא אני מחמיאה גם לפרסונות שעומדות מאחורי הדברים האלה וגם למאמצים.
עופרה בן-מאיר: אני יכולה לומר שהכל בסדר, אבל הילדים לא מקבלים מענה.
עופרה בן-מאיר: את רוצה שכדי לא להרגיז אותך, את זה אני אומר?
דפנה ביינוול: לא.
דפנה ביינוול: הבעיה שלנו היא לא אותן יחידות סיוע.
דפנה ביינוול: לא הבנתי אם מישהו בא אליך, למה את לא פונה?
עופרה בן-מאיר: אני לא יודעת למה את מתרגזת כל כך, כי אני מנסה להיות עניינית.
עופרה בן-מאיר: במקרים שאני פונה, אלה הם המקרים שהם פחות בעייתיים כי אני יודעת למי להרים טלפון.
עופרה בן-מאיר: אני פונה ועוזרים לי כי פגשו אותי אישית ורוצים לעזור לי, אבל מה עם ההורים של הילד שלא יודעים עלי ולא הגיעו אלי?
עופרה בן-מאיר: גם אני לא תמיד מצליחה לקבל את המידע אלא לפעמים אני מקבלת אותו אחרי שאני חולבת אותו למרות שלפעמים גם לחלוב אני לא מצליחה.
עופרה בן-מאיר: יש לנו היכרות עם האנשים שמאחורי האפרכסת, יש לנו יחסי עבודה, הם מכירים אותנו, הם יודעים מי זאת המועצה לשלום הילד אבל עדיין זה לא תמיד מגע נעים, לא כל שכן כאשר מדובר בהורה לקטין שלא יודע מימינו ומשמאלו.
דפנה ביינוול: תנו זמן.
דפנה ביינוול: באחד השלבים שלי בעיסוק בחוק הזה שלחו לנו את מבקר המדינה לראות איך משרד המשפטים מיישם את חוק זכויות נפגעי עבירה.
דפנה ביינוול: זה היה לפני כשנה וחצי.
דפנה ביינוול: אני אירחתי את הגברת הזאת, פתחתי את כל הארונות שלי והראיתי לה הכל.
דפנה ביינוול: פיניתי זמן גם כדי להסביר לה את כל הדברים שעשינו.
דפנה ביינוול: היא אמרה – ואני חושבת שאולי זאת הדרך, למרות שאני לא יודעת כי אני לא רגילה לעבוד כך – שבכלל לא מעניין אותה מה עשיתי בקשר ליישום החוק אלא שהדבר היחיד שמעניין אותה זה לא מה שלא עשיתי.
דפנה ביינוול: אני שומעת את לרה ואני זוכרת מה היה לפני שבע או שמונה שנים כאשר החוק לא היה קיים.
דפנה ביינוול: לא צריך לטפוח על השכם ולא צריך לומר שום דבר, אבל יחד עם זאת לבוא ולומר ששום דבר לא נעשה כי זה מה שנאמר כאן, זה לא כך.
דפנה ביינוול: לפני שבועיים מונו יחידות הסיוע וכבר יש איזשהו קשר וכבר קיבלו עזרה.
דפנה ביינוול: לא צריך לומר תודה, אבל לומר כל הזמן ששום דבר לא נעשה ואין שום שיפור במשטרה?
דפנה ביינוול: אני אומרת לכם – ויש לנו הרבה חיכוכים עם המשטרה – שאי אפשר שלא לומר שיש שיפור עצום גם מבחינת הטפסים וכולי.
דפנה ביינוול: אולי זה לא המרב וזה לא הדבר הכי טוב שיש, אבל אני אומרת לכם שבסופו של דבר אם אני לא אחדל לחזור לפרקליטויות ורק לומר שהכל רע מאוד, אף אחד לא מרוצה משום דבר שהן עושות, אז תעזבו את המטלות כי ממילא זה לא יעזור.
דפנה ביינוול: הרי גם זאת דרך לעשות את זה.
דפנה ביינוול: בעניין של החוברת למשל, אני באמת כועסת משום שבאיזשהו מקום החלטנו – ולרה יודעת את הגישה שלי – שאנחנו רוצים חוברת מיוחדת דווקא למשפחות של נרצחים ונרצחות.
לרה צינמן: זה רעיון שאנחנו העלינו.
דפנה ביינוול: גם אנחנו.
דפנה ביינוול: אנחנו לא חייבים לעשות זאת לפי החוק, אבל רצינו לעשות זאת.
דפנה ביינוול: שוב, אני מצטערת לומר, היה צריך במשרד המשפטים לעשות מכרז.
דפנה ביינוול: זה לא שענת ואני יושבות, עושות חוברת ותודה רבה.
דפנה ביינוול: היה מכרז.
דפנה ביינוול: עד שהיה מכרז ענת ואני נפגשנו עם האדם הזה שעושה את החוברת.
דפנה ביינוול: כרגע שלחו לנו טיוטה.
דפנה ביינוול: אנחנו גם לא חייבים, באמת שלא חייבים, לשלוח את הטיוטה ללרה ולאורה, אבל שלחנו את הטיוטה.
דפנה ביינוול: אם לא קיבלת, אני לא יודעת למה כי ענת שלחה אותה לפני שבוע או משהו כזה.
דפנה ביינוול: היא שלחה את הטיוטה לכל הגורמים שלא בטוח שמשרד המשפטים היה צריך לעשות זאת.
דפנה ביינוול: אם לא הייתי כאן, היית שומעת ששום דבר לא נעשה, אין חוברת, אין כלום ולא שלחו.
דפנה ביינוול: ביקורת זה דבר נכון ואני יודעת שרחל כותבת ואנחנו עונים, והיא עוד פעם כותבת ואנחנו משתדלים לתקן את הדברים ודברים תוקנו ואתם יודעים את זה.
דפנה ביינוול: יש הרבה שעוד ניתן לתקן אבל אומרים אפריורי ששום דבר הוא טוב, שום דבר לא עשינו, ואומרים למשטרה ששנה לא קרה כלום- זה לא נכון, משום שאני יודעת שקרו דברים.
דפנה ביינוול: היו תלונות גם של לרה וגם של אורה שפנו אלי ואני ביררתי.
דפנה ביינוול: חלק היה מוצדק אבל חלק גדול מאוד של דברים לא היה מוצדק.
דפנה ביינוול: ישבתי עם הפרקליטה והיא אמרה שהאימא ישבה אתה.
דפנה ביינוול: מוסרים להם מידע אבל זה מידע מצב שלישי שלא תמיד הוא נכון.
דפנה ביינוול: צריך מאוד להיזהר כאן.
דפנה ביינוול: דרך אגב, הדבר הזה של ימי חמישי הוא דבר מבורך.
דפנה ביינוול: לא שאין לי מה לעשות במשרד כשאני אגיע, אבל זה מאוד מבורך לבדיקה.
דפנה ביינוול: אם זה יימשך שכל פעם שהפרקליטות והמשטרה יבואו לכאן ויאמרו להם ששום דבר הם לא עושים, שום דבר לא טוב כאן וכולי, אני לא בטוחה שזה מידע בונה ואני לא בטוחה שהפרקליטות והמשטרה בסך הכל ירצו לתת יד לפורום הזה.
דפנה ביינוול: אנחנו משתדלים לקיים את החובה.
מאירה בסוק: אתם לא עושים טובה לאף אחד.
דפנה ביינוול: אבל כאשר עושים את זה, אי אפשר שיאמרו כל הזמן שלא עושים כלום.
מאירה בסוק: אף אחד לא אומר לכם את זה.
דפנה ביינוול: כן אמרו.
דפנה ביינוול: אפשר גם לומר את מה שכן נעשה.
עמירה דותן: אנחנו רוצים לסיים את הישיבה ואני רוצה להתחיל בדבריה של נורית.
עמירה דותן: אני מוכרחה לומר לכם שכאשר מערכות יודעות לעבוד בכיוון מסוים וצריכות להטמיע כיוון די הפוך לה, זה לוקח זמן.
עמירה דותן: כל שינוי לוקח זמן.
עמירה דותן: אני מודה לך מאוד על האמירה הסופית שלך כי עבורי זה באמת ההבנה.
עמירה דותן: לא הבנתי מה זה להטמיע אבל עכשיו אני מבינה זה באמת לקחת תפקיד מסוים ולעשות לו היפוך, ולומר לו שיעשה גם את זה וגם את זה ותעשה את זה גם טוב.
עמירה דותן: לכן כולנו צריכים לומר תודה על המוכנות ועל היכולת של המערכות האלה לעשות את השינוי.
עמירה דותן: מה ששמעתם כאן בלהט הדברים גם של דפנה וגם של נורית, זה בגלל שאנשים מחויבים לא רק בגלל שזה התפקיד שלהם אלא זה בא להם באמת מהבטן ועל כך אני חושבת שמגיעה הרבה מאוד הערכה והרבה מאוד תודה.
עמירה דותן: אני חושבת שיש כאן הבדל בין מערכות שמטמיעות את זה בתוך עצמן לבין גופים שהם גופים מתנדבים או עמותות מתנדבות והפער בין הרצון, גם של אותן עמותות, לעשות את המקסימום כלפי האנשים שהם בעצם מייצגים, יש פער בין אותם אנשים שאתם מייצגים לבין האנשים שלא נמצאים כאן.
עמירה דותן: אף אחד מנפגעי העבירה לא נמצא כאן באופן פורמלי.
עמירה דותן: אולי כולנו נפגעי עבירה כאלה ואחרים, אבל אנחנו לא יושבים כאן בכותרת הזאת.
עמירה דותן: לכן אנחנו צריכים גם לקחת את זה בחשבון, שמה שמגיע אליכם, מגיע הכעס, מגיע אי הרצון, מגיעות אי ההבנות וגם אתם בעצם שומעים דברים, לא את הטוב כי אף אחד לא אומר לנו בדרך כלל תודה רבה, אלא אומרים מה לא טוב.
עמירה דותן: לכן באים עם הרבה מאוד מידע של מה לא טוב וזורקים את זה בחזרה כלפי הרשויות, ובצדק.
עמירה דותן: בעולם האידיאלי שלי אני כל הזמן מנסה לראות איך אפשר שזה לא יבוא לכאן אלא שהשיח יהיה כל הזמן בשטח.
עמירה דותן: אתם אומרים שיש קשר עם המשטרה, אתם אומרים שיש קשר עם החוקרים.
עמירה דותן: את מדברת על שתי הבחורות שהזכרת שרק לפני שבועיים הגיעו לתפקידן.
עמירה דותן: כולנו אנשים שיודעים לספר את הסיפור שלנו, כפי שאמרה המשוררת, ולכן כדאי שקצת נרחיב ראש ולא נספר רק את הסיפור שלנו אלא ננסה לראות את זה גם מכיוונים אחרים.
עמירה דותן: אנחנו כוועדה נמשיך לעקוב אחרי הדבר הזה ונעשה זאת כל פעם אחרי שישה חודשים.
עמירה דותן: אחר כך נחזור למלל לראות אם לא החמצנו משהו, אבל דורית רשמה לי כאן את עיקרי הדברים.
עמירה דותן: לגבי 800 התיקים שהזכרתם בתחילת התיקים – תמשיכו לדווח.
עמירה דותן: יחידות הסיוע בפרקליטות המדינה – נראה מה אנחנו יכולים לעשות מבחינת זה שמוכרחים לקיים את היחידה הזאת בפרקליטות המדינה.
עמירה דותן: גם לרה אמרה שזה מאוד חשוב שזה יהיה שם, גם הערעורים וגם הדברים האחרים.
עמירה דותן: המשטרה דיווחה על פברואר 2008, אנחנו כמובן נעקוב אחרי הדבר הזה.
עמירה דותן: התיקים הלא מטופלים שאמרת שנמצאים על המדפים – נראה איך זה מתקדם הטיפול בהם.
עמירה דותן: המכרז עליו דיברתם.
אילן יום-טוב: מבחינת מערכת ה-IDR, היום היא עונה על כל תנאי החוק.
אילן יום-טוב: אנחנו עומדים לשדרג את המערכת הזאת.
דורית ואג: אותי לימדו שתמיד כאשר משדרגים, כל הברוכים יוצאים.
אילן יום-טוב: בסוף מחצית 2008 אני מקווה שנהיה מאחורי זה ונתחיל בפיתוח המערכת.
עמירה דותן: לרה לא קיבלה את החוברת ואני מבקשת שישלחו לך אותה פעם נוספת.
עמירה דותן: זה לא כתוב באיזה מקום שאת צריכה לקבל את החוברת, אבל יש כאן באמת חלק מהיחד כאשר רוצים לבנות דבר נכון.
עמירה דותן: הצהרת הנפגע או הנפגעת – רשמתם בפניכם את הנושא הזה.
עמירה דותן: אנחנו בהחלט פונים לארגונים וגם למערכות שלנו – משרד המשפטים, המשרד לביטחון פנים – לבוא אלינו גם כמישהו שיכול לעזור לכם לעשות את הדברים קצת יותר טוב.
עמירה דותן: כפי שאמרה דורית, זה יצוץ לנו במחשב בעוד חצי שנה ובעוד חצי שנה אנחנו נזמן את הדיון פעם נוספת ונבקש מכם אינפורמציה ואז נראה אם צריך לקיים דיון ממש או רק לראות איפה הדברים עומדים.
עמירה דותן: בתוך החצי שנה הזאת אנחנו גם נבקר בשטח, גם בעמותות השונות וגם נראה בשטח איך הדברים קורים.
עמירה דותן: שיהיו לנו פחות נפגעים ושתהיה לנו שנה יותר טובה.
מנחם בן-ששון: אני פותח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט בהצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון מספר 4) (הקדמת המועד לאיזון המשאבים), התשס"ז-2007.
מנחם בן-ששון: לפני השלמת העבודה נשארו לנו סעיפים שעדיין לא ביררנו אותם.
מנחם בן-ששון: אני מפנה את עצמנו לסעיף שעסקנו בו לפני חודש וזה סעיף (ג), בית המשפט.
מנחם בן-ששון: קיבלנו הצעה של הראשון לציון שהיא מקשה עוד יותר על קבלת האיזון המוקדם והיא מופיעה אצלכם בעמוד 3, נוסח מוצע, גרסה א(2).
מנחם בן-ששון: בסעיף (ג), (ד) ו-(ה) כבר דנו.
תמי סלע: סעיף קטן (ג), (ד) ו-(ה), שלושתם סעיפים שכרגע הם בדיוק בנוסח שעבר בקריאה ראשונה.
תמי סלע: סעיף קטן (ג) מדבר על קיצור של התקופות שבעילות האחרות להקדמת מועד האיזון, וגם על אפשרות ושיקול דעת של בית המשפט במקרה שמוכחת אלימות בין בני הזוג, לראות בזה עילה עצמאית להקדמת מועד האיזון.
תמי סלע: זה בעצם סעיף שהתקיים בו דיון די מעמיק לקראת הקריאה הראשונה ועל סמך אותו דיון גובשו כאן ההצעות.
מנחם בן-ששון: הוספת עכשיו את (ו).
תמי סלע: כן, אבל עכשיו אני מדברת על (ג), על שלושת החלופות שלו, שבעצם שלושת הפסקאות הן דוגמאות או אלה הסיטואציות שמוכיחות, על בסיס החלטה של ערכאה שיפוטית, שבאמת הייתה אלימות או שניתן צו הגנה ומדובר על צו שניתן בדיון שנקבע למעמד שני הצדדים ולא רק במעמד צד אחד, או שהוגש כתב אישום בעבירה של אלימות, או שבית משפט - ולא מעצר רק על ידי שוטר – ציווה על מעצר וגם כאן זה בסיטואציה שהיה יסוד סביר לחשש שהוא יסכן את ביטחונו של המבקש.
תמי סלע: כאן רציתי להעיר משהו שלא כללנו אותו ואני חושבת שזאת אולי טעות, שגם אם האישום הוא בעבירת אלימות שבוצעה בילדים, לא רק במבקש אלא גם בילדי בני הזוג, אלימות בתוך הבית המשפחתי שיכולה להיות מופנית גם כלפי בן זוג וגם כלפי ילדי בני הזוג.
תמי סלע: אני מציעה את זה לחברי הכנסת ב-(2), וב-(3) זה רלוונטי גם לעניין כתב אישום וגם לעניין המעצר.
תמי סלע: זה לגבי סעיף (ג) שלא קיבלתי עליו הערות כלשהן ולכן אני ממשיכה הלאה.
תמי סלע: סעיף קטן (ד), גם הוא סעיף שדנו בו בהרחבה לקראת הקריאה הראשונה.
תמי סלע: סעיף קטן (ד) בא כדי להבטיח שהבקשה לאיזון המשאבים לא באה מבלי שבצדה יש כוונה לפרק את הקשר המשפחתי ולכן יש פה שיקול דעת לבית המשפט להתנות את ביצוע איזון המשאבים בהפקדת כתב הסכמה להתרת הנישואין מצד המבקש.
תמי סלע: בזמנו עלו כמה אפשרויות בדיון וביניהן זאת האופציה שנבחרה, גם בגלל שהיא הדדית גם לגבר וגם לאישה בשונה למשל מהפקדת גט, וגם בגלל שיכולות להיות לה איזה שהן השלכות של איזשהו חיוב שאחר כך תינתן לו משמעות באיזשהו הליך אזרחי אולי אפילו.
תמי סלע: זה סעיף קטן (ד) וזאת האופציה שנבחרה, הפקדה של כתב הסכמה.
תמי סלע: סעיף קטן (ה) הוא סעיף שהיה עליו דיון לקראת הקריאה הראשונה והוא לא השתנה והוא מאפשר לבית המשפט מרציונלים דומים לעכב את ביצוע פסק הדין אם הוא סבר כי המבקש פועל בחוסר תום לב בעניין התרת הנישואין.
תמי סלע: הבהרנו שסירוב לוותר על זכויות שמגיעות לפי דין, לא יראו בזה חוסר תום לב.
תמי סלע: סעיף קטן (ו) הוא תוספת שבאה בעקבות דיון שהיה כאן בישיבה הקודמת.
תמי סלע: אמרנו שבגלל שאחת העילות היא תקופת זמן שנמשכת מהגשת הבקשה לאיזון משאבים, אין הצדקה לכך שידחו את הבקשה רק בגלל שעדיין לא חלף הזמן.
תמי סלע: לכן צריך לאפשר לבית המשפט לעכב את הבקשה והסעיף אומר:
מנחם בן-ששון: אם כך, אין כאן שינוי.
מנחם בן-ששון: נעבור לסעיף 6(א).
תמי סלע: בסעיף 6 יש משהו שגם הוא לא השתנה מהקריאה הראשונה.
מנחם בן-ששון: חובת הילדים ורווחת הקטנים.
תמי סלע: אפשרות להתחשב בטובת הילדים.
מנחם בן-ששון: 6(א) זה הדירה.
תמי סלע: זה בעצם סעיף שיוצר התאמה מסוימת בין סעיפים שקיימים היום גם בחוק המטלטלין וגם בחוק המקרקעין ומדברים על פירוק שיתוף בדירת מגורים שמשמשת את בני הזוג או את ילדי בני הזוג ובן הזוג המחזיק בהם, כאשר בסיטואציה של פירוק שיתוף יש צורך לבצע מכירה והמטרה של הסעיף היא להבטיח שכל עוד בית המשפט לא נכח שלילדי בני הזוג ולבן הזוג המחזיק בהם יש סידור אחר של מגורים, הוא לא יורה על מכירת הדירה.
תמי סלע: בעצם לפי חוק איזון משאבים יכול להיות גם מצב שיגיעו למכירת הדירה כדי לממש את פסק הדין של איזון המשאבים ולאו דווקא הדירה רשומה על שם שני הצדדים בבעלות משותפת, ואז אולי חוק המקרקעין וחוק המטלטלין לא יחולו ולכן הסעיף הזה יכול לסייע במצב כזה ליצור את אותה התאמה.
תמי סלע: יש פה כמה תיקונים לעומת הנוסח שפורסם בעקבות הדיון ממש.
תמי סלע: הבוקר פורסם נוסח מעודכן.
תמי סלע: בסעיף 8 יש כמה התאמות שנובעות מכך שסעיף 8 הוא סעיף שמאפשר כל מיני סמכויות מיוחדות לבית המשפט בנסיבות חריגות, גם לעניין יחס החלוקה בין בני הזוג ועוד כל מיני סמכויות מיוחדות והוא עוסק כל הזמן בדברים שקרו אחרי פקיעת הנישואין.
תמי סלע: מכיוון שלפי הצעת החוק פקיעת הנישואין לא תמיד תהיה המועד של איזון המשאבים אלא לפעמים זה יהיה לפני כן, אז יש פה התאמות שאומרות מועד איזון המשאבים ולא דווקא מועד פקיעת הנישואין.
תמי סלע: אלה התיקונים לסעיף 8.
תמי סלע: בנוסף יש פה את מה שעסקנו בו בדיון הראשון בהכנה לשנייה ושלישית וזה העניין של נכסי הקריירה שמופיע כאן כהשלמה לגרסה המצומצמת שהוועדה החליטה עליה.
תמי סלע: בסעיף 9 אין שינויים.
תמי סלע: בסעיף 10 גם יש איזושהי התאמה.
תמי סלע: יש הוראה בחוק שקובעת שזכות לאיזון משאבים, היא זכות אובליגטורית שמתממשת רק כאשר מגיע המועד לאיזון המשאבים, אז אי אפשר להעביר אותה, לשעבד אותה או לעקל אותה כל עוד אין בן הזוג זכאי למימושה.
תמי סלע: את כל הסיפא אני מציעה למחוק למרות שמלכתחילה כן הצעתי.
תמי סלע: אני חושבת שזה יותר פשוט.
תמי סלע: הסעיף קיים גם היום.
תמי סלע: הוא בא למנוע שיטילו עיקול על זכות לאיזון משאבים שבכלל עוד לא קמה ועוד לא הגיע מועד האיזון.
מנחם בן-ששון: כיוון שהיא נדונה.
תמי סלע: נאמר ש"כל עוד לא פקעו הנישואין, הזכות אינה ניתנת להעברה, לשעבוד או לעיקול", ועכשיו זה לא מותנה דווקא בפקיעה.
תמי סלע: אם מישהו מטיל עיקול על הזכות הזאת של אחד כלפי בן הזוג האחר לאזן משאבים עוד לפני שבכלל קם המועד לאיזון משאבים, אי אפשר לעשות את זה.
תמי סלע: יש פה הוראות תחילה שזה גם כן משהו שעוד לא דנו בו, שבעצם אומרות כך: סעיף קטן (א) אומר שהוראות התיקון יחולו על בני זוג שהחוק המקורי חל עליהם.
תמי סלע: כלומר, בני זוג שנישאו החל משנת 1974 ולא על בני זוג אחרים.
תמי סלע: זאת בעצם תחילה אקטיבית.
תמי סלע: הסעיף השני אומר שההוראות יכולות לחול מכאן ולהבא גם על בקשות תלויות ועומדות, גם על בקשות שנמצאות בפני בית המשפט הוא יכול לפעול על פי הוראות של חלק מהחוק, למשל קבענו שכאשר הוא מחלק את הנכסים הוא יכול להתחשב גם בנכסי קריירה והוא יוכל להשתמש בשיקול הדעת הזה גם לגבי בקשות תלויות ועומדות.
תמי סלע: הסעיף האחרון אומר שאם בני זוג עשו הסכם ממון לפני שהחוק נכנס לתוקף, בעניינים אליהם הם לא התייחסו בכלל בהסכם שלהם, יראו אותם כמסכימים לחוק בנוסחו החדש.
תמי סלע: אם הם התייחסו, כמובן שההוראה שלהם גוברת על מה שאומר החוק.
מנחם בן-ששון: מה שיש לנו כאן זה סיכום עבודה שעשית בעקבות ההוראות שלנו וקיבלנו את התשובות.
מנחם בן-ששון: מה שהתחדש לנו בין הישיבה הקודמת לבין הישיבה של היום, אני מפנה אתכם לעמוד 3, נוסח מוצע לגרסה א(2) של סעיף 5(א) המבוסס על הצעת הראשון לציון.
מנחם בן-ששון: קיבלנו מכתב אתמול מהרב פרץ.
אברהם מיכאלי: עדיף לסייג את זה כי כרגע יש בקשה של הרב הראשי לבחון את המכתב שנכתב בשמו מחדש.
מנחם בן-ששון: תכף תקבלו נייר עם מכתב מהראשון לציון ותוכלו לראות איך זה נכנס לסעיף.
עתניאל שנלר: אני אומר את הדברים משום שראוי שחברי הוועדה ידעו את כל התהליך כי נדמה לי שזה חשוב מאוד.
עתניאל שנלר: זה חשוב לפרוטוקול וחשוב לדעת את הדברים כהווייתם.
עתניאל שנלר: מהות החוק שהתחלנו לעסוק בו, לקבוע זמן מוגדר בו מתחיל תהליך איזון משאבים או נקבע תהליך איזון משאבים ובלבד שזה לא יהיה נוגד את ההלכה היהודית.
עתניאל שנלר: היו כמה ורסיות וכמה מחשבות.
עתניאל שנלר: הלכנו לתהליך של משא ומתן למצוא את הגשר בין ההלכה שצריכה לבוא לידי ביטוי על ידי ראשי הרבנות, על ידי הרב הראשי, לבין המהות של החוק שמקציב בזמן את תהליך איזון המשאבים.
עתניאל שנלר: היו הצעות שונות והגענו לידי הבנה עם המציעים השונים, כולל חבר הכנסת הרב מלכיאור, שאנחנו הולכים לשאלת הקצאת הזמן בשיטה הבאה: שישה חודשים בית הדין ידון ואם הוא לא סיים בשישה חודשים, הוא יכול לקבל אורכה נוספת מנומקת, ואם הוא לא סיים, בית הדין הגדול ישלים את המלאכה.
עתניאל שנלר: הסיכומים האלה היו מקובלים על כולם, כולל על הרב עמר.
עתניאל שנלר: בגלל סיבות כאלה ואחרות התהליך התגלגל למצב שמונחת כאן הצעת גרסה א(2) שבעצם אומרת 14 חודשים ללא שישה ושישה בהמשך, וגם אחר כך יחליט נשיא בית הדין הגדול האם בכלל להעביר את זה לבית הדין בהרכב מיוחד גדול, כן או לא.
עתניאל שנלר: במלים אחרות, ההצעה המונחת כאן איננה ההצעה שעליה הסכמתי עם הרב מלכיאור ונדמה לי שגם עם חבר הכנסת אורלב.
עתניאל שנלר: אנחנו במעמד בו הגענו לידי הסכמה רחבה שתואמת את ההלכה.
עתניאל שנלר: לצערנו במכתב שקיבלנו ישנה סטייה מהעניין.
עתניאל שנלר: לשם הגילוי הנאות אומר שהתחייבתי ללכת לאורך הדרך עם הפסיקה של הרב הראשי.
עתניאל שנלר: אני אומר את זה כי אני רוצה להיות אמין כלפי הרב, כלפי חברי הכנסת וכלפי עצמי.
עתניאל שנלר: לכן אני אלך לפי הדבר הזה ואני אציע באיזשהו שלב, אם אדוני יחליט להצביע, להצביע על מה שהרב עמר הציע.
עתניאל שנלר: אם יהיה לזה רוב, ודאי נוכל לקבל את זה.
עתניאל שנלר: אם יהיה מיעוט, אני אחזור ואבקש להצביע על ההצעה הקודמת שהיא כמו שסיכמנו מלכתחילה.
מנחם בן-ששון: אמר חבר הכנסת שנלר שהוא יצביע על 14 חודשים.
מנחם בן-ששון: אם זה לא יעבור, הוא מבקש להצביע על שישה ושישה.
יצחק לוי: על 14 חודשים ואחר כך זה עובר לבית הדין הגבוה.
מנחם בן-ששון: כן, כמו שכתוב כאן.
מנחם בן-ששון: הוא יצביע על מה שאצלי כתוב באדום ואצלכם כתוב במובלט.
עתניאל שנלר: אני רוצה לומר מה רע.
עתניאל שנלר: אני אבקש את זה כי התחייבתי, אבל אני אומר מה רע.
עתניאל שנלר: הסעיף הזה בעצם אומר 14 חודשים וגם אחר כך אין כלום.
יצחק לוי: כמו בבית משפט מחוזי ובית משפט עליון.
יצחק לוי: אני לא רואה הבדל בין בית דין רבני לבין בית משפט מחוזי.
מנחם בן-ששון: אמרנו את זה בדיון הראשון.
יצחק לוי: אם זה מה שמקובל על הרב, אני בעד.
מנחם בן-ששון: תצביע בשביל הרב.
מנחם בן-ששון: אין שום בעיה.
מנחם בן-ששון: יש חופש הצבעה.
מיכאל מלכיאור: לצורך הפרוטוקול אומר שהצעתי את הצעת החוק אחרי התייעצות רחבה מאוד קודם כל עם הרב דייכובסקי ובהמשך גם עם רבנים אחרים בבית הדין הגדול עוד בכנסת הקודמת.
מיכאל מלכיאור: הייתה לנו התדיינות מאוד גדולה עם אחרים ואז הצעתי את הצעת החוק.
מיכאל מלכיאור: על פי בקשת הרב עמר בכנסת הקודמת, הוא ביקש ממני לקבל הסכמה רחבה על הצעת החוק שלי.
מיכאל מלכיאור: לכן הוא ביקש ממני ביום ההצבעה לדחות את ההצבעה ואני דחיתי את ההצבעה.
מיכאל מלכיאור: זה היה לפני שלוש וחצי שנים.
מיכאל מלכיאור: שמתי שוב את הצעת החוק על שולחן הכנסת בכנסת הנוכחית ויש הצעת חוק ממש זהה של חבר הכנסת זבולון אורלב והצעת חוק אחרת שהציע חבר הכנסת עתניאל שנלר.
מיכאל מלכיאור: לקראת ההצבעה בקריאה ראשונה, כדי לעשות אחדות וכדי שתהיה הסכמה רחבה ביותר, כמובן שלא היה לנו שום עניין לפגוע בהלכה אבל יחד עם זה יש לנו עניין גדול מאוד בחוק הזה כי אנחנו מדברים על מאות נשים שסובלות מאוד בגלל שהן לא יכולות להגיע לאיזון משאבים.
מיכאל מלכיאור: אל תשכחו בתוך כל המשא ומתן על מה אנחנו מדברים כאן ועל מי אנחנו מדברים.
מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת שנלר במיומנות רבה הצליח לשכנע אותי – והיושב-ראש של הוועדה לא כל כך אהב את זה – אמנם להשאיר את הנוסח כמותש הוא בקריאה ראשונה אבל לקראת קריאה שנייה ושלישית הוא קיבל הסכמה של הרב עמר ושל כל הגורמים על פשרה שמבחינתי זו הייתה פשרה מאוד מאוד קשה, השש פלוס שש, כפי שהציג את זה עכשיו חבר הכנסת שנלר.
מיכאל מלכיאור: זאת הייתה הבנה של כל הגורמים.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להזכיר שרק לפני חודשים ספורים כולנו הצבענו בעד הנוסח שמבחינתי כלל את הנוסח המקורי של החוק בקריאה הראשונה.
משה גפני: אני לא בין ה"כולנו".
משה גפני: אל תאמר כולנו כי זה יירשם בפרוטוקול.
משה גפני: אני לא בין אלה.
יצחק לוי: גם אני לא.
מיכאל מלכיאור: לא הצבעת בעד?
מיכאל מלכיאור: זה היה הסיכום, זה היה ברור, זה היה בכתב ולכן אני סמכתי על זה.
מיכאל מלכיאור: אני מוכרח לומר שאני מאוד מאוכזב מהמצב שנוצר עכשיו.
מיכאל מלכיאור: המצב שנוצר עכשיו שגם הקצה של הקצה של הפשרה שהסכמתי וסיכמתי עם המציע עתניאל שנלר, גם זה עכשיו מופר.
מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת שנלר אמר שהיו נסיבות שונות שקרו מאז ועד היום, אבל אני לא יודע מה הן הנסיבות למרות שמאוד הייתי מעונין לשמוע מה הן הנסיבות.
מיכאל מלכיאור: אני לא מטיל את זה על עתניאל שנלר שעשה כמיטב יכולתו והשתמש בכל כישוריו.