GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נורית זיו: הדבר הנוסף שעשינו – ואני לא משוכנעת שלא דיווחנו על זה בפעם שעברה – לגבי תיקי הרצח כאשר בכל תיקי הרצח שלא הוזנו למערכת עשינו מבצע על ידי קציני עבירות מחוזיים.
נורית זיו: כל בן משפחה לפי הגדרתו בחוק של תיקי רצח שלא הוזנו, בחלק מהמקומות כתבנו מכתבים, בחלק מהמקומות התקשרנו ובחלק מהמקומות עשינו גם זה וגם זה.
נורית זיו: פנינו לאותן משפחות ושאלנו אם ברצונן לקבל את הקוד והסיסמה.
נורית זיו: אני חייבת לומר שבזמן החקירה המשפחה מקבלת מידע עדכני בדרגים הרבה יותר גבוהים מאשר הקצין המטפל אבל הבעיה היא שבתיק רצח בוודאי יש לו מה שנקרא חיי מדף מאוד מאוד ארוכים משום שהמאסר הוא מאסר ארוך, מאסר עולם, וחשוב שהם יקבלו את המידע גם הלאה.
נורית זיו: הגיעו לכל אותן משפחות וההיענות הייתה באופן יחסי נמוכה לקבלת הקוד והסיסמה.
נורית זיו: לגבי התיקים האלה, בשיתוף פעולה עם משרד המשפטים – משרד המשפטים יזם הוצאת חוברת למשפחות נפגעות עבירות המתה – אנחנו נתנו את האימפוט המשטרתי לאותה חוברת ואמרנו מה חשוב לנו שייכלל בחוברת.
נורית זיו: ברגע שהיא תהיה מוכנה, היא תחולק גם ליחידות המשטרה.
עמירה דותן: יש זמן שלוקח לחוקק חוק ובתוך הזמן הזה אני לא יודעת כמה משמעויות או השלכות מובנות למערכות שצריכות אחר כך ליישם אותו.
עמירה דותן: אחר כך לוקח זמן ליישם את החוק הזה ובעצם גם דוח מבקר המדינה וגם הדוחות הקודמים וגם אני מניחה שתכף נשמע את זה מתוך השטח, הרי החוק הוא לא בשביל שיהיה חוק אלא הוא בא כדי לעזור לאנשים שצריכים אותו.
עמירה דותן: אני רואה את העשייה הגדולה של המשטרה, אני רואה את המהפכה גם בהדרכות, גם במודעות, גם בטפסים, גם במחשבים וזה פנטסטי, אבל השאלה איך כל הדבר הגדול הזה, איך ההשקעה הגדולה הזאת – גם בכוח אדם, גם במשאבים שכליים – איך זה מקרין כלפי השטח.
עמירה דותן: לכן הדיון הזה.
עמירה דותן: כלומר, הדיון הזה הוא לא לומר למשטרה שהיא כן עשתה או לא עשתה אלא איפה כל העשייה הזאת באה לידי מימוש בשטח.
נורית זיו: הנתונים מראים שאם יש 40 אלף כניסות למערכת ואם יש 125 אלף תיקים, אני חושבת שזה לא דבר שניתן לבטל אותו.
נורית זיו: אני לא יכולה לומר שהמצב מושלם.
נורית זיו: אני לא רוצה לומר שהמלאכה תמה ונשלמה.
נורית זיו: אני חייבת לומר לגבירתי שהרבה מאוד מלחמות היו לנו במהלך חקיקת החוק מתוך הדבר שאנחנו אמרנו שזה חוק שמאוד קשה ליישום.
נורית זיו: אני ליוויתי את החוק ואני אמרתי לעצמי, לא כי לא רצינו לקיים את החוק אלא משום שהחוק הוא חוק קשה ליישום.
נורית זיו: אנחנו לא מתחמקים מהיישום שלו, הוא חוק קשה, ולכן הקדמתי ואמרתי – לא מתוך התנצלות – שלו היו נותנים לנו את כל כוח האדם לביצועו, בוודאי הוא היה מתבצע בצורה המיטבית.
נורית זיו: באילוצים שלנו, אנחנו עושים מאמצים גדולים.
נורית זיו: הנושא של ההטמעה מתבצע.
נורית זיו: זה לא שהפסקנו את זה אלא הוא מתבצע.
נורית זיו: עובדה שבשנה שלישית אנחנו כל הזמן עושים ואכן הדברים משתפרים.
נורית זיו: נכון שיש הערות וצריך גם לקבל את ההערות האלה בעירבון מוגבל, לא מבחינה זאת שאנחנו לא שמים לב אליהן אלא מבחינה זאת שבצד המספרים או הדברים שנאמרים כאן צריך לשים לב למספרים הגדולים והרבים שנאמרים מהכיוון הזה.
עמירה דותן: זה מה שצץ.
עמירה דותן: הפער בין ההשקעה שלכם.
נורית זיו: לא, אין פער.
נורית זיו: אם יש לי 125 אלף אנשים שהם מוזנים ו-40 אלף פניות, זה אומר משהו.
עמירה דותן: אני לא מדברת כאן על הטכניקה אלא על אנשים.
עמירה דותן: המוזנים מבחינתי, זה יפה מאוד.
עמירה דותן: תכף נשמע האם אותם אנשים מרגישים שהם מוזנים ומטופלים.
עמירה דותן: באופן אישי לא איכפת לי המוזנות אבל איכפת לי האם האיש או האישה מרגישה שהיא מטופלת, שיש לה אוזן, שיש לה טופס, שיש לה מענה.
עמירה דותן: זה שהיא מוזנת, זה ממש לא מעניין אותי.
נורית זיו: אנחנו מדברים על יישום החוק ולכן אני אקצר בהסבר הזה.
נורית זיו: אני חייבת לומר שהמשטרה מבחינת התייחסות לנפגעי עבירה לא חיכתה לחוק ובהרבה מובנים של מתן מעטפת לנפגע עבירה – עבירות מין, עבירות אלימות, אוכלוסיות מיוחדות וכולי – הנהלים מתקיימים והמעטפת של נפגע העבירה ניתנת מעבר למה שכתוב בחוק.
נורית זיו: הרבה מעבר למה שכתוב בחוק.
נורית זיו: זה לא המקום כאן לומר לגברתי כי הדברים האלה גם הם נאמרו ואנשים שיושבים מסביב לשולחן יודעים שהמעטפת שניתנת לנפגע עבירה היא הרבה מעבר למה שהחוק הזה דורש במובן של ההתייחסות, של ההפניה לגורמים תומכים וכולי.
עמירה דותן: אני שמחה לשמוע זאת.
נורית זיו: אנחנו מדברים על החוק, כי זה היום הדיון, אבל אני חייבת לתת בסיס לדיון ולומר שהמעטפת היא הרבה יותר רחבה מאשר רק החוק הזה.
נורית זיו: המשטרה עשתה הרבה עוד לפני שהחוק הזה נכנס לתוקף ואנשים שיושבים כאן גם יודעים זאת.
אילנה איבגי: בשירות בתי הסוהר אנחנו נותנים מענה גם לאלה שהחוק עדיין לא חל עליהם.
אילנה איבגי: כמו שאתם יודעים יש כ-190 פניות – בינתיים מה-1 באפריל 2005 - כאשר מתקשרים ומקבלים, אחרי שמציגים את עצמם כנפגעי עבירה, בכל נקודת זמן האסיר יוצא לחופשה, הבת עמדה בפני ועדת שחרורים וכולי.
עמירה דותן: הם פונים אליכם.
אילנה איבגי: הם מופנים מהפרקליטות וממרכזי הסיוע.
אילנה איבגי: הם פונים אלינו ישירות.
עמירה דותן: הם משאירים הודעה ומבקשים שתודיעו להם אם יוצא האסיר לחופשה.
אילנה איבגי: לא.
קרן גלאון-לבני: המערכת פונה אליהם ואומרים להם שאם הם רוצים מידע נוסף, שיתקשרו.
אילנה איבגי: יש גם פניות כאלה שבאות אחרי שפנו אליהם.
דורית ואג: אסיר אמור לצאת לחופשה.
דורית ואג: איך היא תדע?
אילנה איבגי: קודם כל, היא יוצאת קשר, מתקשרת ומזדהה שהיא נפגעת עבירה.
דורית ואג: היא מבקשת לקבל מידע.
אילנה איבגי: אחרי שהיא מבקשת לקבל מידע לגבי חופשות וכולי, אני מודיעה לה.
דורית ואג: כשהוא אמור לצאת לחופשה, את מודיעה לה.
אילנה איבגי: בוודאי.
אילנה איבגי: מודיעה לה וזה יזום.
אילנה איבגי: אלה שיחות יזומות של מענה אנושי.
עמירה דותן: את אומרת שמישהי מתקשרת, או מתקשר, ואומרת שהיא נפגעת עבירה ומאותו רגע ואילך כל יציאה לחופשה, כל שינוי - מודיעים לה.
אילנה איבגי: אצלנו במערכת אנחנו מסמנים את אותו אסיר כאסיר פוגע וכל הודעה שהוא יוצא לחופשה, כשהוא עולה לוועדת שחרורים, מתקשרים אלי להודיע לי אותם רפרנטים שלנו בבתי הסוהר, ואז אני מודיעה לאותה נפגעת עבירה.
עמירה דותן: ביוזמתך.
אילנה איבגי: כן.
אילנה איבגי: במקביל יש את השיחות היזומות, ההודעות, SMS שהם מקבלים ואז הם אומרים לי שהם קיבלו הודעת SMS ואני מנסה לעזור להם.
קרן גלאון-לבני: הנפגע נמצא במערכת הממוחשבת.
קרן גלאון-לבני: אנחנו מדברים על נפגע שהוזן ואנחנו מדברים על אחוזים הולכים וגדלים.
קרן גלאון-לבני: הוא מקבל מידע לאורך כל חיי התיק.
קרן גלאון-לבני: התיק נגמר, הוא בתביעה, הוא המשיך לבית המשפט.
עמירה דותן: זה מייתר את הטלפון שלהם לשירות בתי הסוהר משום שהוא כבר יודע.
קרן גלאון-לבני: הוא כבר יודע.
עמירה דותן: שירות בתי הסוהר יודע.
קרן גלאון-לבני: זה במקביל.
קרן גלאון-לבני: זאת מערכת מוקד אנושי שמשלימה את המערכת הממוחשבת.
עמירה דותן: אני רוצה לחזור לנפגע העבירה.
קרן גלאון-לבני: בתחילת ההליך הוא מקבל קוד והקוד הזה מלווה אותו לאורך כל חיי התיק, המשפט ושירות בתי הסוהר.
עמירה דותן: זאת התקדמות יוצאת מן הכלל.
קרן גלאון-לבני: כאשר הפוגע מגיע לבית הסוהר, המערכת ממשיכה לעדכן את נפגע העבירה.
קרן גלאון-לבני: ה
עמירה דותן: זה מייתר את זה שהוא יתקשר.
קרן גלאון-לבני: עדיין אנחנו לא עוצרים במענה ממוחשב.
קרן גלאון-לבני: כדי לתת לו את השירות המיטבי יש מענה אנושי גם במשטרה וגם בשירות בתי הסוהר.
קרן גלאון-לבני: אם אנשים צריכים את היחס האנושי, יש להם אותו.
עמירה דותן: הוא הוזן והפוגע יוצא לחופשה.
עמירה דותן: האם שירות בתי הסוהר יודע, בגלל שהוא כבר מוזן?
קרן גלאון-לבני: המערכת היא אוטומטית.
קרן גלאון-לבני: שירות בתי הסוהר כותבים במערכת שלהם שהוא יוצא לחופשה, מערכת מנע מזהה את זה אוטומטית ומוציאה שיחה לנפגע.
עמירה דותן: זאת אומרת, הנפגע לא צריך כל פעם להתקשר ולשאול שאלות.
קרן גלאון-לבני: נכון.
אילן יום-טוב: מערכת השיחות היזומות, אתמול בערב הושלם הפיתוח וזה עובד.
אילן יום-טוב: אנחנו צריכים לקבל את הקובץ מהמשטרה ולהתחיל להתקשר לאנשים.
עמירה דותן: אנחנו נבדוק את זה בשבוע הבא.
דפנה ביינוול: שר המשפטים כתב לכם מכתב מאוד מפורט.
דפנה ביינוול: אנחנו כמובן עבדים לטפסים שאמורים להינתן לנפגע עבירה ביום שהוא מגיש את התלונה שלו.
דפנה ביינוול: אנחנו אמרנו את זה בישיבות קודמות.
דפנה ביינוול: אין אצלנו בפרקטיקה פורמליסטיקה.
דפנה ביינוול: זאת אומרת, אנחנו מחפשים את הטפסים אבל במקרים רבים מאוד – אני אומרת לכם לפחות בנושא עיכובי הליכים – שם אני מסתכלת על תאריך.
דפנה ביינוול: היום אי אפשר לומר שאין שיפור רב מאוד.
דפנה ביינוול: עד לפני שנה-שנה ומשהו אני הייתי בקשר עם נורית ואמרתי לה שלי יש תיקים בעיכובי הליכים מכל הארץ ואני לא רואה את הטפסים.
דפנה ביינוול: יש לנו חותמת מיוחדת ואני לא רואה אותם.
דפנה ביינוול: מוכרחים לומר שבתקופה האחרונה אני מקבלת כל יום חמש-שש פעמים ביום תיקים חדשים שמגיעים, אנחנו מסווגים אותם ואפשר לומר שהיום ל-50 אחוזים, אפילו קצת יותר, מהתיקים שלנו – זה מדגם מייצג – יש להם כבר טפסים.
דורית ואג: כלומר, כל תיק שיוצא מהחקירות, אם הוא הולך אליכם, צריך להיות בו טופס.
דפנה ביינוול: צריך להיות בו טופס.
דפנה ביינוול: צריכים להיות שני סוגי טפסים.
דפנה ביינוול: אנחנו החלטנו עם נורית לפני שנתיים וחצי שכיוון שהיה ברור שזה ייקח זמן להטמיע, לא מספיק שיהיה טופס כי הרבה נפגעי עבירה – ואולי אתם לא יודעים את זה – לא רוצים להיות מעורבים יותר.
דפנה ביינוול: אני רוצה מזכר שבו כתוב, וכך הוחלט בינינו.
נורית זיו: זה הוכנס לטופס וגם המערכת מעדכנת.
נורית זיו: החוקר מסמן שהאדם ויתר.
נורית זיו: זה מסומן גם במערכת וגם בטופס.
דורית ואג: לא יוצא תיק בלי שיש בו טופס שאומר כן רוצה או לא רוצה.
דפנה ביינוול: זה יהיה כך.
נורית זיו: זאת המטרה.
נורית זיו: במקביל להזנה של הנפגע, כדי שהמערכות האחרות שהן פרקליטות ותביעות יראו.
נורית זיו: שלא יהיה פער בין זה שהוזן אדם ולמעשה הפרקליטות לא תדע שהוא הוזן.
נורית זיו: המטרה היא שהטופס הזה יהיה.
נורית זיו: כמו שדפנה אומרת, ממעט מאוד תיקים, ב-50 אחוזים מהתיקים שמגיעים לעיכוב הליכים, היא רואה שאכן יש את הטפסים האלה.
נורית זיו: בהסבר שלי אמרתי שזאת העבודה שלנו השנה ובשנה הבאה ואני מעריכה שבדיווח הבא אוכל לדווח על עלייה.
נורית זיו: יש עלייה מאוד גדולה בחודשים האחרונים גם בהזנה, במספר התיקים שמוזנים, ויחד עם זה בתיקים שמושלמים מבחינה זאת שאכן נראה שאדם מוזן.
דפנה ביינוול: אני רואה הרבה יותר טפסים של נפגעי עבירה בתיקי התביעות מאשר בתיקי הפרקליטות, אבל זה לא מדאיג אותי.
דפנה ביינוול: תיקי הפרקליטות, גם אם אין טופס במשך כל השנים – על כך אני מעידה, הייתי פרקליטה שנים רבות ואני יודעת מה ההתייחסות של הפרקליטות ואלה הרי התיקים הכבדים.
דפנה ביינוול: בואו נדבר על תיקי אינוס ועל תיקי עבירות מין – שם יש תמיד קשר עם נפגע עבירה ואי אפשר שלא יהיה כי נפגע העבירה הוא עד.
דפנה ביינוול: זאת אומרת, עוד לפני שמגישים כתב אישום, יש קשר.
דפנה ביינוול: בתיקי עבירות מין מראיינים את הנפגעת, רואים אם אפשר להגיש כתב אישום, אם אי אפשר להגיש כתב אישום, ואז נוצר הקשר בכל מקרה, ויש קשר.
דפנה ביינוול: אני תכף אדבר על יחידות הסיוע.
דפנה ביינוול: הבעיה שהייתה לנו תמיד, ואני חושבת שזה היה המנוע לפחות מבחינת הפרקליטות או פרקליטת המדינה לחוקק את החוק הזה, היא הבעיה של עבירות המתה, כולן.
דפנה ביינוול: כלומר, רצח, הריגה, גרם מוות ברשלנות.
דפנה ביינוול: במקרים האלה נפגע העבירה לא מגיע למשטרה, הוא לא עד, אין לו קשר עם הפרקליטות אלא אם כן הפרקליטות תיזום את הקשר הזה.
דפנה ביינוול: אחרי שהחוק הזה נחקק, אני יודעת מה הטענות שיש להם, אבל זה היה אובר טיפול של הפרקליטות.
דפנה ביינוול: לכן קרתה תקלה בעניין הטפסים ובעניין הקודים.
דפנה ביינוול: זה היה מאוד חשוב מה שנורית אמרה היום כי היא לא אמרה את זה בפעם הקודמת, בנושא של תיקי הרצח.
דפנה ביינוול: כמעט בכל תיק רצח היום, כאשר זה מגיע לפרקליטות, פרקליט המחוז מזמן את הנפגעים, את המשפחות, יושב אתן, מסביר להן, לא פעם, לפעמים יותר מפעם או פעמיים, אלא שמרוב ההתלהבות שמסבירים להם ופונים אל נפגעי העבירה, לא מסתכלים אם את המינימום של טופס וקוד הם קיבלו.
דפנה ביינוול: בישיבה הקודמת אמרנו את זה לנורית ואני מבינה שעכשיו הדברים לאט לאט הולכים ומתוקנים.
דפנה ביינוול: מבחינת החוק הזה, תיקי הרצח, תיקי האינוס והתיקים הקשים, לא אלה שמדאיגים אותנו כי במקרה הזה נפגעי העבירה מקבלים מידע והם בקשר עם הפרקליטות.
דפנה ביינוול: אחרי שיש לנו את יחידות הסיוע, אני אספר מה אנחנו עושים ומה כן מדאיג.
דפנה ביינוול: כל הזמן מדברים על אותם תיקים כבדים שיש לגביהם גם סעיפים מיוחדים, דהיינו, תיקי אלימות חמורה – מרצח ומטה – ותיקי עבירות מין.
דפנה ביינוול: נפגעי עבירה זה גם אדם שפרצו לו לבית וגנבו לו את כל תחולת הבית.
דפנה ביינוול: נפגע עבירה זה גם אדם שזייפו את השיקים שלו והוא עכשיו לא יודע מה לעשות.
דפנה ביינוול: אלה הדברים שבאמת מדאיגים אותי, חלקם פרקליטות, חלקם התביעה המשטרתית, כי שם הכשל.
דפנה ביינוול: יש לנו לפעמים חילוקי דעות כאשר הם רוצים דרך אחרת של טיפול ולנו כפרקליטות יש דרך אחרת לטיפול, אבל הדברים אצלם מטופלים.
דפנה ביינוול: לעומת זאת, כל האחוז העצום של נפגעי העבירה הקטנים, באלה צריך היה לטפל.
דפנה ביינוול: אני הייתי רוצה להטות את המטוטלת דווקא לאותם דברים שלא דיברנו עליהם בפעמים הקודמות כי אני אומרת לכם – ואני יודעת את זה, וגם נורית אמרה את זה, ואפילו רחל הלמן אולי תסכים שיש שיפור למרות שהיא הייתה רוצה שיהיה הרבה יותר מהקיים – עדיין לנפגעי עבירות מין ואלימות חמורה יש טיפול ויש גם יוזמה.
דפנה ביינוול: בעיכוב הליכים זה ודאי עובד, אבל זאת לא חכמה.
דפנה ביינוול: אני אישית מטפלת בכל הדברים האלה ולכן אני רואה את כל התיקים, אני רואה מתי זה נפגע עבירה ואני מחתימה, יש לי טפסים שהעברתי לכל מקבלי ההחלטות מהיועץ המשפטי, המשנים ואני, בהם אנחנו יודעים שכאשר יש נפגע עבירה שביקש להיות מיודע, כותבים לו מכתבים.
עמירה דותן: זה מוטמע במערכת.
דפנה ביינוול: זה מוטמע לחלוטין, אבל זאת לא חכמה גדולה.
דפנה ביינוול: יש לי כ-1,800 תיקים בשנה ויש לנו אפשרות להשתלט על זה.
דפנה ביינוול: זה נותן לי אפשרות בתפקיד השני שלי, של אחראית על חוק זכויות נפגעי עבירה, לראות מה קורה בתיקים.
דפנה ביינוול: הבעיה הגדולה של הפרקליטות הייתה – והודינו בזה – הייתה שאלה תקציבית, שאלה של מכרזים, נושא של יחידות הסיוע.
דפנה ביינוול: הבטחנו אבל אני לא רוצה לומר עכשיו אם זה טוב או רע, מה גם שזה לא היה כך בשנים הקודמות.
דפנה ביינוול: הרעיון של המכרזים שמחייבים.
דפנה ביינוול: המזכירה שלי במחלקה לעיכוב הליכים נהרגה בתאונת דרכים לפני חודשיים.
דפנה ביינוול: היא הייתה מזכירה שלי במשך חמש שנים.
דפנה ביינוול: אני יושבת ללא מזכירה.
דפנה ביינוול: מצאתי כבר מישהו בחצי משרה, אבל לא, היא צריכה לעבור מכרז.
דפנה ביינוול: ביקשתי שייתנו לי עזרה בעבודה כי יש בכל זאת אנשים שמבקשים עיכובי הליכים ואנחנו עוסקים בדיני נפשות, אבל לא, עד שהיא לא תעבור מכרז היא לא יכולה לעבוד.
דפנה ביינוול: זאת השיטה היום.
דפנה ביינוול: בנושא הזה של יחידות הסיוע קיבלנו את אותם תקנים ואני מוכרחה לומר לכם שראיתי בעיתונות – אני לא יודעת איך זה יהיה – מעין זלזול.
דפנה ביינוול: היה איזשהו כנס בו הובע זלזול, איך אדם אחד ביחידת הסיוע ישתלט על כמה עשרות אלפים.
דפנה ביינוול: אני אומרת לכם שאם האדם הזה שקיבלנו בכל פרקליטות יתחיל לעבוד כמו שהתווינו את מתווה העבודה, כרגע זה נראה לי מספיק, רק שלא יבלעו אותו בעבודה אחרת.
דפנה ביינוול: זה הפחד הגדול שלי.
דפנה ביינוול: בכל פרקליטות יש לי אדם שהוא יחידת סיוע.
דפנה ביינוול: העברתי עכשיו כאן את השמות כדי שכולם ידעו למי צריך לפנות אם יש בעיות.
דפנה ביינוול: בכל פרקליטות יש לי חצי משרה של מזכירות, זאת אומרת שיש לי משרה וחצי של יחידת סיוע.
דפנה ביינוול: הבעיה הגדולה שכרגע אני עומדת מולה, ואני יודעת שיש טענות, היא שמשום מה החליטו לא לתת לפרקליטות המדינה תקן.
דפנה ביינוול: כבר דיברתי עם המנכ"ל ואחרים ואני אינני מבינה.
דפנה ביינוול: התיקים מגיעים לערעורים.
דפנה ביינוול: בעוד שבפרקליטות המחוז יש קשר כל הזמן, גם עם משפחות הנרצחים, גם עם משפחות הנפגעים, בוודאי בתיקי מין וגם בדברים אחרים, כאשר התיק מגיע אחרי חודשים לפרקליטות המדינה לערעור – או ערעור של המדינה – הקשר מנותק.
דפנה ביינוול: המודעות, למרות כל ההרצאות שאנחנו נותנים, בפרקליטות המדינה היא בעייתית יותר ואני לא מתביישת לומר את זה, ולכן חוסר התקן הזה של אותה מזכירה שאמרתי לכם שעבדה אצלי בחצי משרה, התוכנית הייתה, בגלל לה תואר בעבודה סוציאלית להעלות אותה למשרה שלמה כדי שחצי משרה היא תעסוק בעיכובי הליכים ובחצי משרה היא תהווה יחידת סיוע.
דפנה ביינוול: כרגע אין מזכירות ולא יחידת סיוע בפרקליטות המדינה.
דפנה ביינוול: מה אנחנו עושים עם יחידות הסיוע האלה.
דפנה ביינוול: ברור לגמרי לכל האנשים שיושבים כאן שבעבירות החמורות – בעבירות האינוס, בעבירות הרצח, בעבירות ההמתה – שהקשר הוא תמיד קודם כל עם הפרקליט שמנהל את התיק.
דפנה ביינוול: זה גם מה שרוצים נפגעי העבירה ואנחנו לא מתנערים מהקשר הזה.
דפנה ביינוול: יחידת הסיוע נועדה לעזור לאותם פרקליטים בדברים היותר טכניים.
דפנה ביינוול: פרקליט שצריך לנהל תיק רצח – ותאמינו לי שזה הולך ונעשה קשה יותר ויותר מיום ליום – לא תמיד, אם המענה הקולי לא עונה או אם רוצים מידע נוסף, יכול להסביר כל דבר ולעשות זאת כל יום.
דפנה ביינוול: לשם כך יש את יחידת הסיוע.
דפנה ביינוול: עכשיו אנחנו בונים את הקשר בין יחידות הסיוע לבין הפרקליטים המטפלים.
דפנה ביינוול: יש עוד דבר שאני רוצה לומר ואני מאוד מקווה שזה יעבוד.
דפנה ביינוול: אני לא חושבת שזה באשמת מישהו, זה לא באשמת המשטרה שעשתה עבודה נהדרת ואנחנו עובדים יחד כל הזמן.
דפנה ביינוול: החוק נכנס לתוקף באפריל 2005, נכנס לתוקף מלא.
דפנה ביינוול: אני רוצה להזכיר לכם שבאוגוסט-ספטמבר היינו בהתנתקות.
דפנה ביינוול: אתם לא מעלים על דעתכם את כמות התיקים שאני עדיין מקבלת היום בנושא ההתנתקות.
דפנה ביינוול: נורית אמרה לי בגלוי שהיא מתקשה לראות איך נתחיל להטמיע את הדברים עד נובמבר ואכן לא היו טפסים.
דפנה ביינוול: מנובמבר 2005 ועד היום, בהתחלה נושא הטפסים היה בטפטוף קטן, כמעט ולא היו טפסים, אבל זה התגבר ואמרתי לכם מה אנחנו רואים היום.
דפנה ביינוול: שוב, אני מבקשת שלא תהיה כאן ביקורת משום שמי שיודע את עבודת הפרקליטות ועבודת התביעה המשטרתית, ואת כמות התיקים שיש, מה שקורה הוא שפרקליט או תובע בתיקי מעצר, הוא צריך 48 שעות והוא רץ לבית המשפט, הוא בודק את התיק, הוא מגיש כתב אישום.
דפנה ביינוול: זאת עבודה מטורפת.
דפנה ביינוול: אני לא יודעת אם כך צריך לעבוד, אבל כך עושים את זה.
דפנה ביינוול: יתר התיקים שמגיעים הן לתביעה המשטרתית והן לפרקליטות מחכים מה שנקרא לעת מצוא.
דפנה ביינוול: יש לנו כל מיני העדפות.
דפנה ביינוול: כאשר ילד נפגע עבירה, כאשר יש עבירות אינוס, חוקר ילדים וכולי.
דפנה ביינוול: בחקיקה הכנסנו שבאלה צריך לטפל ראשונים, לאלה יש צבע אחר וכולי.
דפנה ביינוול: יש לנו הרבה העדפות ובסוף בסוף יושבים על המדפים תיקים - אם אני אומר לכם שזה לא כך, זה לא יהיה נכון – שהם לא הכי דחופים בעולם אבל יש שם נפגעי עבירה גם בתיקים האלה.
דפנה ביינוול: כאשר התקבלו יחידות הסיוע, סיים את תפקידו פרקליט המדינה הקודם שהיה מחויב לכל הנושא של חוק זכויות נפגעי עבירה.
דפנה ביינוול: מהיום שהוא נכנס הוא הקים ועדות, הוא בא להשתלמויות, הוא נתן לי גיבוי מלא.
דפנה ביינוול: הגיע פרקליט מדינה חדש שיש לו מעלות בלי סוף אבל הוא צריך ללמוד את המטריה.
דפנה ביינוול: כבר ישבתי אתו פעמיים ונקבעה עוד ישיבה, ועוד לא הגעתי לעברייני מין שזה נושא נוסף שאני מטפלת בו.
דפנה ביינוול: צריך גם כאן ללמוד את הנושא הזה.
דפנה ביינוול: נפגעי עבירה לא אשמים בכך שלא היו תקנים ושלא היו יחידות סיוע.
דפנה ביינוול: יש לי יחידות סיוע ורפרנטים בכל פרקליטות.
דפנה ביינוול: יחידות הסיוע יבדקו עכשיו את התיקים וקודם כל יצרו קשר עם נפגעי העבירה לומר להם איפה עומד התיק.
דפנה ביינוול: בואו נגיד שהיה נפגע עבירה בינואר 2006 ולא היה שם טופס והוא לא יודע.
דפנה ביינוול: התיק נמצא בפרקליטות והוא לא מוזן, ולכן הדבר הראשון הוא ליצור אתם קשר טלפוני – כך הנחיתי – ולומר להם שהתיק שלהם נמצא אצלנו, כרגע הוא מטופל על ידי פרקליט, אנחנו ניצור אתכם קשר וכולי וכולי.
עמירה דותן: להערכתך, כמה זמן אתם צריכים בשביל אותם תיקים?
דפנה ביינוול: מדובר באלפי תיקים.
דפנה ביינוול: מדובר בשנתיים.
דפנה ביינוול: צריך לבדוק בתיקים שנמצאים על המדפים אם יש שם נפגע עבירה.
דפנה ביינוול: תיקי סמים, ברור שאין נפגע עבירה, המדינה היא נפגעת עבירה, אבל בכל תיק צריך לבדוק אם יש נפגע עבירה, צריך לבדוק אם יש טופס כי כן יש טפסים אבל זה לא הוזן בינתיים כי התיק עוד לא טופל.
דפנה ביינוול: אנחנו רוצים לעשות בקרת נזקים.
דפנה ביינוול: אני כל הזמן בהתכתבות עם הרפרנטים ויחידות הסיוע וכל אחד בא עם רעיונות יפים שהוא המציא כדי שנוכל לעשות את זה הכי מהר שרק אפשר.
דפנה ביינוול: עכשיו, כמו שאמרה נורית, כבר מגיעים טפסים, עכשיו כבר יודעים לטפל בזה.
נורית זיו: עדיין ההסכמה שלי אתך שתיקים שמגיעים בלי טפסים, אפשר לשלוח מיידית ולבקש.
נורית זיו: תיק מגיע ללא נפגע עבירה, ההנחיה הייתה שצריך להסתכל עכשיו ולא בעוד שנתיים.
דפנה ביינוול: זה נכון.
נורית זיו: אני אומרת שצריך לשלוח את זה ON LINE ולא בעוד שנתיים.
דפנה ביינוול: צריכה להיות הנחיה של פרקליט מדינה.
דפנה ביינוול: שקלנו את זה הרבה אבל אם באמת בפברואר מערכת פלא תיכנס, כמו שהמשטרה מבטיחה, גם פרקליט המדינה הקודם שהיה מחויב לנושא, באתי אליו עם הצעה שהיא הצעה מאוד מהפכנית ואמרתי לו שאנחנו נמצאים כבר שנה וחצי או שנתיים אחרי החוק ולכן כאשר מגיע תיק או פרקליט מחוז רואה תיק שמגיע בלי הטופס או בלי הטופס השלילי, נחזיר אותו לתביעה.
דפנה ביינוול: פרקליט המדינה לא רצה בינתיים לעשות את הצעד הדרסטי הזה ואני חושבת שהוא צדק.
דפנה ביינוול: אם מה שאומרת נורית, ובאמת בפברואר אי אפשר יהיה להוציא תיק בלי הטופס, סעיף 60 דומה לזה קצת כאשר יש דברים שחובה עלינו להשתמש בהם.
דפנה ביינוול: אם כך יקרה, זה טוב כי אני לא אוהבת את השיטה לשלוח את התיקים בחזרה.
דפנה ביינוול: אנחנו כרגע עובדים על בקרת נזקים ואני מאוד מקווה שניצור דפוסי עבודה של יחידות הסיוע.
דפנה ביינוול: ביקשו ממני בישיבה קודמת להביא רשימה של יחידות הסיוע בכל הפרקליטויות עם מספרי הטלפונים וכך עשיתי, כדי שידעו למי צריך לפנות.
דפנה ביינוול: עכשיו אנחנו בונים את זה.
דפנה ביינוול: כמו שכתוב כאן, הם מונו ומיד קיימתי ישיבה אתם ב-17 בחודש ונתתי להם את המטלה הזאת.
דפנה ביינוול: אמרתי להם שאני רוצה בעוד חודשיים לקיים ישיבה נוספת כדי שכל אחד מהם יבוא ויאמר לי איך הוא ערך את בקרת הנזקים ואז נראה איך אנחנו מתקדמים הלאה.
עמירה דותן: נורית, את דיברת על 125 תקנים?
נורית זיו: לא קיבלנו.
נורית זיו: אנחנו יושבים מול גורמי אג"ת שהם לא נדיבים באופן מיוחד.
נורית זיו: כל סעיף מהווה כמה וכמה פעולות.
נורית זיו: פורטים את הפעולות ומה צריך לעשות.
נורית זיו: הם אמרו שבסופו של דבר צריך לקבל שני אנשים בתחנה – מדובר במאות אלפי תיקים בשנה – ולתביעות נדמה לי עוד 14 אנשים.
נורית זיו: כמובן שהמשטרה לא קיבלה את כוח האדם ולכן המערכת באה לפתור את זה בצורה אלגנטית ולתת את המענה.
נורית זיו: מה שיש לנו היום זה שישה קציני נפגעי עבירה מחוזיים שזה קצין אחד שנותן מענה אחד לכל המחוז.
נורית זיו: זה כוח האדם שניתן ולא יותר.
עמירה דותן: כלומר, לא קיבלתם תקנים.
נורית זיו: אחד בכל מחוז.
רחל הלמן: אני מאיגוד מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית.
עמירה דותן: קראתי את הדוח שלכם.
רחל הלמן: החוק מדבר כמובן על זכויות של נפגעים ואני מדברת על זכויות של נפגעות כי אצלנו רובן הן נשים.
רחל הלמן: החוק לא מדבר על מערכות, הוא לא מדבר על מאמצים שייעשו, אלא הוא מדבר על זכויות הנפגעת.
רחל הלמן: אני חושבת שהשאלה שצריכה להיבחן היא האם זכויות הנפגעת ניתנות לה.
רחל הלמן: בעיניי זאת המשמעות של יישום החוק.
רחל הלמן: אין שום ספק שכל הגורמים שצריכים ליישם את החוק הזה – בין אם זאת המשטרה, בין אם זאת הפרקליטות, בין אם זה שירות בתי הסוהר – הם כנראה עושים רבות.
רחל הלמן: כאשר אני באה בטענות למשטרה, הם אומרים לי כמה לייזר מסור לעניין הזה.
רחל הלמן: אני אומרת שזה מאוד יפה, בהחלט יכול להיות שהשר לביטחון פנים צריך לחלק לכל האנשים שעוסקים בנושא הזה של מתן זכויות לנפגעי עבירה בהפעלת כל המערכות, פלא ותהיל"ה שבמקרה אני יודעת מה זה אבל אני לא יודעת מה אחרים מבינים בזה.
רחל הלמן: בהחלט יכול להיות שהשר לביטחון פנים צריך לחלק פרסים לכל מי שעוסק בזה כי באמת הוא עשה מעל ומעבר ליכולתו.
רחל הלמן: אג"ת נתן את מקסימום התקנים שהוא יכול היה לתת.
עמירה דותן: מתוך הדוח שלכם למדתי לגבי היוזמה.
רחל הלמן: בכל זאת יש כאן דברים שלדעתי מטשטשים את התמונה.
רחל הלמן: למשל, במסמכים של השרים ראיתי דיבורים על אבני דרך.
רחל הלמן: אבני דרך היו בעבר, לפני שהחוק נכנס לתוקף.
רחל הלמן: החוק נכנס לתוקף בשלבים ואז היו אבני דרך ליישום החוק על פי השלבים שקבועים בחוק, אבל החוק נכנס לתוקף לפני קרוב לשנתיים וחצי ומאז אנחנו בשם הנפגעות מצפים שכל מה שיש בחוק, כל זכות שיש לנפגעת בחוק, היא תקבל אותו.
רחל הלמן: אנחנו לא רוצים לחכות לשום מועדים אחרים שנמצאים באני הדרך.
עמירה דותן: איפה הפער בין מה שאת מצפה לבין מה שאת מקבלת?
רחל הלמן: לקראת הדיון הזה הפצתי בתשעת מרכזי הסיוע שלנו – כפי שכתבתי במכתב – שאלון שהועבר לכל הרכזות לליווי בהליך הפלילי.
רחל הלמן: בכל מרכז סיוע יש רכזת אחת לפחות, בדרך כלל שתיים, שמלוות את הנפגעות שבוחרות להגיש תלונה במשטרה והן מלוות אותה בכל השלבים של ההליך הפלילי, החל מהגשת התלונה ושנים אחרי שאפילו אותו פוגע השתחרר מבית הסוהר משום שיש זכויות משפטיות כמו הגנה עליה שהוא משתחרר.
רחל הלמן: לאותן רכזות יש ראייה מאוד רחבה על כל ההליך הפלילי, על כל הדרך שעושה נפגעת.
רחל הלמן: אני מוכרחה לומר שזו פעם ראשונה שהפצתי שאלון כזה ולכן אני לא יכולה לומר האם חל שיפור לעומת הפעם הקודמת, כן או לא.
רחל הלמן: עד היום התרשמתי, שמעתי מהן רבות, ואנחנו נפגשות ודנות, אבל פעם ראשונה שעשיתי את זה בצורה מסודרת.
רחל הלמן: מה שאני אציג כאן הוא הנתונים כפי שהן מסרו לי על פי מספרים או על פי התרשמות.
רחל הלמן: מאות נפגעות יש בטיפולנו בכל רגע נתון – יש לנו אלפי נפגעות – שבאותה עת מתנהל הליך משפטי בקשר אליהן.
רחל הלמן: פירטתי את מה שעלה מהתשובות שלהן אבל אני מוכנה לחזור על הדברים.
רחל הלמן: אם להתייחס לחובה של הרשויות להפיץ דפי מידע – החוק מדבר על זה שבעשרה מקומות שקבועים בתקנות יופצו עלונים ובעלונים האלה יינתן מידע מאוד מאוד רחב לפי הוראות החוק על זכויות הנפגעת.
רחל הלמן: לדבריהן הן מעולם לא פגשו את הדפים האלה כשהם מוצרים באיזשהו מקום.
רחל הלמן: חלק מהן אמרו שבמשטרה בכמה מקרים כאשר הן ביקשו עבור הנפגעת – כאשר הנפגעת הייתה מלווה על ידן והן יודעות שצריכים להיות דפי מידע כאלה – הן קיבלו את דפי המידע.
רחל הלמן: דפי המידע אמורים להיות – כך כתוב בחוק - מונחים במקום נגיש ובולט לעין.
רחל הלמן: אלה הן הוראות החוק.
נורית זיו: במשטרה שמים אותם באופן בולט במש"ל – המחלקה לשירות האזרח, מקום בו נגבות כלל התלונות - אבל לעולם לא ניקח נפגעת עבירת מין לחקירה במש"ל.
נורית זיו: לנפגעת תקיפה מינית לעולם לא נאמר לה ללכת למשל להגיש את התלונה.
נורית זיו: את אומרת שלא ראית זאת, אבל מהמקורות שלי עולה תמונה שונה.
עמירה דותן: אנחנו לא רוצים להתנגח אלא ללמוד ולשפר.
נורית זיו: המקום הבולט שנבחר בתחנת המשטרה באופן הגיוני היה המש"ל.
נורית זיו: זה לא פוטר את החוקר, בכל מקום שנעשית חקירה שלא דרך המש"ל מלתת את דפי המידע.
עמירה דותן: אנחנו שומעים כאן הערה מאוד ברורה.
עמירה דותן: את אומרת שבין כה וכה זה לא שם, ולכן כדאי שזה יהיה שם.
נורית זיו: לכל חוקר יש את זה.
נורית זיו: זה יוצא לו מהפלט.
עמירה דותן: אנחנו רואים את הפער בין הפיקוד הבכיר והרצון שלו שהדבר יוטמע.
נורית זיו: לכל חוקר יש את הטפסים כמה שהוא רוצה.
נורית זיו: המקום הבולט בתחנה זה המש"ל אבל לכל חוקר יש את כל הטפסים וכמה שהוא רוצה.
עמירה דותן: צריך לשלב בין הטכניקה לבין המעשה.
נורית זיו: זאת לא טכניקה.
עמירה דותן: המש"ל זה מאוד מאוד יפה.
נורית זיו: הערתי לגבי המקום הבולט.