GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנחם בן-ששון: חשבנו – ואני חוזר לדברים שדיברנו בזמנו, שנעסוק בזכויות האדם ביהודה ושומרון, שנעסוק בחופש הביטוי, שנעסוק בזכות לפרטיות, שנעסוק בזכות להליך הפלילי ונעסוק בהתערערות הדמוקרטיה, שזה הפרק שהקדמתי לכל הפרקים האחרים כי הסתמכתי על הדוחות שכולנו קראנו, שעל-פיהם כתבתם את פרק הסיכום.
מנחם בן-ששון: אבל אתם תציגו את הדברים כפי שנראה לכם.
מנחם בן-ששון: אני לא רוצה להחמיץ את הנקודות הללו שמיוחדות לוועדת החוקה, חוק ומשפט, אבל האיזון שבתמונה, על חוסר האיזון בחיים שלנו, הוא דווקא מן האינטגרציה שבפרקים כולם.
דן יקיר: אני מודה לאדוני היושב-ראש על הדברים.
דן יקיר: הוא שרטט נכונה מבט פנורמי על הדוח שלנו.
דן יקיר: גם אנחנו מתחילים מן הפרק האחרון, שאמנם מופיע בסוף, אבל משקף גם את הרגשתנו שהשנה האחרונה היתה שנה רעה במיוחד לזכויות האדם והתערערו יסודות בסיסיים מאוד בדמוקרטיה הישראלית, כפי שבא לידי ביטוי בדוח.
דן יקיר: הדוח אכן חלקי.
דן יקיר: מדי שנה אנחנו בוחרים קשת של נושאים, אבל הדוח איננו מקיף את כל הסוגיות ואת כל הפגיעות הקשות בתחום זכויות האדם, אלא אך ורק את המרכזיות שביניהן.
דן יקיר: אני מסכים לחלוטין עם דברי אדוני היושב-ראש, שמצב זכויות האדם הוא פגיעה בחוסן הלאומי שלנו.
דן יקיר: התערערות עקרונות שחשבנו שמושרשים בדמוקרטיה ובהגנה על זכויות האדם מהווה סיכון משמעותי ללכידות החברתית ולחוסן של החברה הישראלית.
דן יקיר: בראש הדברים אנחנו מודאגים מאוד מהמתקפה על בית-המשפט העליון.
דן יקיר: אתמול היה יום שחור לזכויות האדם במליאת הכנסת, משני היבטים, ובהיבט הראשון מתקפה חמורה מאוד של שר המשפטים, לצערי הרב, כלפי בית-המשפט העליון, באופן שבא לערער את אמון הציבור בבית-המשפט.
דן יקיר: ללא מערכת משפט איתנה וחסונה אי אפשר לדבר על הגנה אמיתית על זכויות האדם.
דן יקיר: לא שרשויות השלטון האחרות פטורות מן ההגנה הזאת, אבל לבית-המשפט יש תפקיד מיוחד, תפקיד חוקתי מיוחד בהגנה על זכויות האדם.
דן יקיר: בשנה האחרונה נתקלנו בחוסר הבנה בסיסי כלפי תפקידו המיוחד של בית-המשפט בהגנה על זכויות אדם.
דן יקיר: בהיעדר בית-משפט איתן שזוכה לאמון הציבור והשלטון קשה לתאר הגנה אפקטיבית על זכויות האדם.
דן יקיר: זה מתקשר כמובן גם לדיוני החוקה.
דן יקיר: גם לחוקה יש כמובן תפקיד מרכזי בשמירה על זכויות אדם.
דן יקיר: רק לפני שבועיים בדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט על הזכות לשוויון חלק מן המשתתפים דיברו על כך שלא ניתן לכונן זכות חוקתית לשוויון מפני הפליה על רקע דת, גזע ומין כי הנושאים הללו שנויים במחלוקת.
דן יקיר: לפיכך יש לנו אכן בעיה בסיסית מאוד אם לא מסכימים על עקרונות היסוד הבסיסיים ביותר.
דן יקיר: אי אפשר לדבר על חוקה משמעותית ללא הגנה מלאה על הזכות לשוויון, ואם נושא כל-כך בסיסי שנוי במחלוקת אני בספק אם ניתן לכונן חוקה ואם ניתן לדבר על הגנה משמעותית על זכויות האדם.
דן יקיר: המתקפה על בית-המשפט העליון מדאיגה.
דן יקיר: היא משתקפת לא רק בהצהרות של חברי כנסת ושרים, אלא יש ניסיון הלכה למעשה לצמצם את סמכויות בית-המשפט העליון בשורה של הצעות חוק שסכנתן רבה, ובראשן ההצעה לאפשר לכנסת לחוקק מחדש חוקים שבית-המשפט מצא כבלתי חוקתיים כיוון שפוגעים בזכויות האדם.
דן יקיר: היום ההגנה החוקתית על זכויות האדם מוגבלת מאוד ומתוחמת לשני חוקי-יסוד שאינם כוללים את כל הזכויות, אבל אפילו בהגנה המצומצמת הזאת יש מגמה או ניסיון לכרסם.
דן יקיר: אנחנו רואים את המגמה הזאת כסכנה חמורה לעקרונות הבסיסיים של הדמוקרטיה.
דן יקיר: אתמול היה יום שחור לזכויות האדם גם בתחום הפלילי, עם חקיקת חוק נתוני תקשורת.
דן יקיר: לצערי הרב דבר החקיקה הזה מצטרף לשורת חוקים שנדונו בשנה האחרונה דווקא בוועדה הזאת.
דן יקיר: אנחנו עומדים לקראת סיום חקיקתו מחדש או הארכתו של חוק חקירת חשודים בעבירות ביטחון, וכנראה בגלל היעדרו של היושב-ראש הוועדה הזאת יזמה את הארכתו הכפולה והמכופלת של החוק הזה, שנחקק כהוראת שעה והולך להיות מוארך ל-3 שנים.
דן יקיר: במציאות הישראלית אין קבוע כמו הזמני.
דן יקיר: הוראת השעה הזאת בעינינו היא מדעיקרה חוק בלתי חוקתי, שסותר עקרונות בסיסיים של המשפט הפלילי ושל זכויות חשודים ונאשמים.
דן יקיר: מכיוון שהכנסת בחרה להאריך אותו לתקופה כה ארוכה, לא יהיה לנו מנוס אלא להביאו לבחינה של בית-המשפט העליון בניסיון לבטלו שם.
דן יקיר: הוראת השעה הזאת מצטרפת להוראת שעה אחרת, חמורה אפילו יותר – חוק האזרחות והכניסה לישראל, שמוארך שוב ושוב ונמצא בתוקף כבר 4 שנים וחצי, חוק שהוא בעינינו בלתי חוקתי וגזעני.
דן יקיר: זה חוק שאמנם אושר על-ידי בית-המשפט העליון, אבל החומרה המיוחדת שנוגעת לו היא בפגיעה בזכות הבסיסית ביותר למשפחה והכתמת ציבור שלם כציבור עוין למדינה ללא כל בסיס אינדיבידואלי.
דן יקיר: אלה רק דוגמאות ספורות לפגיעות החמורות ביותר.
דן יקיר: כאמור, לדעתנו לכל רשויות השלטון יש תפקיד מרכזי בהגנה על זכויות האדם.
דן יקיר: אנחנו מקווים שלאור הדיון הזה גם הכנסת תתן דין וחשבון לעצמה על התפקיד המיוחד שיש לה בחקיקת החוקים שמגינים על זכויות אדם, על התפיסה הבסיסית שתפקיד החוקה ותפקיד החוקים להגן על המיעוט מפני עריצות הרוב, להגן על זכויות האדם מפני הנטייה הטבעית של השלטון לפגוע בהם.
דן יקיר: בשל השבירה של עקרונות בסיסיים ביותר בהגנה על זכויות אדם והגנה על זכויות חשודים בפלילים אנחנו עדים לניסיון האחרון בהצעת חוק שמתבשלת במשרד המשפטים לגבי מתן סמכות למשטרה לחיפוש סמוי.
דן יקיר: זה עוד קו שבר בעקרונות בסיסיים ביותר של עבודת המשטרה ושל הגנה על זכויות אדם מפני הכוח הגדול של השלטון.
דן יקיר: חשוב שהכנסת תעמוד על מקומה כבלם מרכזי מול הצעות חוק כאלה שבאות לכרסם בעקרונות בסיסיים ביותר.
דן יקיר: לא רק בלם נגד הצעות שבאות לפגוע בזכויות אדם, אלא כגוף המרכזי שתפקידו ליזום הגנה רחבה ככל האפשר על זכויות האדם.
מנחם בן-ששון: יש שלושה נושאים שאני מעוניין להתייחס אליהם, ביניהם שתי שאלות או משאלות שמתייחסות אל מה שדיווחת, ואחרי כן אולי מישהו אחר ירצה להרחיב או להדגיש נושאים שונים.
מנחם בן-ששון: העניין הראשון, אני מניח שתפקידם של ארגונים באשר הם – ואני אומר את הדברים כי אני יודע את חשיבותם – להטות דברים שנמצאים במצב מסוכן במקום אחד אל מקום אחר, ועל-ידי כך לתת דגש לסוגייה.
מנחם בן-ששון: אני יכול להציג דוגמה שאני מכיר היטב, למשל בחוק שעסק בנתוני תקשורת האגודה לזכויות האדם היתה לנו לעזר רב.
מנחם בן-ששון: אני יכול למנות לפחות שלושה תיקונים משמעותיים ביותר שנכנסו לחוק כתוצאה מהערות של עורכת דין מן האגודה לזכויות האדם שהשתתפה בדיונים.
מנחם בן-ששון: הוכנסו תיקונים משמעותיים מאוד מבחינת מעמדו של הפרט.
מנחם בן-ששון: עד היום היה מותר למשל לקבל אישור להאזנה ולקבל נתוני תקשורת ועשרות דברים שקשורים לכך בלי צווים מובְנים, בלי מערכת בקרה, בלי מערכת של הכנסת שאחר-כך מפקחת על המהלך.
מנחם בן-ששון: מה שיצא בסיום התהליך, הדברים הוצגו קודם כול כאילו העבריינים הם אנשי משטרת ישראל, יש בישראל תופעות עבריינות והעבריינים הם אנשי משטרת ישראל, נוצרה תחושה כי בזכויות הפרט הנעשק אין צורך לטפל אלא צריך לטפל רק בזכויות העבריין.
מנחם בן-ששון: איש לא שם לב לחוק חדש שעוסק ברובו בתיקון גדול של עיוות בחיי היום-יום הציבוריים שלנו ובהשגחה על זכויות הפרט, כי קבלת נתוני תקשורת עד היום נעשתה כפי שמקבלים צווי חיפוש, כלומר "בזיל הזול".
מנחם בן-ששון: לא שמעתי בדיונים את יכולת ההבחנה הזאת.
מנחם בן-ששון: למה אני מעיר על כך?
מנחם בן-ששון: אני סבור שארגון ביקורתי, חד ובעל יכולת ניתוח שנוכח בצורה כל-כך אינטנסיבית בדיוני הוועדה יכול היה להכין את חברי הכנסת לדיפרנציאציה.
מנחם בן-ששון: לומר: רבותי, אני רואה בזה אחוזים רבים, וכל אחד יכול להחליט מה האחוזים, אם זה 50%-50%.
מנחם בן-ששון: יש כאן הרבה חיוב, ויש גם הרבה שלילה.
מנחם בן-ששון: ניתן להגיד שהשלילה עולה על החיוב, אבל האמירה הטוטלית שכל החוק רע – ואני יכול להציג עוד דוגמאות מעין אלה, ולא כך כתבתם, אני מדבר עכשיו על ההתבטאות – היא אמירה לא טובה.
מנחם בן-ששון: ועכשיו אני מגיע לעניין המהותי.
מנחם בן-ששון: מה אנחנו עושים לציבור?
מנחם בן-ששון: אנשים ניזונים היום מפרשנות ומעיתונות של בִּיטִים.
מנחם בן-ששון: לכן אמרתי שהיום התקשורת היא מגן הדמוקרטיה, העיתונות נשארה הגוף שזכה בנקודות נוספות לעומת גופים אחרים מבחינת התפיסה הדמוקרטית של הציבור בישראל.
מנחם בן-ששון: השאלה הראשונה היא האם יש ביכולת
מנחם בן-ששון: כם, בשעה שאתם יוצאים אל הציבור, להגיע לדיפרנציאציה שאומרת: יש דבר כזה, ודבר כזה?
מנחם בן-ששון: אשאל אותה שאלה אחר-כך כאשר ארגונים אחרים יציגו את הנורא שברדיפת זכויות אדם.
מנחם בן-ששון: יש הרבה טוב, יש נקודות כאלה ואחרות טובות, נקודות כאלה ואחרות חשובות.
מנחם בן-ששון: מכך נגזר העניין השני.
מנחם בן-ששון: לא אחת אומרים לכם בדיונים כאן את המשפט שאמרתי קודם, ואני לא חושב כך: תדאגו לסובל, במקרה הזה לאזרח מן השורה, לאזרח ששודדים אותו ורודפים אותו ומכים אותו.
מנחם בן-ששון: כאשר אנו דנים על הטיפול בקשישים או בסוגיות הללו, בדרך כלל במהלך הדיון האגודה לזכויות האזרח תגן על זכותו של העבריין לא לקבל עונש חמור יותר, אבל לא תגן על זכותו של הקשיש.
מנחם בן-ששון: אני מספר מה נאמר כאן בדיונים הקודמים.
מנחם בן-ששון: אפשר לומר שזה תלוי בסדרי העדיפויות.
מנחם בן-ששון: אתם אומרים: יש מי שיגן על העבריין ויש מי שיטפל בקשיש.
מנחם בן-ששון: הרי יש מי שתפקידו לטפל בעבריין והוא מקבל על כך משכורת, וזה הסנגוריה הציבורית שעושה מלאכה נאה.
מנחם בן-ששון: אני מצביע על העניין הזה משום שחלק מן הציבור אולי לא קורא בצורה מובחנת את הדוח.
מנחם בן-ששון: הדוח לפעמים מציג תמונה של שחור ולבן ויכול היה להציג את התמונה בצורה מתוחכמת הרבה יותר.
מנחם בן-ששון: אני מעלה את זה כשאלה, לא כאמירה.
מנחם בן-ששון: השאלה השלישי שאני מבקש לשאול, אנחנו מחוקקים מאות חוקים בכנסת, ועשרות חוקים בוועדת החוקה, חוק ומשפט שעוסקים בהגנה על הפרט, בכל מיני צורות.
מנחם בן-ששון: החל ממערכת ענישה כבדה מאוד על סחר בבני אדם וכלה בחקיקה על בדיקת עבריינים במוסדות ועוד כהנה וכהנה, עשרות חוקים שנחקקים כאן בוועדה.
מנחם בן-ששון: לאחר מכן אנחנו בונים גם מנגנונים של בקרה, אבל יש לנו קיבולת מסוימת של שעות עבודה.
מנחם בן-ששון: אולי נכון להגיד למחוקקים: הרף! תפסיקו לחוקק כל-כך הרבה חוקים על זכויות האדם ותתחילו להשגיח על החוקים הקיימים, תשנו את סדר הזמנים שלכם, תפסיקו להיות דוברים דבר אחד בלשונכם ואחרי כן לא מגבים אותו במעשיכם.
מנחם בן-ששון: אלה שלוש השאלות שלי: השאלה הראשונה על רמת הדיפרנציאציה.
מנחם בן-ששון: השאלה השנייה האם אתם שקטים לגבי ההגנה על הקשיש, על מי שמרגיש עצמו נפגע, על נפגעי עבירה.
מנחם בן-ששון: והשאלה השלישית על השאלה הערכית של עבודת הכנסת – האם לא מחוקקים יותר מכפי שנכון היה או אולי נכון יותר לשנות את איזון הזמנים.
מנחם בן-ששון: אולי תוכלו להשיב בקצרה.
מנחם בן-ששון: אתם לא חייבים, אם מישהו אחר רוצה לדווח גם זה אפשרי.
דן יקיר: אני יכול להשיב, אבל אנחנו רוצים להתייחס לנושאים נוספים.
מנחם בן-ששון: אין בעיה.
מנחם בן-ששון: אז תרשמו בפניכם את שלוש השאלות הללו.
מנחם בן-ששון: פשוט גירית אותי בעקבות הדיווח שלך להתייחס לדברים שבמילא עסקנו בהם כאן מספר פעמים.
מנחם בן-ששון: מהו מורה טוב?
מנחם בן-ששון: מורה שמעורר את התלמידים לשאלות.
נסראת דכוור: שלום לכולם.
נסראת דכוור: אני נציג האגודה לזכויות האזרח, מן המחלקה לזכויות האדם בשטחים הכבושים.
נסראת דכוור: אם האגודה ראתה לנכון לייחד מחלקה לאזור הזה סימן שמה שמתרחש שם אכן מצדיק הקצאת משאבים לשטחים ולמה שקורה שם מבחינת זכויות האדם.
נסראת דכוור: השנה מציינים שישים שנה להכרזה בדבר זכויות האדם, וגם ארבעים שנה לכיבוש הגדה המערבית ורצועת עזה.
נסראת דכוור: חלק מן הדוח מתייחס לזכויות האדם בשטחים הללו.
נסראת דכוור: עכשיו אתייחס לזכויות האדם בגדה המערבית.
נסראת דכוור: מדינת ישראל שולטת שליטה הדוקה במרקם החיים הפלסטינים.
נסראת דכוור: זה נעשה במספר אמצעים.
נסראת דכוור: האמצעי שצוין בהרחבה בדוח שלנו הוא הגבלת חופש התנועה.
נסראת דכוור: חופש התנועה, כידוע, הינו תנאי הכרחי וחיוני כדי ליהנות מזכויות יסוד, כמו הזכות להתקיים, להתפרנס בכבוד, הזכות לחינוך, הזכות לבריאות וכל הזכויות האחרות.
נסראת דכוור: כיום מוטלות הגבלות קשות, העולות עד כדי שלילה מוחלטת כמעט של חופש התנועה של פלסטינים בגדה.
נסראת דכוור: אמצעי אחד הוא כבישים האסורים לתנועה של פלסטינים.
נסראת דכוור: שתי הדוגמאות הבולטות הן כביש 443, שיש עתירה תלויה ועומדת בעניינו, שם אסורה תנועת פלסטינים למרות שהוא עורק תנועה ראשי לכפרים שמסביב לרמאללה, וגם כביש 60, שפלסטינים מנועים מלנוע על חלק נכבד ממנו למרות שהוא תוואי הנע לאורך הגדה המערבית.
נסראת דכוור: אמצעי נוסף הוא מחסומים.
נסראת דכוור: כיום יש 563 הגבלות תנועה – מחסומים מאוישים, מחסומים קבועים, מחסומים נייחים או ניידים, חסימות פיזיות כמו בטונדות וערימות עפר ותעלות – שכל תפקידם להגביל את תנועת הפלסטינים ולאפשר תנועה חופשית ובטוחה למתנחלים המתגוררים בגדה המערבית.
נסראת דכוור: על-פי הנתונים שבידינו, 50% משטח הגדה המערבית סגור היום בפני הפלסטינים.
נסראת דכוור: זה אומר שהחקלאים הפלסטינים לא יכולים להגיע לאדמות שלהם ולעבד אותן, התלמידים לא יכולים להגיע לבתי-הספר וללמוד, הקשישים לא יכולים לגשת לקבל שירותי בריאות.
נסראת דכוור: זה פוגע קשות בחיי היום-יום וגורם לתנאים בלתי נסבלים.
נסראת דכוור: אמצעי נוסף בו משתמשים השלטונות והמפקד הצבאי הוא איסורים גורפים על אוכלוסיות.
נסראת דכוור: נוהגים להגדיר קבוצה לפעמים לפי גיל, לפעמים לפי אזור.
נסראת דכוור: למשל תושבי שכם רק מחמת היותם תושבי שכם לא יכולים לנוע, או מונעים מבני קבוצת גיל מסוימת לנוע, למשל מבני 35-46.
נסראת דכוור: זאת פגיעה גורפת, שבנויה על שיקולים זרים, לא מנומקת, לא ברור מדוע, אבל הפגיעה קיימת ושרירה.
נסראת דכוור: אמצעי נוסף הוא תיוג תושבים כמנוּעים על-ידי המשטרה או על-ידי השב"כ.
נסראת דכוור: התיוג הזה מתקיים ללא הליך הוגן, ללא נימוקים.
נסראת דכוור: לא נותנים זכות שימוע, לא נותנים הנמקה לאותו מנוּע, וגם בלי הודעה מוקדמת.
נסראת דכוור: הפלסטינים שרוצים לצאת לחוץ-לארץ דרך גשר אלנבי מגלים פתאום שהם מנוּעי שב"כ.
נסראת דכוור: לא מודיעים לתושב שהוא מנוּע, לא מודיעים לו שאסור לו לנוע, ואפילו לא יודעים כיצד להתמודד עם המניעה הזאת.
נסראת דכוור: זה נופל בין הכיסאות, בין הגורמים השונים.
נסראת דכוור: למשל במעבר הגבול אומרים: אצלנו כתוב שצריך לבדוק עם גורמים אחרים, השב"כ אומר לפעמים שלא ידועה לו הסיבה ושצריך לבדוק עם המשטרה, וכך שיעור ניכר מהתושבים הפלסטינים מוגדרים בקטגוריה הזאת וקשה להם לנוע.
נסראת דכוור: גדר ההפרדה היא אמצעי פוגעני ביותר בזכויות הפלסטינים.
נסראת דכוור: 80% מן הגדר מוקמת על קרקע פלסטינית.
נסראת דכוור: היא סיפחה 10% משטח הגדה המערבית.
נסראת דכוור: הבעיה עם הגדר, שהיא מחלקת אוכלוסיות פלסטיניות.
נסראת דכוור: היא מוקמת בשטח אורבני, כמו למשל בירושלים המזרחית, וחוצצת בין האנשים ובין מקורות הפרנסה שלהם ומונעת מהם ליהנות משירותי חינוך ובריאות.
נסראת דכוור: הגדר יצרה שתי בעיות שמצוינות בדוח.
נסראת דכוור: בעיה אחת היא מה שנקרא מרחב התפר – השטח שנמצא בין הקו הירוק ובין הגדר – שמוגדר כשטח צבאי סגור.
נסראת דכוור: התושבים שגרים במרחב התפר צריכים לקבל היתר לשהות בשטח או לעבד את אדמותיהם.
נסראת דכוור: לאנשים אחרים אסור להיכנס לאותו שטח.
נסראת דכוור: אנשים שחיים בביתם צריכים לקבל היתר לשהות שם.
נסראת דכוור: זה יצר בעיות כי אנשים חיים במשטר היתרים.
נסראת דכוור: האגודה לזכויות האזרח הגישה עתירה שתוקפת את משטר ההיתרים לאורך גדר ההפרדה.
נסראת דכוור: זה יוצר בעיות קשות ופוגע קשות בחיי היום-יום של האנשים.
נסראת דכוור: הגדר יצרה גם מובלעות.
נסראת דכוור: לפני מספר ימים נתבשרנו שהממשלה מתייחסת לתושבי המובלעת ביר נבאללה באזור ירושלים כחסרי מעמד.
נסראת דכוור: הם יכולים לשהות בבית רק בלילה, לישון שם ואחר-כך בבוקר לקום ולעבוד בגדה המערבית.
נסראת דכוור: אין להם היתר, אין להם שום מעמד, המדינה לא מתכוונת לתת להם מעמד חוקי כלשהו בתוך המובלעות הללו.
נסראת דכוור: יצוין שעתירה של האגודה לזכויות האזרח נדחתה גם בנוגע למובלעות הללו.
נסראת דכוור: חשוב לציין שהפרות זכויות האדם הן פועל יוצא של הקמת ההתנחלויות בגדה המערבית.
נסראת דכוור: ניקח לדוגמה את העיר חברון, שהוזכרה בדוח שלנו.
נסראת דכוור: העיר מובאת כדוגמה לבעייתיות של הקמת התנחלות בתוך עיר פלסטינית.
מנחם בן-ששון: לנושא הזה ייחדנו דיון בזמנו, ונחזור אליו.
מנחם בן-ששון: אני לא מבקש למנוע ממך מלדון בכך היום, אבל הוועדה מחויבת לחזור ולדון בנושא.
נסראת דכוור: גם רצועת עזה זכתה לככב בדוח שלנו.
נסראת דכוור: מדינת ישראל הכריזה עליה כישות עוינת, מנשלת מכל הזכויות את האזרחים בעזה ומתנערת מכל החובות כלפיהם, למרות שהיא שולטת שליטה אפקטיבית ומלאה בכל המעברים הימיים, האוויריים והיבשתיים.
נסראת דכוור: כיום מדינת ישראל מאפשרת מעבר רק לצרכים שמוגדרים הומניטריים, כמו הכנסת חיטה, שמן ודברים בסיסיים.
נסראת דכוור: אי אפשר לקבל שירות רפואי ברצועת עזה, פרט לתרופות בסיסיות.
נסראת דכוור: המדינה מבחינה – וההבחנה הזאת נתקבלה גם בבית-המשפט – בין סכנת חיים ובין איכות חיים.
נסראת דכוור: חולה שהולכים לקטוע לו אבר – זה מוגדר כאיכות חיים ולא כסכנת חיים, על כן הוא מנוּע מלצאת מרצועת עזה ולקבל טיפול רפואי.
נסראת דכוור: הקריסה הכלכלית של הרצועה – כיום 80% מתושבי רצועת עזה חיים מתחת לקו העוני ומקבלים סיוע מארגונים בין-לאומיים, שלא לדבר על היעדר תשתיות.
נסראת דכוור: אי אפשר להכניס חומרי גלם לרצועת עזה.
נסראת דכוור: הדבר פוגע קשות ביכולת לנוע.
נסראת דכוור: שמענו שהמדינה אפשרה צמצום הספקת דלק וחשמל לרצועת עזה.
נסראת דכוור: הדבר פוגע קשות בחיי היום-יום ובתנאים הבסיסיים להתקיים.
נסראת דכוור: אני מבקש להתייחס גם לתושבי ירושלים המזרחית.
נסראת דכוור: התושבים האלה בעצם סופחו, עם הקרקע שהם יושבים עליה, למדינת ישראל.
נסראת דכוור: מדינת ישראל מתייחסת לשטח הזה כשטח של ירושלים רבתי, אבל בעצם לא רואה את התושבים הללו דרך משקפת החובות שלה כלפיהם.
נסראת דכוור: במה דברים אמורים?
נסראת דכוור: יש הפליה בתחום התכנון והבנייה, שמתבטאת קודם כול בהפקעת קרקעות.
נסראת דכוור: מתוך 70,000 דונם שסופחו לעיר בשנת 1967 הופקעו 24,000 דונם, כשליש, להקמת שכונות יהודיות בירושלים המזרחית.
נסראת דכוור: כיום חיים 182,000 יהודים על פני 44% משטח ירושלים המזרחית.
נסראת דכוור: אין בנמצא אפשרות חוקית לקבל היתר בנייה בירושלים המזרחית וזה הוביל לתופעה שנקראת בנייה ללא היתר.
נסראת דכוור: 40%-50% מן הבתים בירושלים המזרחית בנויים כיום ללא היתר בנייה.
נסראת דכוור: יש הפליה במדיניות אכיפת חוקי התכנון והבנייה.
נסראת דכוור: אנו מציינים בדוח ש-85% מעבירות הבנייה אותרו בירושלים המערבית, אבל 91% מן הצווים הוצאו בירושלים המזרחית.
נסראת דכוור: זה מעיד על הפליה באכיפה ובענישה לפי חוקי התכנון והבנייה.
נסראת דכוור: ירושלים המזרחית סובלת גם מהזנחה בתשתיות ובשירותים.
נסראת דכוור: יש שם כבישים רעועים, תשתיות של ביוב וניקוז במערכות מיושנות מאוד שלא מעודכנות.
נסראת דכוור: לרוב התושבים יש בורות ספיגה.
נסראת דכוור: באשר למים – סעיף 157 בחוק התכנון והבנייה אוסר על חיבור בית שנבנה ללא היתר לרשת המים העירונית.
מנחם בן-ששון: אני מציע שבשלב מסוים תשים נקודה, נשאל מספר שאלות ואז נמשיך הלאה בדיווח.
נסראת דכוור: לאחרונה הוגשה עתירה במטרה לחייב את העירייה לספק מסגרת לימודים מתאימה לתלמידים.
נסראת דכוור: מוזר שכל חוקי התכנון והבנייה וחוקים אחרים שמטילים חובות על התושבים מוּחלים על העיר, אבל כאשר מדברים על חוק חינוך חובה למשל והרחבת תחולת החוק לגילאי 3-4, החוק הזה לא חל בירושלים המזרחית ועל כן תלמידים רבים, כ-90% מהם אינם משולבים באף מסגרת חינוכית בירושלים המזרחית.
נסראת דכוור: יש מחסור גדול בכיתות לימוד בירושלים המזרחית, של כ-1,500 כיתות.
נסראת דכוור: בעירייה הבטיחו בתגובה לעתירה שיקימו 400 כיתות.
נסראת דכוור: זה לא יכול לענות אפילו על הצורך של הריבוי הטבעי, שלא לדבר על המחסור שקיים שם בכיתות הלימוד.
נסראת דכוור: יש גם תופעה של אלימות המשטרה וחריגה מסמכות בירושלים המזרחית.
נסראת דכוור: שמענו על תופעה מוזרה של אכיפת חוקי גבייה למשל, כאשר מעכבים אנשים ובודקים אם יש להם חוב למס הכנסה, ואם מתגלה חוב מחרימים את הרכב ושולחים את האדם לשלם את החוב.
נסראת דכוור: בעתירה שהוגשה על-ידי האגודה לזכויות האדם התברר שאחד החייבים כביכול היה זכאי אפילו להחזרים ממס הכנסה ולא היה חייב.
נסראת דכוור: על כן הוגשה עתירה שתוקפת מדיניות זו של העירייה בירושלים המזרחית.
מנחם בן-ששון: גם אותך אשאל שתי שאלות, אבל לא דחוף לענות עכשיו, וגם חברי הכנסת ירצו להתייחס.
מנחם בן-ששון: השאלה הראשונה, עו"ד יקיר דיבר על כך שבית-המשפט הוא המזור לבעיות של זכויות הפרט.
מנחם בן-ששון: האם אתם חשים מצוקה בבית-המשפט, שגם הוא לא משמש לכם מזור?
מנחם בן-ששון: הצגת 5 דוגמאות שבית-המשפט לא עזר ודחה את העתירות.
מנחם בן-ששון: השאלה השנייה, האם האגודה שלכם, או אגודה אחרת, מכיוון שזכויות האדם בעזה וביהודה ושומרון עומדים במוקד תשומת הלב שלכם, יכולים לתת דין וחשבון, שלא כתוב כאן, על יחסו של שלטון החמאס אל זכויות האדם בעזה ויחסה של הרשות הפלסטינית לזכויות האדם ביהודה ושומרון?
מנחם בן-ששון: נגיע לכך אחר-כך ובינתיים תאספו את השאלות.
יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש שאל כבר את השאלה שרציתי לשאול.
יולי יואל אדלשטיין: הייתי בין מי שקיבלו פניות קורעות לב, למשל בפורום פרלמנטרי בין-לאומי, על זכויות הומוסקסואלים ברשות הפלסטינית ודברים כאלה.
יולי יואל אדלשטיין: הייתי שמח מאוד לשמוע אם חקרתם את זה ומה אתם שומעים מאותם קולות בודדים ברשות הפלסטינית שהם קולות של זכויות האזרח.
יולי יואל אדלשטיין: אני מברך מאוד על הדיווח.
יולי יואל אדלשטיין: אני כשלעצמי לא בטוח שהשימוש החוזר והתוקפני כל הזמן במושג "כיבוש" ו"שטחים כבושים" מוסיף לאמינות הדיווח, אבל מכיוון שאני בעד חופש הדיבור אני משאיר את ההערה הזאת רק באוויר.
אורי אריאל: הכול יחסי, אבל יש גם דברים מוחלטים.
אורי אריאל: קראתי את הדוח שלכם ושמעתי חלק מן הדיווח.
אורי אריאל: לצערי נאלצתי לצאת לוועדה אחרת.
אורי אריאל: אתם יודעים הרי מה קורה בעזה.
אורי אריאל: אני לא יודע, אני שואל, אולי הוצאתם דיווח על מה שקורה בחצי השנה האחרונה בעזה מאז עליית החמאס?
אורי אריאל: אתם יודעים שיש הפליה ועוולות גם כלפי יהודים, אבל הן אינן נזכרות אצלכם, הן לא ראויות אפילו לתזכורת.
אורי אריאל: אולי תוכלו להגיד על כך משהו, נשמח לשמוע את חוות הדעת המלומדת שלכם.
אורי אריאל: יש לכם נטייה להפוך הכול לפוליטיקה.
אורי אריאל: אם זה פוליטיקה, בסדר, אנחנו יושבים כאן בבית של פוליטיקאים, זה בסדר גמור אפילו.
אורי אריאל: אם הייתי יכול להשיא לכם עצה, הייתי מציע לכם לא להיות הפוליטיקאים.
אורי אריאל: הפוליטיקאים נמצאים כאן.
אורי אריאל: הדוח הזה נגוע בפוליטיקה.
אורי אריאל: גם מהדברים הקודמים שאמרתי וגם מהשאלות של ידידי, שלא אחזור עליהן, אין לכם התייחסות לאחרים שנמצאים בשטח ושולטים במקומות כאלה או אחרים.
אורי אריאל: שמעתם אולי על ירי בפיקות הברכיים בלי בתי-משפט.
אורי אריאל: ואחרי כל זה יכולה להגיע עתירה לבג"ץ הישראלי, זה שעושק וכדומה.
זהבה גלאון: הכול זמני, אתה יודע.
אורי אריאל: אני יודע, גם אנחנו, וזה בסדר.
אורי אריאל: ויכולים להגיע לכאן ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, לשבת כאן ולהעלות את כל טענותיכם.
אורי אריאל: האם אתם יכולים להגיד לנו לעומת מקבילות שאתם מכירים במדינת ישראל, כי אתם אורחים תכופים למדי כאן, איך זה בהשוואה בעזה או ברמאללה למשל?
אורי אריאל: האם הופעתם אי-פעם בפרלמנט שם, הצגתם סקירה וקיבלתם התייחסות?
אורי אריאל: אלה רק שאלות של מידע.
זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, היום הכנסת מציינת את יום זכויות האדם הבין-לאומי, והדיון הזה מתקיים במסגרת יום זכויות האדם.
זהבה גלאון: זאת הזדמנות לברך את האגודה לזכויות האזרח, שבמשך שנים עושה עבודה שכל עיקרה הגנה על זכויות האדם בישראל.
מנחם בן-ששון: בדיון קודם ציינו שאת היית מאימהות הארגון.
זהבה גלאון: לא של האגודה לזכויות האזרח אלא של "בצלם", הייתי המנהלת הראשונה של הארגון.
זהבה גלאון: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, המציאות היא של כיבוש.
זהבה גלאון: עם כל הרהיטות, עם כל התחכום, עם כל מילון המושגים שמנסים לעשות אותו סטרילי ולדבר על זכויות אדם במציאות סטרילית, המציאות היא של כיבוש.
זהבה גלאון: לכן, חבר הכנסת אורי אריאל, הדיון על הגנה על זכויות האדם מתרחש בקונטקסט של כיבוש ולא בקונטקסט פוליטי.
אורי אריאל: שאלתי רק על שכם.
אורי אריאל: זה לא בכיבוש.
זהבה גלאון: תיכף אגיע גם לזה, תן לי ללכת לשיטתי.
זהבה גלאון: המציאות פוליטית, כתוצאה מפעולה פוליטית, היא מציאות של כיבוש.
זהבה גלאון: האגודה לזכויות האזרח מגינה ועוקבת אחר הפרת זכויות של בני אדם, בין אזרחי ישראל הערבים ובין אזרחי ישראל היהודים, בין פליטים, בין מהגרי עבודה ובין קורבנות סחר בנשים.
זהבה גלאון: המנדט שלה להתייחס לבני אדם, גם אם נמצאים במציאות של כיבוש.
יולי יואל אדלשטיין: מעניין שמתנחלים נעדרו מן הרשימה הארוכה הזאת.
יולי יואל אדלשטיין: במקרה, כנראה.
אורי אריאל: ישראל צריכה לזכות בתואר של בן אדם ואז יגנו עליה.
זהבה גלאון: לא הקפתי את כל רוחב היריעה.
זהבה גלאון: תקצר היריעה מלשרטט את כל הקבוצות המקופחות והמופלות שהאגודה לזכויות האזרח מגינה עליהן, ובין השאר הגנה על זכויות של מתנחלים.
זהבה גלאון: אני זוכרת את האגודה לזכויות האזרח מגינה על זכויותיו של נועם פדרמן מפני מעצר מנהלי.
אורי אריאל: היה מקרה אחד כזה שיירשם לאות עולם.
זהבה גלאון: היא הגנה על זכויותיהם של מפוני גוש קטיף ואחרים.
יולי יואל אדלשטיין: בהצלחה רבה מאוד ...
זהבה גלאון: אני לא צריכה לדבר עליהם, הם יעשו את זה בעצמם.
זהבה גלאון: הניסיון ליצור סימטריה בין הפרות זכויות אדם שנעשות על-ידי משטרים אחרים וגופים אחרים ובין מדינה ריבונית מתוקנת – אני מגנה כל הפרת זכויות אדם שנעשית בידי הרשות הפלסטינית, בידי החמאס או בידי כל אחד אחר, אבל זה לא רלוונטי.
זהבה גלאון: אנחנו מדברים על דברים שנעשים בשמו ומטעמו של הריבון הישראלי בארץ ובשטחים הכבושים.
זהבה גלאון: האגודה לזכויות האזרח מגינה, מבקרת.
זהבה גלאון: זה המנדט שלה.
זהבה גלאון: אין מתפקידנו לעסוק במה שקורה בעזה.
זהבה גלאון: חובתנו למתוח ביקורת.
זהבה גלאון: העובדה שיש שם משטרים שמפרים זכויות אדם – אז במה מוֹתר גוף כמו מדינת ישראל, גוף ריבוני ודמוקרטי על פניהם?
זהבה גלאון: הרי אתה רוצה להגיד שאנחנו מדינה דמוקרטית מתוקנת.
זהבה גלאון: אנחנו מגנים את מה שקורה שם, ובוחנים עצמנו על-פי אמות מידה וסטנדרטים בין-לאומיים שעוצבו אחרי זוועות מלחמת העולם השנייה כדי להגן על זכויות האדם.
זהבה גלאון: לא קל לדבר על זכויות אדם בעת חירום.
זהבה גלאון: לא חוכמה לדבר בתקופות שלום ובפיוס, נורא קל להגן על זכויות האדם בתקופות שלום.
זהבה גלאון: המבחן של זכויות האדם דווקא בעת הזאת כאשר קשה ולעתים יש טרור.
זהבה גלאון: צריך להגן על הזכויות הללו ולא ליצור עוד מחסומים – אני לא מדברת על מחסומים פיזיים – שמפרים את זכויות האדם, אלא שמגינים על זכויות האדם.
זהבה גלאון: שמענו כאן סקירה, וזה מופיע גם בדוח המקיף, על המגבלות לחופש התנועה של אנשים.
זהבה גלאון: לא אחזור על זה, הדברים נאמרו כאן.
זהבה גלאון: אני מבקשת להגיד מה תפקידנו כרשות מחוקקת ומה תפקידנו ככנסת.
זהבה גלאון: אני מודה שאני מוטרדת מאוד, דיברו כאן על בג"ץ כמעוז האחרון שנותר להגנה על זכויות האדם.
זהבה גלאון: אני חייבת לנצל את ההזדמנות הזאת ולומר שגם זה זמני.
זהבה גלאון: אם נמשיך להחריש כנגד הרפורמות והתגוללות של שר המשפטים בבית-המשפט העליון - - -
מנחם בן-ששון: עו"ד יקיר הרחיב על כך.
זהבה גלאון: לא שמעתי, אני מצטערת, אני בטוחה שאני מסכימה לדבריו של עו"ד דן יקיר.
זהבה גלאון: זאת חובתנו כחברי הכנסת.
זהבה גלאון: אם לא נעצור את ההשתוללות של שר המשפטים נגיע לכך שלא יהיה מי שיגן על זכויות האדם.
אברהם מיכאלי: למה לומר השתוללות?
מנחם בן-ששון: זה ביטוי פרלמנטרי.
זהבה גלאון: השתוללות היא ביטוי פרלמנטרי מקל.
זהבה גלאון: שר המשפטים מבקש לרסק עד דק את בית-המשפט העליון.
זהבה גלאון: מי שייפגע מכך לא יהיו נשיאת בית-המשפט או בית-המשפט עצמו, אלא האזרחים, אותן קבוצות מופלות ומקופחות שזקוקות להגנת בית-המשפט, שאכן נותר המעוז והמגן האחרון על זכויות האדם בישראל שאפשר לבקש בו סעד.