GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בנימין אלון:
מכובדי היושב-ראש, קודם כול, מה שאני עושה זה לא סתם פרוצדורלי.
בנימין אלון:
אני חושב שהחוק חשוב, אבל אני רוצה לדחות אותו רק כדי לעשות סדר עם עניין ההמרדה.
בנימין אלון:
החוק חשוב, בעיקר על רקע האלימות הנוראה של ערבים כנגד יהודים במלחמת הקיום הקשה הזאת שאנחנו נמצאים בה עכשיו, ולצערי הגדול, במלחמה הלאומית הזאת שלנו יש הסתות איומות כנגד אזרחי ישראל ערבים, שמסייעים, כנגד צד"ל.
בנימין אלון:
זה הרקע המתאים מבחינת העניין, שאיסור המפגשים ישוב אל הפקודה.
בנימין אלון:
אף-על-פי שאני מאוד רוצה בהעברת הצעת החוק הזאת, אני שב ומבקש שנדון בה במכלול הכללי.
בנימין אלון:
אם אפשר, הצעתי בהסתייגות שלי, לחזור לנוסח של הפקודה למניעת הטרור - שבסעיף קטן (א) יהיה כתוב "מפרסם בכתב שבח או אהדה למעשי אלימות העלולים לגרום למותו של אדם או לחבלתו".
בנימין אלון:
ובסעיף קטן (ב) יהיה כתוב: "לענין סעיף זה, 'מעשה אלימות' - עבירה הפוגעת בגופו של אדם".
בנימין אלון:
אפשר להוסיף לגבי העניין של ערפאת או דחלאן בסעיף קטן (ג) "ובלבד שאינו ברשימת ארגוני הטרור", כלומר, שמי שיקרא להרוג מחבל זה לא ייחשב כעבירה, למרות שאני לא רוצה שהוא יעשה את זה לבד.
אופיר פינס-פז:
בני אלון, זו בעיה קשה.
אופיר פינס-פז:
מי שצריך לטפל בארגוני הטרור, זה הצבא.
בנימין אלון:
אני מסכים אתך, אני לא רוצה שייקחו את החוק לידיים, ולכן אני מציע לדון בכול ביחד, בזהירות.
יוסף לפיד:
על-פי הצעת החוק הזאת אפשר להעמיד לדין את הרב לווינגר על מה שהוא אמר אתמול.
בנימין אלון:
אמר את זה שאול יהלום.
אופיר פינס-פז:
הרב לווינגר לא צריך להגיד את הדברים האלה.
אופיר פינס-פז:
הוא מנהיג ציבור, הוא לא אדם מן הרחוב.
בנימין אלון:
אני פונה אליך שוב, לדחות את הדיון, כדי לא להכריח אותנו להפיל את הצעת החוק.
אופיר פינס-פז:
אל תפילו.
אופיר פינס-פז:
הצעתם הסתייגויות, זו זכותכם.
אופיר פינס-פז:
למה צריך להפיל את הצעת החוק?
בנימין אלון:
כל הנוכחים בדיון, לרבות יעל דיין ושאול יהלום, ממליצים שהסתה לאלימות והמרדה יידונו במכלול אחד.
יעל דיין:
לא אמרתי לדחות את הדיון, אמרתי: התחייבות בעניין ההמרדה.
אופיר פינס-פז:
חברים, לא יהיה פה כלום, לא יהיה פה כלי שלושה חודשים.
שאול יהלום:
לא היה כלי עשר שנים.
אופיר פינס-פז:
עד פסק-הדין היה.
טליה ששון:
עד נובמבר 2000 היה כלי.
אופיר פינס-פז:
בעד - 7 נגד - אין אושר להעביר סעיף 1 להצעת חוק העונשין (איסור הסתה לאלימות), התשס"א-2001 לקריאה שנייה ושלישית.
אופיר פינס-פז:
סעיף 2.
שלמה שהם:
סעיף 2 מתחיל בסעיף קטן (א).
שלמה שהם:
ההצעה היא שהמאסר יהיה שלוש שנים במקום חמש שנים.
אופיר פינס-פז:
מי בעד שלוש שנים ולא חמש שנים?
אופיר פינס-פז:
בעד ההצעה - 2 נגד - 3 ההסתייגות על כך שבמקום חמש שנים יבוא שלוש שנים לא נתקבלה.
אופיר פינס-פז:
האם יש עוד הסתייגויות לסעיף קטן (א)?
שלמה שהם:
ההצעה ששאול יהלום הציע היא למחוק את סעיף א(1).
שאול יהלום:
גם יעל דיין מצטרפת.
אופיר פינס-פז:
מי בעד המחיקה של סעיף 2(א)(1)?
אופיר פינס-פז:
בעד המחיקה - 4 נגד - 5 ההסתייגות למחיקת סעיף 2(א)(1) לא נתקבלה.
אופיר פינס-פז:
לסעיף קטן (2) יש הסתייגויות?
אמנון רובינשטיין:
ההסתייגות היא שייכתב "ודאות קרובה".
אופיר פינס-פז:
מי בעד השינוי?
אופיר פינס-פז:
בעד השינוי - 6 נגד - 5 ההסתייגות על כך שבמקום "אפשרות סבירה" תבוא "ודאות קרובה" נתקבלה.
אופיר פינס-פז:
השינוי עבר.
אופיר פינס-פז:
אני אציע את הנוסח המקורי כהסתייגות במליאה.
אופיר פינס-פז:
לסעיף קטן (ב) יש הסתייגויות?
שלמה שהם:
בסעיף קטן (ב) בני אלון מבקש למחוק את המילים "או המעמידה את גופו בסכנת פגיעה" ולכתוב "עבירה העלולה לגרום למותו של אדם או לחבלתו".
אופיר פינס-פז:
הנוסח המקורי של סעיף קטן (ב) אומר "עבירה הפוגעת בגופו של אדם, או המעמידה את גופו בסכנת פגיעה" וההצעה של בני אלון אומרת לכתוב "עבירה העלולה לגרום למותו של אדם או לחבלתו".
אופיר פינס-פז:
הצבעה בעד - 5 נגד - 6 ההסתייגות של ב' אלון, שבמקום "עבירה הפוגעת בגופו של אדם, או המעמידה את גופו בסכנת פגיעה" ייכתב "עבירה העלולה לגרום למותו של אדם או לחבלתו" לא נתקבלה.
שלמה שהם:
בסעיף קטן (ג) ביקש בני אלון להוסיף את המילים "ובלבד שאינו מרשימת ארגוני הטרור".
אופיר פינס-פז:
אני חושב שלא ראוי להכניס את זה לחוק הזה, גם אם אתה חושב כך.
אופיר פינס-פז:
יש פה רצון להכניס סעיף, שאין ספק שהוא סעיף חדש מבחינה מהותית - הכנסת עניין ארגוני הטרור.
אופיר פינס-פז:
אני מציע לך להציע הצעת חוק פרטית בעניין הזה.
בנימין אלון:
אתה מטעה.
בנימין אלון:
מה שביקשתי זה מה שהציע טומי לפיד, שאם אומרים "ערפאת בן מוות", שזה לא ייקרא הסתה, משום שהוא ברשימת ארגוני הטרור.
יוסף לפיד:
יש דוגמאות עוד יותר גרועות.
יוסף לפיד:
יש עדיין נאצים בעולם, ולפי החוק הזה, אם אני אומר שצריך לתלות נאצי, אני עובר עבירה.
שאול יהלום:
נאצי לא נמצא ברשימת ארגוני הטרור.
שאול יהלום:
צריך למצוא הגדרה יותר רחבה.
אופיר פינס-פז:
מי שצריך לבצע את הפעולות זה צבא ההגנה לישראל ולא אזרחים.
בנימין אלון:
אני מציע להוסיף "עשיית דין בנאצים".
אופיר פינס-פז:
מי בעד ההצעה של בני אלון?
אופיר פינס-פז:
ני נגד?
אופיר פינס-פז:
הצבעה בעד - 10 נגד - 6 ההסתייגות של ב' אלון לסעיף קטן (ג) על הוצאה מתחולה של ארגוני טרור ושל פושעים נאצים נתקבלה.
שלמה שהם:
בני אלון, אני מבקש שתחזור על הסעיף בעבירת ההמרדה.
בנימין אלון:
אחרי סעיף (ז) יבוא הנוסח של איסור מפגשים.
אופיר פינס-פז:
אני מבקש שאיסור מפגשים לא יהיה בחוק הזה, כי זה נושא חדש.
בנימין אלון:
אני טוען שזה לא נושא חדש, כי זה בפקודה למניעת טרור.
אופיר פינס-פז:
אם אתה רוצה איסור מפגשים, תציע הצעת חוק פרטית.
אופיר פינס-פז:
אתה רוצה להרוס את כל החוק?
אופיר פינס-פז:
מי תומך בהצעה של בני אלון, ירים את ידו.
אופיר פינס-פז:
הצבעה בעד - 5 נגד - 8 ההסתייגות של ב' אלון, הוספת איסור מפגשים, לא נתקבלה.
אופיר פינס-פז:
הצעת החוק אושרה בשתי הסתייגויות שהתקבלו: ההסתייגות הראשונה היא לגבי ודאות קרובה וההסתייגות השנייה מדברת על הוצאה מתחולה של ארגון טרור ושל פושעים נאצים.
אופיר פינס-פז:
מי בעד העברת הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית?
אופיר פינס-פז:
הצבעה בעד ההעברה - 12 נגד - 2 נמנעים - 1 אושר להעביר את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.
אופיר פינס-פז:
החוק אושר להעברה לקריאה שנייה ושלישית.
אופיר פינס-פז:
הצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר, התשס"א-2001
אופיר פינס-פז:
אני אומר לחברי מכל הסיעות: אני שוב מציע מה שהצעתי בפעם הקודמת ולא קיבלתם, להעלות את שתי הגרסאות של משרד המשפטים למליאה להכרעת כל הכנסת.
אופיר פינס-פז:
אם לא תסכימו, זכותכם להצביע על הרביזיה.
אופיר פינס-פז:
אם תסכימו, אני מציע לאפשר לכל הכנסת להכריע, למרות שהיה פה רוב בשבוע שעבר.
אופיר פינס-פז:
האם יש הסכמה להצעה?
דוד טל:
אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, יש פה הצעת חוק ממשלתית, ולשמחתנו אנחנו באותה קואליציה.
דוד טל:
יש כאן מרות קואליציונית, ואדוני לא רוצה לקבל אותה, זה בסדר, אבל אדוני כדי להיות מספיק הגון והוגן יכול להציג את הצעת הממשלה כפי שהיא ולהוסיף הסתייגויות.
דוד טל:
אני מניח שטומי לפיד יגיש הסתייגות לקבל את ההצעה הראשונית של משרד המשפטים, ואז ירדו בפני הכנסת שתי החלופות.
אופיר פינס-פז:
ההצעה שלי לשתי גרסאות מקובלת על שר המשפטים.
דוד טל:
אל תדבר בשם משרד המשפטים.
אופיר פינס-פז:
אני אדבר בשם משרד המשפטים, אחרי שאני מתאם עם שר המשפטים.
אופיר פינס-פז:
מקובל על שר המשפטים להעלות שתי גרסאות.
דורית ואג:
(קוראת בשמות חברי הכנסת) אופיר פינס-פז - נגד קולט אביטל - נגד טלב אלסאנע - בעד משה ארנס, במקומו אברהם הירשזון - בעד עזמי בשארה, במקומו סופה לנדבר - נגד
זאב בוים:
איך היא יכולה להחליף אותו?
אופיר פינס-פז:
היא על כסא של ישראל אחת.
דורית ואג:
(קוראת בשמות חברי הכנסת) שלמה בן-עמי - נגד יעל דיין - נגד דוד טל - בעד שאול יהלום - נגד אליעזר כהן - בעד יוסי כץ - בעד ישראל כץ, במקומו זאב בוים - בעד יוסף לפיד - נגד נואף מסאלחה - לא נמצא יצחק סבן - בעד מרינה סולודקין - נגד אברהם רביץ - בעד אמנון רובינשטיין - נגד נחמה רונן - בעד
אופיר פינס-פז:
בעד הרביזיה?
טלב אלסאנע:
אתה מפעיל לחץ על חברי הכנסת?
דורית ואג:
(קוראת בשמות חברי הכנסת) יובל שטייניץ, במקומו איוב קרא - בעד
מרינה סולודקין:
אדוני היושב-ראש, אני נמנעת ברביזיה.
דורית ואג:
שמונה מתנגדים, עשרה בעד, אחד נמנע.
אופיר פינס-פז:
אני רוצה להודיע שהרביזיה נתקבלה, ואנחנו נדון בסעיף הספציפי שעליו מדובר כששר המשפטים יחזור מחוץ-לארץ.
זאב בוים:
לא.
איוב קרא:
עכשיו.
דוד טל:
עכשיו.
דוד טל:
למה אתה גונב סמכויות?
יצחק כהן:
חצוף, ועדת החוקה היא לא של אבא שלך.
דוד טל:
אתה מנצל את המעמד שלך לדרוס את הדמוקרטיה.
אופיר פינס-פז:
תירגעו.
זאב בוים:
אתה לא יודע להפסיד.
יצחק כהן:
אופיר פינס-פז, זו לא הוועדה של אבא שלך.
יצחק כהן:
צריך להדיח אותך.
יצחק כהן:
אתה לא תעשה את זה.
אופיר פינס-פז:
למה לא ביקשתם לקיים את הרביזיה בשבוע שעבר?
דוד טל:
על סדר-היום יש הצבעה, תתבייש לך.
דוד טל:
אתה לא הגון.
דוד טל:
אתה עושה תרגילים מלוכלכים.
יצחק כהן:
צריך להדיח אותך, חצוף.
אופיר פינס-פז:
חברים, תירגעו.
אופיר פינס-פז:
הרביזיה עברה.
יוסף לפיד:
אל תיבהל.
יוסף לפיד:
יש פה טרור פיזי.
יוסף לפיד:
עכשיו דנו באלימות, זאת אלימות.
יצחק כהן:
זו אלימות.
יצחק כהן:
אתה אלים.
יצחק כהן:
רמת אביב ג'.
יצחק כהן:
אתה מרמת אביב ג', עליך דיבר עוזי לנדאו.
אופיר פינס-פז:
שלום לכולכם, אני פותח את ישיבת הוועדה.
אופיר פינס-פז:
לפנינו תקנות הגנת הפרטיות – העברת מידע אל מאגרי מידע שמחוץ לגבולות המדינה.
דלית דרור:
הנושא הזה נדון לפני כמה חודשים בוועדת החוקה, בישיבה שייחד היושב ראש הקודם ל 12-13 סטים של תקנות.
דלית דרור:
אנחנו עברנו על הדברים, וועדת החוקה אישרה את כל הסעיפים למעט 4 סעיפי משנה שלגביהם נאמר שצריך עוד לדון.
דלית דרור:
ככלל, בתיקון 96 לחוק ניסינו להתאים את עצמנו לדירקטיבה של מועצת אירופה, שאוסרת על מדינות אירופה להעביר מידע למדינה שאין בה שמירה נאותה על הפרטיות, אלא אם כן הובטח בחוזה – לגבי ההעברה הספציפית – שיישמרו כללי הגנת הפרטיות.
דלית דרור:
אנחנו, ככלל, במצב טוב, והחוק שלנו הוא בהחלט דומה לחוקים מקבילים במתכונת האירופית, אלא שיש אצלנו פרצה אפשרית, בגלל שאנחנו עצמנו לא מגבילים את האפשרות שלנו להעביר למדינה אחרת.
דלית דרור:
יש חשש שאם עובר מידע אישי, מידע פרטי, למדינת ישראל, בה יש חוקים ראויים לשמירת הפרטיות, אולי ממנה זה יעבור למדינה שלישית, שבה אין שמירה מספקת על חוקי הפרטיות.
דלית דרור:
את הפרצה הזו רצינו לסגור.
דלית דרור:
בתיקון משנת 96 לחוק הוספנו בסעיף המסמיך להתקין תקנות, סמכות להתקין תקנות בעניין תנאים להעברה של מידע אל מאגרי מידע שמחוץ לגבולות המדינה, או מהם.
דלית דרור:
אלו הן התקנות, וקבענו אותם בהחלט תוך כדי עקיבה אחרי הדרישות של מועצת אירופה, בנושא הזה.
דלית דרור:
אנחנו מציעים לקבוע בתקנות שאדם לא יוכל להעביר מידע אל מחוץ לגבולות המדינה, אלא אם דין המדינה שאליה מועבר המדינה מבטיח רמה נאותה של שמירה על הפרטיות.
דלית דרור:
זה סעיף שאושר.
דלית דרור:
הסעיף שאושר רק בחלקו הוא שעל אף האמור, אפשר להעביר מידע למדינה שלא התקיימה בה הדרישה הזו, אם התקיים אחד מהתנאים המפורטים.
דלית דרור:
התנאים הם: או שהאדם הסכים למסירה – זה אושר, או שזה למען בריאותו ושלמות גופו – אושר.
דלית דרור:
נותרו סעיפים שרצו לדון עליהם.
דלית דרור:
סעיף 2 (3): "המידע מועבר למי שנתון לשליטתו של בעל מאגר המידע שממנו מועבר המידע והוא הבטיח את ההגנה על הפרטיות לאחר ההעברה; בפסקה זו, "שליטה" – כהגדרתה בחוק ניירות-ערך, התשכ"ח-1968".
דלית דרור:
זה לצורך חברת אם או חברת בת, כאשר חברת האם היא במדינת ישראל, ויש לה חברת בה, שפועלת במקום אחר.
דלית דרור:
ממילא יש לה שליטה, והיא גם תוכל להבטיח מבחינה חוזית – וגם צריכה לעשות זאת – את ההגנה על הפרטיות.
יהודה לנדאו:
היה דיון וחבר הכנסת שאול יהלום ויושב הראש הקודם של הוועדה היו בישיבה ונדרשו לתקנות האלה.
יהודה לנדאו:
הם דנו בהם והעלו לגביהם השגות.
יהודה לנדאו:
יש פרוטוקול מה- 16.1.2001.
יהודה לנדאו:
היועץ המשפטי של הוועדה נדרש גם הוא לנושא.
יהודה לנדאו:
התחושה היתה שהסעיפים הספציפיים – 3 ו-4, לא מבטיחים את העניין של הגנת הפרטיות.
יהודה לנדאו:
דלית דרור התבקשה לבוא עם פתרון או הסבר.
דלית דרור:
בדיון שהיה הובע חשש שהתקנות תאפשרנה למדינה להעביר מידע למדינות אחרות, אבל להפך – התקנות האלה מגבילות את האפשרות להעביר מידע, הן אינן מקור סמכות להעברת מידע.
דלית דרור:
כל מה שמדינה צריכה הוא מקור סמכות לעשות את הדברים.
דלית דרור:
מקור הסמכות איננו כאן.
דלית דרור:
אם קיים מקור סמכות, אז התקנות האלה מגדירות למי אפשר להעביר, לפי אותו מקור סמכות.
דלית דרור:
זו היתה אי ההבנה בתקנה.
דלית דרור:
לא התאפשר לי להסביר את זה בישיבה הקודמת.
אופיר פינס-פז:
אבל אדם פרטי אינו זקוק למקור סמכות.
אופיר פינס-פז:
הוא זקוק לאיסור.
אופיר פינס-פז:
מה שלא נאמר שאסור – מותר.
אופיר פינס-פז:
השאלה היא האם חברה או אדם פרטי יכולים לעשות שימוש לרעה, או שיכולים להעביר מידע שלא יישמר, על פי המערכת הזו.
דלית דרור:
אבל התקנות האלה – לא הן שמאפשרות.
דלית דרור:
קיים חוק הגנת הפרטיות שאוסר לפגוע בפרטיות.
דלית דרור:
הוא חל, והתקנות אינן גוברות על החוק.
דלית דרור:
הן מגבילות לאיזה מדינות ובאיזה תנאים אפשר להעביר.
דלית דרור:
התקנות אינן מקור הסמכות להעברה עצמה.
אופיר פינס-פז:
אז קודם כל – לא שינית שום דבר בתקנות.
דלית דרור:
לא.
דלית דרור:
שיניתי רק ב- (7), שם נאמר "הדין", במקום "החוק".
דלית דרור:
נגיע לזה.
נירה לאמעי:
יש לי שאלה לגבי (3).
נירה לאמעי:
אנחנו מדברים כאן על מצב שמישהו מעביר מידע למישהו שבשליטתו.
נירה לאמעי:
העניין הוא שההגדרה של "שליטה" כאן נלקחה מהגדרה בחוק ניירות ערך, ששם זו הגדרה מאד רחבה.
נירה לאמעי:
כלומר, זו לא רק השליטה התאגידית, כאשר מישהו מחזיק מחצית מהבעלות, אלא שליטה במובן רחב יותר.
נירה לאמעי:
זה אומר – מי שיש לו איזשהו כוח לשנות תהליכים בחברה, או משהו רחב.
נירה לאמעי:
זה לאו דווקא דירקטור או מנכ"ל - -
דלית דרור:
יכול להיות שההגדרה צריכה להיות שליטה בפועל, אני מוכנה להכניס שינוי להגדרה.
נירה לאמעי:
בחוק ניירות ערך ההגדרה של "שליטה" היא מאד רחבה.
דלית דרור:
מה אתם מציעים?
נירה לאמעי:
אני שואלת אותך, כי הגדרה כזו רחבה פותחת פתח לא קטן.
דלית דרור:
חשבנו שההגדרה בחוק ניירות ערך היא ההגדרה האפקטיבית ל "שליטה".
אופיר פינס-פז:
היא גם הרלבנטית לסעיף.
נירה לאמעי:
אבל אתה רוצה להבהיר בצורה מוסדית.
נירה לאמעי:
אני לא יודעת אם הכוונה היא למישהו שיש לו כוח לגבי החלטות בשאלות כמו - כמה דיבידנד יחולק בחברה, או – איך החברה תפרוס את הפעילות שלה.
נירה לאמעי:
אנחנו מדברים על הבחינה המוסדית.
דלית דרור:
אם יש הצעה אחרת, אנחנו נשקול הגדרה אחרת ל"שליטה".
יהודה לנדאו:
אין לפנינו את חוק ניירות ערך.
יהודה לנדאו:
נדבר על העניין העקרוני פה.
יהודה לנדאו:
התקנות האלה מדברות על "לא יעביר אדם מידע...
יהודה לנדאו:
אלא אם כן..." - וכאן יש 5 סעיפים קטנים לסעיף 1.
יהודה לנדאו:
אחרי כן נאמר שעל אף האמור בתקנה 1, רשאי בעל מאגר מידע להעביר מידע, "אם יתקיים אחד מאלה.
יהודה לנדאו:
." וכאן בא פירוט.
יהודה לנדאו:
אם אנחנו מסתכלים על סעיף (3) ועל (4), צריך לזכור שמדובר בחוק הגנת הפרטיות, שמטיל גם סנקציות פליליות וגם סנקציות אזרחיות על מי שמפר את הוראותיו.
יהודה לנדאו:
אני כרגע עוזב את הרשות, שחזקה עליה שהיא פועלת כחוק, פה נפתח פתח שאדם יעביר את המידע בתנאים הקבועים בסעיף (3) או (4).
יהודה לנדאו:
במה מדובר?
יהודה לנדאו:
– מדובר בתאגיד שלא נכנס לגדר סעיף קטן (1) ולמרות זאת אנחנו נותנים לו - -
דלית דרור:
סעיף (1) הוא על מדינות.
יהודה לנדאו:
אבל עומדים לאפשר העברה לפי סעיף 2 (3) למדינה שלא עונה לקריטריון של סעיף 1.
דלית דרור:
למשל – לארצות הברית.
יהודה לנדאו:
ארצות הברית היא דוגמה חריגה, אבל יש עוד מדינות, מכל מיני סוגים.
יהודה לנדאו:
אני מציע שהבטחת ההגנה, שצריכה להתבצע על ידי אותו גורם פרטי, צריכה להיות כזו שתענה על כל חמשת סעיפי המשנה של סעיף 1, במסגרת אותו תאגיד.
יהודה לנדאו:
נניח שהמדינה היא כזו, כמו ארצות הברית, שהיא מדינה מתוקנת, ולא עונה על חמשת הקריטריונים של סעיף 1 – עדיין שאותו תאגיד יהיה כזה שיפעל לפי חמשת הקריטריונים.
יהודה לנדאו:
כלומר- כאשר אתה מדבר על תאגיד, תבטיח את ההגנה על הפרטיות לאחר ההעברה, כאמור בסעיף 1.
נירה לאמעי:
אבל כל הרעיון הוא להקל על התפקוד של תאגידים.
יהודה לנדאו:
אני רוצה להקל על התפקוד של התאגידים ואני אומר – תעבירו גם למדינה שלא חל עליה סעיף 1, אבל במסגרת אותו תאגיד, צריך לוודא שהמידע יוחזק וישמש למטרה - -
נירה לאמעי:
חברת האם תבטיח?
נירה לאמעי:
הישיבה התחדשה לאחר 5 דקות.
יהודה לנדאו:
אנחנו פתחים פתח בתנאים הקבועים בתקנות האלה.
יהודה לנדאו:
אדם יוכל לטעון שהוא העביר את המידע לחו"ל, אבל קיים את תנאי התקנות.
אופיר פינס-פז:
ובלי התקנות הוא לא מעביר?
אופיר פינס-פז:
יש איסור?
אופיר פינס-פז:
פה יש כללים איך להעביר.
דלית דרור:
יש איסור בחוק הראשי, והתקנות מגבילות עוד יותר.
יהודה לנדאו:
לפי התקנות – אתה מעביר הלאה מידע שבאופן רגיל אסור היה לך להעביר אותו, בכך שאתה מעביר אותו לגורם אחר שהוא, כביכול, ידך הארוכה בחו"ל, ומתחייב לשמור על המידע הזה בתנאים מסוימים, כמו שכתוב בתקנות.
יהודה לנדאו:
זה יהווה הגנה למעביר המידע.
אופיר פינס-פז:
אבל זה מקובל עלינו.
יהודה לנדאו:
אין לי שום בעיה עם הקונספט.
יהודה לנדאו:
הבעיה היא שהדברים, כפי שהם כתובים כרגע, יוצרים מתיחה רחבה מידי.
יהודה לנדאו:
הפגיעה בפרטיות מהווה עבירה משתי בחינות: ההיבט הפלילי וההיבט האזרחי.
יהודה לנדאו:
מבחינת היבט הפלילי אנחנו פה מאפשרים אקס-טריטוריאליות למידע, ובאופן כזה לא תהיה לנו אף פעם סנקציה פלילית - -
אופיר פינס-פז:
אבל אתה חולק פה על כל העניין.
אופיר פינס-פז:
אתה מציע לא לאשר את הסעיף ואת כל התקנות.
אופיר פינס-פז:
זה מה שאני מבין מהדברים.
יהודה לנדאו:
אני בפירוש לא מציע.
יהודה לנדאו:
מה שאני מנסה לעשות זה שני דברים: א.
יהודה לנדאו:
במישור הפלילי, להותיר את הגורם המעביר מכוח התקנות אחראי בפלילים כלפי אדם שבפרטיותו הוא פוגע, דהיינו – אם אתה מעביר מידע לחו"ל מכוח התקנות האלה, ואותו גורם בחו"ל שאליו העברת מידע, מכוח סעיף (3) ומכוח סעיף (4) – אני חושב שהאחריות הפלילית של מעביר המידע לחו"ל חייבת להיות - - -
אופיר פינס-פז:
אתה בעצם אומר שכאשר העברת לחו"ל מידע על פי כל הכללים, ובחו"ל עשו שימוש לא ראוי במידע שהעברת על פי הכללים, אתה נושא באחריות לכך שהגורם שאליו הועבר המידע עשה בו שימוש לא ראוי.
יהודה לנדאו:
נכון מאד.
דלית דרור:
החוק אוסר על העברת מידע, אלא בתנאים מסוימים, והתקנות אינן יכולות לגבור על החוק.
דלית דרור:
התקנות אינן טענת הגנה בעבירה פלילית.
דלית דרור:
תקנות ההגנה מעוגנות בסעיף 18 לחוק.
אופיר פינס-פז:
הטענה היא שהוא העביר על פי החוק ועל פי התקנות.
אופיר פינס-פז:
השימוש בחו"ל נעשה שלא כראוי, וזה הוכח בבית המשפט.
אופיר פינס-פז:
האם אותו גורם שהעביר את המידע נושא באחריות או לא?
דלית דרור:
זה תלוי בנסיבות, כמו כל עוולה בנזיקין.
דלית דרור:
יבדקו מי התרשל, וכן הלאה.
אופיר פינס-פז:
אני יושב בוועדת הבחירות המרכזית מטעם מפלגת העבודה.
אופיר פינס-פז:
אני מקבל את מאגר הנתונים של מדינת ישראל.
אופיר פינס-פז:
אני מעביר את המאגר למפלגה, וחותמים לי שלא ייעשה שימוש במידע שלא על פי הדין ועל פי התקנות.
אופיר פינס-פז:
אני חותם מול השופט חשין.
אופיר פינס-פז:
מה לא הגיוני בזה?
דלית דרור:
אם, בנסיבות האלה, לא התרשלת, אז לא נגדך תהיה עילת התביעה.
נירה לאמעי:
יש גם הגיון מסחרי.
נירה לאמעי:
אחרת אנשים לא יעשו חוזים.
נירה לאמעי:
יש כל מיני הסכמים של סודיות.
אופיר פינס-פז:
אדם צריך להיות מחויב גם בחוזה לשמור על הכללים שנהוגים במדינה הזו, שהיא מקור המידע.
דלית דרור:
אם במדינה שאליה מעבירים, דיני הגנת הפרטיות ראויים – אז נחה דעתנו.
דלית דרור:
אם זה לא מספיק – למשל בארצות הברית, בה יש הגנה על הפרטיות, אך שנופלת מהסטנדרט האירופי – אז אתם עושים הסכמים.
דלית דרור:
האמריקאים, בנובמבר 2000, עשו הסכם כללי, שנקרא safe harbour, שמאפשר לגופים שלהם לקבל מידע על אף החוקים הפחותים, תוך קבלה חוזית של הסטנדרטים האירופאים.
דלית דרור:
ואז נחה דעתם של האירופאים, והם מעבירים להם מידע.
יוספה טפירו:
הקונספט של התקנות בישראל תואם את החוק, האמנה והדירקטיבה, כפי שהוא צריך להיות תואם.
יוספה טפירו:
השאלה שאתה שואל עכשיו היא נכונה ורלבנטית לא רק לגבי העברת מידע לחו"ל אלא גם לגבי העברת מידע בארץ.
יוספה טפירו:
זו שאלה שאין לה קשר לגבולות ומקום.
יוספה טפירו:
בכל מצב שמישהו מקבל מידע, ומוסר אותו כדין, הוא לא יכול לערוב לכך שהמקבל כדין לא יעשה בו שימוש נוסף שלא כדין.
דלית דרור:
זו שאלה שיכולה להתעורר בלי קשר לתקנות ולהעברת מידע לחו"ל.
אופיר פינס-פז:
אבל הוא צריך לערוב לכך ברמה החוקית, ברמה שיש לה השלכות פליליות.
דלית דרור:
בסופו של דבר, כאשר מתרחשת עוולה בנזיקין, בודקים את הנסיבות הספציפיות, ואז רואים מי התרשל.
אופיר פינס-פז:
כאשר אני מעביר מידע לחו"ל אני מחתים את מקבל המידע שאסור לו לעשות שימוש חורג במידע.
יהודה לנדאו:
זה בסעיף 3, והוא אושר.
יהודה לנדאו:
הבעיה היא שמעבר לנושא של האחריות הפלילית, הפתרון לבעיה שאנחנו מעלים לגבי סעיפי משנה (3) ו- (4) הוא שכתוב פה בסעיף 3 "אמצעים מספיקים" – אתה צריך לקבל התחייבות בכתב מאותו מקבל.
יהודה לנדאו:
מה הם "אמצעים מספיקים"?
יהודה לנדאו:
– אני מבקש שהתקנות יאמרו "כאמור בסעיף 1", דהיינו – שאני מחזיר את אותו גורם מקבל לרשימה שהמדינה שלו אמנם לא עומדת בה, אך הוא צריך לעמוד בה.
אופיר פינס-פז:
אני מבקש לבצע את התיקון הזה.
דלית דרור:
סעיף 1 עוסק בדיני המדינה שאליה מעבירים.
דלית דרור:
סעיף 3 מתייחס גם להעברה לפי סעיף 1 וגם להעברה לפי סעיף 2, כלומר, גם העברה למדינה ראויה, וגם העברה למדינה לא ראויה, כאשר הבטחת את הדברים באופן ראוי, מבחינה חוזית.
דלית דרור:
סעיף 3 אומר שחוץ מהכללים האלה, בהעברה הפרטיקולרית, צריך להבטיח חוזית.
דלית דרור:
3 בא להוסיף על 1.
יהודה לנדאו:
אבל כאשר זה כבר קיים בסעיף 1 מכוח חוקי המדינה, בסעיף 2 זה לא קיים.
יהודה לנדאו:
בסעיף 2 אתה לא נדרש לעמוד בחמשת סעיפי המשנה של סעיף 1.
יהודה לנדאו:
כאשר אתה מעביר לפי סעיף 2 צריך שהגורם המקבל את המידע, האמצעים המספיקים, עליהם מדובר בסעיף 3, יפנו אותו חזרה לסעיף 1.
יהודה לנדאו:
אי אפשר לשנות את חוקי המדינה שבה הוא פועל, אבל אפשר להבטיח שייעשה שימוש הוגן במידע.
דלית דרור:
זה כתוב ב- 2 (4): "המידע מועבר למי שהתחייב בהסכם.
דלית דרור:
..
דלית דרור:
לקיים את התנאים לאחזקת מידע ולשימוש בו החלים על מאגר מידע בישראל..."
יהודה לנדאו:
זה נכון לגבי 4, וזה לא נכון לגבי 3.
דלית דרור:
אתם רוצים למחוק את 3 ולהשאיר את 4, ושהם יעשו ביניהם חוזה לפי 2 (4)?
יוספה טפירו:
בסעיף 1 הצעתי להוסיף בסעיף קטן (1), כשמדובר על : "מידע ייאסף ויעובד באופן חוקי..." השאלה היא לפי איזה חוק: חוק המקבל או חוק המוסר?
יוספה טפירו:
יש מקום להבהרה על איזה מדינה מדובר.
דלית דרור:
מדובר על מדינת המקבל, ומדובר על מדינה ראויה, לפי 1, מדינה שחוקיה מתייחסים לאופן איסוף ואופן עיבוד.
יוספה טפירו:
זה פתח לפרצה בלתי רגילה.
נירה לאמעי:
זה ברור מהניסוח.
נירה לאמעי:
כתוב: "אלא אם כן דין המדינה שאליה מועבר המידע מבטיח רמת הגנה על מידע...
נירה לאמעי:
ובכלל זה קובע עקרונות אלה..."
יוספה טפירו:
סעיף 1 אוסר העברת מידע ממאגר מידע בישראל אל מחוץ לגבולותיה.
אופיר פינס-פז:
אתם לא מתאמים ביניכם במשרד המשפטים?
אופיר פינס-פז:
כאשר מכינים תקנות במשרד המשפטים לא מתייעצים עם רשמת מאגרי המידע?
אופיר פינס-פז:
זה דיון שלא צריך להיעשות כאן, אלא בתוך במשרד המשפטים.
יוספה טפירו:
כאשר סעיף 1 מדבר על איסור העברה, הוא מתייחס להעברה מאד ספציפית: "לא יעביר אדם מידע ולא יאפשר העברה של מידע ממאגר מידע בישראל..." ולא כתוב: "אל מאגר מידע מחוץ לישראל" אלא: "אל מחוץ לגבולותיה"- בלבד- "..
יוספה טפירו:
אלא אם כן דין המדינה שאליה מועבר המידע מבטיח רמת הגנה..." זאת אומרת שכאן העברת המידע היא ממאגר מידע במדינת ישראל, ואין התייחסות לאן מועבר המידע: למאגר אחר, לגוף אחר, או לאדם אחר.
יוספה טפירו:
יש בו חסר שאינו ברור.
דלית דרור:
את רוצה שייאמר: "...
דלית דרור:
אל מאגר מידע שמחוץ לגבולותיה.
דלית דרור:
."?
יוספה טפירו:
כן, ודאי.
יוספה טפירו:
דבר נוסף – צריך גם לפרט גם כאן מה הוא החוק הקובע, מה זו העברה חוקית – לפי חוק הנותן או לפי חוק המקבל?
אופיר פינס-פז:
ברור שזה לפי חוק המקבל, השאלה היא האם זה ברור בניסוח.
דלית דרור:
באופן חוקי זה ברור שזה על פי חוקי המדינה המקבלת, הרי על זה מדובר, "..
דלית דרור:
אלא אם כן דין המדינה שאליה מועבר המידע מבטיח.
דלית דרור:
."
נירה לאמעי:
איך את יודעת שאותו מאגר, או רשימה שיש במחשב, מוגדרת כמאגר מידע בחו"ל?
נירה לאמעי:
האם מאגר מידע שם מוגדר כפי שהוא מוגדר אצלנו?
אופיר פינס-פז:
"מאגר מידע" בכלל מוגדר אצלנו בחוק?
יוספה טפירו:
כן.
דלית דרור:
לא, הוא לא מוגדר באמצעות הרישום.
דלית דרור:
הוא מאגר מידע שחלות עליו החובות אפילו אם הוא לא נרשם.
נירה לאמעי:
השאלה היא למה להגביל את זה למאגר מידע?
נירה לאמעי:
למה להגיד- כל העברה?
אופיר פינס-פז:
זה מצמצם.
נירה לאמעי:
הרי כל הרעיון הוא שהנושא הזה פרוץ, ועכשיו אנחנו כותבים את זה.
דלית דרור:
אז סיכמנו לגבי (3) ו- (4), ונעבור ל- (7): "העברת מידע המחויבת לפי הדין" ולא "לפי החוק בישראל" – תיקנו את זה לפי בקשת ועדת החוקה בישיבה הקודמת.
דלית דרור:
עד כאן אושר.
דלית דרור:
ההמשך: "או לפי אמנה בין לאומי שישראל צד לה".
דלית דרור:
אם יש אמנות שמאפשרות העברת מידע, למשל – בעניין הלבנת הון, או איזושהי אמנה אחרת – נדמה לי שיש אמנה של העברת מידע בנושאים של קורבנות נאציים בין ארכיונים.
דלית דרור:
אם האמנה מאפשרת – שנוכל להעביר.
אופיר פינס-פז:
בסדר, למרות שזה בעייתי.
אופיר פינס-פז:
אני לא מסכים שכל דבר גובר על חוק הגנת הפרטיות.
אופיר פינס-פז:
יש דברים שאני לא מוכן שיידעו עלי בחו"ל, אבל לא איכפת לי שהם יהיו ידועים בארץ.
דלית דרור:
אז מקור הסמכות להעברת המידע הוא האמנה.
דלית דרור:
צריך לסכם את הפרטים האלה באמנה.
אופיר פינס-פז:
הכנסת לא מתווכחת על אמנות, אלא על חוקים.
יהודה לנדאו:
כל אמנה שעברה את אישור הכנסת הופכת להיות דין המדינה.
דלית דרור:
צריך להתאים את החוקים, יש הרבה אמנות שמחייבות התאמה של החוקים.
דלית דרור:
אני רציתי פה לכבד אמנות שישראל חתמה עליהן.
אופיר פינס-פז:
תכבדי, אבל למה צריך לכבד בכל דבר?
דלית דרור:
אז אתה רוצה שיימחק החצי השני של הסעיף.
אופיר פינס-פז:
כן, שיהיה "על פי הדין בישראל" בלי: "לפי אמנה בין לאומית שישראל צד לה".
דלית דרור:
בכל אופן, במקרה כזה, שאתם מתנגדים לו, ההעברה תהיה מכוח האמנה ולא מכוח התקנות, אז צריך להתנגד לאותה אמנה.
דרור קרידי:
אבל לא יכול להיות שבתקנות נעקוף חוק בגלל אמנה.
אופיר פינס-פז:
אני מסכים, אני גם לא חושב שצריך להכניס את האמנות בכל מקום.
דלית דרור:
אני מוכנה לקבל את זה.
יהודה לנדאו:
לא פתרנו את הבעיה שהעליתי, וזה נושא הטיעון הפלילי.
אופיר פינס-פז:
פתרנו את הבעיה.
אופיר פינס-פז:
התרשמתי שזה בסדר.
אופיר פינס-פז:
סעיף 3 הניח את דעתי.
אופיר פינס-פז:
אני מודה לכם, הצו אושר בכפוף לתיקונים שביצענו.
דלית דרור:
התיקונים הם: שב 2 (7) במקום "..
דלית דרור:
לפי החוק בישראל" יהיה "לפי דין" והמילים: "או לפי אמנה בין לאומית שישראל צד לה" –תימחקנה.
דלית דרור:
תיקון נוסף – בפסקה 2 (3) ייאמר במקום "המידע מועבר למי שנתון בשליטתו.
דלית דרור:
." יהיה: "המידע מועבר לתאגיד...".
דלית דרור:
צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – זיהום אוויר מכלי רכב בדרך), התשס"א-2001 צו סדר הין הפלילי (ברירת משפט- זיהום אוויר מכלי רכב בדרך), התשס"א-2001
אופיר פינס-פז:
אנחנו דנים בצווים של שר המשפטים והשר לאיכות הסביבה.
יפעת רווה:
מטרת הצווים האלה היא לקבוע עבירות בתקנות שהותקנו לאחרונה, אחרי דיונים רבים עם המשרד לאיכות הסביבה ומשרד התחבורה, בנושא אכיפת תקנות של זיהום אוויר מכלי רכב.
יפעת רווה:
מבחינה מקצועית אנשי המשרד לאיכות הסביבה יסבירו את התוכן.
יפעת רווה:
מבחינת הקנסות והעבירות עצמן, המטרה שלנו היתה להתאים את גובה הקנסות לעבירות מקבילות שקיימות בפקודת התעבורה, כדי שלא יהיה מצב שבו בתחום משרד אחד נקבע סכום אחד, ובשטח משרד אחר יהיה סכום אחר.