GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דן ארבל: מדובר בבקשה להעלאת אגרת הפרוטוקול שמהווה חלק קטן מאוד מסך האגרות.
דן ארבל: הגענו למצב שתקציב הקלדניות, שהוא בעיה קשה מאוד בבתי המשפט, הגיע למשבר, עד כדי כך שבסוף החודש הקודם נגמר הכסף.
דן ארבל: היו לכך כמה וכמה סיבות שנבעו בעיקר מהעלאת שכר הקלדניות.
דן ארבל: העלאת שכר הקלדניות היתה תוצאה של שביתת הקלדניות, אני מוכרח לומר צודקת, ששכרן היה שכר לא שווה בכל הארץ.
דן ארבל: קלדנית בצפת הרוויחה שכר מביש של 15 שקלים לשעה וקלדנית בירושלים הרוויחה שכר של 26 שקלים לשעה.
דן ארבל: זה היה מצב בלתי נסבל שהביא לפער בין קלדניות שעובדות באיזורים פחות מבוקשים לבין קלדניות שעובדות במקומות כמו תל-אביב וירושלים.
דן ארבל: השביתה הזאת הסתיימה בכך שנקבעה טבלת שכר ארצית לקלדניות ושכרן הושווה, כך שקלדנית בצפת מרוויחה כמו קלדנית בירושלים או תל-אביב.
דן ארבל: אני חושב שזאת היתה תוצאה צודקת לכל הדעות וגם ועדת העבודה של הכנסת הביעה בזמנו את דעתה שאי אפשר להשאיר את הקלדניות במצב מביש כזה.
יובל שטייניץ: מה אומר התיקון?
דן ארבל: על פי התיקון שכר הקלדניות עולה אוטומטית לפי הוותק והוא נע בין 21 שקלים לשעה עד 28 שקלים לשעה.
דן ארבל: קלדנית ותיקה גומרת את החודש שלה, במקרה הטוב, עם 4,000 שקלים.
דן ארבל: דבר נוסף שהביא לבקשה לשינוי האגרה הוא הגידול הניכר במספר הקלדניות.
דן ארבל: במסמך שהגשנו לוועדה כתבנו שזה כתוצאה מהמלצות ועדת אור.
דן ארבל: כולנו יודעים שהמלצות ועדת אור לא עברו בכנסת, אבל חלק גדול מהרעיונות של ועדת אור יושמו.
דן ארבל: לדוגמה - הקמת בית המשפט למשפחה.
דן ארבל: ברגע שהוקם בית המשפט למשפחה כל הדברים הקשורים למעמד אישי עברו מבית המשפט המחוזי לבית המשפט למשפחה.
דן ארבל: קרתה שם תופעה מדהימה ובתל-אביב לדוגמה, לפני המעבר לבית המשפט למשפחה היו 6,000 תביעות מעמד אישי בשנה ולאחר שהוקם בית המשפט למשפחה היו 20 אלף תיקים בשנה.
דן ארבל: זה אומר שמספר התביעות שולש ולא רק הוכפל.
דן ארבל: האגרות באופן כללי, ולאו דווקא אגרת הפרוטוקול, נמוכות, מפני שאנחנו עדיין דוגלים בחופש הגישה לבית המשפט.
דן ארבל: זכות הגישה לבית המשפט נחשבת אצלנו כזכות חשובה לדמוקרטיה והשאלה היא עד כמה זה צריך להיות כך ואם אין לנו ריבוי התדיינויות.
דן ארבל: זאת שאלה שפתוחה לדיון ואני לא רוצה לגעת בה כרגע.
דן ארבל: מכל מקום, השיקול להעלאת האגרה הוא גם שיקול של מניעת ליטיגציה מיותרת ומצד שני זכות הגישה לבית המשפט גם היא חשובה ואי אפשר סתם כך להעלות אגרות בלי חשבון.
דן ארבל: היינו גם צריכים לשדרג את מחשבי הקלדניות בבתי המשפט, דבר שהיה כרוך בהוצאות גדולות מאוד.
דן ארבל: כל אלה הוצאות שכל הזמן הולכות ועולות, כאשר אגרת הפרוטוקול לא עלתה באופן ריאלי במשך השנים.
דן ארבל: התוצאה היא שהגענו למשבר תקציבי חמור ביותר, שבעקבותיו ישבנו עם אגף התקציבים באוצר, וזה לא היה קל.
דן ארבל: אגף התקציבים לא בנקל אישר לנו והסכים להעלאה הזאת, מה גם שרצינו העלאה הרבה יותר גדולה.
דן ארבל: בסופו של דבר, הוועדה הבין-משרדית לאגרות המליצה על העלאה של 53% באגרת הפרוטוקול.
דן ארבל: ביחס לסך כל האגרה, ההעלאה הזאת היא אפסית.
דן ארבל: לדוגמה - בתביעה של 100,000 שקל, שהיא תביעה ממוצעת, האגרה היא 2.5%, כלומר, 2,500 שקל.
דן ארבל: מתוך זה, אגרת הפרוטוקול, אחרי ההעלאה, תהיה כ- 150 שקל, כלומר העלאה של 50 שקל יחסית לאגרה של 2,500 שקל.
דן ארבל: אם אני מדבר על נזקי גוף בבית משפט מחוזי, זה בכלל בפרופורציות אחרות, כי שם מדברים על אגרה של 32,000 שקל וגם במקרה הזה הכוונה להעלות את האגרה ב- 50 שקלים.
דן ארבל: אני מביא את הדוגמאות האלה כדי שלא תטעו מהמספר הזה של 53%, לחשוב שמדובר בהעלאה אמיתית של 53%, אלא בהעלאה שהיא חלק קטנטן מהאגרה.
דן ארבל: אני יכול לומר באופן חד משמעי שללא האגרה הזאת, ב- 1 בספטמבר לא נוכל לפתוח את בתי המשפט, כי בתי המשפט לא יוכלו לפעול בלי קלדניות.
דוד בלום: עמדת לשכת עורכי הדין היא להתנגד בצורה נחרצת לשיעור ההעלאה המוצע.
דוד בלום: בדיון שהיה בוועדת האגרות הגיעו לכך שתהיה העלאה של 33% ואילו עכשיו הדרישה היא ל- 53%.
דוד בלום: ככלל, אני חושב שנכנסים פה שוב לכיסו של הציבור כאשר הוא בא לקבל שירות מהמדינה.
דוד בלום: כבר העבירו לציבור את נושא ביצוע מסירות של מסמכים, שזו עלות לא מבוטלת וקצת יותר מאגרת הפרוטוקול.
דוד בלום: כך הולך וגדל שיעור ההוצאה של המתדיין, עד שנגיע למצב בו תיחסם דרכו לבית המשפט.
דוד בלום: כמובן שיש אנשים שקל להם מאוד לשלם עוד 50 שקלים, אבל יש ציבור שלא יכול לעשות את זה ולמיטב ידיעתי אין גם אפשרות לבקש דחיית התשלום של האגרה המסויימת הזאת, כמו שאפשר לבקש דחיית התשלום של אגרת בית המשפט.
שלמה שהם: אני חייב לומר שאני קצת תמהה על עמדת לשכת עורכי הדין לגבי הנושא, שכן לא מדובר בסכום גדול.
שלמה שהם: כשאני הייתי שופט, השופטים כתבו בעצמם את הפרוטוקולים והכנסת הקלדניות פתרה בעיה רצינית מאוד במערכת בתי המשפט, בעיה של פרוטוקולים, סדר ושל עבודה.
שלמה שהם: הלוואי שבכנסת היינו יכולים לעבוד עם קלדניות כמו בבתי המשפט ולקבל פרוטוקול מיד כשנגמרת הישיבה.
שלמה שהם: הדבר הזה מייעל לאין שיעור את עבודת בתי המשפט.
שלמה שהם: עסקנו פה למשל בבעיות של שכר טרחת עורכי דין בהוצאה לפועל והיו שאלות לגבי שכר הטרחה הגבוה ואולי אפילו מופקע.
שלמה שהם: כאשר בלשכת עורכי הדין אומרים שהם מתנגדים להעלות את האגרה ב- 50 שקלים בתיק בו שכר הטרחה מגיע לאלפי דולרים, זה נראה תמוהה ביותר.
ישעיהו בר דב: כדי שתהיה פרופורציה - האגרות לשנת 1998, שנגבו מעורכי הדין היו 314 מיליון שקל.
ישעיהו בר דב: התקציב של הנהלת בתי המשפט באותה שנה היה 956 מיליון שקל.
ישעיהו בר דב: זה אומר שלא נגיע אף פעם למצב בו האגרות יממנו את בתי המשפט.
חיים בן-צרויה: אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם.
חיים בן-צרויה: לא נקבע ששיעור ההעלאה יהיה 33%.
חיים בן-צרויה: ועדת האגרות הבין-משרדית שאנחנו שותפים בה, קבעה שהאגרה תהיה לפחות 33% ולא יותר מ- 53%.
חיים בן-צרויה: בסופו של דבר, יושב ראש ועדת האגרות הבין-משרדית, הממונה על הכנסות המדינה, גב' ציפי גל-ים, בפנייתה לשר האוצר ועל דעת שר המשפטים, ביקשה לאשר העלאה של 53%.
חיים בן-צרויה: עמדתנו המקצועית היא שלאורך זמן אנחנו מבקשים כעיקרון להקטין את החיכוכים עם הרשויות ולהפחית את הנטל על הציבור, אבל במקרה הזה מצאנו לנכון, כגוף מקצועי, שהפניה של הנהלת בתי המשפט, מוצדקת.
חיים בן-צרויה: זה לא נובע רק מגידול נומינלי בשכר, אלא יש גידול ריאלי במספר השופטים וזה בא לידי ביטוי בסיכום החתום בין משרד האוצר, הנהלת בתי המשפט ומשרד המשפטים, ליישום הרפורמה ושינוי מבני במערכת בתי המשפט.
חיים בן-צרויה: לכן מבחינתנו ההעלאה הזאת הכרחית.
יובל שטייניץ: בדברי ההסבר לתקנות המוצעות יש טיעון אחד שאני לא מסוגל להבין, למרות שאני תומך בבקשה.
יובל שטייניץ: טיעון א' מדבר על כך שהגידול במספר הקלדניות נגרם כתוצאה מהגידול במצבת השופטים.
יובל שטייניץ: אבל הגידול במצבת השופטים לא הוריד את העומס על השופטים, יש הרבה יותר משפטים ולכן יש הרבה יותר תשלומי אגרות.
יובל שטייניץ: כלומר, הטיעון שהגידול במספר השופטים מחייב להעלות את האגרה, הוא טיעון שמופרך על פניו.
יובל שטייניץ: אומרים שיש יותר שופטים ולכן צריך עוד קלדניות, אך מצד שני יש הרבה יותר אגרות ולכן מבחינה פרופורציונלית זה אמור פחות או יותר להישמר, אלא אם כן העומס על כל שופט היה יורד באופן דרסטי, אבל לא זה מה שקרה.
יובל שטייניץ: מאחר שהטיעון הזה כל כך מופרך מעיקרו אני מציע לכם שתורידו את טיעון א'.
יובל שטייניץ: טיעונים ב' וג' סבירים.
יובל שטייניץ: אני תמהה בכלל על הענין הזה ששכר הקלדניות קשור לאגרה.
יובל שטייניץ: האם זה המצב בפועל ששכר הקלדניות משולם אך ורק מתוך האגרה הזאת?
דן ארבל: זה נקרא תקציב של הוצאה מותנית בהכנסה.
דן ארבל: האגרות במדינת ישראל הולכות לאוצר המדינה וכנגד האגרות האוצר מתקצב אותנו בתקציב מסויים, שהוא פרופורציוני לאותן אגרות.
דן ארבל: אגף התקציבים לא יכול ולא מוכן להגדיל סתם תקציב.
יובל שטייניץ: פגום מעיקרו ששכר הקלדניות, בניגוד לשכר המורים ושכר השופטים ואחרים, משום מה מוצמד באיזושהי דרך לאגרה הזאת.
דן ארבל: דווקא אותה העלאה של שכר הקלדניות מראה שזה לא הא בהא תליא, כלומר, כשהגענו למסקנה שהקלדניות מקופחות וצריך להעלות את שכרן, עשינו זאת ולא חשבנו על העלאת אגרות.
דן ארבל: הגענו בסופו של דבר למשבר תקציבי ולכן הבקשה הזאת.
יובל שטייניץ: באופן עקרוני אני תומך בבקשה, אבל אם אני מבין נכון אתם אומרים שיש לכם בעיה תקציבית ומאחר שהאוצר משלם לכם, הבעיה התקציבית לא קשורה ישירות לקלדניות והיא יכולה באותה מידה להיות קשורה לשופטים ולהוצאות אחרות.
יובל שטייניץ: בין השאר נאמר פה שמאחר שיש לכם בעיה עצומה של עודף התדיינויות, אגרות כאלה, במידה מסויימת , יש להן גם ערך חיובי כחסם כנגד תביעות סרק.
דן ארבל: לדעתי לשכת עורכי הדין היתה צריכה לתמוך בבקשה.
דן ארבל: אין דבר שעורך הדין במשפט נהנה ממנו יותר מאשר פרוטוקול מסודר.
דן ארבל: אם אתם רוצים קלדניות ברמה נמוכה, כמו שהיה המצב לפני העלאת השכר של הקלדניות, של פרוטוקולים מעוותים וגרועים, אז בבקשה.
דן ארבל: אם אתם רוצים שקלדניות יקבלו שכר הולם כדי שאפשר יהיה לגייס קלדניות ברמה נאותה, אתם צריכים לתמוך בזה ולא להתנגד לזה.
דוד בלום: אני מוכן להוציא מכיסי 50 שקלים ולא תהיה לי שום בעיה, כי זה מאוד נוח לי.
דוד בלום: אבל אני בא לכאן בשמם של המתדיינים, שהנהלת בתי המשפט מעמיסה עליהם עוד ועוד הוצאות.
שלמה שהם: לגבי הענין של הגידול במספר הקלדניות, שציין חבר הכנסת יובל שטייניץ.
שלמה שהם: צריך לזכור שכמות העבודה של קלדנית פר שופט היא 95% מזמנו של השופט וכשמגדילים את מספר הקלדניות פר מספר המשפטים, אותם 5% פשוט מוכפלים.
שלמה שהם: יש מספר רב יותר של סיטואציות שבהן יש מעין אבטלה סמויה, לא גבוהה, אבל קיימת בכל זאת.
שלמה שהם: שני שופטים בהגדרה, לא שווים מספר משפטים כפול.
אמנון רובינשטיין: גם אני לא מקבל את טיעון א' בבקשה, כפי שציין חבר הכנסת שטייניץ, אבל מספיקים לי הטיעונים האחרים כדי להיענות לבקשה.
אמנון רובינשטיין: לדעתי יש עודף התדיינות בארץ והנתונים מדהימים.
אמנון רובינשטיין: כתוצאה מכך נוצר מצב בו השירות שנותנת המערכת המשפטית לאזרח הולך ומתדרדר.
אמנון רובינשטיין: בשנות ה- 50 וה- 60 כל השירותים שניתנו לאזרח היו רעים.
אמנון רובינשטיין: הדואר לא פעל, הטלפונים לא פעלו, לא היתה טלויזיה וכו', אבל נוצר מצב שרמת השירות שניתנת לציבור עלתה ורמת השירות שנותנת המערכת המשפטית לא הדביקה את הצרכים.
אמנון רובינשטיין: משום כך אנחנו מקבלים הרבה מאוד תלונות על הענין הזה ועל העומס בבתי המשפט.
אמנון רובינשטיין: לכן אני מציע שמנימוקים ב' וג' נקבל את הבקשה של שר המשפטים.
אמנון רובינשטיין: אני מעמיד את הנושא להצבעה.
אמנון רובינשטיין: הצבעה בעד - 2 נגד - אין נמנעים - אין
החלטה: אני מודה לכל המשתתפים, הישיבה נעולה.
החלטה: - - - - - - - - -
אמנון רובינשטיין: הנושא הראשון על סדר-היום הוא החלת רציפות.
אמנון רובינשטיין: אני רוצה לומר לחברי הוועדה, בקשר להחלת הרציפות, אנחנו הולכים לפי סדר הגשת הבקשות - - -
אופיר פינס-פז: לפי סדר בקשות שר המשפטים.
אמנון רובינשטיין: קודם כול, אנחנו נותנים עדיפות לממשלה, אבל אחר-כך בקשות חברי הכנסת, לפי סדר הצגתן בכנסת הקודמת, כדי שלא תהיה אפליה.
אמנון רובינשטיין: ההצעה כאן היא להחיל רציפות על הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון מס' 14) (סמכות בית המשפט לנוער למנות אפוטרופוס לדין), התשנ"ח-1998.
אמנון רובינשטיין: הנושא יובא היום להצבעה.
אמנון רובינשטיין: מה עמדת הממשלה?
בתיה ארטמן: שר העבודה והרווחה בעד החלת הרציפות, אבל אנחנו שומרים לנו את הזכות בדיונים בוועדה להעיר לגבי נוסח.
אמנון רובינשטיין: בהחלט.
אמנון רובינשטיין: אני מעמיד את ההצעה להצבעה.
אמנון רובינשטיין: מי בעד החלת הרציפות על הצעת החוק הזאת?
אמנון רובינשטיין: הצבעה בעד ההצעה להחיל רציפות על הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון מס' 14) (סמכות בית המשפט לנוער למנות אפוטרופוס לדין), התשנ"ח-1998 - רוב נגד - אין ההצעה להחיל דין רציפות על הצעת החוק נתקבלה.
אמנון רובינשטיין: ההצעה נתקבלה פה אחד.
אמנון רובינשטיין: הישיבה סגורה.
אמנון רובינשטיין: אני פותח את ישיבת הוועדה.
אמנון רובינשטיין: הנושא שלנו על סדר-היום הוא תקנות חובת המכרזים (העדפת תוצאת מאזורי עדיפות לאומית) (תיקון מס' 2), התשנ"ט-1999.
אמנון רובינשטיין: מדובר בעצם באישור החלטת הממשלה הקודמת, מה-6 בינואר 1999 בעניין מעמד מיוחד לתעשייה בקרית שמונה, לתת להם עדיפות של 15%.
אמנון רובינשטיין: כולנו מכירים את הנושא.
אמנון רובינשטיין: יש מישהו שמתנגד להצעת הממשלה?
סיגל קוגוט: רציתי להעלות נקודה למחשבה לחברי הכנסת.
סיגל קוגוט: ביוני עבר תיקון שמבוסס על החלטת הממשלה, שנותן העדפה של 15% בקרית שמונה.
סיגל קוגוט: רצינו שבדיון הזה חברי הכנסת יידעו שהתיקון המוצע עכשיו הוא העדפה בהזדמנויות, והעדפה בהזדמנויות תבוא על חשבון שאר יישובי הפיתוח באזור עדיפות לאומית א'.
אמנון רובינשטיין: אתם מתנגדים להצעה הזאת?
סיגל קוגוט: אנחנו חושבים שאפשר להסתפק בתיקון מיוני.
אמנון רובינשטיין: ביוני היתה רק העדפת מחיר.
סיגל קוגוט: פה זו העדפת הזדמנויות.
סיגל קוגוט: כלומר, היישובים החלשים, שמתמודדים במכרזים, כמו מצפה-רמון, דימונה, ירוחם, הם אלה שייפגעו.
אמנון רובינשטיין: יש שם תעשיות ביטחוניות.
סיגל קוגוט: צריך לראות את כל הרשימה של היישובים.
אמנון רובינשטיין: ראש מינהל ההרכשה, יש בעיה בתעשיות ביטחוניות ביישובים אחרים?
אברהם אורן: בכל מקום יש תעשיות, השאלה היא לא זאת.
אברהם אורן: השאלה היא, אם אנחנו רוצים לפתור בעיה ייחודית, והיא ייחודית לגבי שאר המקומות.
אמנון רובינשטיין: אנשי משרד המשפטים אומרים שאם תפתור את זה, יהיו בעיות במצפה-רמון וירוחם.
אמנון רובינשטיין: אני שואל אם יש שם תעשיות שמספקות תוצרת?
דרורה ליפשיץ: ממילא כל העדיפות הלאומית ניתנת במכרזים ממשרד הביטחון.
דרורה ליפשיץ: זאת אומרת, אין היום העדפה של משרדים אחרים.
אמנון רובינשטיין: אני לא יכול להיכנס כאן לחילוקי דעות בתוך הממשלה.
אמנון רובינשטיין: מי בעד הצעת הממשלה?
אמנון רובינשטיין: הצבעה בעד אישור תקנות חובת המכרזים (העדפת תוצרת מאזורי עדיפות לאומית) (תיקון מס' 2), התשנ"ט-1999 - רוב נגד - אין תקנות חובת המכרזים (העדפת תוצרת מאזורי עדיפות לאומית) (תיקון מס' 2), התשנ"ט-1999 אושרו.
אמנון רובינשטיין: התקנות אושרו פה אחד.
דורית ואג: צריך לקבוע סעיף תחילה.
דורית ואג: הסעיף האחרון לתקנות אומר, ש"התקנות האלה יחולו על מכרזים שפורסמו החל ביום.
דורית ואג: ..".
דורית ואג: מה אתם רוצים לקבוע פה?
אמנון רובינשטיין: מה-4 באוקטובר.
דורית ואג: מה-4 באוקטובר או מיום פרסום התקנות?
אמנון רובינשטיין: מיום פרסום התקנות.
דורית ואג: אז לא צריך לקבוע סעיף תחילה.
אמנון רובינשטיין: כדי להסיר ספק נכתוב "למכרזים שיפורסמו לאחר פרסום התקנות ברשומות".
שלמה שהם: "תוקף התקנות מיום פרסומן.
אמנון רובינשטיין: שוחחתי עם היועץ המשפטי של משרד הפנים, הפניתי אליו שתי בקשות והוא נענה להן: 1.
אמנון רובינשטיין: שבעתיד יהיה צו כללי לגבי כל הרשויות.
אמנון רובינשטיין: הבעתי בפניו את עמדתי שסכום הקנסות הוא נמוך מדי.
אמנון רובינשטיין: סיפר לי ראש עיריית תל-אביב שהוא בא לשכונה חדשה בצפון תל-אביב כוכב הצפון ולנגד עיניו הוא רואה משאית פורקת ליד בתי הדיירים זוהמה ולכלוך.
אמנון רובינשטיין: וכראש עיר אין לו שום סמכות לטפל בזה כי כל הסמכות היא בידי המשרד לאיכות הסביבה והוא אינו מפעיל את סמכותו.
אמנון רובינשטיין: בכלל, משרדי הממשלה שיש להם כוח לא מפעילים את סמכותם ואילו השלטון המקומי שהוא שלטון נבחר אין לו שום סמכויות.
אמנון רובינשטיין: הוא הבטיח לי להגיש הצעה גם להעלאת הקנסות כי כפי שנראה כאן הקנסות לא מרתיעים.
דורית ואג: אני מזכירה שבקדנציה הקודמת היתה בקשה להעלות את הקנסות אבל היא נתקעה פה משום שהוועדה הסכימה להעלות אותם רק בצמוד לעליית המדד ולא יותר.
אמנון רובינשטיין: מדובר בעבירות של איכות הסביבה וההרתעה כלפיהן.
אמנון רובינשטיין: למה שאדם לא ישפוך את הזבל באתר מגורים כשהוא צריך לשלם רק 80 שקל?
אמנון רובינשטיין: השלטון המקומי הוא שלטון נבחר והוא חסר אונים.
אמנון רובינשטיין: למה שלא ניתן לו סמכויות?
דורית ואג: תפסו את הכלב שלי שברח מן הבית ושילמתי 360 שקל.
דורית ואג: זה לא מעט.
אמנון רובינשטיין: תמסרו למרכז השלטון המקומי שיזרזו את החקיקה שמשרד הפנים צריך להגיש כדי להעלות את הקנסות.
יפעת רווה: בתוך מקסימום הקנסות אפשר להגיע ל-490 שקל.
אמנון רובינשטיין: למה אתם לא מציעים להגדיל את זה?
שלמה בן-עמי: מ-97 ביקשתי להפעיל את הסמכות בנושא הקנסות, עברו שנתיים וחצי .
שלמה בן-עמי: כדי לאשר קנס צריך שנתיים וחצי?
שלמה בן-עמי: זה מיותר.
אמנון רובינשטיין: נקבע מועד לאנשי משרד הפנים שתוך חודש יגישו לנו הצעה לקנסות מרתיעים בעיקר בעבירות של זיהום וניקיון.
שלמה בן-עמי: בשביל מה צריך אישור?
שלמה בן-עמי: אפשר להסמיך בחוק את הרשויות המקומיות כך שניתן יהיה לקנוס עד גובה שייקבע בחוק ויעודכן לפי החלטות ועדת החוקה ונגמר הסיפור.
שלמה בן-עמי: לאשר בנין של 20 קומות אני יכול ולאשר קנס של 360 שקל אני לא יכול?
אמנון רובינשטיין: חוק שמירת הניקיון מפקיד את כל הסמכויות בידי המשרד לאיכות הסביבה.
אמנון רובינשטיין: מר נחמיה אבנרי, מסרתי לפרוטוקול על השיחה בינינו.
אמנון רובינשטיין: אני שואל: מתי נקבל מכם הצעה שתאפשר לוועדת החוקה להגדיל את הקנסות על עבירות ניקיון?
נחמיה אבנרי: הבהרה בעקבות אותה שיחה.
נחמיה אבנרי: בדקתי את הנושא של העידכון.
נחמיה אבנרי: ב-97 ביקשנו לעדכן בשיעור המדד.
נחמיה אבנרי: היה איזה דיון והתברר שמאז שתוקן צו העונשין עליית המדד היתה רק 25% ולא 40%.
נחמיה אבנרי: עכשיו אין שום בעיה לעדכן את הקנס לדרגה א', 490 שקל, ניתן לעשות זאת בהליך מהיר ומיידי, זה ענין של מספר ימים.
אמנון רובינשטיין: אני מוכן לתת לך מספר שבועות.
אמנון רובינשטיין: ב-1 בדצמבר זה יהיה מוכן?
נחמיה אבנרי: מבחינתי זה יהיה מוכן תוך שבוע.
אמנון רובינשטיין: אני מבקש שזה יהיה מוכן ל-1 בדצמבר.
שלמה שהם: אני רוצה להעיר שלא ייתכן שהנושא של אישור הצווים הללו לוקח במשרד המשפטים לפעמים שנה או שנתיים.
יפעת רווה: זה ייתכן אם אין לכך הקצבה וכוח אדם.
יפעת רווה: עסקה בזה פנסיונרית בחצי משרה.
שלמה בן-עמי: ההליך הוא שבתחילה זה הגיע לוועדת החוקה, עבר לוועדת הפנים, עבר למשרד המשפטים, ואחר-כך למשרד הפנים.
שלמה בן-עמי: הסתבר שמי שעוסקת בזה במשרד המשפטים היא פנסיונרית בחצי משרה.
שלמה בן-עמי: אחרי שהודענו שנפנה לבג"צ על משך הזמן שזה לקח התעוררו והסכימו לטפל בזה וגם בזכותו של מר נחמיה אבנרי שסייע לנו.
אמנון רובינשטיין: הגשתי הצעת החוק חדשה שאם היא תעבור היא תפתור את הבעיה של ראשי הרשויות המקומיות.
אמנון רובינשטיין: ההצעה היא שכל הסמכויות של השר לאיכות הסביבה בתחום של בעיות הניקיון יעברו גם לכל ראש רשות מקומית.
שלמה בן-עמי: אם אדוני עושה רפורמה מסוימת בענין צריך שתהיה סמכות כללית של כל רשות להטיל קנסות כאשר ייקבעו סכומי מינימום ומקסימום וכל רשות תקבע את גובה הקנס.
שלמה שהם: זה לא מה שהוא מתכוון.
נחמיה אבנרי: בחוק שמירת הניקיון יש צווי עבירות קנס שהם גבוהים לאין ערוך.
קריאות: אבל לא לרשות המקומית.
אמנון רובינשטיין: אני מטפל בנושא הזה כבר הרבה שנים.
אמנון רובינשטיין: המשטרה אומרת שזה לא בסדר העדיפויות שלה, המשרד לאיכות הסביבה לא מפעיל את סמכויותיו מכיוון שאין לו כוח אדם.
אמנון רובינשטיין: אז ככה: מי שיש לו סמכות לא רוצה להפעיל אותה; מי שרוצה להפעיל אותה אין לו סמכות.
אמנון רובינשטיין: התוצאה היא שישראל היא אחת הארצות המלוכלכות במונחים ים-תיכוניים.
אמנון רובינשטיין: אם רוצים לשנות את זה נבקש ממשרד הפנים שיזום את החקיקה ואנחנו נאשר אותה.
אמנון רובינשטיין: בסדר?
יובל גלאון: יש לנו חקיקת עזר רבה בענין של צעצועים מסוכנים, למשל, שאינם בסמכותו של המשרד לאיכות הסביבה.
שלמה בן-עמי: אנחנו מתכוונים להצעת חוק כללית שתאפשר לנו לתת קנסות.
אמנון רובינשטיין: תבקשו ממרכז השלטון המקומי שיגישו לי הצעת חוק כזאת.
אמנון רובינשטיין: על סדר-היום: צו העיריות (עבירות קנס)(תיקון), התשנ"ט-1999 – עיריית בית-שמש.
אמנון רובינשטיין: הבקשה חתומה על-ידי שר הפנים.
אמנון רובינשטיין: אני מעמיד להצבעה את אישור הצו.
אמנון רובינשטיין: הצבעה הצו אושר
אמנון רובינשטיין: הצו אושר פה אחד.
אמנון רובינשטיין: אנחנו עוברים לצו העיריות (עבירות קנס)(תיקון), התשנ"ט-1999, עיריית גבעתיים.
נחמיה אבנרי: יש תיקון שביקשו לעשות כאן.
חיים ברזל: מר אבנרי, היועצת המשפטית שלנו שלחה אליך מכתב בו היא ביקשה לתקן רק את הסכומים ולהעלותם מ-160 שקל ל-360 שקל.
חיים ברזל: מדובר על סעיפים 11(א) ו-(ב).
אמנון רובינשטיין: אני לא יכול לעשות את זה כעת.
אמנון רובינשטיין: אני תומך בבקשה אבל אני צריך בקשה חדשה.
שלמה שהם: מר אבנרי, אם אתה לוקח על עצמך סמכות ומודיע בשם השרים שהם מסכימים לתיקון הצו, נוכל לאשר את זה.
נחמיה אבנרי: אתם מאשרים רק דרגה א' ואם משרד המשפטים יאשר את זה – נעלה את זה; אם לא – זה יישאר בדרגה הזאת.
שלמה שהם: כרגע אתה צריך לתת הצהרה שאתם מבקשים לתקן את הבקשה ולהעלות ל-360 שקל.
יפעת רווה: אנחנו לא יכולים.
נחמיה אבנרי: אני מאמין שתוך חודש חודשיים הסכום יתוקן ל-490 שקל שהיא הדרגה הגבוהה ביותר מבין ארבע או חמש דרגות.
נחמיה אבנרי: במצב הנוכחי אם נוציא את שמירת הניקיון על מפעלים ונעשה את זה בקנה מידה של אלפי שקלים, זה סיפור אחר.
נחמיה אבנרי: נכון להיום כשתושב מעמיד מקרר במדרכה – זה מפגע חמור – הוא מקבל 360 שקל.
אמנון רובינשטיין: זה פחות מהסכום שעולה לו לפנות את זה.
אמנון רובינשטיין: זה עידוד לעבריינות.
נחמיה אבנרי: לא מדובר על מספר גדול.
נחמיה אבנרי: אפשר לפנות לבית-המשפט ולמצות את זה, אפשר לעשות תביעה אזרחית על ההוצאות ולקבל גם את זה וגם את זה.
אמנון רובינשטיין: זה בתיאוריה.
אמנון רובינשטיין: ראש עיריית הרצליה סיפרה לי שבתי-המשפט כבר לא מטילים קנסות על עבירות ניקיון.
אמנון רובינשטיין: אני שואל אותך: אתה יכול לאפשר להעלות את זה ל-360 שקל ונאשר את זה?
נחמיה אבנרי: אני תושב ירושלים ומסתובב בגנים ציבוריים והלכלוך של הכלבים מפריע גם לי אבל אני חושב שזה גבוה מדי.
חיים ברזל: לפני שנתיים וחצי ביקשנו להעלות את זה ל-160 שקל.
חיים ברזל: עד היום לא העלו זאת.
חיים ברזל: המועצה המליצה לפני כשלושה חודשים בפני שר הפנים להעלות את זה ל-360 שקל.
חיים ברזל: הגשנו בקשה מחודשת.
חיים ברזל: גם 360 שקל זה עונש לא מרתיע בעיר שיש בה הרבה כלבים כשכולם דורכים במקום שהכלבים לכלכו.
אמנון רובינשטיין: אני לא יכול לעשות את זה משום שבצו הבא של עיריית רמלה זה גם כן 160 שקל.
נחמיה אבנרי: אין כרגע טבלה שהיא עשרת הדיברות בענין.
שלמה שהם: התחייבת לפני שנתיים בפני הוועדה שאתה עושה את זה.
נחמיה אבנרי: התיקים האלה מטרידים רבות את משרד הפנים ומשרד המשפטים וניסיתי לפעול בענין אבל השיטה לא נכונה.
אמנון רובינשטיין: הרשות המקומית היא רשות נבחרת, אלה לא פקידים קטנים.
אמנון רובינשטיין: יש להם סמכויות בתכנון ובנייה אז אי-אפשר לסמוך עליהם בקנסות?
נחמיה אבנרי: מדובר בעבירה פלילית עם הרשעה, זו עבירה בעלת אופי ארצי.
נחמיה אבנרי: אין סיבה שבגבעתיים תהיה דרגת קנס א', וברמת-גן שהיא מעבר לכביש תהיה דרגת קנס ג'.
נחמיה אבנרי: הדבר מורכב, התחלתי לקדם אותו ואני מקווה שזה יהיה אפשרי.
נחמיה אבנרי: אין חוקי עזר אחידים בחקיקה המוניציפלית, לכל רשות יש ואריאציות משלה.
נחמיה אבנרי: אם מצד אחד רוצים לעשות נוסח אחיד, מצד אחר רוצים שזה יהיה גמיש זו בעיה.
נחמיה אבנרי: היו"ר אמנון רובינשטיין: תקבעו מינימום ומקסימום.
שלמה שהם: כבר ארבע שנים אני מלווה את הנושא הזה.
שלמה שהם: אם משרד המשפטים חושב שזו עבירה פלילית הוא צריך לטפל בזה.
שלמה שהם: אם מדברים על אכיפה, לא ייתכן שמשרד המשפטים ימצא כל מיני תירוצים של חצי משרה.
יפעת רווה: תפנו לשר המשפטים.
שלמה שהם: אני מבקש מיושב-ראש הוועדה לפנות בנושא הזה לשר המשפטים.
שלמה שהם: לגופו של ענין אני לא רואה מדוע יש קושי להחליט אפילו החלטה מינהלית ולמצוא במשרד הפנים דרך שבכל מקרה של אישור צו ברשות מסוימת זה יהיה הקונספט, הגמישות תהיה כפי שאתה מחליט לקבוע אותה, מר אבנרי, ראש הרשות יחליט על הסכום.
שלמה שהם: עד דצמבר תביא לנו את הצווים לאישור גורף עם מרווחים לראש המועצה מ-160 לכלב, לדוגמה, עד 360 שקל.
שלמה שהם: כבר שנתיים אתה מטפל בזה, הדבר היה צריך להיפתר מזמן.
שלמה שהם: שחר בן-עמי: אני לא מציע להסתמך על משרדי הממשלה.
שלמה שהם: אני מציע להקים ועדת משנה של הוועדה כאן שתגיש הצעת חוק.
אמנון רובינשטיין: תגיש לי אתה הצעת חוק.
אמנון רובינשטיין: על דעת שני משרדי הממשלה פה אני מציע שבחוק העזר לגבעתיים מפגעי תברואה נכתוב 240 שקל במקום 160.
אמנון רובינשטיין: מי בעד אישור הצו של גבעתיים לפי התיקון שהצעתי?
אמנון רובינשטיין: נעבור לצו הבא: צו העיריות (עבירות קנס)(תיקון), התשנ"ט-1999 – עיריית רמלה.
סופי ויטלם: אנחנו מבקשים שגם פה הקנס יהיה 240 שקל.
אמנון רובינשטיין: סעיפים 3(ה), 7(ג) ו-(ד).
אמנון רובינשטיין: אני מעמיד להצבעה את הצו של עיריית רמלה בכפוף לכך שהסיווג יהיה ב', 240 שקל.
אמנון רובינשטיין: מי בעד האישור?
אמנון רובינשטיין: נעבור לצו העיריות (עבירות קנס)(תיקון), התשנ"ט-1999 – עיריית רמת-גן ועיריית נס ציונה.
אמנון רובינשטיין: איזה סיכוי יש לכפות את הצו לגבי שלט עם 160 שקל?
אמנון רובינשטיין: זה ליום?
נחמיה אבנרי: לגבי שלט יש קנס ספציפי ויש גם קנס נמשך על כל יום.
אמנון רובינשטיין: גם הרשויות המקומיות לא מפעילות את הסמכויות שלהן.
אמנון רובינשטיין: חוק שמירת הניקיון מסמיך את הרשויות המקומיות לדברים מאוד מרחיקי לכת בענין שמירת הניקיון במגרשים פנויים שלא בנויים אבל זה לא מופעל בשום מקום.
אמנון רובינשטיין: אני מעמיד את הצו הזה כפי שהוגש על-ידי הממשלה להצבעה.
אמנון רובינשטיין: הצו לגבי רמת-גן ונס ציונה אושר פה אחד.
אמנון רובינשטיין: נעבור לצו העיריות (עבירות קנס)(תיקון), התשנ"ט-1999 – עיריית רעננה.
אמנון רובינשטיין: נעבור לצו העיריות (עבירות קנס)(תיקון), התשנ"ט-1999 – המועצה המקומית שוהם.
אמנון רובינשטיין: כאן זה 240 שקל.
אמנון רובינשטיין: הישיבה נעולה.
אמנון רובינשטיין: בוקר טוב.
אמנון רובינשטיין: קודם כול, אני מבקש להודיע על הקמת שתי ועדות משנה: לעניין תקנות על-פי חוק החברות, ועדת משנה בראשותה של חברת הכנסת ציפי לבני; לעניין תקנות על-פי חוק כרטיסי חיוב, ועדת משנה בראשותו של אברהם רביץ.
אמנון רובינשטיין: הנושא היום הוא תקנות סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים) (תנאי החזקה במעצר) (תיקון), התשנ"ט-1999 - אישור התקנות - הצבעה.
אמנון רובינשטיין: היה לנו כבר דיון בנושא הזה.
אמנון רובינשטיין: תאמרו לנו בבקשה מה השינוי.
רחל גוטליב: בדיון הקודם העלו חברי הוועדה השגות: האחת - פרק הזמן למניעת הביקורים.
אמנון רובינשטיין: 60 יום.
אמנון רובינשטיין: 30 ועוד 30.
רחל גוטליב: אנחנו דיברנו על שלושה חודשים, כמו בתקנות בתי הסוהר, ונאמר שזה פרק זמן ארוך מידי, ולכן אנחנו מציעים כאן לצמצם לחודש ימים.
רחל גוטליב: הנושא השני שעלה היה הביקורת השיפוטית.
רחל גוטליב: חברי הוועדה ביקשו שההחלטה תבוא די בסמוך לקבלת ההחלטה, באישור בית המשפט.
אמנון רובינשטיין: ביקשנו להודיע לעצור על זכותו לערער לבית משפט.
רחל גוטליב: זה מה שאנחנו מציעים.
רחל גוטליב: אנחנו מציעים כאן פתרון, כדי לאפשר ביקורת שיפוטית, בלי ליצור סדרי דין מיוחדים שנדרשים.
אמנון רובינשטיין: עותרים לבית המשפט המחוזי?
רחל גוטליב: כן.
אמנון רובינשטיין: נעשו כאן שני תיקונים חשובים, לפי בקשות חברי הוועדה.
אמנון רובינשטיין: יש למישהו הערות?
אמנון רובינשטיין: נציג לשכת עורכי הדין, בבקשה.
שמואל סף: יש פה שתי בעיות, ואני רוצה להזכיר את מה שהיה בדיון הקודם.
שמואל סף: הבעיה היא קודם כול מי יזום את ההליך בבית המשפט.
שמואל סף: להודיע לאסיר או לעצור, עשרה ימים מראש, שיתחיל להתארגן ולהגיש עתירות, לגבי עצור רגיל - עצור ימים או עצור עד תום ההליכים - יש בעיה, כי בדרך כלל יש עורך-דין בתמונה, או אם אין לו עורך-דין, הוא צריך לארגן עורך-דין.
שמואל סף: התקנות המתוקנות, קודם כול עוסקות בעצורים, לא עוסקות באסירים.
רחל גוטליב: מעצר עד תום ההליכים.
רחל גוטליב: עצורים לימים אינם זכאים לביקור.
שמואל סף: במעצר עד תום ההליכים, להתארגן עשרה ימים מראש, זה זמן קצר מידי.
אמנון רובינשטיין: מה אתה מציע?
שמואל סף: אני מציע שהיוזמה תהיה מהשב"ס.
שמואל סף: קודם אני אסיים את ההצעה, כי אחרת היא לא תהיה מובנת.
שמואל סף: יש מקרים דחופים.
שמואל סף: הידיעה שמחר המשפחה תבוא לבקר את העציר הגיעה אתמול בערב, ויש לה מידע.