GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: לפי תיקון לחוק הרשויות המקומיות – בכל רשות מקומית, בכל עיר, הוקמה ועדה לקידום מעמד הילד.
תמר גוז'נסקי: האם יש לכם שיתוף פעולה עם הוועדה הזאת?
תמר גוז'נסקי: ליאת בלמס: קודם כל, לא ידענו על כך.
תמר גוז'נסקי: אני מתוודה ואומרת בצורה גלויה שלא תמיד הדברים "נוחתים" למטה מבחינת השינויים שקורים – אני מדברת על המועצות הרשותיות – לא תמיד מגיעים כל השינויים התחיקתיים ודברים שנעשים ברמה הפרלמנטרית.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אתם לא צריכים להקים את הוועדה.
תמר גוז'נסקי: האם לא הזמינו אתכם?
תמר גוז'נסקי: כאן זה התפקיד שלנו.
תמר גוז'נסקי: גיא כעת נכנס לתפקידו וזה אחד הדברים הראשונים שדיברנו עליהם בשיחה הראשונית שלנו – הוא כנער צריך להגיש מכתב שמברר מהן הוועדות שנוער משתתף בהן ולקחת בהן חלק, מלבד ועדת הנוער שבה יש מינוי לחבר מועצת נוער, אבל בשאר הוועדות הדברים כרגע בהבנייה.
תמר גוז'נסקי: הדרה רוזנבלום: בבירור שעשינו הם לא הקימו את הוועדה בחיפה.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: תרשמו לפניכם זאת כנושא, יש לכם אינטרס שיקימו ועדה כזאת, ושנית הם מפרים את החוק.
תמר גוז'נסקי: אנחנו עשינו בזמנו סקר – גילינו שבשליש מן הרשויות היו ועדות, אבל אני לא יכולה להגיד מהו המצב כיום כי זה היה לפני כשנה.
תמר גוז'נסקי: הקמת הוועדות לקידום מעמד הילד נועדה ליצור מקום שבו ילדים ובני נוער יוכלו להשתתף בהחלטות שנוגעות להם ואשר מתקבלות על ידי גורמים שונים בעירייה, זאת אומרת שם צריך להיות המקום שבו רואים מה הקשר בין חינוך לרווחה, מה הקשר בין רווחה לכבישים, מה הקשר בין פנאי כזה או אחר למה שקורה בבתי-ספר.
תמר גוז'נסקי: רוני אלוני היא יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד הילד בירושלים, ולמרות שהיא עובדת ללא שכר היא משתדלת להגיע להרבה מאד ישיבות.
תמר גוז'נסקי: רוני, מה קורה אצלכם?
תמר גוז'נסקי: האם מועצת התלמידים משתתפת?
תמר גוז'נסקי: רוני אלוני: אני שמחה קודם כל לתת דוגמה על קיום הוועדה הזאת.
תמר גוז'נסקי: מיד כאשר ידענו על קיומה, יידענו את מועצת התלמידים העירונית.
תמר גוז'נסקי: אנחנו רואים את עצמנו כוועדה לקידום מעמד ילד – כאשר לכל עירייה צריך להיות דבר כזה.
תמר גוז'נסקי: אחד התפקידים זה ליידע את מועצת תלמידים, שהיא מועצה של צעירים שלא כל כך מודעים לביורוקרטיה ולמנגנונים המסואבים.
תמר גוז'נסקי: הרעיון הוא שאנחנו צריכים ליידע אתכם איזה ישיבות יש בכלל בעירייה, למשל שעכשיו מתקיימים דיוני תקציב בכל הרשויות המקומיות לגבי השנה הבאה.
תמר גוז'נסקי: זה הזמן לשבת עם כל ראש אגף למשל, לראות איך אפשר לשריין לכם תקציב להוציא חוברת הסברה בנושאים מסוימים בשנה הבאה, איך ניתן לשבת עם גזבר העירייה – מועצת תלמידים בכל עיר – ולנסות לראות יחד אתו היכן הוא דוחף אתכם בכל מיני סעיפי תקציב.
תמר גוז'נסקי: במהלך השנה תבואו עם כל מיני בקשות: לקיים אירועים, להוציא חוברות, להקים בירת נוער, לעשות אירועי נוער בחגים, וכו' – ואז אומרים לכם שאין תקציב.
תמר גוז'נסקי: זה הזמן – בנובמבר, לקראת דצמבר – אני חושבת שזה התפקיד של המבוגרים בתוך הרשות, הוועדה לקידום מעמד הילד, לשתף ולהעצים – התפקיד שלנו הוא להעצים את מועצת הנוער העירונית וללמד אותם – ישבנו אתם גם בשנה שעברה עם ספרי התקציב ולימדנו אותם איך מסתכלים על הספר הזה.
תמר גוז'נסקי: הכנתי את עצמי לישיבה היום – אני חושבת שזה מאד חשוב שתמר נותנת את המקום הכל כך חשוב לנושא הזה שלכם.
תמר גוז'נסקי: אחד הדברים שאני מעלה כאן
תמר גוז'נסקי: כהצעה – לדעתי יש בעיה עם משך תקופת הכהונה של מועצת התלמידים בכל עיר, היא קצרה מדי.
תמר גוז'נסקי: עד שאתם מתחילים להבין מי נגד מי, למה וכמה, אתם בשיא שלכם צריכים לפרוש ולתת את המקום למישהו אחר.
תמר גוז'נסקי: הדרה רוזנבלום: אלא אם כן הם נבחרים שוב.
תמר גוז'נסקי: רוני אלוני:
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שמדובר על כהונה שנתית או דו-שנתית.
תמר גוז'נסקי: לדעתי צריך לחשוב על מודל יותר משודרג שהמועצה תהיה מורכבת כך שתמיד יש כמה שממשיכים לפחות שנתיים-שלוש.
תמר גוז'נסקי: משך הכהונה לא נותן להם את האפקט הנכון.
תמר גוז'נסקי: דבר נוסף שמהווה בעיה זה שבדרך כלל הגוף שממנו מועצה אמורה לדרוש דברים, לעמוד על זכויות וללכת באיזשהו מקום כנגיד זו העירייה שמכוחה הם פועלים, וכאן יש ניגוד עניינים שצריך לחשוב עליו – לתת קצת יותר עצמאות לגוף הזה שנקרא מועצת תלמידים עירונית כדי שהם לא יחששו לצאת לפעמים גם במאבק קטן.
תמר גוז'נסקי: אתן דוגמה – בירושלים החליטו לקצץ בחורף שעבר דווקא בחימום בכיתות, וזה אמנם דבר קטן.
תמר גוז'נסקי: רצינו לנהל איזשהו מאבק, החבר'ה פחדו כי ראש העיר אמר להם לא לעשות שום בלגאנים.
תמר גוז'נסקי: צריך לחשוב על הנקודה של איך נותנים להם את ההעצמה שהם יוכלו לעשות דברים בצורה של נגיד למערכת.
תמר גוז'נסקי: לדעתי, חייב להיות תקציב משוריין לפעילות שלהם.
תמר גוז'נסקי: לא ייתכן לתת תפקיד ולא לתת אמצעים למילוי התפקיד, וזה הדבר המרכזי.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מתקציב העירייה.
תמר גוז'נסקי: רוני אלוני: חייב.
תמר גוז'נסקי: אור ליבמן: אור ליבמן, אני יושב ראש מועצת תלמידים מחוז מרכז.
תמר גוז'נסקי: הכל תלוי בכוח של הנציגים.
תמר גוז'נסקי: לדוגמה ביישוב שבו אני גר, אם ראש העיר יעשה משהו, אני יודע שלנו לפחות יהיה את הכוח לצאת נגדו.
תמר גוז'נסקי: הכל תלוי בכוח של הנציגות.
תמר גוז'נסקי: לנו יש מספיק כוח כדי להשפיע ושעדיין יישארו ויתמכו בנו כי אסור לשכוח שאנחנו עדיין תחת משרד החינוך.
תמר גוז'נסקי: למועצות הרשותיות יש שני גורמים שעובדים מולם – גם משרד החינוך וגם העירייה עצמה, וכן משרד החינוך בעצמו יכול לתמוך ואז יש לנו שני גופים שתומכים בנו.
תמר גוז'נסקי: רביד בן זאב:
תמר גוז'נסקי: כמובן שמבחינת המבוגרים – העירייה, מי שעובד עם אותה מועצת נוער – התפיסה צריכה להיות להרחיב את מרחב הפעולה ולתת מקום, ואני חושבת שרוני מדברת על הקצאת תקציב שהוא משהו רשמי ומסודר.
רוני אלוני: שלא צריך להילחם עליו כל שנה, שיהיה כתוב בסעיף.
הדרה רוזנבלום: אנחנו ממליצים על זה.
רביד בן זאב: צריך לפתור את העניין הזה אחת ולתמיד ואז גם מרחב הפעולה ישתפר וגם אולי התפיסה – גם התפיסה של הנציגים את המועצה.
רביד בן זאב: כשאני מגיעה לגוף שהוא מסודר והוא מעוגן בתוך העירייה ויש לו תקציב ויש מנחה שעובד אתו וזה גוף רציני והוא גוף שנתפס בעיני העירייה- גם אני כנציגה אתפוס את הגוף הזה יותר ברצינות.
תמר גוז'נסקי: לפי מיטב ידיעתך, בדרך כלל משתתפים בישיבות ועדות לקידום מעמד הילד?
רביד בן זאב: אני חברה בוועדה כזאת בעיריית עפולה למרות שאני לא תושבת עפולה אבל אני מייצגת את אחד מבתי-הספר בעפולה.
מתן נחמני: בירושלים יש.
רביד בן זאב: יש הרבה מקומות ששמענו שקיימת בהם ועדה כזאת ומתעסקת בהרבה נושאים, וזה בעצם היופי של הוועדה שהיא לא ועדה לענייני חינוך, היא ועדה לענייני זהירות בדרכים.
רביד בן זאב: זו ועדה שכוללת בתוכה הרבה מאד תחומים שנוגעים לנוער בתוך העירייה.
תמר גוז'נסקי: הגיעו אורחות מאולפנת הראל בכפר-סבא.
תמר גוז'נסקי: ברוכות הבאות.
איליה גזמן: שמי איליה, אני ממועצת תלמידים עירונית ירושלים.
איליה גזמן: רציתי לדבר על נושא הפרסום- איך כל הדברים האלה עובדים.
תמר גוז'נסקי: בתוך האתר העירוני?
איליה גזמן: לא, נפרד.
הדרה רוזנבלום: תיצרו גם קשר לארצי.
איליה גזמן: אני חושב שפרסום זה אחד הדברים העיקריים שצריכים לעבוד כאן.
איליה גזמן: אנחנו עכשיו עובדים על תיבת דואר לכל בתי-הספר שיהיה קשר יותר עמוק עם התלמידים בכל בתי הספר.
תמר גוז'נסקי: התלמידים לא יודעים על קיומכם?
יערה שטסל: זה ממש ככה.
איליה גזמן: למשל עשינו את אירועי בירת הנוער, כך שרוב התלמידים מכירים אותנו רק דרך האירועים האלה.
איליה גזמן: אנחנו מקיימים בימות נוער לכל מיני דיונים ודברים חשובים שאנחנו חושבים לנכון להעביר לבני נוער, אבל לא הרבה צעירים מגיעים.
איליה גזמן: אם מכירים אותנו, זה כן מבירת הנוער.
יערה שטסל: יערה, אני מהמועצה בירושלים.
יערה שטסל: אנשים באמת לא יודעים שאנחנו קיימים.
יערה שטסל: אפילו בתי-ספר שיש בהם נציגויות, אפילו בהם לא יודעים.
יערה שטסל: כשיש אירוע, נניח בירת הנוער – עבדנו מאד קשה על כך שתהיה הסברה, עשינו דוכן ודיברנו – אני חושבת שזה באמת עזר, אבל כאשר יש אירועים או כשיש דברים שאנחנו עושים לא בדיוק ברור שזה אנחנו, לא בדיוק ברור מי עושה את זה.
תמר גוז'נסקי: מה המעמד שלכם בתוך בית-ספר?
תמר גוז'נסקי: לחבר מועצת תלמידים יש איזשהו מעמד בבית-ספר?
תמר גוז'נסקי: למשל חבר מועצת תלמידים עירונית יכול לקבל תלונה מתלמיד ולטפל בה?
הדרה רוזנבלום: היום הגיעו שתי תלונות לאתר אינטרנט מילדות שהן נציגות מועצות שאנחנו בכלל לא מכירים על כך שיש להם בעיה בבית-הספר ומבקשים שנעזור.
תמר גוז'נסקי: השאלה שלי היא יותר רחבה.
תמר גוז'נסקי: חבר מועצת תלמידים – עירונית לצורך העניין, רשותית כפי שאתם קוראים – האם יש לו איזשהו מעמד?
הדרה רוזנבלום: בהחלט שכן.
אור ליבמן: הכל תלוי בנציגים.
מתן נחמני: אני יכול להעיד על המחוז שלי – מחוז ירושלים.
מתן נחמני: במחוז שלי אני לא רואה שום מועצה שבאמת מקבלת את התלונות.
הדרה רוזנבלום: נניח מבשרת, לא מתייחסים למה שהם אומרים?
מתן נחמני: אני לא יודע.
מתן נחמני: המועצות הבית-ספריות די כפופות לעירונית, אבל המועצות לא נתפסות – גם בעירונית אני די מעורה במה שקורה.
מתן נחמני: לגבי מועצות בית-ספריות – בקושי החבר'ה של המועצה הבית-ספרית יודעים מה התפקיד שלהם; תלמידים בבית-ספר בקושי יודעים שקיימת מועצה בית-ספרית.
מתן נחמני: המועצה לא נתפסת כגוף כל כך מייצג.
יואב הרץ: ברוב בתי-הספר המועצה הבית-ספרית נחשבת כגוף שמארגן אירועים.
תמר גוז'נסקי: מה אתה מציע?
תמר גוז'נסקי: איך מתמודדים עם השאלה הזו?
תמר גוז'נסקי: אם נציגי התלמידים הם לא כתובת – גם מבחינת התלמידים וגם מבחינת ההנהלה - ואין להם מעמד ברור והם לא יכולים לייצג תלמיד, נניח שלתלמיד יש בעיה, האם חבר מועצת תלמידים יכול לייצג אותו בפני ההנהלה, בפני המועצה הפדגוגית?
גיא רזניק: גיא רזניק, יושב ראש מועצת הנוער העירונית של חיפה.
גיא רזניק: אני לא כל כך מסכים עם מתן ולא עם יואב.
מתן נחמני: אני מדבר על המחוז שלי, אתה לא יכול לא להסכים אתי.
גיא רזניק: לפחות אצלנו במועצה, מי שנבחר הוא נציג דמוקרטי מבית-הספר, ואם אתה מגיע למועצת הנוער העירונית של חיפה, המטרה שלך היא לשמוע את הבעיות שקיימות בבתי-הספר ולעזור לתלמידים שפונים אליך בבעיה עם ההנהלה.
תמר גוז'נסקי: תן לי דוגמה לבעיה שטיפלת בה.
גיא רזניק: אני חדש בתפקידי, אבל אני יודע על מקרים שהיו בעבר שאם יש איזושהי בעיה, אפשר לפנות.
תמר גוז'נסקי: בעבר, כאשר לא היית חבר מועצה, האם פנית פעם לחבר מועצה וביקשת טיפול?
גיא רזניק: בבית-הספר שאני נמצא בו – עירוני ג' – יש הרבה בעיות, אני עצמי לא פניתי.
גיא רזניק: אני ידעתי על מועצת הנוער העירונית שלנו משום שיושבת הראש הקודמת הייתה מבית-הספר שלנו והיא באמת עזרה להרבה תלמידים בבעיות.
אור ליבמן: אני רוצה להוסיף שהכל תלוי בעצם בכוח שלך כמתן, בתור יושב ראש מחוז, לבוא לעירוניות ולדבר.
אור ליבמן: לדוגמה, בעיר שאתה יודע שיש בה בעיה – לבוא, להיפגש ולעזור.
אור ליבמן: במקומות שבהם יש בעיות, צריך לבוא ביחד עם יושב הראש של אותה רשות, לראות מה הבעיות ולפתור אותן.
ליאת בלמס: אנחנו פותרים את זה.
אור ליבמן: לכן יש את הדרגים.
אור ליבמן: ברגע שבית-הספר לא מסתדר, יש את העירונית וזה יכול גם להגיע לארצית.
תמר גוז'נסקי: אני הצגתי את השאלה האם התלמידים בתיכון חושבים שיש טעם לפנות לחבר המועצה כי הוא יעשה משהו.
אור ליבמן: הכל תלוי באותה מועצה.
יואב הרץ: יש כאן בעיה של תדמית.
יואב הרץ: אנחנו, בתור חברים במועצה, יודעים מה הכוח שלנו ומה אנחנו יכולים לעשות.
יואב הרץ: הבעיה היא שהציבור שאנחנו מייצגים פשוט לא יודע את זה.
נעמי ריפטין: שמי נעמי ריפטין, אני מהסתדרות המורים ואני מורה בבית ספר תיכון בראשון-לציון.
נעמי ריפטין: אני באמת פונה אליכם כגוף המייצג את התלמידים, את מועצות התלמידים – אם לא תעגנו את זה אני לא אומרת בחוק אבל באיזשהו מסמך שיחייב את מנהלי בתי-הספר ...
הדרה רוזנבלום: יש חוזר מנכ"ל.
נעמי ריפטין: אני מכירה הרבה בתי-ספר – זה מאד תלוי, זו פררוגטיבה של המנהל כרגע ואם מנהל לא מעונין, מועצת תלמידים לא תשיג דבר, אתם יודעים את זה.
אור ליבמן: אין דרך.
ליאת בלמס: יש דרך, אני יכולה להביא דוגמה.
תמר גוז'נסקי: שמעתם פעם נציגת מורים בהתלהבות כזאת על זכויות תלמידים?
נעמי ריפטין: אני מורה ואני אוהבת את התלמידים.
נעמי ריפטין: אני חושבת שלמועצת תלמידים צריך להיות הרבה יותר כוח ואני יודעת על הרבה מנהלים שמועצת תלמידים שחוקה אצלם, אין לה שום מעמד.
רינה יצחקי: אני רוצה להגיד קודם כל שאני מאד שמחה לראות אתכם ואני מאד שמחה על כל הפעילות שאתם עושים, שאני מלווה אותה די הרבה שנים – לפעמים יותר מקרוב ולפעמים פחות.
רינה יצחקי: מצד שני, כשמקבלים משאבים מאותו גוף שאתם אמורים להיות גם קצת ביקורתיים עליו – נוצרת איזושהי בעיה.
רינה יצחקי: השאלה האם אתם יכולים להביא את זה למוסדות בית-הספר ולדאוג שאכן הסעיף הזה ימומש לגביכם – שאתם תדעו אותו קודם כל, שתבינו מה המשמעות שלו.
תמר גוז'נסקי: רינה, את יודעת איפה הבעיה - אם המנהל קרא את סעיף 12 ולא עשה שום דבר, אז מה הסנקציה לגביו?
רינה יצחקי: לגבי התלמידים, אני חושבת שקודם כל צריכה להיות מודעות גבוהה שלהם לכך שזו זכותם, והזכות הזאת עומדת להיות מעוגנת עכשיו בחוק הילד.
תמר גוז'נסקי: או כן או לא.
רינה יצחקי: אבל היא קיימת.
רינה יצחקי: מדינת ישראל אשררה את אמנת הזכויות ויש להם הזכות הזאת.
רינה יצחקי: ברגע שכל אחד מכם, וכל גוף, יידע את זה – יש לכם יותר עמדת כוח.
רינה יצחקי: זוהי בעיה שכדאי לשים אליה לב ולשפר את הדברים האלה.
רינה יצחקי: אני מציעה לכם לבדוק איפה קיימות ועדות לקידום מעמד הילד – וזה לא כל כך הרבה – לחזק את זה כי בתל-אביב היתה רק פגישה אחת לפני שבועיים, פגישה ראשונה של הוועדה לקידום מעמד הילד.
רינה יצחקי: תדעו שיש לכם שם מקום.
ליאת בלמס: אם אנחנו מדברים על העצמה מלמטה למעלה – זה אחד התפקידים המאד מרכזיים של מלווה מועצה.
ליאת בלמס: כל פרוייקט שאנחנו עושים, אני יכולתי לפתור אותו במכתב לרכזת החברתית – ואגב, יש לי קשר מצוין עם בתי-הספר כי אני דואגת לטפח אותו.
ליאת בלמס: אני מדברת עם מנהלים ועם רכזות חברתיות ומגיעה.
ליאת בלמס: אנחנו עושים עכשיו פרוייקט של אירוע התרמה לנוער במצוקה ואנחנו עושים זאת עם 18 בתי-ספר ומגיעים עד מנהלים ועד רכזות חברתיות, אבל מה הסוד – ואני אומרת זאת לתלמידים- אני את המכתב שלי יכולה להוציא ויכולה לסלול את הדרך.
ליאת בלמס: אתם צריכים בעצמכם להגיע לבית-הספר, לדרוש זאת ומלמטה להתחיל להעצים אבל זה חייב להיות דו-כיווני.
ליאת בלמס: אני מציגה את הדברים לאמיתם – לא כל המנהלים רואים את הדברים כך ואני מודעת לבעיות הקיימות, כך שתפקיד המלווה הוא תפקיד מאד-מאד משמעותי, ופעם בארצית אפילו נתנו יותר הנחייה למלווים.
הדרה רוזנבלום: אנחנו ממשיכים בכך.
ליאת בלמס: לגבי מה שהעלית, גברתי, בקשר למידת הייצוג שלהם את התלמידים עצמם.
ליאת בלמס: זה לא סוד שהנוער שיושב כאן זה נוער מיוחד, מהסיבה הפשוטה – הוא צריך להגיע, לאחר שהוא מסיים את הלימודים שלו בשעה חמש, לשבת במקלט לא הכי סימפטי, בלי מזגן, ולפעול למען הנוער.
ליאת בלמס: המילים כמו מנהיגות ומנהיגות נוער הן מלים מאד-מאד גדולות ומאד יפות.
ליאת בלמס: מה זה מנהיג?
ליאת בלמס: לי יש הרבה השגות לגבי כל הכותרות הגדולות.
ליאת בלמס: מבחינתי, זהו נער שיכול להיות בבית-הספר מאד שקט ונחבא אל הכלים, פתאום הוא מגיע למקום שבו נותנים לו את העמדה שלו, נותנים לו את האפשרות לעמוד מול קהל, שבונים לו את ה"אני" שלו, והוא משפיע – וזה עובד.
רינה יצחקי: לא מקובל עלי.
תמר גוז'נסקי: מקרב התלמידות של האולפנה – האם מישהי יכולה להעיד מהניסיון שלה?
תמר גוז'נסקי: האם יש לכן מועצת תלמידים באולפנה?
יפעת מושקוביץ: לא.
תמר גוז'נסקי: הדרה, לא שמעו שם על מועצת תלמידים, חוזר מנכ"ל לא הגיע אליהם.
הדרה רוזנבלום: אני לא רוצה להעלות זאת כאן.
אור ליבמן: יש המון בעיות עם המגזר הזה.
אור ליבמן: לפחות במחוז שלי אני יודע שאנחנו מטפלים בזה בצורה מאד-מאד רצינית.
אור ליבמן: סגן היושב ראש היוצא במועצה האחרונה – יאיר – הוא הקים פורום של חמ"ד שעבד בצורה מדהימה.
אור ליבמן: הם נפגשו, ניסו להגיע לשיתוף פעולה ועשו דברים מדהימים.
תמר גוז'נסקי: האם חוזר מנכ"ל לא חל על כל בתי-הספר?
יפעת מושקוביץ: אצלנו בבית-ספר היתה מועצת תלמידים כאשר היינו קטנות – עכשיו אנחנו שמיניסטיות.
תמר גוז'נסקי: למה עכשיו אין?
יפעת מושקוביץ: אני חושבת שהערך של מועצת תלמידים אצלנו התחיל לרדת כי בית-הספר שלנו הוא די קטן ואם יש בעיות אנחנו הולכים ישירות למנהלת.
יפעת מושקוביץ: אלה קשרים מאד אישיים, כשאנחנו לא צריכים מישהו שיעביר את זה מאתנו למישהו אחר.
יפעת מושקוביץ: זה עובר בינינו לבין הסגל.
תמר גוז'נסקי: אם כך, לא צריך מועצת מנהלים.
יפעת מושקוביץ: אני חושבת שאנחנו מסתדרים טוב מאד בלי מועצת תלמידים.
תמר גוז'נסקי: מועצת תלמידים ארצית – יש לכם בעיה.
תמר גוז'נסקי: יש תלמידות שחושבות שמועצת תלמידים לא נחוצה, מיותרת.
רביד בן זאב: אני חושבת שמה שיפעת אמרה זה טיעון שחוזר על עצמו, ויש שני מגזרים שבהם הטיעון הזה חוזר – החינוך הדתי והמגזר של המינהל ההתיישבותי.
רביד בן זאב: אלה שני סוגי בתי-ספר שבאים ואומרים שבית הספר גם כך קטן ואינטימי וכולם יכולים לגשת למנהל ואין צורך באיזשהו גוף מייצג.
רביד בן זאב: זה סתם מסורבל לבחור נציג מהכיתה – לשבת פעם בשבועיים, ועדות, וכו'.
רביד בן זאב: הם טוענים שאם יש בעיה – ניגשים למנהל.
רביד בן זאב: המטרה השנייה היא העצמת בני נוער, פיתוח מנהיגות עתידית, הקניית כלים – ואלה דברים שאני חושבת שתורמים לנציג עצמו, מאפשרים לו כאשר יתבגר להיות אולי אזרח טוב יותר.
רביד בן זאב: אני חושבת שהקניית הכלים הזאת היא חשובה והכרחית גם לנציגים עצמם, והיא מקרינה על כלל התלמידים בבית-הספר.
תמר גוז'נסקי: האם יש מיפוי ארצי ואת יודעת באלו בתי-ספר יש או אין מועצת תלמידים?
רביד בן זאב: כן.
תמר גוז'נסקי: באיזה אחוז מבתי-הספר אין מועצות תלמידים בית-ספריות?
רביד בן זאב: מבחינת אחוזים אני לא יכולה להגיד.
הדרה רוזנבלום: השאלה מה הכוונה יש, מפני שלפי חוזר מנכ"ל צריך להיות בכל מקום.
הדרה רוזנבלום: אז עשו בחירות, השאלה מה הם עושים.
תמר גוז'נסקי: הם לא טרחו לעשות בחירות בכלל.
הדרה רוזנבלום: אני עוד זוכרת – אני בעצמי באתי לבית-הספר והיה לי דיון בחדר המורים והיתה בעיה מה יהיה מעמדה של הרבנית.
הדרה רוזנבלום: הם לא חשבו כל כך על הבנות, הם חשבו יותר על מה יהיה בחדר המורים, וכאן באמת צריך לעשות עבודה רצינית.
תמר גוז'נסקי: אז בכל זאת, באיזה אחוז מבתי-הספר אין מועצות תלמידים?
הדרה רוזנבלום: פחות מ- 10% שבהן אין.
הדרה רוזנבלום: יש לי את שמות בתי-הספר.
רוני אלוני: אני בדקתי את הנושא, כבר ארבע שנים אני מלווה את מועצת התלמידים העירונית.
רוני אלוני: בפועל, אני באה כמעט לכל ישיבה שהם מקיימים ומזמינים אותי וזה נותן את שלו משום שאז יש איזשהו פידבק שאפשר להעביר את הבקשות שלהם גם הלאה ושזה לא יישאר על הנייר.
הדרה רוזנבלום: יש להם מועצה מעולה.
רוני אלוני: אצלנו אין, הם לא שולחים.
רוני אלוני: יש את הממ"ד, את העצמאים, יש בתי-ספר ערבים שאין מועצה שמדברת בכלל.
רוני אלוני: זאת מועצה נפרדת, יש בעיות של שפה, יש כאן בעיה – צריך למסד ולארגן זאת הרבה יותר טוב.
רוני אלוני: חייבתי את היועץ המשפטי של העירייה – כי זאת ועדה סטטוטורית, יש לנו זכות שיהיה לנו יועץ משפטי בתוך הוועדה – עם חתימה של עורך-דין מהלשכה המשפטית.
רוני אלוני: עד סוף החודש הזה, אם כל בית ספר לא יגיש מי מועצת התלמידים שנבחרה בבחירות דמוקרטיות, הוא פשוט יעלה לדין משמעתי.
רוני אלוני: כנראה שרק ככה זה עובד.
תמר גוז'נסקי: תשתמשו בוועדה לקידום מעמד הילד, תנצלו את מעמדה ואת היכולת שלה לפעול.
אור ליבמן: שאלה אם בכל רשות היא חזקה כל כך.
רוני אלוני: תדרשו את זה.
רוני אלוני: תוציאו מסמך.
רוני אלוני: אתם יכולים גם לפנות אלינו מכל הארץ, אנחנו נעזור ונראה לכם איך נראה מכתב כזה לדוגמה.
רוני אלוני: אני אשמח מאד לעזור לכל המועצות כי זה מאד חשוב לי.
רוני אלוני: שנית – חברות בוועדות המוניציפליות.
רוני אלוני: איך תדעו מה קורה בכל מה שקשור ברשות?
רוני אלוני: למשל, הוועדה לקידום מעמד האישה – בכל רשות מקומית יש ועדה כזאת.
רוני אלוני: הבנות – אולי גם בנים, אבל לגבי בנות במיוחד – יש את החוק, אפשר לעשות בו תיקון, להוסיף תוספת לחוק הוועדה לקידום מעמד הילד או למועצות התלמידים העירוניות שזה בחוק חינוך חובה, שהעירייה, הרשות, מחויבת בכל גופיה שיש להם איזושהי נגיעה לאוכלוסיית הקטינים באותה רשות, למנות נציג של מועצת תלמידים שהיא נבחרת.
רוני אלוני: זהו גוף נבחר.
רוני אלוני: זו דרך להעצמה – לא רק לדבר על העצמה – משום שכאשר נציג שלכם יושב בתוך הוועדות ושומע מה קורה ON LINE, יש לכם גם מה לומר ואפשר גם לעשות מזה בלגאן תקשורתי.
הדרה רוזנבלום: יש תקציב.
הדרה רוזנבלום: יש לנו דובר.
רוני אלוני: הדובר הוא ילד.
הדרה רוזנבלום: אבל אף פעם לא אמרו להם לא על שום תקציב שהם ביקשו.
הדרה רוזנבלום: העיתונות לא מדברת על דברים יפים.
רוני אלוני: כמו שראש ממשלה לוקח, עם כל הידע שלו, משרד רציני שיריץ אותו ויקדם ויעלה נושאים למודעות הציבורית – כך אתם צריכים גוף מקצועי שילווה אתכם.
הדרה רוזנבלום: לפני שנתיים היו במשך יומיים שני כתבים שהיו שותפים אתנו במחנה הקיץ ואז הם אמרו – אין מה לכתוב, הם כאלה ילדים טובים.
איליה גזמן: מדברים כאן על כך שאם היינו יודעים - היינו עושים, אם היינו יודעים – יכולנו להשפיע, אז למה באמת לא לעשות קורס הכנה של חודשיים לפני שמגיעים למועצת תלמידים?
איליה גזמן: זה יפתור את כל הבעיות.
הדרה רוזנבלום: ודאי שיש קורס, הבעיה שהעיר ירושלים ב- 90% מהפעמים לא מגיעה אלינו לקורסים.
הדרה רוזנבלום: אמת, יושב ראש המחוז?
מתן נחמני: העיר ירושלים נכנסה רק לאחרונה.
הדרה רוזנבלום: הם רצו להיות מבודדים.
הדרה רוזנבלום: בחנוכה אתם מוזמנים לסמינר בן שלושה ימים, כמה נרשמו?
הדרה רוזנבלום: ארבעה.
איליה גזמן: אני ממש לא יודע על זה, זו גם בעיה.
רוני אלוני: את מי אתם מיידעים אצלנו?
הדרה רוזנבלום: את סימה סיני.
תמר גוז'נסקי: באופן מעשי, אפשר לשלוח העתק של המכתב לגברת סימה, לוועדה לקידום מעמד הילד.
הדרה רוזנבלום: אנחנו שולחים לכל הגופים.
רוני אלוני: אבל אלה הגורמים המקצועיים.
רוני אלוני: תני לאנשים שבאים בהתנדבות לנסות לקדם את הדברים.
רוני אלוני: יושב ראש הוועדה לקידום מעמד הילד חייב לדעת?
הדרה רוזנבלום: העתקתי כעת את כל הפרטים שלך.
אור ליבמן: יש בעיה לדעת מי האנשים החזקים באותו גוף.
תמר גוז'נסקי: אתם יכולים להשיג רשימה של יושבי ראש ועדות לקידום מעמד הילד, תשלחו אליהם העתקים של הפניות כך שהם יהיו מודעים.
יערה שטסל: מדברים על איזה בתי ספר יש בהם מועצות תלמידים ובאיזה לא.
יערה שטסל: אצלנו, באופן עקרוני, יש מועצת תלמידים.
יערה שטסל: אני בבית ספר מכיתה ח', כעת אני בכיתה י"א – פעם אחת שמעתי שמועצת תלמידים הלכה לבית חולים וחילקה משלוחי מנות.
יערה שטסל: זה הדבר היחיד מכיתה ח' ששמעתי שמועצת התלמידים עשתה.
ליאת בלמס: איפה טמונה הבעיה?
ליאת בלמס: במי האשם?
יערה שטסל: אני חושבת שהבעיה טמונה גם בנציגים של המועצה וגם בבית ספר.
יערה שטסל: תלמידים לא מודעים לכך שיש להם כוח ואני חושבת שזו בעיה מאד רצינית.
יבינה זכאי-בראונר: שמי יבינה, אני מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.
יבינה זכאי-בראונר: יש לי הערה קטנה לרוני – הבנתי ששלחת לכל בתי הספר בירושלים.
יבינה זכאי-בראונר: אני מניחה שההודעה שלך, בהתייעצות עם היועץ המשפטי שלכם, הסתמכה על סעיף 13 לחוק זכויות התלמיד.
רוני אלוני: שלחנו רק לרשמיים.
יבינה זכאי-בראונר: היה כאן קצת בלבול מושגים.
יבינה זכאי-בראונר: עלה קודם "אורט" לדוגמה.
תמר גוז'נסקי: האולפנה שתלמידותיה יושבות כאן איננה רשמית?
הדרה רוזנבלום: היא כן, אבל העצמאיים לא.
הדרה רוזנבלום: יש דתיים מסוימים שהם לא רשמיים.
הדרה רוזנבלום: אורט נחשב מוכר.
יבינה זכאי-בראונר: יש גם ההיבט של דין משמעתי – אורט לדוגמה, אני מניחה שמנהל בית הספר הוא מטעם הבעלות הפרטית, הוא לא עובד מדינה ולכן את לא יכולה להחיל עליו דין משמעתי.
רוני אלוני: אני יכולה לעכב לו תקציבים.
תמר גוז'נסקי: הבעיה קיימת בחוק הזה וזה בעצם נותן פתח מילוט להרבה מאד בתי ספר שיכולים להימלט.
תמר גוז'נסקי: אני מניחה שיש מנהלים שמבינים את החשיבות של שיתוף התלמידים ואיך אפשר בכלל לדבר על מאבק באלימות ואיך אפשר לדבר על מאבק בתופעות שליליות אחרות ועל העצמת תלמידים בלי נציגים נבחרים.
תמר גוז'נסקי: אני יוצאת מהנחה שיש הרבה מנהלים שהחוק לא מחייב אותם, ובכל זאת עושים את זה, אבל יש כאן פתח מילוט רציני שאם יש מנהל שיש לו דעה אחרת על איך מחנכים ואיך משתפים והוא רוצה שיהיה שקט וסדר ושאף אחד לא יפתח את הפה – פתח המילוט הזה הוא גדול מדי בתיכוניים בעיקר, זאת אומרת במקום שיש הרבה רשתות ואלה לא עובדי מדינה.
רוני אלוני: מה שהבנות מהאולפנה אמרו אותי מאד מפחיד - גם לגבי הישיבה הקודמת, כפי שאותו ילד התבטא.
יפעת מושקוביץ: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו כאן.
יפעת מושקוביץ: המנהלת שלנו היא הבן-אדם הכי מאמין בדמוקרטיה שאפשר.
יפעת מושקוביץ: היא רוצה לשמוע את כל התלמידות ואת כל מה שיש להן להגיד, ואני חושבת שאנחנו עושות את זה בעוד הרבה דרכים חוץ ממועצת תלמידים.
יפעת מושקוביץ: שוב, המנהלת שלנו באמת מאמינה בדמוקרטיה ולכל עניין שצריך לוקחים נציגות מכל כיתה.
יפעת מושקוביץ: אמנם זה לא גוף רשמי של מועצת תלמידים, אבל כשצריך להחליט בנושא מסוים יש נציגות.
תמר גוז'נסקי: אבל נציגות שלא נבחרו.
יפעת מושקוביץ: נציגות שמתנדבות, שרוצות להיות חלק.
רוני אלוני: לא צריך להכריח, לא מכריחים.
יפעת מושקוביץ: יש לנו מועצת נוער עירונית, הם מפרסמים את עצמם – כפר סבא – ואני חלק מתנועת נוער בכפר סבא.
יפעת מושקוביץ: בכל הפעילויות משתפים את כל תנועות הנוער בכפר סבא.
יפעת מושקוביץ: יש לנו מרכז הדרכה מעולה, יש לנו את הכלים שאת מדברת עליהם – יש לנו הרצאות וקורס מד"א וכו'.
תמר גוז'נסקי: יש לנו כאן ויכוח, כפי שאת מבינה – לא הצלחנו לשכנע אותך – אבל תתרגמי את מה שאת אומרת ברמה של המדינה כולה ואז יהיה מנהיג נחמד שמאד יאהב את כולם, ולא צריך בחירות.
תמר גוז'נסקי: מדוע צריך בחירות?
תמר גוז'נסקי: כל מי שיהיו לו בעיות – יפנה לעוזר של המנהיג הנפלא, ובא לציון גואל.
יפעת מושקוביץ: המרחק הוא רב.
תמר גוז'נסקי: יש לנו כאן בעיה של תפיסה ערכית של בחירות ונציגי נבחרים ונציגים מטעם ונציגים שחביבים על המנהל – ואולי הם לא כל כך חביבים על התלמידים, אולי להפך – וכן הלאה.
יפעת מושקוביץ: אני מצטערת שלא הצלחתי לתאר לכם את המצב כפי שהוא.
תמר גוז'נסקי: את אומרת שהכל טוב ונפלא, ולא צריך לבחור.
תמר גוז'נסקי: זו השורה התחתונה של דברייך.
הדרה רוזנבלום: רציתי להתייחס לשני דברים שנאמרו כאן.
הדרה רוזנבלום: המטרות שעמדו לנגד עינינו בהתחלה – הרי אני לא ילדה וגם אני הייתי במועצה – זאת אומרת מועצות היו תמיד, רק אמרנו שניתן לזה איזשהו פן הרבה יותר ערכי כשאנחנו נסייע לבני הנוער להתמודד עם מה זה לחיות באורח חיים דמוקרטי - כל הסיפור של בחירות ורוב ומיעוט ולהתמודד עם דעת המיעוט ולדעת שאני צריך להחליט על גזירות שהמיעוט יכול לחיות אתן ולעמוד בהן, וכל הסיפור של התמודדות על כישלון לפעמים, ולהעביר החלטה ולעמוד גם בנושא של תקציב וגם בנושא של איך אני עומד מול הגוף התומך והגוף הבוחר.
הדרה רוזנבלום: יש גם בעיה עד שהם לומדים את הדברים.
הדרה רוזנבלום: מה שאני רואה לנגד עיני – אני רוצה אזרחים חושבים, אני רוצה אנשים מעורבים, אני לא רוצה המון שכולם אומרים כך, הם יעשו כך.
הדרה רוזנבלום: אנחנו עובדים המון על העצמה אישית.
הדרה רוזנבלום: זה בא גם בצורה פרטנית וגם דרך עבודה בקבוצה.
הדרה רוזנבלום: מנחה מועצה זו פרופסיה בפני עצמה, זה לא מישהו שעומד ומנחה קבוצה.
הדרה רוזנבלום: אנחנו די יועצים, אנחנו עובדים אתם מראש.
הדרה רוזנבלום: אגב, לא כל המנהלים אוהבים את זה ואני אגלה לכם עוד סוד – גם לא כל המורים אוהבים את זה.
הדרה רוזנבלום: אני נכנסתי לחדר מורים, היה אירוע מאד רציני והייתי צריכה להעביר הרצאה על הפנמת ערכי הדמוקרטיה בבית-הספר, באה מורה ואמרה לי – הילדים הולכים לכנסת, אנחנו אף פעם לא היינו מוזמנים, וכן את נותנת להם חוזרי מנכ"ל.
הדרה רוזנבלום: זה לא שנותנים, היום חוזרי המנכ"ל נמצאים באינטרנט אבל המבוגרים פחות נכנסים לאינטרנט לראות זאת.
דוברת: זה לא כלל המורים.
הדרה רוזנבלום: בוודאי שלא.
הדרה רוזנבלום: אמרתי שיש וזה מיעוט.
הדרה רוזנבלום: אני גם יודעת שמאז שנעשיתי אימא – הרבה יותר ראיתי כמה חשוב שהילדים יביעו את דעתם.