GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סוזי בן ברוך: האמת היא שזה לא מגיע אחרי שלוש שעות, לפעמים זה מגיע אחרי 5-6-7 שעות, לא תמיד מקפידים על השלוש שעות והנושא הזה של אי הקפדה נאמר אם יאריכו את זה ל-24 שעות תמיד קיימת סכנה שב-24 שעות האלה עלולה להימצא גופה ואז נשאל את עצמנו אם פעלנו כשורה או לא.
סוזי בן ברוך: הנושא של החופשות, לכן מאוד רציתי להגיע לועדה הזאת משום שאני לוקחת על עצמי את האחריות ולבקש כמה שפחות לתת חופשות כדי לאפשר להם כן להסתגל וחצי שנה לפני או שלושה חודשים לפני היציאה, יחסית לכמות הזמן שהם נכנסים למקומות האלה, לאפשר להם אז את השילוב בקהילה.
סוזי בן ברוך: אנחנו רוב הזמן מחפשים את הנערים האלה.
סוזי בן ברוך: קיבלתי אתמול סטטיסטיקה פנימית שלנו על כמה בריחות היו מינואר עד אפריל, מדובר ב-225 בריחות, כאשר לגבי 52 מהם הם עדיין לא נמצאו.
קריאה: זה לא רק חסות הנוער.
סוזי בן ברוך: זה כל מי שנמצא תחת צו.
סוזי בן ברוך: 225 בריחות.
סוזי בן ברוך: הענין הוא שאנחנו לגבי בורחים מכוח חוק הנוער טיפול והשגחה לא פותחים תיק פלילי, לרוב אנחנו מבקשים מפקיד סעד לחוק הנוער להיכנס לתמונה ואם זה בריחה שלישית או רביעית אז כבר פותחים תיק ומביאים למשפט.
סוזי בן ברוך: החלטנו לפני כחודש ימים ללכת לפי סעיף אחר בחוק הנוער טיפול והשגחה, סעיף 26 שמחייב את פקיד הסעד לחזור לאותו בית משפט שנתן את הצו מכוח חוק הנוער טיפול והשגחה ולדרוש מהשופט להחמיר את הענישה.
סוזי בן ברוך: יש שם סנקציה של עד חצי שנת מאסר.
סוזי בן ברוך: הסעיף הזה יפתח עכשיו לגבי בורחים שזה לא הסעיף שפתחנו קודם לכן שזה הפרת צו.
מיכאל מלכיאור: על איזה קהילה אנחנו מדברים?
סוזי בן ברוך: הפרת צו, שזה לא בחוק הנוער.
קריאה: בחוק הנוער את לא יכולה לפתוח בריחה ממשמורת.
סוזי בן ברוך: בחוק הנוער עדיין אני יכולה לפתוח בריחה ממשמורת.
קריאה: לא, טיפול והשגחה.
סוזי בן ברוך: אז אמרתי, שם פתחנו הפרת צו עד לא מזמן ואנחנו הולכים לעבור לסעיף 26 שזה יחייב את פקיד הסעד אחרי בריחה ראשונה לקחת את אותה ילדה שברחה מיד לאותו שופט שנתן את הצו ולהגיד שהיא לא עמדה בתנאים.
סוזי בן ברוך: אי עמידה בתנאים, ככה נקרא הסעיף הזה.
יעקב ראובן: ואז היא תמתין למעון הנעול.
סוזי בן ברוך: ואז היא תועבר למעון הנעול, אסל לא יתכן שהיא תברח 6-7 פעמים.
סוזי בן ברוך: היתה לנו נערה בשנה שעברה שברחה 12 פעמים.
מיכאל מלכיאור: לפי התאור כפי שאתה אומר אין גם מקום במעון הנעול, אז אם היא תהיה בשנה אחרי זה זה כבר לא רלוונטי.
סוזי בן ברוך: אבל אם כבר נתנו לה מקום והיא בורחת, יש מצב שמחכים שהיא תחזור, ההנחיה החדשה של החסות היא לחכות לא יותר משבוע ימים ואז למלא את המקום, ונניח שמצאנו אותה אחרי שבועיים היא נשארת אצלנו, פקדון במשטרה.
סוזי בן ברוך: כי מבחינתם אין מקום, מבחינתנו יש צו, אנחנו הולכים איתה לשופט לקבל החלטה אחרת, זאת אומרת מצד אחד אמרנו שהמשטרה תעשה את הכל כדי לסייע להכניס אותה לחסות הנוער, מצד שני כשחשבנו שכבר פתרנו את הבעיה הזאת של פריצות וגנבות, כל פעם נאבקים בנערות שפורצות וגונבות, הן לא רק עוסקות בזנות, הנזק החברתי הוא יותר מאשר ההרס העצמי, הענין הוא שאנחנו מוצאים את עצמנו בממוצע עם 50-60 בריחות בחודש.
סוזי בן ברוך: יחידות הנוער מטפלות בזה בכל הארץ, הזמן המושקע בכך הוא זמן רב מדי והיינו רוצים שימצא פתרון הולם וודאי לא יציאה לחופשות כמו שמומלץ כאן בחוברת הזאת.
סוזי בן ברוך: לתת להם יותר חופשות זה אומר יותר בריחות, זה אומר יותר אפשרויות לחבור לחבורות שמחכות להם בחוץ.
סוזי בן ברוך: הדבר שאני כן מברכת עליו זה ההחלטה לפתוח בית כלא לנערות, הגיע הזמן לפתוח בית כלא לנערות במדינת ישראל, בית הכלא צריך לתת מענה לאותן נערות שחברו, לא מכוח חוק הנוער טיפול והשגחה אלא שיאפשר לנו לפתוח תיקים בכיוון הנכון, יש הרבה נערות שעוסקות בהתפרצויות, בגנבות בסחר בסמים, סחר בסמים מצד אחד ומעסיקים אותן בזנות מצד שני.
סוזי בן ברוך: הפתרון הוא בית כלא לנערות.
סוזי בן ברוך: בסך הכל בנווה תרצה יש היום שתי נערות, לשם נכנסות רק הנערות שמעורבות ברצח או בעבירה ממש חמורה, אבל השאר נכנסות לאותו מקום ואם אנחנו אומרים שיש 400-500 נערות היום בחוץ שממתינות להיכנס לצופיה או למסילה, אני לא רוצה להלאות אתכם, בשבוע האחרון היו שלושה מקרים של נערות בנות 15-16-17 כל נערה ממקום אחר בארץ, המקרה האחרון בשעות הערב, נערה בת 17 שההורים זעקו לשמים על זה שמעסיקים אותה בזנות והיא משוטטת ברחובות וסוף וסף נתפסה.
סוזי בן ברוך: הביאו אותה לתחנת רמלה ושם אומרת פקידת הסעד שאין איפה לשים אותה, אז מה אם תפסתם אותה, אין לנו מה לעשות איתה.
סוזי בן ברוך: זה לא רק שחיפשו אותה הרבה זמן, היא היתה נעדרת תקופה לא קצרה, ידעו שהיא עוסקת בזנות עם ערבים וסמים וכו', אז האמא אומרת, כבר מצאתם אותה, מה אתם רוצים לעשות איתה, פקידת הסעד שמה אותה במשטרה, אמרה לחוק לי אין פתרון, שלום, והלכה.
סוזי בן ברוך: התקשר אלי חוקר הנוער, לה אין פתרון, איזה פתרון יש לנו, בית מעצר.
סוזי בן ברוך: בתי מעצר, מעצר הגנתי זה בתנאי שפקיד סעד אומר, בא איתנו לבית משפט ואומר, אני מבקש לאשר את המעצר נאמר של 3-4-10 ימים, כמה ימים שצריך, ותוך כדי זה נמצא לה פתרון.
סוזי בן ברוך: אומרת פקידת הסעד, אין לי פתרון גם בעוד חודש, אז אין טעם שתעצרו אותה.
סוזי בן ברוך: הנערה שוחררה.
קריאה: כלא אבל בטח לא יעזור במקרים כאלה, כי המטרה היא לא להכניס את הנערות האלה לכלא.
סוזי בן ברוך: נתתי את הדוגמה של הנערה שעוסקת בזנות.
סוזי בן ברוך: תפרידי בין נערות שעוברות עבירות מכוח חוק הנוער, עוברות עבירות פליליות - -
קריאה: אבל לפי הנתונים 90% מהנערות הם לא הנערות האלה, הם נערות שאת רוצה לטפל בהם.
קריאה: אז מה כלא יועיל כאן, את לא צריכה כלא את צריכה עוד מעון לנערות.
סוזי בן ברוך: אם הן לא עוסקות בזנות מה הן כן, מה הרקע שלהם שאת צריכה נעילה.
קריאה: אבל רובן נערות שצריכות טיפול, לא נערות שצריכות כלא.
סוזי בן ברוך: צריכות טיפול ומסרבות טיפול עד כדי סיכון עצמי.
סוזי בן ברוך: יש נערות שמסרבות טיפול - -
מיכאל מלכיאור: זה לא ענין של כלא.
מיכאל מלכיאור: זה שני דברים שונים, קודם כל אין מקום במקומות ששם צריך - -
סוזי בן ברוך: זה שני דברים שונים אבל אנחנו עדיין צריכים גם בית כלא לנערות.
סוזי בן ברוך: אגב, בית כלא זה לא, המושג של בית כלא, מעון חסות נעול הוא לא בית כלא?
סוזי בן ברוך: זה אותו דבר.
קריאה: אבל המטרה שלו היא לא טיפול.
סוזי בן ברוך: אם זה ככה אני מבקשת מהועדה לזמן לכאן את מנהלת בית הסוהר לקטינים.
קריאה: היום יש לה אוריינטציה טיפולית, אבל זה התפקיד של הכלא.
סוזי בן ברוך: את כבר משנה את דעתך.
סוזי בן ברוך: בית הכלא היום לקטינים הוא עם אוריינטציה טיפולית שיקומית וחזרה לקהילה.
מיכאל מלכיאור: עשינו סיור וקצת עצוב היה לנו לראות שמרחיבים ויש עוד ועוד ילדים שצריכים להיות בבית כלא במדינת ישראל, זה מה שהיה עצוב, אבל אני מוכרח להגיד שבמיוחד בבית הכלא החדש שבונים זה בהחלט - -
סוזי בן ברוך: אגב, מי שמבקר במקומות נאורים בעולם, עדיין הסטנדרט הזה שהועתק מארה"ב כמו שהוא כולל זה שהם הולכים באזרחי ולא עם מה שהם הלכו לפני כן, הולכים בג'ינס היום, והתחושה היא תחושה אחרת לגמרי.
סוזי בן ברוך: הייתי שם בשבוע שעבר ולו רק כדי לראות כמה קליינטים, ורואים שיפור עצום.
סוזי בן ברוך: גם הכניסו מתנדבים מבחוץ, אנשי אקדמיה וכו'.
מיכאל מלכיאור: אין ספק שחייבים לתת את הדעת למחסור הבלתי נסבל במקומות ואז ילדים נזרקים, אבל מה שאז טיפלנו לפי מה שזכור לי, אני חושב שזאת היתה פניה של קדמן בנושא של חיפוש, ילדה שאחרי שחיפשו אותה כמה ימים, המשטרה הרימה ידים בענין הזה אחרי שכמה ימים חיפשו ולא מצאו, ואף אחד, המעון שמשם היא ברחה אומר, היא ברחה אז היא כבר לא ברשותנו, ואף אחד אחר לא היה, החברה הסירה אחריות.
סוזי בן ברוך: החברה הסירה אחריות אבל המשטרה לא הסירה אחריות.
סוזי בן ברוך: פקיד סעד יכול רק לפנות למשטרה לבקש סיוע.
מיכאל מלכיאור: בואו נחזור למקרה הזה.
מיכאל מלכיאור: קדמן סיפר על ילדה בת 13 במצב סיכון גבוה שברחה ממעון צופיה וכבר חודשיים לא אותרה.
מיכאל מלכיאור: מעון צופיה הודיע על בריחתה למשטרה כמקובל אך בזה מסתיימת מחוייבות המעון כלפי הילדה.
מיכאל מלכיאור: הרשות המקומית בה התגוררה הילדה אינה דואגת יותר לילדה מהרגע שהועברה למוסד פנימייתי, במשטרה הנערה לא הוגדרה כנעדרת זמן רב משום שהכרזה על קטין כנעדר מחייב אישור של הורים או אפוטרופוס ופרסום תמונה של הנעדר, דבר שהקשה מאוד על החיפושים אחר הילדה.
מיכאל מלכיאור: ד"ר קדמן סיפר שלאף גורם ממשלתי לא היתה תמונת הנערה ובשיחת טלפון שקיים מתנדב של המועצה עם הילדה, היא אמרה שהיא נמצאת עם בחור שדואג לה בינתיים ואין בכוונתה לחזור למעון אך לדברי המתנדב הבחור נשמע מסומם.
מיכאל מלכיאור: סיכמנו את הדברים שם בכך שהועדה תתאם מעקב עם משרד הרווחה ומנכ"ל המשרד לבטחון פנים בישיבה דחופה שמטרתה הסדרת הנהלים לאיתור בני נוער הבורחים ממוסדות.
נועם הס: הבעיה היא לא באיתור כי הרי אתם מאתרים אותם בסוף.
נועם הס: אני גם יודע שהניידות של על"ם למשל, הנערות שבורחות באופן יומיומי, שפוגשים אותם בכיכר ציון, אתה הולך לכיכר ציון ביום חמישי בשתיים בלילה תמצא שם את הנערים הבורחים מסביבות ירושלים, תלך לתל-אביב למקומות מסויימים תמצא אותם, אין פה השקעה בחיפוש עצמו.
נועם הס: הבעיה היא כשמוצאים אותם עדיין, פקידת הסעד אני אומר לה, אנחנו מעדכנים את פקידי הסעד, אנחנו אומרים להם תשמעו, הנערה הזאת שבורחת ממסילה כל הזמן, שצריכה להגיע לצופיה נמצאת כרגע בכיכר ציון, בהרבה פעמים אני אומר תשמעי, את רוצה לבוא עכשיו תבואי עכשיו, את רוצה לבוא בשבוע הבא ביום חמישי, היא תהיה פה בשבוע הבא ביום חמישי.
נועם הס: את יכול לבוא במוצאי שבת היא גם תהיה במוצאי שבת, אני לא רואה את הבעיה הקשה באיתור, הבעיה היא גם אחרי שמוצאים אותם, מוצאים את הנערות האלה - -
מיכאל מלכיאור: אני בטוח שי שמקרים כאלה ואני בטוח שיש כאלה שכמו הנערה הזאת שנמצאת עם איזה אדם מסומם ומחזיק אותה כזונה שלו והיא לא תסתובב בכיכר ציון.
מיכאל מלכיאור: זה שוב דוגמה, אני אעלה את זה השבוע אצל מנכ"ל משרד הרווחה, חייבים להגיע לפתרון.
מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים לעשות מעקב אחרי הדבר הזה, אני אדבר עם מנכ"ל המשרד לבטחון פנים ומנכ"ל משרד הרווחה וכמובן שהמשטרה וחסות הנוער צריכים להיות מתואמים כדי שנוכל להסדיר אפילו טכנית מי לוקח אחריות.
קריאה: אני מוכרחה להגיד שאני לא מקבלת משפט אחד לפחות בתוך מה שקדמן כתב, הרשות המקומית בה התגוררה הילדה אינה דואגת לילדה מרגע שעברה למוסד פנימייתי, ברגע שהיא בורחת היא בחוק נוער, מועברת הידיעה לפקידת סעד לחוק הנוער, פקיד סעד לחוק הנוער מאותה רשות והוא פונה למשטרה ומדווח על הבריחה, זה הנוהל והוא גם עוקב יחד עם המשטרה אם מצאו אותה או לא וחושב אם אפשר להחזיר לאותו מקום או צריך מקום אחר.
סוזי בן ברוך: במקרה הזה אין הורים, אין תמונה, אז איתרנו את האמא ואחרי שאיתרנו את האמא בהתחלה היא סירבה בכלל, אחרי שהיא כבר הסכימה לא מצאנו תמונה ואז דרך החבר הזה הגיעה תמונה, אנחנו לא נפרסם תמונה של קטין ללא אישור ההורים ואם אין הורים אז אפוטרופוס, ואם לא אז פקיד הסעד.
סוזי בן ברוך: במקרה הזה פקיד הסעד לקח לו שלושה ימים להחליט כן או לא ובסופו של דבר פרסמנו את התמונה.
סוזי בן ברוך: הענין הוא שיש לנו בעיה עם הורים שלא רוצים.
סוזי בן ברוך: אני אקח כדוגמה את הנערה מבני ברק, נכנסה להריון וברחה עם התינוק.
סוזי בן ברוך: הרי זאת סוגיה שצריך לחשוב אם לפרסם את התמונה או לא.
סוזי בן ברוך: בסופו של דבר כשפקיד הסעד חתם שאכן מדובר בתינוק שיש סכנה לחייו, אמרתי או-קי, צריך לפרסם את התמונה, אין ברירה.
סוזי בן ברוך: מדובר במשפחה חרדית, ילדה בת 15, פורסמה התמונה ואחרי זה באו בטענות כלפי המשטרה למה פרסמתם את התמונה.
סוזי בן ברוך: האבא סירב לתת אישור ורק אחרי שהוא שוכנע על-ידי המשטרה ופקיד הסעד שיש סכנה לתינוק, הוא איפשר לפרסם את התמונה.
סוזי בן ברוך: עם קטינה בת 15 יש בעיה.
מיכאל מלכיאור: מה לגבי הילדה הזאת?
סוזי בן ברוך: למיטב זכרוני היא נמצאה אחרי פרסום התמונה.
סוזי בן ברוך: משטרת ישראל סובלת מהבריחות האלה ואנחנו לא צריכים לסבול את זה, עם כל הכבוד, צריך למנוע את הבריחות האלה ולעשות הכל כדי למנוע אותן.
סוזי בן ברוך: אני קיוויתי שהועדה הזאת תבוא גם עם פתרונות לגבי נושא הבריחות.
סוזי בן ברוך: הועדה לוקחת רק את צופיה כדוגמה, צריך לקחת את שאר המעונות, את סך כמות הבריחות, את התדירות של הבריחות ולא יתכן שכל בוקר יהיו 5-6 מברקים על שולחני רק על בריחות של ילדים ממעונות חסות, לא יכול להיות דבר כזה.
קריאה: צריך לעשות דיון מקיף על זה אבל גם להתייחס להיבט של הבריחה, לא רק למשטרה שזה מטיל עליה עומס, זה בעיה טכנית אבל מהותית זה הבריחה של נערות ואיך מתמודדים עם זה.
מיכאל מלכיאור: זה לא היה הדיון פה היום ואני חושב שאנחנו בהחלט יכולים אבל אז צריך לזמן את כל הגורמים הטיפוליים ולשקול את כל הנושא הזה של החופשות.
מיכאל מלכיאור: את אמרת בצורה די גורפת שחופשות זה דבר רע, אז צריך לשקול ולקבל את הזוויות השונות, אני מבין מהצד שלך את הענין הזה שזה מאוד מכביד על המשטרה, אבל יכול להיות שיש סיבות כבדות משקל - -
סוזי בן ברוך: זה מכביד כי זה מטיל את האחריות בסופו של דבר, בשורה התחתונה המשטרה נשארת עם הבריחה של הילדה.
סוזי בן ברוך: לא יעזור כלום.
סוזי בן ברוך: הם מחכים שנאתר אותה, חסות הנוער השתחררה מהם, הדבר שנשאר לנו זה תיקים שמחפשים, היום יש בדיוק 52 תיקים פתוחים שמספר שבועות או חודשים הנערים האלה מסתובבים ברחובות והם שלנו וזאת בעיה לא קטנה, אנחנו צריכים לחפש ולאתר אותם.
סוזי בן ברוך: נניח שנמצאה נערה באילת, מוקד חסות הנוער, יש שם רכב אחד עם אזרח שעובד רק עד שעה ארבע אחר הצהריים, אומר לקצינת הנוער באילת, אני לא בא לקחת את הילד הזה, כמובן, הם לא מגיעים לאילת לקחת את הילדים האלה, מה עושה משטרת אילת, לוקחת ניידת עם הילדה מביאה אותה לבאר שבע ובבאר שבע קצין הנוער שולח מישהו לבקש הארכת מעצר עד מחר בבוקר, כי האדון כבר גמר לעבוד, ומחר בבוקר יבוא המוקד לקחת את הילד.
מיכאל מלכיאור: אבל אלה דברים של כוח אדם.
סוזי בן ברוך: אלה דברים של כוח אדם שלוקחים מאיתנו את כוח האדם שצריך להתעסק עם פשיעת נוער ולא עם חוסים בורחים.
קריאה: לכם יש את בעיית כוח האדם, לנו יש בעיית מקומות, שני הדברים יחד היו פותרים את הבעיה כולה.
סוזי בן ברוך: פקידת סעד לא יכולה לזרוק ילדה בתחנת משטרה ולהגיד לקצין הנוער תשבור את הראש.
קריאה: לפעמים לילות מבלות פקידות הסעד במשטרה כי לא יודעים מה לעשות.
קריאה: אין פתרונות.
קריאה: אני רוצה להגיד לך מילה של הסכמה בנושא החופשות, לא יכול להיות שחופשות של נערות יהיו בגלל זכויות אזרח, חופשות צריכות להיות מתואמות עם תוכנית הטיפול שהם לטובת הקטינה ובהתאמה של זכויות לטובת הילדים צריך מאוד בעדינות להגדיר אותם.
מיכאל מלכיאור: מצד שני גם זכויות האזרח זה חלק מהטיפול, זה כבר ענין סמנטי ולא כדאי, סוזי את העלית נושא חשוב, אנחנו נטפל בזה בועדה.
מיכאל מלכיאור: אני מודה לכולכם על השתתפותכם.
רן כהן: בוקר טוב לכולם, חברותי חברות הכנסת גילה פינקלשטיין ולאה נס.
רן כהן: אנחנו דנים היום בהצעה לסדר שהועברה אלינו ביוזמת שתי חברות הכנסת על ידי נשיאות הכנסת.
רן כהן: כמדומני שעל פי התקנון אנחנו מחויבים להגיש את מסקנות הוועדה למליאת הכנסת תוך שבועיים.
רן כהן: הנושא הוא אכן נושא דחוף קלאסי – אי אפשר להעלות על הדעת דחיפות גדולה מזאת.
רן כהן: בשל דחיפות הענין, קבענו במהירות את הדיון בנושא.
רן כהן: אני פונה לחברת הכנסת לאה נס ולחברת הכנסת גילה פינקלשטיין כדי שיציגו את הנושא, ולאחר מכן ניכנס לעומקו.
רן כהן: אני מקווה שהישיבה לא תהיה ארוכה, ושנגיע למסקנות מהירות לגבי הצורך לפעול בענין הזה.
רן כהן: חברת הכנסת נס, בבקשה.
לאה נס: אני מודה לך, אדוני היושב ראש, על קביעת הדיון במהירות גדולה, למרות שבאמת קצת איחרנו – חופשת הקיץ כבר החלה לפני שבועיים.
לאה נס: עבור הילדים שלי החופשה משמחת מאוד, ברוך השם, אבל ישנם 37 אלף ילדים ונוער בסיכון, שעבורם החופשה הזאת לא משמחת בכלל.
לאה נס: הם פוחדים להגיע הביתה.
לאה נס: משום מה, במשרד החינוך מתייחסים לאותן פנימיות של ילדים ונוער בסיכון כאל כל מוסדות חינוך החובה, ובחודשי הקיץ שולחים אותם הביתה.
לאה נס: אני חושבת שזאת סכנה לשלוח את הילדים האלה הביתה.
לאה נס: הם הורחקו מהבית מהסיבה הזאת.
לאה נס: כפי שנאמר כאן, פנימיה היא בית ולא עוד בית ספר.
לאה נס: אי אפשר להתייחס אליה כך – עם כל הבעייתיות של התקציבים במשרד הרווחה ובמשרד החינוך.
לאה נס: אני חושבת שהשורה התחתונה שצריכה לצאת מכאן היא שחייבים לתקצב את ענין החופשות.
לאה נס: יש לאפשר את היציאה הביתה רק לילדים שבאמת יכולים לצאת לחופשה קצרה, אבל בוודאי שלא להוציא באופן גורף את כל הילדים לחופשת הקיץ.
לאה נס: הילדים יכולים להגיע הביתה ולחוות טראומות, ובעקבות כך כל ההשקעה של הכספים והמאמץ של המערכת במשך השנה יורדים לטמיון.
לאה נס: בסופו של דבר הילדים חוזרים עם טראומות מהחופשה הזאת, וצריך להתחיל הכל מההתחלה.
לאה נס: אז מה עשינו בעצם?
לאה נס: ההשקעה לא שווה; לא מדובר בתהליך שאפשר להפסיק, כשם שאדם שנמצא בטיפול פסיכולוגי לא מפסיק אותו רק משום שפרק הזמן המסוים איננו מתאים – אם הרופא שלו יוצא לחופשה, למשל – כי ידוע שיש רצף בדברים.
לאה נס: להפך – אני מבינה שבקיץ האחרון נרשמה עליה של 20% בהתעללויות בילדים בסיכון.
לאה נס: זה מה שנרשם, ואנחנו יודעים שלא הכל נרשם, לא הכל ידוע ולא כל דבר מרגישים.
לאה נס: יש ילדים שלא יודעים שהחוויה שהם עברו היא התעללות, וכשהם חוזרים לפנימיה זה יוצא החוצה קצת יותר מאוחר.
לאה נס: לא צריך להיות פסיכולוגים ואנשי חינוך כדי להבין את הנזק שיכול להיגרם בבית.
לאה נס: לכן ההתייחסות חייבת להיות שונה.
גילה פינקלשטיין: אוסיף על דברי חברתי לאה נס:
גילה פינקלשטיין: הילדים מסתובבים ברחוב בלי מסגרת ובלי תכנים.
גילה פינקלשטיין: לאחר מכן הם יחזרו לפנימיה מפורקים, ויתחילו את הטיפול מחדש – כבר שכחו מה שעשו.
גילה פינקלשטיין: מה יעלה בגורלם של הילדים?
גילה פינקלשטיין: כפי שציין ד"ר קדמן, הפנימיה היא הבית שלהם, ובית לא סוגרים למשך חודשיים.
גילה פינקלשטיין: ההצעה שלי היא להשאיר פתוחות חלק מהפנימיות לכל הפחות, כך שיימצא פתרון לאותם ילדים שחייבים להישאר בפנימיה, לילדים שייגרם להם נזק עצום אם הם ייצאו.
גילה פינקלשטיין: יש לתקצב חלק מהפנימיות כך שהילדים שמועדים לפורענות, להתעללות ולהזנחה כן יישארו בפנימיות.
גילה פינקלשטיין: המטרה היא לשמור על הילדים האלה, שאין להם בית ואין להם משפחה, שעלולים לסבול מהזנחה ומהתעללות.
רן כהן: נדמה לי שכל בר-דעת מבין שהילדים האלה נשארים באותה רמת סיכון בדיוק - אם לא למעלה מכך - דווקא בחודשי הקיץ.
רן כהן: לא מדובר בסיכון שנעלם לחודשיים, ולפתע נכונה להם חופשה נפלאה בבית; מדובר בילדים שנמצאים בסיכון כל השנה, ואין הבדל בין חודשי יולי ואוגוסט לחודשי ינואר ופברואר.
רן כהן: הם מצויים באותו סיכון, ומי שהוציא אותם משם עשה זאת כדי שהם לא יהיו חשופים לסיכון הזה גם בחודשים יולי ואוגוסט.
רן כהן: יתר על כן, נדמה לי שחודשי הקיץ הם במידה רבה מאוד מלכודת קשה יותר בהשוואה לחודשים אחרים - בגלל הקיץ, החום, הסיכונים והפרחחות הטבעית.
רן כהן: אנחנו רואים גם מה קורה בעולם המבוגרים - ניסיונות הרצח של נשים, כפי שקרה הלילה בכפר סבא.
רן כהן: נדמה לי שהסכנה לא פוסקת בקיץ, ואולי גם מתגברת, וחייבים למצוא מרפא לענין הזה.
רן כהן: ד"ר קדמן, האם תוכל להציג בפני הוועדה את נקודת הראות שלכם, לאור נתונים שמצטברים אצלכם?
רן כהן: האם אני צודק בכך שחודשי הקיץ אינם נעימים יותר?
יצחק קדמן: להפך – חודשי הקיץ הם חודשים מועדים לפורענות לכלל הילדים.
יצחק קדמן: אזכיר שבשנה שעברה בצענו ניטור של מקרי מוות של ילדים במהלך החודשיים של חופשת הקיץ, והמספרים הסתכמו ב-37 ילדים שמתו.
יצחק קדמן: זה פי חמישה-ששה מהממוצע הרגיל.
יצחק קדמן: צר לי על כך שזה קרה, ועוד יותר על כך שזה לא קיבל ביטוי הולם.
יצחק קדמן: אני לא מדבר על פציעות ועל נתונים המצביעים על כך שבחודשי הקיץ עולה שיעור הפגיעות המיניות בילדים.
יצחק קדמן: שוב - מאותן סיבות: ילדים זמינים יותר ברחוב, מסתובבים יותר, נמצאים פחות בהשגחה ופחות במסגרת.
יצחק קדמן: הדברים האלה קורים, ולכן הקיץ הוא תקופה מסוכנת.
יצחק קדמן: בכלל, הייתי רוצה לראות שבתקופת הקיץ נחזור לימים שבהם הקיטנות היו מסובסדות, וילדים במצוקה יכולים לשהות במסגרת לכל הפחות חלק מהזמן.
רן כהן: לילדים שאינם בסיכון מוצאים מסגרות בתקופת הקיץ כדי לצמצם את היחשפותם לסיכון.
יצחק קדמן: אני אומר את הדברים כהקדמה בלבד.
יצחק קדמן: אם נחזור לנושא שלנו: בשעתו היה לי ויכוח מר שהתחיל עם משרד הרווחה בתקופת מלחמת המפרץ הראשונה.
יצחק קדמן: במלחמת המפרץ הראשונה הפנימיות סגרו את השערים.
שושנה שוורץ: לא כולם - - -
יצחק קדמן: חלק גדול מהפנימיות סגרו את השערים ושלחו את הילדים הביתה, כי הם לא עובדים במלחמה.
יצחק קדמן: כמובן שבתקופה הזאת ילדים היו בבית תקופות ארוכות.
יצחק קדמן: בזמנו התחלתי בשיח עם משרד הרווחה, ואני מוכרח לומר שבהשוואה למצב אז הדברים היום השתפרו.
יצחק קדמן: עם זאת הם עדיין בעייתיים מאוד.
יצחק קדמן: אפתח ואומר שחלק מהילדים כן יכולים לנסוע הביתה בקיץ, ואולי אפילו רצוי שהם יסעו הביתה.
לאה נס: אבל אולי לא לחודשיים.
יצחק קדמן: אני יודע, חברת הכנסת נס, אבל אני אומר את הדברים כדי שלא נגדיל את הבעיה; לא צריך למצוא מסגרות בתקופת הקיץ ל-37 אלף ילדים.
גילה פינקלשטיין: לכן אמרתי מחצית מהפנימיות.
יצחק קדמן: יש ילדים שטוב שהם יוצאים הביתה וטוב שנשמר הקשר עם ההורים - אם ההורים יכולים לתפקד בצורה מסוימת.
יצחק קדמן: גם אז אסור לשלוח ילדים הביתה למשך חודשיים, כיוון שברוב המקרים ההורים לא יכולים לשמור עליהם במשך חודשיים.
יצחק קדמן: נקודה שניה שהוזכרה כרגע היא חשובה, קריטית ונכונה במשך כל השנה, אך במיוחד בחודשי הבית: מי עושה את הבדיקות ואיך, כדי לוודא שהבית אליו נשלח הילד באמת מסוגל לתפקד ולא יזיק לו.
יצחק קדמן: אין להסתמך על מה שהיה לפני שנה, כיוון שהמצב יכול להשתנות בינתיים.
יצחק קדמן: יש לי התכתבות כעת עם משרד הרווחה בנושא שלא קשור בחופשה: במשך שנה שלמה, ילדים שהוצאו מהבית על רקע מצוקה--
בן-ציון בראנץ: זה לא של הרווחה.
יצחק קדמן: אני לא מבדיל.
יצחק קדמן: מבחינתי, הילדים הם לא ילדים של הרווחה או של החינוך אלא של כולנו.
יצחק קדמן: מר בראנץ מציין שלא מדובר בילדים של הרווחה, אבל החוק מחייב את משרד הרווחה לפקח, זאת משום שעל פי חוק הפיקוח על המעונות משרד הרווחה אחראי לפיקוח על כל מקום שנמצאים בו ילדים מתחת לגיל 14, ואסור לברוח מהאחריות הזאת.
יצחק קדמן: במשך שנה שלמה ילדים נשלחו הביתה, ונאנסו.
יצחק קדמן: אנשי הצוות בפנימיה חשדו שמשהו קורה, ומשום מה הם לא דיווחו לאף אחד.
יצחק קדמן: אני לא יודע למה – זה צריך להיחקר.
יצחק קדמן: רק אחרי שנה הענין התגלה, ובמשך שנה שלמה בן ובת נאנסו בבית בחופשות, ככל הנראה על ידי האחים הגדולים.
יצחק קדמן: לכן השאלה היא מי בודק מה קורה בבית, ואיך.
יצחק קדמן: בשירותי הרווחה המצב קרוב לקריסה.
יצחק קדמן: ברגע שבו הוצא ילד מהבית ונמצא לו מקום בפנימיה, בהרבה מקומות נאנחים אנחת רווחה ומסמנים 'וי' – לילד אחד מצאנו פתרון.
יצחק קדמן: במידה רבה מאוד זה נכון, כי אני מודיע לך שיש שוב משבר ביחס למספר המקומות ולמכסות - שיטת המכסות הקלוקלת - וילדים שצריכים להגיע לפנימיות ולא מגיעים אליהן.
יצחק קדמן: בנושא הזה מתקיים ביום חמישי דיון בוועדת העבודה והרווחה על חוק שהגיש אדוני היושב ראש, שיבטל את שיטת המכסות ויבטיח שכל ילד שזקוק לכך יקבל מקום.
רן כהן: שזקוק על פי דין – לא סתם.
יצחק קדמן: ילד שזקוק על פי דין ועל פי הצרכים שלו - אנשי המקצוע אומרים שהוא צריך להיות שם, ואין לו מקום אחר.
יצחק קדמן: אנחנו נתקלים כל הזמן בבעיות כאלה.
יצחק קדמן: ברגע שמצאו לילד סידור בפנימיה, ואפילו בפנימיה טובה, נאנחים אנחת רווחה ושמחים על כך שבעיה אחת נפתרה.
יצחק קדמן: מסמנים 'וי' ועוברים לטפל בילדים אחרים בכוח האדם המועט שקיים.
יצחק קדמן: אני מציין את הדברים משום שבהרבה מאוד מקרים שירותי הרווחה המקומיים אומרים: כעת העברנו את החבילה, את הילד - יש בפנימיה עובדת סוציאלית שתדאג לו.
יצחק קדמן: הוא מסודר.
יצחק קדמן: גם אם בחוזרים של משרד הרווחה כתוב אחרת, בין הכסאות של הפנימיה ואנשי המקצוע שלה לבין שירותי הרווחה המקומיים ששלחו את הילד לפנימיה נוצר לפעמים נתק, ואז ילד מגיע הביתה – גם בחופשת הקיץ - למרות שהוא לא היה צריך להגיע לשם.
יצחק קדמן: מבחינה מספרית יש כ-7,500 ילדים שנקראים "ילדי רווחה" - ילדים שהוצאו מהבית מסיבות סוציאליות מובהקות.
יצחק קדמן: מתוכם כ-1,571 ילדים הם ילדים שהוצאו על פי חוק נוער.
יצחק קדמן: אלו הם אולי הילדים הקשים ביותר – צריך היה ללכת לבית המשפט ולהוציא צו.
יצחק קדמן: חלק אחר מאותם 7,500 ילדים כולל ילדים באותו מצב, אלא שההורים הסכימו לפתרון של הוצאה לפנימיה, ולא היה צריך ללכת לבית משפט ולהוציא צו.
יצחק קדמן: מתוך אותם 7,500 ילדים, חלקים ניכרים אסור בשום אופן לשלוח הביתה למשך חודשיים - לדעתי גם לא למשך חודש, אלא לתקופה קצרה הרבה יותר.
יצחק קדמן: את חלקם, על סמך בדיקה שצריכה להתעדכן מדי שנה – ולא להסתפק בכך שפעם אחת נכתב בתיק שאפשר לשלוח את הילד הביתה – אסור בכלל לשלוח הביתה.
יצחק קדמן: אין להתעלם מכך שגם אנשי הצוות בפנימיה זקוקים לחופש.
יצחק קדמן: לא קל לעבוד בפנימיה לילדים בסיכון ולילדים במצוקה.
יצחק קדמן: הצוות שם עובר קשיים עצומים - גם בתפקוד היומיומי וגם בדרישות הרגשיות - וגם לו מגיע חופש, אבל זה כבר מצריך התארגנות: צריך שתהיה פנימיה מסוימת שתהווה עוגן בקיץ.
יצחק קדמן: אגב, זה גם טוב שילדים ייצאו מהפנימיה שלהם ויילכו למחנה בפנימיה אחרת.
יצחק קדמן: כך אפשר לנייד צוותים ולעשות תורנויות.
יצחק קדמן: ניתן למצוא דרכים.
יצחק קדמן: השורה התחתונה היא שצריך להיות יצירתיים, ולהבטיח: (א) שאף ילד לא נשלח הביתה לחודשיים; (ב) שאף ילד לא נשלח הביתה בלי בדיקה מדוקדקת שתוודא כי הבית יכול להכיל אותו גם בתקופה קצרה ביותר; (ג) שיש פתרון עבור ילדים שלא יכולים להגיע הביתה.
יצחק קדמן: הפנימיה היא הבית שלהם, וצריך לדאוג להם כל השנה.
רן כהן: תודה רבה, ד"ר קדמן.
רן כהן: רבותיי, בבסיסו של הדיון הזה עומד הרעיון לפיו ילד שנמצא בפנימיה איננו מוצא לבית ספר או למחנה זמני, אלא לבית שהוא משפחה.
רן כהן: זוהי משפחתו החלופית.
רן כהן: לכן מצב שבו המשפחה מפסיקה פתאום להיות משפחה בחודשי הקיץ הוא דבר בלתי סביר.
רן כהן: הוא יכול לצאת לחופשה אצל הוריו הביולוגיים אם הדבר מתאפשר, אבל לא יכול להיות מצב שבו הוא נשלח הביתה למשך חודשיים.
רן כהן: אבקש ממר ברנאץ ממשרד הרווחה להציג את הדברים.
בן-ציון בראנץ: אפתח בנתונים: לפי נתוני חודש יוני, משרד הרווחה מסדר כ-6,600 ילדים, מתוכם 1,736 ילדים בחוק נוער.
בן-ציון בראנץ: כלומר 26% מכלל הילדים שאנחנו מסדרים.
בן-ציון בראנץ: יש לנו פנימיות על פי הקושי של הילד, ואפרט את מיקומם של ילדי החוק בפנימיות השונות: מתוך 1,736 הילדים, 60 ילדים נמצאים במסגרות חינוכיות.
בן-ציון בראנץ: אלו הם ילדים בעלי הכוחות היותר-טובים מקרב הילדים שיש לנו.
בן-ציון בראנץ: 27 ילדים מסודרים בפנימיות יום.
בן-ציון בראנץ: כלומר, אפשר לשלב גם חוק וגם פנימיית יום - הילד מגיע בבוקר וחוזר בערב להוריו.
בן-ציון בראנץ: 714 ילדים מסודרים בפנימיות טיפוליות.
בן-ציון בראנץ: 800 ילדים מסודרים בפנימיות שיקומיות, ו-135 ילדים מסודרים בפנימיות פוסט-אשפוזיות.
בן-ציון בראנץ: "סעיף 12ד: היות ולחלק מהחניכים אין בית הורים או בית כלשהו אליו הם יכולים לצאת בימי החופשה, מתחייבים הבעלים לקיים עבורם מסגרת מתאימה במעון או למצוא עבורם מסגרות חלופיות בימי חופשה.
בן-ציון בראנץ: על הפנימיה להיות ערוכה מיידית לקליטת הילדים אם הסידור החלופי נכשל.
בן-ציון בראנץ: בעיקרון הפנימיה תהיה פתוחה במשך כל השנה לטובת ילדים שאינם יכולים לצאת לביתם ועבור ילדים שנאלצו לחזור במהלך החופשה בגין בעיות בבית.
בן-ציון בראנץ: " אבקש להתייחס להבט התקציבי: משרד הרווחה משלם עבור 12 חודש; הוא לא משלם עבור 10 חודשים.
בן-ציון בראנץ: בנוסף לכך, הוא מתגמל את הפנימיה על הוצאות מיוחדות בקיטנה.
בן-ציון בראנץ: כלומר, מבחינתנו אין בעיה תקציבית.
בן-ציון בראנץ: אנחנו משלמים 12 חודש תחזוקה מלאה וצוות, זאת מלבד התשלום להוצאות מיוחדות של קיטנה.
בן-ציון בראנץ: כלומר, אין שום סיבה לכך שהילד לא יקבל את השירות הזה.
בן-ציון בראנץ: "לכל משפחות הילדים היוצאים לחופשה יועברו מספרי טלפון חירום, שיאפשר החזרה מיידית של הילד לפנימיה במהלך החופשה אם הדבר יידרש".
בן-ציון בראנץ: כלומר, לכל הורה יש טלפון.
רן כהן: לכל הורה או לכל ילד?
בן-ציון בראנץ: לכל הורה וגם לכל ילד.