GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר גוז'נסקי: אם סוגרים את המעונות חלק מהילדים יגיעו לפנימיות.
תמר גוז'נסקי: לא יהיה בכך שום חיסכון כספי, אבל זה יהיה פשע להרוג משפחות כאלה.
תמר גוז'נסקי: אם יש 80 ילדים אתיופיים שלא נכנסו השנה למעון כי אין מכסות זה עוול שנשלם עליו בגדול.
תמר גוז'נסקי: אני מציעה שמר כץ יבדוק את הגידול בעבריינות בקרב נוער אתיופי.
תמר גוז'נסקי: אלה האחים של הילדים הללו שלא הגיעו למעון.
תמר גוז'נסקי: הילדים הללו ילכו בדרכי אחיהם.
תמר גוז'נסקי: החשבון הוא קצר רואי וחסר שחר.
יצחק קדמן: חשוב להבהיר את הנתון: היום, עם כל התוספות "כאילו", יש פחות מכסות ממה שהיה בשנת 2001.
יצחק קדמן: זאת הכותרת הראשונה.
יצחק קדמן: כל היתר קוסמטיקה.
קריאה: ויש 20% יותר ילדים.
יצחק קדמן: את השינויים "לטובה" במצב המשפחות: בהיקף העוני, באבטלה ועוד – הכול ידוע.
תמר גוז'נסקי: כמה וכמה אמהות עובדות הפכו להיות מובטלות והפכו להיות נזקקות למכסות.
יצחק קדמן: כלומר גם המינימום משנת 2001 לא קיים.
יצחק קדמן: כל היתר הם תוספות "כאילו".
יצחק קדמן: צריך לדרוש שמה שהיה בשנת 2001 יחזור.
יצחק קדמן: זה המינימום ההכרחי.
יצחק קדמן: זאת כלל לא תוספת.
יצחק קדמן: קראתי את המכתב של השר.
יצחק קדמן: הוא טוען שהנתונים שנמסרו אינם מדויקים, אך הנתונים שהוא מוסר אינם מדויקים.
יצחק קדמן: עוד לא הגענו לבסיס של שנת 2001.
יצחק קדמן: שנית אני מבקש לומר לאוצר את מה שאמרה כרגע יו"ר הוועדה: הילדים שנמצאים במעונות הרב-תכליתיים הם הילדים שנמצאים במקלטי החירום ובפנימיות הטיפוליות.
יצחק קדמן: אלא שהם עולים בדיוק 10% מהסכומים שמשולמים שם.
יצחק קדמן: מקלט עולה 15,000 ש"ח לילד ומעון עולה 1,500 ש"ח.
יצחק קדמן: לפני כשבועיים בנו בתל-אביב מבנה מפואר, משפחת קלט.
יצחק קדמן: יש ויכוח אם הסכום שמשולם לילד הוא 6,000 ש"ח או 12,000 ש"ח – אבל בכל מקרה הוא לא 1,500 ש"ח.
יצחק קדמן: את מי אנחנו מרמים?
יצחק קדמן: אנחנו לא חוסכים, אלא זה עולה לכולנו יותר.
יצחק קדמן: זה לא רק עניין אנושי אלא גם טיפשות כלכלית.
יצחק קדמן: לדעתי כל הנושא צריך להוביל אותנו להפסקת הקבצנות הזאת: עוד מכסה, פחות מכסה, עוד תוספת, פחות תוספת.
יצחק קדמן: עלינו להפנות את הכוחות להפסקת ההקפאה של חוק פעוטות בסיכון.
יצחק קדמן: כל פעוט בסיכון, בזכאות על-פי חוק, יוכל להגיע למעון.
יצחק קדמן: לא יצטרכו לעמוד על המיקח ברחובות או בבאר שבע או במקום אחר.
יצחק קדמן: לצערי אי-אפשר לסמוך על האוצר, וגם לא על משרד העבודה והרווחה.
עמיחי כץ: אם זה יקרה בתוך כמה שנים נגיע ל100,000- פעוטות בסיכון.
עמיחי כץ: זה מה שקרה בגמלת הסיעוד.
קריאה: האוכלוסייה מזדקנת.
חדווה עצמון: סימן שזה המצב האמתי בשטח.
יצחק קדמן: לפני שאתם ממנים את אבטחת ראשי הממשלה לשעבר בנסיעות עסקים תעשו סדר עסקים נכון.
יצחק קדמן: אל תדבר אתי על 100,000 ילדים, מר כץ.
עמיחי כץ: לא אני מצביע בעד התקציב או נגדו.
יצחק קדמן: אתה מכין אותו, אתה אומר לשר איך לעשות את סדר העדיפות.
יצחק קדמן: פקידי האוצר, אתם נורא תמימים לכאורה.
יצחק קדמן: כשאתם גומרים לעבוד באוצר כולכם הולכים להיות מנהלי בנקים.
יצחק קדמן: אף לא אחד מכם מגיע להיות מנהל בית ספר או מנהל לשכת רווחה.
יצחק קדמן: זאת קבוצת ההתייחסות שלכם.
עמיחי כץ: נוח מאוד להאשים אותנו.
עמיחי כץ: תאשימו את הממשלה והכנסת.
תמר גוז'נסקי: ד"ר קדמן ומר כץ, אני מבקשת שתפסיקו.
יצחק קדמן: אתם מציעים להם את ההצעות המפוארות שלכם.
עמיחי כץ: תציעו הצעה אחרת, ונראה אם היא תתקבל.
תמר גוז'נסקי: נמשיך הלאה, ד"ר קדמן.
יצחק קדמן: אני מבקש לשאול שאלה בנוגע לתוספת המפוארת של 800 המכסות.
יצחק קדמן: אפנה אותה לגב' בראון, כמייצגת משרד העבודה והרווחה.
יצחק קדמן: האם נכון שהמכסות הללו חולקו בצורה הבאה: 200 לא חולקו עדיין כלל, ומתוך 600 מכסות שחולקו 300 היו לפי רשימה שמית מרכזית שאינה נתונה לבחירה של הרשויות המקומיות ולסדר עדיפות שלהן?
יהודית בראון: אני המומה מעצם ניסוח השאלה.
יהודית בראון: יש לי נתונים על החלוקה בדיוק.
קלרה פלדמן: נוכל לקבל את הנתונים?
יהודית בראון: כן.
יהודית בראון: חולקו 720 מכסות במכתב מיום 7 באוקטובר שאולי לא הגיע לרשויות אך הגיע למחוזות.
יהודית בראון: הוא נשלח בפקס ומגיע באותו יום.
יהודית בראון: אני לא יכולה אפילו לענות לחלק השני של השאלה.
יהודית בראון: מעולם לא הייתה רשימה שמית.
יהודית בראון: מחלקים לפי קריטריונים, לפי דרישה.
יהודית בראון: יש לנו דיווחים מהשטח והדיווחים האחרונים הם מאוגוסט.
יהודית בראון: מעולם איננו מחלקים לפי שמות.
יהודית בראון: 80 המכסות שנשארו, שכמובן הן הרבה פחות מ80- בחישוב שנתי, יחולקו לפי הצרכים הגדולים ביותר שיהיו.
יהודית בראון: לא שמרנו כלום אצלנו.
יהודית בראון: מעולם לא חילקנו לפי שמות.
יהודית בראון: אנחנו מטה ואיננו יכולים לעבוד לפי שמות.
יהודית בראון: אני יכולה כמעט לחתום בשבועה שאני עונה את האמת.
תמר גוז'נסקי: איש לא ביקש זאת.
תמר גוז'נסקי: נשאלה שאלה וניתנה תשובה.
רינה יצחקי: אני מקשיבה לדברים ותוהה אם אני במדינת ישראל, שהיא מדינת רווחה שאמורה לעזור לחלשים.
רינה יצחקי: לא שמעתי ששינו את ההגדרה של המדינה.
רינה יצחקי: אולי האוצר צריך לעשות שינוי ויודיעו שהפכנו להיות מדינה מסוג אחר.
רינה יצחקי: החלשים עוד מעט יהיו 100,000.
רינה יצחקי: הם לא עושים זאת מרצונם, זה לא קורה משום שהגנים שלהם דפוקים.
רינה יצחקי: מה זה הדבר הזה?
רינה יצחקי: מי שחלש צריך תמיכה של המדינה והגנה שלה.
רינה יצחקי: זאת המשמעות של מדינת רווחה.
רינה יצחקי: אסור לעשות תרגילים איך לנצל כל מיני עיכובים ותכסיסים כדי לא להעביר את הכסף.
רינה יצחקי: נותנים את הכסף כמתנה למישהו פרטי?
רינה יצחקי: בחור צעיר כמו מר כץ יושב וכבר רואה 100,000 ילדים בסיכון.
רינה יצחקי: אולי באמת יש כאלה?
רינה יצחקי: אולי הם גם לא אשמים בזה?
רינה יצחקי: אולי יש לנו חובה כלפיהם?
תמר גוז'נסקי: אין עוד משתתפים שמבקשים לדבר, ולכן אסכם את הדברים.
תמר גוז'נסקי: ראשית לעניין 100,000 הילדים: בשום שלב בדיונים לא נקבנו במספר הזה.
תמר גוז'נסקי: אני לא יודע מאיפה מר כץ לקח אותו.
עמיחי כץ: איש גם לא האמין שגמלת הסיעוד תגיע להיקפים גדולים כל-כך.
יצחק קדמן: מה לעשות, הקשישים לא מתים מוקדם מספיק.
עמיחי כץ: לא אמרתי שיש 100,000 ילדים.
עמיחי כץ: אמרתי שיהיו.
עמיחי כץ: כולם יודעים למה התכוונתי.
תמר גוז'נסקי: אני לא חושבת שמישהו ברשויות המקומיות, שהכול נעשה שם בבקרה, יקבע שילד שחי עם שני הורים שעובדים ומתפקדים והכול בסדר בביתו יקבל את התואר "ילד רווחה".
תמר גוז'נסקי: אם תמצא ילד אחד בארץ שקיבל את התואר "ילד רווחה", כלומר את התואר "פעוט בסיכון" ומצב הוריו נפלא – אהיה המומה.
תמר גוז'נסקי: בכל הביקורים שביקרתי לא הכרתי ילדים כאלה.
תמר גוז'נסקי: שום משפחה מסודרת גם לא מגיעה ללשכת הרווחה ומבקשת הועדה.
תמר גוז'נסקי: אם האם עובדת, וזה המצב הטוב, היא נחשבת אם עובדת ומקבלת הנחות לפי תלוש השכר שלה.
תמר גוז'נסקי: רוב הילדים שנמצאים במעונות יום הם ילדים של אמהות עובדות.
תמר גוז'נסקי: אינני מכירה אם עובדת שתגיע ללשכת הרווחה ותבקש מכסה ולשכת הרווחה תסתכל עליה בכלל.
תמר גוז'נסקי: מדובר כאן במשפחות מוכרות לרווחה.
תמר גוז'נסקי: יש אמהות עובדות שלא יכולות להשתמש בשירות כי הוא יקר להן, אך זה ויכוח אחר.
תמר גוז'נסקי: אינני יודעת מאיפה המצאת את עניין הניצול, מר כץ.
תמר גוז'נסקי: אני לא יודעת אם יש 100,000 ילדים בסיכון.
תמר גוז'נסקי: אם כן המשמעות היא שילד אחד מכל 8 ילדים שצריך את השירות מקבל אותו.
תמר גוז'נסקי: שבעה אחרים נשארים בבית.
תמר גוז'נסקי: זאת המשמעות.
עמיחי כץ: אתם יודעים שכל ילד שהוא חלק משלישייה הוא בסיכון?
עמיחי כץ: זה מה שכתוב בחוק.
תמר גוז'נסקי: יש בשנתון 130,000 ילדים.
תמר גוז'נסקי: מעונות היום מטפלים בפועל בשני שנתונים, כלומר בילדים מתוך 250,000 ילדים.
תמר גוז'נסקי: בתוך המספר הזה אין 100,000 ילדים בסיכון.
תמר גוז'נסקי: אך נניח שיש 30,000 ילדים בסיכון – וזה נראה סביר.
תמר גוז'נסקי: המשמעות היא שעל כל ילד שמגיע למעון יש ילד שצריך מעון דחוף, כי הוא ילד בסיכון, אך הוא נמצא בבית.
תמר גוז'נסקי: אני ואתה אחראיים לכך שהתפתחותו לא תקינה.
תמר גוז'נסקי: כתוצאה מזה יהיו לו קשיים בבית הספר והוא אחר כך ייפלט מהלימודים ויקרה לו מה שיקרה לו.
תמר גוז'נסקי: אין לך אחריות ל15,000- ילדים?
תמר גוז'נסקי: שנית החוק קובע להגדיל את המכסות.
תמר גוז'נסקי: לא משרד העבודה ולא המעונות ערוכים להכפיל את הקליטה בשנה.
תמר גוז'נסקי: אין כזה דבר.
תמר גוז'נסקי: הצענו שלא יוסיפו 1,000 בשנה אלא רק 200, אבל שתהיה לרשויות אינפורמציה בנוגע לגידול בעשר השנים הקרובות.
תמר גוז'נסקי: אם המצב הכלכלי ישתפר – מספר הילדים יכול גם לרדת.
תמר גוז'נסקי: אם ילד חולה בדלקת ריאות יעלה על הדעת לומר לו לבוא מחר כי בית החולים תפוס?
תמר גוז'נסקי: אתה חושב שפיגור התפתחותי קשה פחות ממחלת ריאות?
עמיחי כץ: לא צריך להפנות את השאלות הללו אליי.
עמיחי כץ: צריך לפנות למשרד האוצר.
תמר גוז'נסקי: אני מדברת אליך, מר כץ, כי אתה דיברת על הנתון הזה, 100,000 ילדים.
תמר גוז'נסקי: אין לי כאן עניין אישי.
תמר גוז'נסקי: אני אכן פונה דרך מר כץ למשרד האוצר ולראש הממשלה ולמי שרוצים: אתם עומדים להניח את חוק ההסדרים; אם אכן אתם עומדים להקפיא שוב את החוק הזה אתם עושים פשע כלפי ילדים.
תמר גוז'נסקי: זה מה שאני מנסה להסביר.
תמר גוז'נסקי: אינני טוענת שאפשר לקלוט את כל הילדים בשנה אחת.
תמר גוז'נסקי: אין גם איפה לקלוט אותם בקצב כזה.
תמר גוז'נסקי: אבל לא שווה לקלוט את כל המעונות הריקים?
עמיחי כץ: נעשה צעד בעניין, במשרד העבודה והרווחה אמרו לנו שחסרות 800 מכסות וזה מה שהוסף.
עמיחי כץ: אם חסרות עוד 500 מכסות, שיפנו.
תמר גוז'נסקי: מה אומר החוק?
עמיחי כץ: החוק גם אומר שכל ילד בשלישייה נקרא ילד בסיכון.
תמר גוז'נסקי: הקביעה שפעוטות בשלישייה מוכרים כפעוטות בסיכון נובעת מכך שרובם ככולם נולדו פגים.
תמר גוז'נסקי: ילד שנולד פג הוא פעוט בסיכון.
תמר גוז'נסקי: שנית, וזה כתוב בהוראות התע"ס.
עמיחי כץ: זה לא מיושם.
תמר גוז'נסקי: זה מיושם ועוד איך.
תמר גוז'נסקי: מי שלא מגיע ללשכת הרווחה – לא מגיע.
תמר גוז'נסקי: אך מי שמגיע עם שלישייה מקבל מעמד כזה היום.
תמר גוז'נסקי: זה בתע"ס.
עמיחי כץ: יש חמישה או יותר סעיפים בתע"ס, ורק השניים או השלושה הראשונים מיושמים.
תמר גוז'נסקי: בכל מקרה כמה ילדי שלישיות יש בארץ?
תמר גוז'נסקי: זה לא הנקודה החשובה.
חדווה עצמון: הבעיה היא ילדי שכונות העוני ולא ילדי השלישיות.
עמיחי כץ: אם משרד העבודה והרווחה יאמר שכעת יש צורך בעוד 500 מכסות, ייערך דיון בנושא.
עמיחי כץ: אני לא יכול לשלוף כאן סיכום.
עמיחי כץ: אבל הדברים לא סגורים מעתה ועד עולם.
בתיה הורביץ: מה תהיה עמדתך בדיון?
עמיחי כץ: זאת שאלה אחרת.
יצחק קדמן: הוא לא קובע, הוא רק עובד באוצר.
עמיחי כץ: אם משרד העבודה והרווחה מוכן להוריד כסף מהפנימיות כי בעתיד השינוי הזה יחסוך כסף בפנימיות, זה עניין אחר.
עמיחי כץ: אפשרות אחרת היא שסעיף אחר יקוצץ.
עמיחי כץ: בבקשה, תרימו את הכפפה.
חדווה עצמון: אבל צריך כרגע לטפל בילדים שנמצאים בפנימיות כרגע.
חדווה עצמון: זאת אמירה לועגת.
חדווה עצמון: זה לעג.
חדווה עצמון: אתה לועג לכל הציבור.
עמיחי כץ: חס וחלילה, אך אני יודע שזה לא יקרה.
חדווה עצמון: הילדים בפנימיות צריכים שירות וטיפול.
חדווה עצמון: צריך לטפל גם בקטנים כדי שלא יגיעו לשם בעוד עשר שנים.
יצחק קדמן: מה יש להתפלא?
יצחק קדמן: זאת עמדת האוצר: שהחלשים ייקחו מהחלשים.
יצחק קדמן: הוא לא ייקח את הכסף מבנק ישראל או ממנכ"ל משרד האוצר.
עמיחי כץ: חבל שאתה קורא רק ספר אחד בהצעת התקציב, ד"ר קדמן.
יצחק קדמן: מי עוד נפגע?
יצחק קדמן: העשירים?
יצחק קדמן: ברפורמה במס אתם מחלקים להם כסף עכשיו.
יצחק קדמן: רק בחלשים אתם פוגעים.
יצחק קדמן: לעשירים אתם מוסיפים כסף.
יצחק קדמן: מסכנים.
יצחק קדמן: מי שמרוויח 200,000 ש"ח מקבל הכי הרבה כסף ברפורמה במס.
יצחק קדמן: כי זה מה שחשוב עכשיו, לחזק אותו.
יצחק קדמן: לשם אתם מסתכלים, אתם גומרים לעבוד באוצר והולכים לעבוד שם.
יצחק קדמן: בלי צינון, מנהלי בנקים כולכם.
עמיחי כץ: לא אענה על הדברים הללו.
דינה שלום: אני מבקשת להגיב לטענה בנוגע לפנימיות בשם שירות ילד ונוער.
דינה שלום: גם הנהלת משרד העבודה והרווחה, החל בשר, עוסקת בנושא.
דינה שלום: מדיניות המשרד היא לצמצם את השירותים החוץ-ביתיים.
דינה שלום: הסיבות הכספיות לכך נמנו אך אין אלה הסיבות היחידות.
דינה שלום: אנחנו מאמינים שאם נטפל בילדים ונשפר את הקשר בין ההורים לילדים, הילד יתפתח טוב יותר.
דינה שלום: טובתו של הילד שיהיה בביתו, אם הדבר ניתן.
דינה שלום: אך איננו מתחילים ממצב אפס.
דינה שלום: אי-אפשר לקחת ילד שזקוק לפנימייה ולהפסיק לו את השירות כדי להפנות את הכסף לקהילה.
דינה שלום: יש תקופת גישור.
דינה שלום: בתקופה הזאת נפתח שירותים קהילתיים.
דינה שלום: במקומות שכבר פיתחנו מעונות רב-תכליתיים ומרכזי הורים וילדים אנחנו רואים צמצום בהוצאה החוץ-ביתית.
דינה שלום: פנימיית נעמ"ת בחדרה לגיל הרך נסגרה כשבתל אביב צמחו ארבעה מעונות רב-תכליתיים.
דינה שלום: זה קרה לפני עשר שנים, והייתה לכך השפעה.
דינה שלום: יש צורך בתקופת מעבר.
דינה שלום: יש הסכמה עם האוצר שיהיה ניסוי בשמונה רשויות.
דינה שלום: נעזור להם להתארגן עם התקציב.
דינה שלום: אבל בהתחלה נצטרך להוסיף להם כסף.
דינה שלום: אי-אפשר לעבור ממבנה אחד למבנה אחר מיד, כי לא נזרוק ילדים מהפנימייה.
דינה שלום: ילדים אלה כבר עברו את התהליך: הם לא קיבלו מעון יום, או קיבלו מעון יום והיו זקוקים למעון רב תכליתי, והגיעו לאומנה או לפנימייה.
דינה שלום: בגיל 12 לא נזרוק אותם מהפנימייה, הם זקוקים לה.
דינה שלום: אבל אם נתחיל בילדים אחרים, אולי בעוד ארבע שנים האחים של הילדים האלה לא יזדקקו לפנימייה.
דינה שלום: בסופו של התהליך גם נחסוך כסף.
עמיחי כץ: בסדר.
עמיחי כץ: מצוין.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לסכם את הישיבה הקשה הזאת.
תמר גוז'נסקי: אני כבר לא זוכרת כמה ישיבות בענייני מעונות יום התקיימו בוועדה הזאת.
תמר גוז'נסקי: ראשית הצורך המינימלי בשנת 2002 הוא לחזור למכסה הקודמת משנת 2001.
תמר גוז'נסקי: בהתחשב בנסיבות עד עתה הוועדה יוצאת בקריאה למשרד העבודה והרווחה ולמשרד האוצר שהמכסה בשנת 2003 תהיה לא פחות מ17,000- מקומות במעונות יום.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת שהדברים ייאמרו כך, ושייתנו לעיריות הבנה שזה הכיוון.
תמר גוז'נסקי: לדעתי זהו הדבר המינימלי הנדרש בעיני מי שיודע מה קורה בשטח ואיזה סבל יש בשטח.
תמר גוז'נסקי: שנית יש להפסיק את השערורייה של מעונות היום ובעיקר מעונות היום הרב-תכליתיים שאינם מלאים.
תמר גוז'נסקי: אני פונה לעוזר הבכיר למנכ"ל משרד העבודה והרווחה, לגב' בראון ולכל היתר.
תמר גוז'נסקי: זה לא יכול להיות.
תמר גוז'נסקי: אתם גורם הפיקוח הארצי.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה שתבדקו מדוע ילדי האתיופים לא נקלטו ברחובות.
תמר גוז'נסקי: לא יכול להיות שהמעון יעמוד ריק והילדים האתיופים שזקוקים לשירות הזה לא ייכנסו אליו.
תמר גוז'נסקי: וכך בנוגע לכל המקומות שתוארו כאן.
תמר גוז'נסקי: במקרה הגיעו לדיון נציגים מישובים מסוימים ולא מישובים אחרים.
תמר גוז'נסקי: הסיבה לכך ברורה: העירייה לקחה מכסה מוגדלת בתחילת השנה ונגמר לה הכסף בחודשים אוקטובר-דצמבר.
תמר גוז'נסקי: אם כן, צריך כסף לגישור.
מוטי אלמליח: זאת המטרה של 800 המכסות.
תמר גוז'נסקי: אבל זה לא מספיק.
תמר גוז'נסקי: ובינתיים הילדים בחוץ.
קלרה פלדמן: המכסות עוד לא הגיעו אלינו.
תמר גוז'נסקי: מכסות עולים קוצצו ולא תגברתם אותן.
תמר גוז'נסקי: דרישת הוועדה היא שתיעשה פעולה מידית, בתוך שבוע או שבועיים, ויאותרו כל המקומות הבלתי מנוצלים.
תמר גוז'נסקי: זהו פשע כשלעצמו.
תמר גוז'נסקי: הושקע המון כסף במעונות, משלמים המון כסף על אחזקה.
תמר גוז'נסקי: צריך להחזיר את המטפלות לעבודה ולמלא את המקומות.
תמר גוז'נסקי: זה הדבר המתבקש.
מוטי אלמליח: באיזה כסף?
תמר גוז'נסקי: התוספת של 800 מכסות בעצם תינתן לעיריות לכסות את מה שהוצא עד אוגוסט.
תמר גוז'נסקי: כך אני מבינה זאת.
תמר גוז'נסקי: לכן יש צורך בתקציב חירום נוסף לארבעה חודשים כדי לעזור לקלוט את הילדים.
תמר גוז'נסקי: אני חוששת שאם זה לא ייעשה העיריות לא יקלטו את הילדים גם בינואר.
תמר גוז'נסקי: אין להן ביטחון שלא יהיה גירעון.
תמר גוז'נסקי: צריך למצוא את המוקדים הבעייתיים.
תמר גוז'נסקי: רחובות היא עיר עם מוקדי עוני קשים, אך נחשבת מבוססת יותר; אך מה תגידו על טבריה?
תמר גוז'נסקי: איזו עבודה יש בטבריה?
תמר גוז'נסקי: ענף התיירות קרס, הלבידים קרסו, אפילו הדגים כבר אינם.
תמר גוז'נסקי: שלישית אני מבקשת שמשרד העבודה והרווחה, משרד האוצר והשלטון המקומי ישנו את ההסדרים הקיימים היום בנוגע למכסות באמצע השנה וכולי.
תמר גוז'נסקי: הדברים לא עובדים.
תמר גוז'נסקי: ייתכן שכשמדובר במעונות יום צריך לתכנן הכול שנה מראש.
תמר גוז'נסקי: הדברים לא עובדים אחרת.
תמר גוז'נסקי: אם לא רוצים להגיע למצב של 1,000 מכסות שנטען שלא נוצלו, שהתווכחנו עליו, זה מה שצריך לעשות.
תמר גוז'נסקי: אנחנו בעיצומה של שנת לימודים.
תמר גוז'נסקי: התקציב, שאינני יודעת מתי יאושר, מתחיל בינואר.
תמר גוז'נסקי: בינואר כבר לא קולטים ילדים.
תמר גוז'נסקי: המעונות צריכים לדעת מה יהיה מצבם מספטמבר 2003 עד ספטמבר 2004.
תמר גוז'נסקי: שנת התקציב לא חשובה להם.
תמר גוז'נסקי: אתם מודעים לבעיה הזאת במשרד החינוך.
תמר גוז'נסקי: אתם יודעים ששנת הלימודים ושנת התקציב הן לא אותו דבר.
תמר גוז'נסקי: יש משהו דפוק בעצם הגישה, והשיטה מכשילה את עצמם.
תמר גוז'נסקי: רביעית אני מבקשת לדבר על ההשתתפות של 25% של הרשויות המקומיות.
תמר גוז'נסקי: בשנת 1980 היה ההסכם הזה.
תמר גוז'נסקי: בתחום של הילדים זה פשוט פשע.
תמר גוז'נסקי: עיריות חלשות שבהן האוכלוסייה הכי חלשה, כמובן, לפעמים אינן יכולות לשלם את חלקן בהועדות ולכן אינן משתמשות בהן.
תמר גוז'נסקי: במילים אחרות, במקומות שנמצאים הילדים העניים והאומללים ביותר שם העיריות במשבר ובהתפרקות כללית, ולכן אין להן אפשרות להשתתף ב25%-.
תמר גוז'נסקי: לכן המכסה חוזרת ואינה מנוצלת.
קלרה פלדמן: זה לא מדויק.
קלרה פלדמן: כל הרשויות ניצלו את המכסות מעל ומעבר לתקציב שלהן.
קלרה פלדמן: בעבר היה הסדר שהפנימיות היו 100% על חשבון משרד העבודה והרווחה.
קלרה פלדמן: גם זה שונה וגם כאן הרשויות מחויבות בלי תוספת.
קלרה פלדמן: בסופו של דבר בנושא של מעונות ופנימיות הרשויות לא משחקות: גם במקומות החלשים והקשים ביותר נותנים מכסות.
תמר גוז'נסקי: אני זוכרת בעיות בנתיבות ובמקומות אחרים.
תמר גוז'נסקי: סיפרו כאן שהחזירו מכסות.
דינה שלום: ולפעמים אם ילד זקוק לפנימייה פוסט-אשפוזית הרשויות מתקשרות אלינו ומציעות שהוא יהיה בפנימייה חינוכית, כי זה זול יותר – אך כמובן לא מתאים לצרכים.
תמר גוז'נסקי: לסיום אני מבקשת לבטא הערכה רבה לארגוני הנשים שמפעילים את מעונות היום בתנאים הבלתי אפשריים הקיימים.
תמר גוז'נסקי: הם נאחזים בציפורניים כדי להגן על הילדים.
תמר גוז'נסקי: הייתי במעון וראיתי שבאולם אחד הוחזקו תינוקות ופעוטות – מה שלא צריך להיות; אבל האפשרות האחרת הייתה לסגור את המעון ומנהלת המעון החליטה שלא לעשות זאת אלא לעשות שינוי כזה שהוא בעייתי אבל עדיף על סגירת המעון.
תמר גוז'נסקי: המסירות של כל הצוותים היא יוצאת מן הכלל.
תמר גוז'נסקי: לא נותר לנו אלא להביע הערכה.
תמר גוז'נסקי: אך כדי שהדברים יתפקדו והמעונות לא ייסגרו צריך עזרה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נמשיך להיאבק נגד המשך הקפאת החוק.
תמר גוז'נסקי: לא ראיתי את חוק ההסדרים אבל אני מנחשת שגם הפעם החוק הוקפא.
עמיחי כץ: את לא טועה, ח"כ גוז'נסקי.
תמר גוז'נסקי: אני קוראת לכל הארגונים ולכל מי שיכול לשתף פעולה במסגרת ראל"י ולפעול נגד רוע הגזרה.
תמר גוז'נסקי: זה חיוני תמיד אך היום זה חיוני במיוחד.
תמר גוז'נסקי: כמובן, הכול יהיה תמיד במגבלות תקציב.
תמר גוז'נסקי: לא ניתן לבצע דברים מהיום למחר, אבל ההכרה בזכותו של פעוט בסיכון לקבל שירות בקהילה, עם הוריו, היא זכות בסיסית ביותר.
תמר גוז'נסקי: אני מקווה שלמרות העמדה של משרד האוצר ולמרות מה שבחוק ההסדרים נוכל לשנות את רוע הגזרה.
תמר גוז'נסקי: ננצל את השבועות שיעמדו לפנינו כדי לעשות זאת.
תמר גוז'נסקי: שלום לכולם, על סדר היום – נושא הפיקוח על שירותי אומנה.
תמר גוז'נסקי: לפני שנה כאשר קיימנו דיון בנושא הזה, זה היה בתחילת המהפך, השינוי בהפעלת התחום הזה שהועבר ממשרד העבודה והרווחה לגופים חיצוניים, אותם שלושה גופים שזכו.
תמר גוז'נסקי: אני מקווה שהם ישתתפו בדיון ויתייחסו לנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: אז הוסבר לנו שהמטרה של השינוי היא להגדיל באופן משמעותי את מספר הילדים שימצאו מקום במשפחות אומנה ולא במוסדות חוץ-ביתיים, וזאת על רקע האינפורמציה הידועה שבישראל שיעור הילדים המושמים במוסדות חוץ-ביתיים ולא במשפחות אומנה הוא גבוה מאוד.
תמר גוז'נסקי: בכלל, השאלה של טיפול קהילתי היא עדיין מטרה חשובה בנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: המטרה שלנו היום היא לבדוק מה קרה בשנה שחלפה, האם הציפיות מאותה הפרטה, מהפעלת התחום על ידי גופים חוץ-ממשלתיים ולא על ידי המשרד ישירות, הניבה תוצאות.
תמר גוז'נסקי: האם נמצאו יותר משפחות?
תמר גוז'נסקי: האם אנחנו באמת עדים לתחילתו של מהפך משמעותי בנושא הזה?
תמר גוז'נסקי: כמו כן אנחנו מבקשים לדעת מה לימד הניסיון לגבי הפיקוח, הן הפיקוח על העמותות והן הפיקוח של המשרד על מה שקורה אצל המשפחות.
תמר גוז'נסקי: אחת השאלות העיקריות היא האם באמת יש בעיה ספציפית בישראל, שמשום מה משפחות לא מוכנות ליטול על עצמן טיפול בילדים תמורת אותו תשלום, והאם עדיין גם בתקופת העמותות יש בעיה של תשלום או של תנאים.
תמר גוז'נסקי: בזמנו קיימנו דיון על כך שתשלומים של משרד העבודה והרווחה מגיעים באיחור, שמשפחות נדרשות לממן בעצמן ואחר כך מחפשות את ההחזר, או שהן מבקשות מימון לצרכים חיוניים של הילד ולא מקבלות אותו.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מבקשים לדעת האם הנושא הזה השתנה או שהוא עדיין משמש מכשול.
תמר גוז'נסקי: הנקודה הרביעית היא איכות הטיפול של משפחות אומנה - האם האיכות השתפרה?
תמר גוז'נסקי: האם מצאנו משפחות אומנה טובות יותר?
תמר גוז'נסקי: ועוד כל מיני שאלות שאני מניחה שהמשתתפים בדיון יעלו.
תמר גוז'נסקי: השאלה של קליטת הילדים וכן השאלה של יציבות הילד, זאת אומרת שהוא נמצא מספיק זמן אצל המשפחה ולא מיטלטל ממקום למקום, הן מאוד חשובות.
תמר גוז'נסקי: אני תוהה בקול רם:
תמר גוז'נסקי: אם עמותות מקבלות כסף לפי משפחות, האם יש עניין למצוא יותר משפחות ולהעביר ילדים?
תמר גוז'נסקי: נרצה לדעת האם כל הנושאים האלה נבדקו.
תמר גוז'נסקי: בחומר שהונח לפניכם, שהוכן על ידי גברת איילת ברק-מדינה ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, בין היתר מוזכר הנושא של המגזר הערבי.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לשאול האם יש אינפורמציה על הנושא הזה, והאם נשקלת האפשרות לחפש עמותה שתטפל במגזר הערבי כדי לוודא את הנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: אלה כמה מהשאלות שאנחנו מבקשים לדון בהן היום.
תמר גוז'נסקי: התפרסמה היום ידיעה בעיתון על כך שמשרד העבודה והרווחה הפסיק את הקשר עם אחת משלוש העמותות מהדרום, עם "מפעל הכשרת ילדי ישראל".
תמר גוז'נסקי: אני מניחה שגם על הנושא הזה נקבל אינפורמציה, מה היו השיקולים ומה יקרה באותו מקום בינתיים.
תמר גוז'נסקי: נמצאת איתנו גברת שלווה ליבוביץ' ממשרד העבודה והרווחה, מפקחת ארצית לשירותי אומנה.
שלווה ליבוביץ': כמה הערות סמנטיות.
שלווה ליבוביץ': העמותות מנחות, מלוות, מייעצות ומדריכות את משפחות האומנה.
שלווה ליבוביץ': הן לא מפקחות.
שלווה ליבוביץ': תפקיד הפיקוח הוא של המשרד.
שלווה ליבוביץ': המשרד מעולם לא עסק באומנה.
שלווה ליבוביץ': מי שעסק בכך הן הרשויות המקומיות ולפיכך, אם נדייק מבחינה עובדתית, הסמכות הועברה מהרשויות המקומיות.
שלווה ליבוביץ': ועוד נקודה אחת, העמותות מקבלות תקציב לפי מספר הילדים ולא לפי מספר המשפחות.
שלווה ליבוביץ': הסכום שכתוב פה הוא נמוך, כתוב 467 אך הן מקבלות 489, אבל אלו פרטים קטנים.
שלווה ליבוביץ': אם את שואלת אותי היום, אחרי שנה וחצי, האם המהלך מצדיק את עצמו - תשובתי היא בוודאות כן, גם בצד איכות העבודה וגם בצד הכמות.
שלווה ליבוביץ': למרות שמדובר בשנה ראשונה, בהיערכות ובלימוד של הנושא, אנחנו נמצאים היום במקום יותר טוב מזה שהיינו בו קודם.
שלווה ליבוביץ': מי שעקב אחרי אמצעי התקשורת יכול היה לקרוא הבוקר בעיתון "ידיעות אחרונות" איך עמותות מצליחות לגייס ילדים.
שלווה ליבוביץ': התפרסמה כתבה על שלושה אחים שלא רוצים להפריד ביניהם, שמצאו משפחה.
שלווה ליבוביץ': נציגת לנ"י (ליגת נשים בישראל) התראיינה בתכניתה של דליה יאירי הבוקר - היא בוודאי תגיע לכאן עוד מעט - בניסיון לעזור בגיוס משפחות.
תמר גוז'נסקי: לא הצלחתי להבין מה היה כל כך מוצלח.
שלווה ליבוביץ': אני מדברת על יכולת השיווק של הגופים שמפעילים את האומנה שמצליחים למצוא מענה, גם למספר רב של ילדים אחים, שזה דבר לא פשוט, וגם לילדים עם צרכים מיוחדים.
שלווה ליבוביץ': אתן דוגמה – השנה נעשתה השמה לילד חולה איידס, אני חושבת שזה משהו שלא היינו יכולים להגיע אליו במתכונת הקודמת.
שלווה ליבוביץ': הילד הזה, שהיה במצב גופני קשה ביותר, היום מצבו טוב, הוא כבר חזר למערכת הלימודים ולומד בבית ספר רגיל, מה שלא עשה שנים.
שלווה ליבוביץ': זה רק דוגמה איך גוף שעוסק בתחום האומנה 24 שעות ביממה מצליח למצוא פתרונות שקודם היה מאוד קשה למצוא.
תמר גוז'נסקי: מה הנתונים?
תמר גוז'נסקי: כמה ילדים היום מושמים?
שלווה ליבוביץ': שתי עמותות הצליחו בצורה משמעותית להגדיל את מספר הילדים, זה לנ"י (ליגת נשים בישראל) ומט"ב (עמותה ציבורית לטיפול ורווחה).
שלווה ליבוביץ': נורית גרינבלד ממט"ב נמצאת פה והיא בוודאי תיתן נתונים מדוייקים ומעודכנים.
שלווה ליבוביץ': גם ללנ"י וגם למט"ב יש 75 ילדים יותר ממה שהיו להם ביום שהם קלטו.
שלווה ליבוביץ': צריך לקחת בחשבון שבחצי השנה הראשונה נפרדו מכמה משפחות אומנה שחשבו שאינן מטיבות עם הילדים.
שלווה ליבוביץ': זה תהליך שקרה בכל הארץ, שביקרו אצל כל מיני משפחות, שקודם במתכונת הקודמת לא הגענו אליהן, והגיעו למסקנה שהן לא עושות עבודה טובה.
תמר גוז'נסקי: את אמרת שהעמותות לא מפקחות.
תמר גוז'נסקי: התפקיד שלכם לפקח.
שלווה ליבוביץ': אבל הן נכנסות למשפחה ומסתכלות מה מצבו של הילד, מה קורה ביום-יום ואיך הילד מתפקד בבית הספר, האם מצבו משתפר.
שלווה ליבוביץ': לאור כל זה הן הגיעו למסקנה שחלק מסויים של המשפחות צריך להפסיק להיות משפחות אומנה.
תמר גוז'נסקי: לא הבנתי מה הנתונים.
תמר גוז'נסקי: כמה ילדים היו במשפחות אומנה לפני שנה וחצי וכמה ילדים יש היום במשפחות אומנה?
שלווה ליבוביץ': ב-1 במאי 2001 היו 1,299 ילדים.
שלווה ליבוביץ': היום את צריכה להוסיף לזה בין 130-150 ילדים, כי הדברים דינמיים.
תמר גוז'נסקי: אין לך נתון מדוייק לכל יום?
שלווה ליבוביץ': לא, כי לוקח זמן עד שילד נקלט במערכת.
שלווה ליבוביץ': יכול להיות שילד יצא לפני חודשיים או שילד נכנס לפני שלושה חודשים אך עדיין לא רואים את זה במערכת המיכון.
תמר גוז'נסקי: איך את משלמת, אם הוא לא מופיע אצלך במערכת?
שלווה ליבוביץ': אנחנו משלמים רק כשהוא קלוט במערכת המחשב, ואז הם מקבלים תשלום רטרואקטיבי על התקופה שהוא לא היה קלוט, זה התהליך.
תמר גוז'נסקי: מדוע צריך לקחת שלושה חודשים כדי לקלוט משהו במחשב?
שלווה ליבוביץ': היום זה לוקח פחות, אבל זה יכול לקחת גם יותר.
שלווה ליבוביץ': לדוגמה, יש היום גזברים ברשויות המקומיות שלא חותמים בתואנה שאין מכסות.
שלווה ליבוביץ': היום יש עיצומים של פקידי סעד ולפיכך לא מאריכים צווים.
שלווה ליבוביץ': ברגע שהצו לא הוארך, הילד נפלט מהמערכת והמשפחה מפסיקה לקבל, למרות שהוא ילד שכבר נמצא במערכת באותה תקופה.
שלווה ליבוביץ': יכול להיות שנתוני יסוד לא הוקלדו כמו שצריך.
שלווה ליבוביץ': יכולים להיות הרבה מאוד דברים שמעכבים.
שלווה ליבוביץ': יחד עם זה, העמותות לקחו על עצמן להביא את החומר לירושלים ולדאוג להקלדה פעם בחודש או פעמיים בחודש לפני תאריך התשלומים, דבר שמשפר במעט את נושא התשלומים.
תמר גוז'נסקי: מי משלם למשפחות?
שלווה ליבוביץ': אנחנו ישירות.
תמר גוז'נסקי: אם הילד לא רשום שלושה חודשים, אז המשפחה במשך שלושה חודשים לא מקבלת כסף?
שלווה ליבוביץ': יש לנו מערך מקדמות.
שלווה ליבוביץ': אם העמותה כותבת שנקלט ילד, יש לנו טופס מקדמות: אומרים שנקלט ילד במשפחה כזאת מתאריך כזה ואנחנו נותנים מקדמה.
שלווה ליבוביץ': ברגע שהילד נקלט במערכת המיכון המקדמה מקוזזת.
תמר גוז'נסקי: התוספת של 130 ילדים, זאת אומרת משהו כמו 10%, נחשבת הצלחה.
תמר גוז'נסקי: איך היה קודם?
שלווה ליבוביץ': זאת הצלחה לגבי שנה ראשונה.
שלווה ליבוביץ': אנחנו לוקחים בחשבון שהיה גידול יותר גדול מבחינת המשפחות החדשות שגוייסו, רק שנקלטו בהן ילדים שהוציאו אותם ממשפחות אומנה שנמצאו לא מתאימות.