GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר גוז'נסקי: נושא זה חשוב לכל הילדים שנמצאים במצוקה, וככל שמצבם מורכב וקשה יותר, החוק תמיד נותן את התשובה המוחלטת, ובלי לשאול שאלות.
עסאם מח'ול: לדיון הזה יש חשיבות יוצאת דופן בשתי רמות.
עסאם מח'ול: הרמה הראשונה הוא עצם מיפוי המצב הקיים מבחינת מצב הילדים, וגירוש ילדים של מהגרי עבודה.
עסאם מח'ול: אולי מהדיון הזה נצליח לאתר כמה נקודות בהן ניתן לדחוף להתקדמות נוספת.
עסאם מח'ול: אמנם, לדעתי, היא תהיה קטנה מהצרכים, אבל תהיה צעד חשוב אם נצליח להזיז משהו בשיתוף הארגונים המתעסקים בנושא וחברי כנסת, ואולי זה ישתקף גם בתקציב הבא.
עסאם מח'ול: זה במיוחד נכון לגבי ילדים שסובלים, משום שזו לא התרבות שלהם, יש ניכור תרבותי, ומצד שני העוני והדלות, ומצד שלישי מה שילד יכול היה להשיג, עוגן של רגיעה ויציבות בבית, איננו מכיוון שהמשפחה מאוימת בגירוש.
עסאם מח'ול: אני חושב שיש כאן מצב ייחודי, ואנחנו צריכים לנסות לאתר קונקרטית, כפי שזה בתל אביב ובירושלים.
עסאם מח'ול: יש עוד רמה, ואני אחדד את מה שאמר הד"ר לבנטל.
עסאם מח'ול: הבעיה של מהגרי עבודה אינה רק בעיה ישראלית.
עסאם מח'ול: אנחנו צריכים לקחת בחשבון שישנם מהגרי עבודה ישראלים בכל העולם.
עסאם מח'ול: צריך לנקוט עמדה בסיסית בשאלה.
עסאם מח'ול: שמעתי בדרך לכאן, שגילו בארצות הברית בקרון 8 גופות של עובדים זרים ממכסיקו.
עסאם מח'ול: אני חושב שיש בעיה שצפה על פני השטח בכל מקום, ואי אפשר לברוח מפניה גם ברמת המאקרו.
עסאם מח'ול: יש צורך באמירה חד משמעית וחריפה בנושאים אלה, ולהעלות את הנושא לסדר היום הציבורי במדינת ישראל, זו שאלה שאי אפשר לעבור עליה לסדר היום.
עסאם מח'ול: אני חושב שהכיוון צריך להיות ניצול שאלת הילדים - הם הרי מנוצלים בכל מיני צורות מביכות - כדי להעמיד את השאלה המרכזית, הכוללת, שאי אפשר בתנאים של גלובאליזציה להגיד: עובדים - לא.
עסאם מח'ול: צריך לתת לגיטימיות למהגרי עבודה.
מיכל פינשטוק: אני עורכת דין באגודה לזכויות האזרח.
מיכל פינשטוק: רציתי לענות לשאלה לגבי קטינים שמגיעים לבגרות.
מיכל פינשטוק: לצער כולנו פה, משרד הפנים החליט להתעלם מהישיבה הזאת.
מיכל פינשטוק: ככל הידוע לנו - אלה דברים שנאמרו בישיבה אחרת בכנסת, בנובמבר שנה שעברה - המדיניות של משרד הפנים היא שכל עוד הילד הוא קטין הוא הולך אחרי הוריו, מרגע שהוא מגיע לגיל 18, ועומד בפני עצמו, באופן רשמי, הילד יכול לפנות לוועדת חריגים ולקבל באופן הדרגתי מעמד של תושב.
מיכל פינשטוק: כמובן שיש פער אדיר בין ההצהרה הזו לבין מה שקורה בפועל.
מיכל פינשטוק: באגודה, אנחנו מלווים 6 מקרים - כנראה שנעצור פה לאור התוצאות - של קטינים שהגיעו לבגרות, ילדים שנולדו בארץ.
מיכל פינשטוק: הם הגישו בקשה למשרד הפנים על סמך אותן הצהרות, לא קרה שום דבר.
מיכל פינשטוק: הילדים הגישו בקשות, מילאו טפסים, הכל נעשה כמו שצריך, לא קבלו אף תשובה ממשרד הפנים, למרות שחלפה כבר חצי שנה לגבי חלקם.
תמר גוז'נסקי: פניתם לבית משפט?
מיכל פינשטוק: אנחנו עומדים לפנות לבית משפט, כי נראה שזו הדרך היחידה להשיג משהו.
תמר גוז'נסקי: או שיקראו לכולם ג'ובאני רוסו.
מיכל פינשטוק: הוזכר פה פעמים רבות הנושא של נהלים, רציתי לדעת אם יש נהלים לגבי אופן ביצוע מעצר של הורים, בסיטואציה שבה הקטין נמצא.
מיכל פינשטוק: כלומר, האם מנחים את סיירי ההגירה.
מיכל פינשטוק: שאלה שניה היא, הבנו שכיום לא מתבצע גירוש של קטינים, בעצם המניעה היא - אם הבנתי נכון - העדר תנאים להחזקת הקטין במעצר יחד עם הוריו לפני הגירוש.
מיכל פינשטוק: השאלה היא אם יש היערכות בנושא הזה.
מיכל פינשטוק: בינתיים ראיתי היום שכל המכרזים לאתר מקומות משמורת חדשים לא צלחו.
אהובה קרקובר: אני רוצה להתייחס לשני דברים, בהמשך לדבריה של הגברת מוסל.
אהובה קרקובר: אין מדיניות לגבי הטיפול בילדי העובדים הזרים.
אהובה קרקובר: יחד עם זה, על פי כל האמנות וההחלטות של פקידי סעד, במקרים שהילד מוגדר כילד בסיכון לצורך סידור מוסדי, וגם בתוך סידור קהילתי, אנחנו מכסים את ההוצאה.
אהובה קרקובר: הבעיה שלנו היא במקום אחר.
אהובה קרקובר: לילדים האלה אין חיבור לחוק בריאות ממלכתי ויש בעיה קשה עם האשפוז שלהם.
אהובה קרקובר: אגב, הבעיה לא חלה רק עליהם.
אהובה קרקובר: יש הרבה מאוד ילדים בארץ מאוכלוסייה מחבר העמים, שהאב יכול להיות אזרח ישראלי, האם נשארה בחבר העמים, הילד עם האב והאם עדיין לא חתמה על זה שהיא מסכימה שהילד יהיה בחזקת האב.
אהובה קרקובר: הילד בישראל אפילו לא במסגרת ילד שנחזיר לאמו, כי יש פה אם ואב.
אהובה קרקובר: הילד נמצא בארץ, יכול להיות מספר שנים, ואין לו ביטוח רפואי.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת שהבעיה של ילדים שאין להם מעמד היא מעבר לשאלה של ילדי עובדים זרים.
אהובה קרקובר: בהחלט, ואני מפנה תשומת לב לגבי ילדים מחבר העמים, מספרם, מתוך ההיכרות שלי - של הנוהל שילדים שאין להם דרכון חייבים לעבור אישור טכני כדי שיהיה לנו אמדן לגבי מספרם - יש יותר מחבר העמים ללא דרכון וללא ביטוח רפואי, מאשר ילדי עובדים זרים.
תמר גוז'נסקי: מדובר באלפים, אם כך.
תמר גוז'נסקי: ילדי עובדים זרים זה באלפים.
אהובה קרקובר: לא, מדובר על ילדים בסיכון, לא כלל הילדים.
תמר גוז'נסקי: גברתי זוכרת שכאשר היו מבצעים להביא ילדים מרוסיה ללימודים ולמקומות אחרים פה, קיבלו לגביהם כלל מיוחד, ונתנו להם מעמד, ביטוח וכן הלאה.
תמר גוז'נסקי: כלומר, כשמישהו החליט - עושים.
תמר גוז'נסקי: לפחות שילדים שמוגדרים כילדים בסיכון יקבלו אוטומטית את הביטוח.
אהובה קרקובר: אני מעלה את זה כי אני חושבת שלא מספיק שאנחנו מכסים את המיכסה.
אהובה קרקובר: לא נעשה כל התהליך שצריך להיעשות.
אהובה קרקובר: יש לנו קושי, וכולם צריכים להיות ערים לזה.
אהובה קרקובר: כל עוד לא נקבעת מדיניות גג לגבי האוכלוסייה הזאת, ואין תקצוב מוסדר של משרד האוצר - מה שניתן היום ניתן על המכסה הקיימת - כל רצון לעשות מעבר לזה, אם בלהקצות עובדים, או כל דבר אחר, הוא פועל יוצא של החלטת מדיניות ותקציבה בצידה.
אהובה קרקובר: כל עוד שהדברים אינם, זה בלתי אפשרי, עם כל הרצון הטוב שלנו.
אהובה קרקובר: איננו נוהגים לציין שמות של מטופלים או עובדים.
אהובה קרקובר: בקטע הזה של האימוץ, לא נכון להביא דבר כזה למקום, כי אני מכירה ויכולה להביא עשרות אירועים, ולא הבאתי אף דוגמה, לא בתכנים ולא בשם.
אהובה קרקובר: זה לא היה המקום.
בתיה ארטמן: בגלל היעדר מדיניות מתעוררות דילמות שצריך להעלות אותן פעם על השולחן.
בתיה ארטמן: האם עניי עירך קודמים, או ילדים של מדינה אחרת.
בתיה ארטמן: ברגע שתהיה מדיניות, הדילמה הזאת לא תעלה.
בתיה ארטמן: זו דילמה שעולה כל הזמן, ובהרבה מאוד מקרים קשה להגיע לפתרון בגלל הנושא התקציבי.
תמר גוז'נסקי: ההתעלמות, בסופו של דבר, חוזרת כמו בומרנג לשירותים ולילדים.
תמר גוז'נסקי: מאחר שהם לא נעלמים, ולא מתעופפים למדינה אחרת, הם פה.
מרים פבר: אני רוצה לתאר את מצבם של ילדים שנמצאים במשבר, שההורים מתעללים בהם, לא מסוגלים לטפל בהם.
מרים פבר: מכיוון שאין מדיניות, ניתן רק לפעול לפי המדיניות הרגילה לגבי ילדים, וכל ילד שנמצא בארץ זכאי לשירותים ומקבל אותם, חירום או לא חירום.
מרים פבר: אבל כאשר ההורה הלא מסוגל מועמד לגירוש, ולא מחליטים לגבי הגירוש שלו, גם לא ניתן לבנות תוכנית שיקום עם אותו הורה, ולא ניתן להחזיר את הילד למדינתו בלי ההורה, כשלא החליטו על גירושו, ולנסות לחפש קרובי משפחה בארץ המוצא.
מרים פבר: למעשה, הילדים האלה נמצאים בסידור חוץ ביתי, ללא יכולת לקבל החלטות לגביהם.
מרים פבר: לכן, השאלה של קבלת מדיניות של המדינה, היא מאוד חשובה.
תמר גוז'נסקי: נצ"מ אגמי, בבקשה.
זיוה אגמי כהן: המינהלת הוקמה באופן מיוחד כדי ליישם החלטת ממשלה.
זיוה אגמי כהן: ההקמה היא חדשה, עוד לא עברנו 100 ימי חסד, מה- 1 בספטמבר.
זיוה אגמי כהן: אני מציעה לכל היושבים כאן, שנתקלים בהפרת זכות זו או אחרת על ידי המינהלת, אגב מעצר, עיכוב או הרחקה, לפנות אלינו.
זיוה אגמי כהן: יש נוהל זמני שהופץ לגבי מדיניות עיכוב הבוגרים בנוכחות ילדים.
זיוה אגמי כהן: הכשרנו, נכון לעכשיו, כ- 70% מהכוח, והנחינו את כל הסיירים להתייחס לשוהים הבלתי חוקיים לא כעבריינים, אלא כעוברי חוק.
זיוה אגמי כהן: יש לנו סמכות, על פי חוק כניסה לישראל, לבקש מהם להתלוות אלינו, ורק אם הוא מתנגד להשתמש בכוח סביר בלבד.
זיוה אגמי כהן: אנחנו עושים את זה גם כאשר מדובר בעבירה פלילית, לגבי כל אדם בישראל.
זיוה אגמי כהן: המסר הוא להביא את האנשים בדרך ההומנית ביותר שניתן.
זיוה אגמי כהן: זה המסר שעובר לכל סיירי ההגירה.
זיוה אגמי כהן: לא לרדוף אחריהם, לא לבצע מעצרים בכוח.
פיליפ וירמן: אני חושב שחשוב מה שד"ר לבנטל אומר, שזו לא טעות של הילדים שהם פה.
פיליפ וירמן: זו חובת המדינה, על פי סעיף 2 לאמנת האו"ם, לתת שירות לכל הילדים האלה.
פיליפ וירמן: עוד דבר, אולי בפעם הבאה אפשר להזמין גם את המנהלת של בית ספר ביאליק לדיון פה.
פיליפ וירמן: אני לא חושב שהמדינה שלנו אישררה conventions on migrant workers, אולי אתם, חברי הכנסת יכולים - -
תמר גוז'נסקי: משרד המשפטים, אשררנו את האמנות הבינלאומיות בדבר זכויות מהגרים?
דן אורנשטיין: יש כמה אמנות, ויש אמנה ישנה.
דן אורנשטיין: אנחנו אשררנו אותן.
פיליפ וירמן: יש גם רשת של עמותות אחרות, למשל international social service, עמותה שלנו בז'נבה עם סניפים גם באוקראינה.
פיליפ וירמן: פעם טפלתי בילדה שהיתה באבו כביר, והיתה בשלה להוצאה מהארץ.
פיליפ וירמן: דברנו עם הסניף באוקראינה.
תמר גוז'נסקי: מי שצריך קשרים בחו"ל, ד"ר וירמן מציע את עזרתו.
תמר גוז'נסקי: הוא מהאגודה להגנת הילד שנקראת אב"י, D.C.I, שזה ארגון בינלאומי, והוא אומר שיש לו סניפים בהרבה ארצות.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להודות לכל המשתתפים בדיון, ורוצה, ברשותכם, לסכם.
תמר גוז'נסקי: אני מביעה מחאה בשמי ובשם חבריי לוועדה על היעדרותו הבלתי מוסברת של משרד הפנים.
תמר גוז'נסקי: עלו פה כמה נושאים, נושא אחד שהיה מוסכם על כולם, לגבי החלק הראשון של הדיון, שקטינות שנמצאו על ידי גורם ישראלי כלשהו, והן קורבנות של ניצול מיני, או אחר, לא צריכות להיות בכלא.
תמר גוז'נסקי: אני מקווה שהמקלט לנשים קורבנות סחר יפתח אכן בינואר, וצריך יהיה לבדוק אם המקלט הזה יהיה ערוך גם לקליטת נערות.
תמר גוז'נסקי: בכל מקרה, הכלל צריך להיות שנערות לא צריכות להיות בכלא, אלא צריך למצוא מסגרת.
תמר גוז'נסקי: הדבר השני שעלה פה, שאנחנו צריכים תיאום ברור וקבוע בין כל הגורמים שצריכים לעסוק בנושא הזה: משטרה, פנים, עבודה ורווחה, משפטים, חוץ וכל מי שצריך לעסוק בזה, וגם נוהל ברור.
תמר גוז'נסקי: עלה הצורך בקביעת נוהל ברור לגבי ילדים נטושים שאין להם מעמד חוקי, מה עושים אתם.
תמר גוז'נסקי: גם לגבי ילדי מהגרי עבודה, שצריך להיות ברור איך מטפלים בהם.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שנקודת המוצא שהוצגה על ידי כמה דוברים שהילדים האלה, שנמצאים פה, הם כולם שלנו במובן של האחריות שלנו כחברה לילדים בתוכה.
תמר גוז'נסקי: קבלנו מידע חשוב בסוף, שבעצם מדובר על ילדים חסרי מעמד חוקי, ויכול להיות שלא היינו צריכים לומר ילדי עובדים זרים, אלא בעיקר ילדים שאין להם מעמד חוקי, בין אם הוריהם מהגרי עבודה, ובין שאחד מקרובי במשפחה הוא אזרח ישראלי אבל יש בעיה לגבי מעמד הילדים עצמם.
תמר גוז'נסקי: לפעמים הילד נמצא אצל הסבא והסבתא והשאלה של מי האפוטרופוס לא ברורה, וכתוצאה מכך אין מעמד, ובגלל שאין לו מעמד אין לו, למשל, ביטוח בריאות.
תמר גוז'נסקי: הקשישים שמטפלים בו לא יכולים ללכת איתו לקופת חולים.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שראיה כזאת תבהיר לנו שמדובר באלפי ילדים במדינת ישראל.
תמר גוז'נסקי: כמה בדיוק, אנחנו לא יודעים.
תמר גוז'נסקי: אם נניח שיש 3,000 ילדים של מהגרי עבודה, מספר שנזרק באוויר, אני מניחה שיש מספר דומה גם בצד השני.
תמר גוז'נסקי: ד"ר לבנטל הציג את המטרה שלנו, שהיתה שילד שנולד בארץ או שנמצא פה תקופה מסוימת שתיקבע בחוק, יהיה מכוסה על ידי ביטוח בריאות ממלכתי.
תמר גוז'נסקי: זו היתה הצעת החוק.
תמר גוז'נסקי: הצעת החוק עוכבה, חקיקתה לא הושלמה, וישנו הסדר.
תמר גוז'נסקי: הבעיה בהסדר היא שהוא כרוך בתשלום.
תמר גוז'נסקי: היתה לנו פגישה עם האחראי בקופת חולים מאוחדת בנושא הזה, והוא ספר על בעייתיות.
תמר גוז'נסקי: אם למישהו מנכים מהשכר ביטוח בריאות, הכסף אוטומטית יורד.
תמר גוז'נסקי: פה צריך לשלם.
תמר גוז'נסקי: אם הילד בריא, ההורים שוכחים לשלם, ואז עוברים חודשיים שלושה והילד חולה והם נזכרים לשלם.
תמר גוז'נסקי: ברור שבמערכת ביטוח זה לא עובד כך.
תמר גוז'נסקי: לכן, המערכת צולעת, יש בה הרבה בעיות.
תמר גוז'נסקי: קופת חולים מאוחדת, יש לומר לזכותה, הולכת מאוד לקראת הילדים ואם ילד צריך אשפוז דחוף, וההורים שכחו לשלם שלושה חודשים, קודם כל שולחים לאשפוז ואחר כך מסדרים את העניינים עם ההורים.
תמר גוז'נסקי: אם הילד צריך ניתוח לב פתוח וההורים לא ביטחו אותו, אז איכילוב לא יעשו לו את הניתוח?
תמר גוז'נסקי: יעשו.
תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר המדינה הרי משלמת ומכסה, בצורה כזו או אחרת את ההוצאות.
תמר גוז'נסקי: ילדים שפקידי סעד קבעו שהם ילדים בסיכון, נטושים או אחרים, והם מועברים למשפחה אמנה, למוסד, למישהו, לפחות בתקופה שהם תחת אחריות פקידי הסעד שיהיו מבוטחים.
תמר גוז'נסקי: לא מדובר במאות ילדים, אלא בעשרות.
תמר גוז'נסקי: צריך להיות פתרון כולל, אבל לפחות הילדים האלה, שהמדינה לוקחת אחריות עליהם, שבסל האחריות יהיה גם המימון של שירותי בריאות.
תמר גוז'נסקי: לגבי שאלות ארוכות טווח יותר, אני חושבת שבאווירה הקיימת היום, הרעיונות האלה נראים מוזרים.
תמר גוז'נסקי: להחלטת הממשלה יש מסר מאוד ברור שאנחנו שמים לנו כמטרה להקטין את מספר העובדים הזרים.
תמר גוז'נסקי: יצא לי בשבוע האחרון להיות בלוד ולראות איך מביאים עובדים זרים, הם עמדו בתור, בתלבושת אחידה, וחיכו לקבלן שיבוא לקחת אותם.
תמר גוז'נסקי: מרוב דיבורים על גירוש, כל הזמן מביאים.
תמר גוז'נסקי: אלה סתירות פנימיות שנוגעות לתפישה שלנו.
תמר גוז'נסקי: מדינות אחרות נוקטות צעדים לגבי מי שנמצא הרבה שנים, קבעו מה זה הרבה שנים, עבר שלב של הלבנה, ואלה מדינות שהתמודדו עם מיליונים, לא המספרים שאנחנו עוסקים בהם.
תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר הבינו שאי אפשר להמשיך עם מצב של חוסר מעמד.
תמר גוז'נסקי: הבעיה שלנו היא גם כשהם ילדים וגם כשהם מגיעים לגיל 18 ומקבלים את התואר בוגר, ולכן הם שוהים בלתי חוקיים, על כל המשתמע.
תמר גוז'נסקי: בתור ילדים, המדינה עוסקת בהעלמת עין ממציאות קיימת, ואז עיריית תל אביב, לצורך הדוגמה, משרד העבודה, או משרד הבריאות, בסופו של דבר מממנים את הילדים האלה.
תמר גוז'נסקי: אבל כאשר עושים חשבון בכמה ילדים מטפל משרד הבריאות, ובכמה ילדים מטפל משרד העבודה, או עיריית תל אביב, לא סופרים את הילדים האלה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהמצב הזה אולי עוזר למשרד האוצר, שיש לו פחות ילדים בטיפול, אבל בסופו של דבר זה חוזר לקופה הציבורית והיא נדרשת, לא בכל מקום - למשל, בעיריית תל אביב - לממן את הנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזאת צורה לא תקינה.
תמר גוז'נסקי: אם אנחנו נותנים את השירות בתוקף מחויבותנו לפי חוקי ישראל ולפי אמנות בינלאומיות, לא יכול להיות שמשרד האוצר יגיד שזה לא נוגע לו, ולא יכול להיות שמשרד הפנים יגיד שהוא לא רואה אותם, והם לא קיימים.
תמר גוז'נסקי: לכן, אני חושבת שאנחנו צריכים לפנות גם למשרד האוצר וגם למשרד הפנים בנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: נשתדל לקיים דיון בנושא הזה, והפעם להבטיח את נוכחותם כדי שנגיע לתוצאות.
תמר גוז'נסקי: תודה רבה לכולכם, הישיבה נעולה.
תמר גוז'נסקי: על סדר היום בעיית המכסות לילדי רווחה – לפעוטות בסיכון.
תמר גוז'נסקי: לנושא המכסות לפעוטות בסיכון למעונות יום ולמשפחתונים יש היבטים שונים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מנהלים כאן מערכה כמה וכמה שנים נגד עצם קיום המכסות ובעד יישום החוק.
תמר גוז'נסקי: אך בתחילת השנת הלימודים הזאת הסתבר שגם המכסות לא הגיעו לארגונים שמפעילים את מעונות היום.
תמר גוז'נסקי: בסוף חודש אוגוסט 2002 קיבלנו מכתב מויצ"ו, ובו נטען ששלושה ימים לפני תחילת שנת הלימודים מעונות היום – כולל מעונות רב-תכליתיים – עומדים כמעט ריקים.
תמר גוז'נסקי: ביררנו את הנושא במקומות נוספים והסתבר שהמצב הזה לא קיים רק בויצ"ו.
תמר גוז'נסקי: ביקרתי במעון רב תכליתי של ויצ"ו לפני שבועיים ועדיין היו בו מקומות ריקים.
תמר גוז'נסקי: המטפלת אמרה שהיא יכולה לקלוט עוד עשרים ילדים, ואין ילדים.
תמר גוז'נסקי: לכן נזעקנו לקיים את הישיבה הזאת.
תמר גוז'נסקי: עוד לפני הוויכוח העקרוני בנוגע לביצוע החוק מתברר ש14,000- המכסות לא הגיעו לאן שהן צריכות להגיע – לילדים.
תמר גוז'נסקי: אם אכן הייתה מחשבה שאפשר לחסוך חודש ולתת את המכסות בתחילת אוקטובר במקום בתחילת ספטמבר – זוהי שערורייה כשלעצמה.
תמר גוז'נסקי: אין סיבה שהילדים לא יהיו במעון בספטמבר רק משום שלמישהו זה לא נוח מבחינה חשבונית.
תמר גוז'נסקי: שר העבודה והרווחה הגיב לנושא במכתב, שמונח היום לפני הנוכחים, ולפיו כל המכסות מוקצות לרשויות המקומיות, דבר לא עוקב ומיום 1 בספטמבר יש לכאורה 800 מכסות נוספות.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לשמוע דיווח ממשרד העבודה והרווחה על הנתונים: כמה מכסות אוישו, כיצד חולקה התוספת וכדומה.
תמר גוז'נסקי: כזכור, כשביקשנו לדעת בשנה קודמת איך חולקו 1,000 מכסות נוספות גילינו בסופו של דבר שהן לא חולקו אף שגב' בראון אמרה שהן חולקו והרבה אנשים במשרד העבודה והרווחה התחייבו שהייתה חלוקה.
תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר הסתבר שדבר לא חולק.
תמר גוז'נסקי: אני מקווה שהמידע היום יהיה מדויק יותר ולא ערטילאי.
יהודית בראון: מובן שהמכסות חולקו, אך הן עוד לא בוצעו.
יהודית בראון: הסיבה היא שיש בעיה והתוספות אינן מגיעות בתחילת השנה אלא לסירוגין במהלך השנה.
יהודית בראון: עכשיו נוספו 800 מכסות, והן על חשבון שנת 2002.
יהודית בראון: ההקצאות אינן מגיעות מראש אלא לסירוגין במהלך השנה.
יהודית בראון: המכסות שהגיעו עכשיו, 800 מכסות, בעצם הן מכסות חורים.
יצחק קדמן: אבל ההרשמה למעונות הייתה מזמן.
יצחק קדמן: בספטמבר מתחילים את השנה.
יהודית בראון: נכון.
יהודית בראון: בעקבות מה שקרה בשנה שעברה האוצר קיצץ במכסות ובמקום 15,058 מכסות בשנת 2001 קיבלנו בתחילת שנה זו 13,948 מכסות.
יהודית בראון: כלומר היו חסרות לנו 1,200 מכסות על מה שכבר היה חסר בשנים קודמות.
יהודית בראון: זה החוסר שאינו נוגע למכסות עולים.
יהודית בראון: הביצוע בפועל של הרשויות המקומיות הוא של 15,475 מכסות.
יהודית בראון: כלומר יש פער אנחנו מודעים לו.
יהודית בראון: הרשויות רושמות יותר ילדים.
יהודית בראון: כעת קיבלנו תוספת של 800 מכסות בתחולה מיום 1 בספטמבר 2002.
יהודית בראון: אם נחלק זאת למכסות שנתיות הן מספיקות לארבעה חודשים ולא על 12 חודשים.
יהודית בראון: כלומר אין ממש 800 מכסות לכל השנה, אלא לארבעה חודשים.
תמר גוז'נסקי: הילדים ייכנסו בנובמבר ויצאו בדצמבר?
תמר גוז'נסקי: זאת בדיחה.
תמר גוז'נסקי: בקיצור כלום לא יצא מזה.
יהודית בראון: בעצם במקום 800 מכסות ההקצאה הנוספת מממנת 300 ילדים לכל השנה.
יהודית בראון: הבעיה היא שאין כיסוי למכסות החסרות, ואנחנו מקווים לכסות זאת בשנת 2003.
יהודית בראון: יש פער כלשהו בין ההקצאות שמקבלת הממשלה מינואר עד ינואר לבין שנת הלימודים שהיא מספטמבר עד יולי.
יהודית בראון: אנחנו עובדים כעת על תקציב 2002.
יהודית בראון: אנחנו מבקשים להבטיח שילדים שנכנסו בספטמבר, שהם עדיין בתקציב 2002, יוכלו להיות במעונות עד סוף השנה.
יהודית בראון: 800 המכסות אינן מכסות את כל הפערים, כמובן.
יהודית בראון: אך כרגע חילקנו אותן לפי הדרישה הרבה ביותר.
יהודית בראון: אנחנו מנסים פחות או יותר לשמור על הקריטריונים שיש לנו.
תמר גוז'נסקי: למה אתם מתעסקים עם שטות כזאת – 800 מכסות לחודשיים?
יהודית בראון: זה מה שקיבלנו.
דינה שלום: עדיין חסרות לנו כמעט 1,300 מכסות.
מוטי אלמליח: אני מבהיר שקיבלנו 800 מכסות לארבעה חודשים.
מוטי אלמליח: זוהי הקדמה של 800 מכסות לארבעה חודשים – מספטמבר ועד סוף השנה.
קלרה פלדמן: על 800 המכסות הללו אנחנו מדברים כבר חצי שנה.
קלרה פלדמן: התקציב אושר.
תמר גוז'נסקי: אך למה ביום 1 בספטמבר מעונות היום היו ריקים בחלקם?
יהודית בראון: אנחנו מעבירים את ההקצאות באמצעות המחוזות שלנו.
יהודית בראון: משם ההקצאות עוברות לרשויות והן מחלקות אותן לפי צורכי הילדים.
יהודית בראון: לא השארנו מקומות אצלנו.
יהודית בראון: כשיש לנו תקציב אנחנו מחלקים אותו לפי קריטריונים ולפי דרישה שעולה מהרשויות המקומיות.
יהודית בראון: אין לנו אינטרס שהילדים יישארו בחוץ.
יהודית בראון: אנחנו מחלקים את מה שיש לנו.
תמר גוז'נסקי: אין לכם שום אחריות לכך שבספטמבר היו מעונות ריקים?
יהודית בראון: יש לנו.
מוטי אלמליח: אני עוזר בכיר למנכ"ל משרד העבודה והרווחה.
מוטי אלמליח: לא ידוע לי על מעונות שהיו ריקים בספטמבר.
מוטי אלמליח: לא ידוע לי על מעונות שהיו סגורים.
תמר גוז'נסקי: אמרתי שהם היו ריקים ולא סגורים.
תמר גוז'נסקי: תמיד יש ילדים של אמהות עובדות – וזה לא שייך למכסות.
מוטי אלמליח: בתחילת השנה המכסות מחולקות על-פי קריטריונים.
מוטי אלמליח: הן עוברות למחוזות ומשם לרשויות.
מוטי אלמליח: הרשויות המקומיות מפעילות את המעונות באמצעות הארגונים.
מוטי אלמליח: הם מקבלים מכסות בלי קשר אלינו.
מוטי אלמליח: להערכתי בספט
מוטי אלמליח: מבר היו גירעונות ברשויות, ולכן הרשויות לא היו מוכנות לקבל ילדי רווחה.
מוטי אלמליח: הן לא היו מכוסות על-ידי המכסות.
מוטי אלמליח: בספטמבר, לאחר הזעקה הרבה שעלתה מהשטח, שר העבודה והרווחה ומנכ"ל המשרד נפגשו עם שר האוצר.
מוטי אלמליח: שר האוצר ניאות להקדים ולתת 800 מכסות מתוך 14,000 מכסות מחודש ספטמבר ועד סוף השנה.
תמר גוז'נסקי: מה יהיה בינואר 2003?
תמר גוז'נסקי: 800 המכסות ירדו?
מוטי אלמליח: שיטת התקצוב של הרשויות המקומיות היא מינואר עד ינואר.
מוטי אלמליח: אך שנת הלימודים מתחילה בספטמבר ולכן בינואר אנחנו מחלקים את המכסות על-פי קריטריונים.
מוטי אלמליח: בספטמבר מתקבל מידע על מכסות שמחולקות באמצע השנה.
מוטי אלמליח: אך כיוון שבינואר צריך לחלק את המכסות מחדש על-פי קריטריונים, אז מודיעים לרשויות מהו תקציבן למכסות.
מוטי אלמליח: הרשויות יודעות שבמהלך השנה יש ויסותים ומתקבלות מכסות נוספות המחולקות בהתאם לניצול בפועל.
תמר גוז'נסקי: 800 המכסות נוספו לבסיס התקציב?
תמר גוז'נסקי: במקום 13,950 יהיו 14,750 מכסות בינואר?
תמר גוז'נסקי: זה בבסיס התקציב?
תמר גוז'נסקי: אז למה אומרים שהן תקפות לארבעה חודשים בלבד?
מוטי אלמליח: הן התקבלו כרגע, בספטמבר.
מוטי אלמליח: בספטמבר המצוקות ענקיות.
מוטי אלמליח: איננו נמצאים במצב מאוזן.
מוטי אלמליח: אי-אפשר היום לחלק עוד 800 מכסות ולהכניס עוד 800 ילדים.
מוטי אלמליח: כמו שתיארה גב' בראון הניצול היום גבוה יותר מהמכסות.
מוטי אלמליח: כשמקבלים 800 מכסות אפשר לכסות בהן גירעונות או לתת לרשויות המקומיות את המכסות בהתאם לבקשות האקוטיות ביותר בשטח, לפי מה שעולה ממרכזי שירות ילד ונוער בשטח.
מוטי אלמליח: כך מנסים להתמודד עם המצוקה.
מוטי אלמליח: אם ניתן לרשות תוספת ונבקש שהיא תקלוט יותר מכסות, היא תרצה קודם לכסות את הגירעון ורק אחר כך תכניס ילדים חדשים.
תמר גוז'נסקי: עשיתם סקר לבדיקת הצרכים בהתחשב במצב האבטלה, העוני, המצוקה – וכל מה שקורה?
תמר גוז'נסקי: האם בדקו מה השינוי בדרישה ובצרכים, מה השינוי במספר הפעוטות בסיכון?
יהודית בראון: אין ספק שהצורך גדול יותר.
יהודית בראון: בינתיים רואים זאת בביצוע שעולה על מה שחולק.
יהודית בראון: יש צורך מוכח בשטח.
יהודית בראון: איננו צריכים לנחש אותו.
יהודית בראון: אני בטוחה שהצורך ילך ויגדל לאור המצב היום.
יהודית בראון: אך כבר כעת חסרות 1,277 מכסות נוסף על מה שכבר נמצא ודווח.