GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר גוז'נסקי: אני מציעה שכאשר תיערך הפגישה ב-19.6 הכל כבר יהיה מרוכך שם.
תמר גוז'נסקי: תביאו את האמא של האמא ואת הסבתא של הסבתא, את כל מי שצריך להביא, את כל מי שאתם יכולים לגייס לנושא הזה.
אתי אשד: האם את קובעת תאריך יעד שבו אנחנו נבדוק את הדברים?
תמר גוז'נסקי: ב-20 ביוני נקבל דיווח ממשרד העבודה והרווחה.
תמר גוז'נסקי: בהצלחה.
תמר גוז'נסקי: כבר קיימנו דיון בנושא שאנו דנים עליו היום, ובאותו דיון התבררו חילוקי דעות.
תמר גוז'נסקי: כדי לנסות להגיע למסקנות קיימנו פגישת התייעצות עם הנציג של משרד העבודה והרווחה, השלטון המקומי ונציגי ארגונים שמפעילים מעונות יום שיקומיים במטרה להגיע לתוצאה הטובה ביותר לילדים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מקבלים את העמדה שבאה לידי ביטוי בתקנות בנושא חוק מעונות יום שיקומיים, שלפיהן נושא ההסעה הוא חלק מובנה במעונות היום השיקומיים.
תמר גוז'נסקי: מדובר באוכלוסיה מצומצמת שהחוק חל עליה.
תמר גוז'נסקי: משרד העבודה הודיע על המדיניות שלו, שהיא מדיניות נכונה, לפזר את מעונות היום השיקומיים ברחבי הארץ, כך שיהיה פחות צריך להסיע, אך תמיד נוצר צורך בהסעות.
תמר גוז'נסקי: מונחת לפניכם הצעה שבאה בעקבות הדיונים האלה.
תמר גוז'נסקי: לב העניין מופיע שם בעמוד מספר שתיים.
תמר גוז'נסקי: ההצעה קובעת שני עקרונות; העקרון האחד אומר, שמנהל מעון היום השיקומי הוא שאחראי לדאוג להסעה ולליווי בהסעה של הפעוט עם המוגבלות, כלומר הגוף המפעיל אחראי.
תמר גוז'נסקי: כוונת העקרון הזה היא שמשרד העבודה והרווחה יכיר רק גוף אחד לצורך העניין הזה, אבל בסעיף מספר שתיים אנחנו אומרים, שרשאי הגורם המפעיל להגיע להסכם עם הרשות המקומית, שלפיה הוא יעביר לה את הסכום שניתן לו עבור הסעה, ותמורת זה הרשות המקומית תשלב את הילדים האלה במסגרת ההסעה שהיא נותנת לילדים אחרים שצריכים חינוך מיוחד.
תמר גוז'נסקי: ברשויות המקומיות יש מערכת שלמה של הסעות לילדים בחינוך מיוחד, והילדים האלה הרי מוכרים כילדים עם חינוך שאינו רגיל.
תמר גוז'נסקי: למעשה, ניסינו לשמור על העקרון שמשרד העבודה הציע לנו, עקרון האחריות היחידה מבחינת משרד העבודה, ועם זאת לא למנוע את האפשרות שהוצגה בפנינו על ידי המפעילים, שאמרו שרק לארגון אחד יש מכוניות, ויש עדיפות להסעה בתוך מכונית על פני הסעה מסוג אחר.
תמר גוז'נסקי: בכל מקרה, הגורם המפעיל הוא שצריך לדאוג.
תמר גוז'נסקי: השלטון המקומי הביע את הנכונות לתמוך בזה, הוא גם אמר שכנראה לא תהיה בעיה כספית, וההסדר הזה שונה מההסדר שיש עם משרד החינוך.
תמר גוז'נסקי: המטרה העיקרית שלנו היא לדאוג לילדים שהוריהם לא יכולים להביאם ברכבם הפרטי, וצריך לתת להם את הפתרון.
תמר גוז'נסקי: השלטון המקומי מנוסה כבר שמונה שנים בהפעלת העניין הזה, ויש לו הנסיון.
תמר גוז'נסקי: החוק הזה קובע כללים בטיחותיים שמגנים על הילד, לכן הכללים האלה יחולו על הרשות המקומית, ואם הארגון יחליט להסיע לבד, הכללים יחולו גם עליו.
תמר גוז'נסקי: משרד העבודה ומשרד הבריאות עושים מאמץ גדול מאוד יחד עם הארגונים המפעילים לקדם את החוק, ואני מקווה שבספטמבר הקרוב יותר ויותר ארגונים ייכנסו להסכמים, ויוכלו לפעול לפי החוק הזה, לכן אנחנו חייבים להכין את החוק עד סוף יולי.
תמר גוז'נסקי: בואו נעשה מאמץ לשם כך.
דן אורנשטיין: ידוע, שהחלטת הממשלה של ועדת שרים היתה שמהות הפתרון יבוא לידי ביטוי בתקנות.
דן אורנשטיין: כיוון שמדובר במימון שהוא מכוח מעונות יום שיקומיים, בדקנו אם יש סמכות לפי חוק מעונות יום שיקומיים, כפי שהוא מנוסח היום, לממן את ההסעה.
דן אורנשטיין: מבחינה משפטית פורמלית עניין הסמכות לא מוזכר, לכן קיימנו התייעצות עם הגורמים שאחראים על כך במשרד המשפטים, ונעשה תיקון עקיף.
תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ, עניין התקנות ידון בוועדת העבודה והרווחה.
תמר גוז'נסקי: בינתיים משרד העבודה הוציא תקנות זמניות, ואין לתקנות האלה שום אמירה לגבי מהי הסעה בטיחותית.
תמר גוז'נסקי: חייבים להבטיח שההסעה תהיה בטיחותית, ולכן ההצעה הזאת.
עמיחי כץ: אני מודע לכך, ומאמין שלא תהיה בעייה.
דן אורנשטיין: ההחלטה כאן היא ערכית, של מדיניות חברתית, ואנחנו נבצע אותה בצורה הטובה ביותר.
דן אורנשטיין: מבחינה משפטית טהורה, על אף שיש תקדים, עדיין אפשרי להכניס יותר הוראות לתקנות, אבל כאמור, ההחלטה היא החלטה ערכית.
דן אורנשטיין: אדי וייס: ההחלטה של הממשלה היתה שעדיף שזה יוגן בחקיקת משנה, אבל זה תלוי בוועדה.
ניצה ננר: לגבי נושא הגילאים, כשמצרפים ילדים בני גילאים שונים נוצרות בעיות, וצרוף של פעוטות יצור בעיות רבות עוד יותר.
שוש ימין: גם היום אנחנו נמצאים בקשיים רבים מאוד, הן בחינוך הרגיל והן בחינוך המיוחד, כשילדים עם פערי גילאים נוסעים יחד.
שוש ימין: כשזה קריטי, אנחנו מפרידים בין הילדים, לכן הסעה בכלי רכב קטן, שבו יסעו פעוטות וילדים עם מוגבלויות עם ילדים גדולים מהם אינה נכונה.
שוש ימין: אני רואה בזה אפילו סכנת חיים.
שוש ימין: ההמלצה שלי היא לא לשלב; ילדים עד גיל שלוש צריכים כלי רכב נפרדים.
ניצה ננר: מגיעים אלינו תלונות רבות של הורים לילדים קטנים על התעללות מילולית ופיזית מצד ילדים גדולים יותר בהסעה.
הניה מרמורשטיין: מהנסיון שלנו, כשיש מלווה הבעיות האלה נפתרות.
הניה מרמורשטיין: לפי החוק, חובה שתהיה מלווה, אך לפעמים רשויות מתעלמות מהחוק הזה, בגלל חוסר כספי.
חיה יגודה: אני שמחה לראות שהאריות תוטל על הארגון, כך להורים תהיה כתובת לפנות אליה.
חיה יגודה: גם אם יהיה מלווה הבעיה לא תיפתר, ולכן אני מציעה להכליל את עניין הפרדת הגיל בתוך החוק.
חיה יגודה: אם עד עכשיו לא הצלחנו להסדיר את כל הבעיות שנוצרות בהסעות, החוק לא יעזור, ואני מאוד חוששת מזה.
חיה יגודה: רק אם היו מלמדים ילדים על הבעיות של הילדים האלה, אולי ניתן היה לפתור את העניין.
תמר גוז'נסקי: זה עניין שמשרד החינוך יכול להיות מעורב בו, אבל בל נשכח שמדובר באוכלוסיה מצומצמת, שלא נוגעת לכלל הילדים.
שוש זאב רשף: הרעיון הוא שמעונות היום יהיו קרובים ככל האפשר לבית הילד, ואנחנו עובדים בכיוון הזה.
שוש זאב רשף: אנחנו צופים עתיד טוב יותר, עם יותר מעונות שקרובים לבתי הילדים.
קלרה פלדמן: בעיית ההסעות ידועה לשלטון המקומי, ואנחנו נעננו לפנייה בגלל הצורך הגדול שנוצר.
קלרה פלדמן: בשלב זה מדובר במספר קטן של ילדים.
קלרה פלדמן: דיברנו עם הרשויות המקומיות, שינסו לפתור את המקרים שקשורים לאזורים שלהן.
קלרה פלדמן: החוק הזה מאוד מורכב, כי הביצוע מוטל על הרווחה, ההסעות מוטלות על החינוך, ולכן מדובר במחווה של רצון טוב.
קלרה פלדמן: על סמך מה שנאמר כאן, שההקף של העניין יגדל, ייתכן שנצטרך לדון בעתיד שוב בנושא, כדי למצוא פתרונות טובים יותר.
קלרה פלדמן: ניתן לנסות את זה במשך שנה.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להעיר, שהיום יש בכמה רשויות מקומיות הסעה לילדים האלה ללא חוק.
טלי גל: הצעת החוק הזאת נותנת פשרה, לטוב ולרע; לרע, כי יש פה ויתורים, והארגונים לוקחים אחריות למרות כל הבעיות, ולטוב, כי זה עדיף מתקנות.
טלי גל: לכן אני חושבת שזה הפתרון הנכון.
טלי גל: בכל אופן, לגבי הגילאים, אולי כדאי לקבוע שילדים עם מוגבלויות לא יסעו עם ילדים מעל גיל מסוים.
קלרה פלדמן: לזה השלטון המקומי לא יסכים.
טלי גל: אני חוששת לסכנת חיים.
טלי גל: מעבר לזה, אני חושבת שזה מאוד לא בטיחותי להסיע פעוט באוטובוס.
שוש ימין: אני רוצה להעיר, שכל פעולה שהמימון ניתן לה מיותר ממקור אחד, נשאר יתום.
טובי קורן: ההסעות היום מאוד לא בטיחותיות, ומטריד אותי, שאנחנו מצרפים תינוקות למצב שקיים היום.
טובי קורן: אנחנו מרגישים שיש צורך להכניס בחוק נושא של אכיפה ופיקוח, כי היום הנושאים האלה לא מקויימים בשטח.
הלית ברק: אמנם בחוק ההסעות אין איזכור של פיקוח ואכיפה, אבל חוק מעונות יום שיקומיים מאזכר במפורש את עניין הפיקוח, ולכן אולי צריך רק לכתוב במפורש שהפיקוח יחול גם על ההסעות.
טובי קורן: אולי אחד מעובדי הרשות צריך לשמש מפקח.
שוש ימין: בעניין הפיקוח, יש ממוני בטיחות ברשויות המקומיות, שמקבלים מעט הכשרה גם בנושא ההסעות.
שוש ימין: יש פיקוח בשטח, אך יכול להיות שהוא אינו מספיק.
שוש ימין: גם משרד החינוך מפקח ונוטל סנקציות, כלומר העסק אינו לגמרי פרוץ.
רוני לבינדר: המשטרה אוכפת את כל התקנות בחוק שקשורות להסעות, אבל אין לנו סמכויות לאכוף בכל הפרטים.
רוני לבינדר: אין לנו סמכות, למשל, לאכוף עניין של ליווי או חוסר ליווי, למשל.
שוש ימין: משרד החינוך מסייע בהעסקת מלווים ברשויות המקומיות למרות שהחוק הטיל את המעמסה הזאת על הרשויות המקומיות.
שוש ימין: אנחנו מסייעים, כי אחרת לא יהיו מלווים.
שוש ימין: כשהחוק רק נכנס לתוקפו התחלנו לסייע, ואנחנו היום מממנים בסדר גודל של 67 מליון שקלים מתקציב משרד החינוך להעסקת מלווים.
שוש ימין: זה לא מכסה את כל ההוצאה.
שוש ימין: אני יכולה להגיד באחריות מלאה, שבמרבית ההסעות יש מלווים.
דוד מרקו: ברור שההצעה הזאת אינה אידיאלית, אך ברור שצריך מנגנון לילדים קטנים וגדולים יותר.
דוד מרקו: הרי קוראים להסעות האלה הסעות בטיחותיות, והן צריכות להיות כזאת.
קלרה פלדמן: הרשויות המקומיות יעשו ככל שביכולתן לעזור, אבל לא יהיה מצב שבו ילד אחד נוסע ברכב אחד.
קלרה פלדמן: הרי גם אם דבר כזה יהיה כתוב בחוק, זה לא יתבצע בפועל.
מרים כהן: אני לא מוכנה שילדים והורים יפלו בין הכיסאות.
מרים כהן: הרשות חייבת לענות לפניות אליה, ואין לה זכות לסרב.
שירלי גלאור: אחד היתרונות הגדולים שהרשות המקומית תיצור בעצם הפעילות הזאת שלהם, מעבר לעניין הבטיחות, הוא נושא הביקורת.
שירלי גלאור: יש יתרון שהרשויות המקומיות יעשו את זה, גם בגלל נושא הבקרה והשקיפות.
שירלי גלאור: אני חושבת שהמצב אמנם אינו טוב, אבל הוא גם לא כל כך נורא, ועכשיו הביקורת תוכל להעשות.
עידית יגודס: לפי חוק הסעה בטיחותית, מועצות אזוריות ורשויות יכולות להתאגד יחד.
עידית יגודס: אנחנו מקווים שחוק מעונות יום שיקומיים יגדיל את הפריסה של המעונות, וכולנו תקווה שהמרחקים יקטנו.
עידית יגודס: התהליך הזה מתחיל לקרות כבר עכשיו.
חיה יגודה: לגבי עניין המלווים, לפעמים יש מלווים ללא הכשרה שמתאימה לתפקידם.
שוש ימין: בהתחשב בתקציב שהרשויות מגייסות לטובת המלווים ברור שכוח האדם שמתגייס לעניין הזה אינו מן המשופרים, וכדי לשפר אותו צריך להכפיל את התקציב.
שוש ימין: אנחנו מעניקים למלווים תכנית הכשרה קצרה שתתן להם מושגים בסיסיים בנושא.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת שרעיונות חשובים שהועלו פה יועברו לכתובת הנכונה, שהיא ועדת הכלכלה, שאחראית להסעה בטיחותית.
תמר גוז'נסקי: שם יחליטו אם צריך תיקון בחוק או בתקנות, ואחר כך יש לעדכן את משרד החינוך והתחבורה.
תמר גוז'נסקי: בעניין הרשויות, שום חוק הרי לא עוסק במקרים הקיצוניים, ונראה לי, שהרשות המקומית היא ש צריכה לתת פתרון.
תמר גוז'נסקי: לכן חשוב לקבוע בחוק שרשויות מקומיות יהיו מחויבות למצוא פתרון.
תמר גוז'נסקי: אני מקווה שהרצון הטוב שבא לידי היום באופן התנדבותי יתממש גם הלאה, בחוק.
תמר גוז'נסקי: הילדים האלה הם תוספת כי הם לא נכללים בחוק מסוים, אבל הם עדיין ילדים.
קלרה פלדמן: הרשויות המקומיות מבצעות את עבודתם נאמנה בתחום הזה, וחשוב לזכור שמדובר בתוספת אוכלוסיה.
קלרה פלדמן: מצד אחד, יפתחו מעונות חדשים, והאוכלוסיה הזאת תלך ותגדל, ומצד שני, המשאבים לא יגדלו.
קלרה פלדמן: לכן אני חוששת שיהיו רשויות מקומיות שלא יהיו מסוגלות לתת מענה, והארגון צריך לדעת שבמקרים הקיצוניים הוא זה שיצטרך לטפל.
קלרה פלדמן: בעניין הנפילה בין הכסאות, אני חושבת שהעניין כן ייפתר.
תמר גוז'נסקי: החוק בפעם הראשונה נותן סל שרותים לפעוטות.
תמר גוז'נסקי: עד היום זה עבד בלי סל שרותים.
תמר גוז'נסקי: לרשויות המקומיות ולארגונים מאוד אכפת מהילדים האלה, ואם יסתבר לארגון שהכי טוב לקחת מונית, זה מה שהוא יעשה.
הלית ברק: שם החוק היום: "חוק הסעה בטיחותית לילדים נכים".
הלית ברק: אנחנו מרחיבים ומכילים אותו גם על פעוטות עם מוגבלות, לכן נקרא לו "חוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות".
הלית ברק: המילה "נכים" נופלת.
אדי וייס: כן, המונח "נכה" שייך לגישה שאינה מקובלת עוד.
תמר גוז'נסקי: זאת רק קריאה ראשונה, כך שבינתיים נשאיר את המונח "מוגבלות".
תמר גוז'נסקי: אם בהמשך תרצו לשנות את המינוח, נדון בכך.
הלית ברק: בסעיף 1 לחוק העיקרי, ההגדרה "אחראי" נדרשת, משום שאנחנו משתמשים בה בהגדרה של מעון יום שיקומי.
הלית ברק: היום ההגדרה "אחראי" במעונות יום שיקומיים כוללת הורה, אפוטרופוס או מי שהקטין נמצא במשמרתו על פי דין.
הלית ברק: "סל השרותים" הוא סל שרותים לפעוט עם מוגבלות, כהגדרתו בחוק מעונות יום שיקומיים.
העיקרי יבוא: "(א1):
העיקרי יבוא: פעוט עם מוגבלות זכאי להסעה ולליווי בידי אדם מבוגר בנושף לנהג, ממגוריו או ממקום סמוך לו, למעון יום שיקומי וממנו, לפי צרכיו ובהתחשב בסוג הנכות או המגבלה שלו".
העיקרי יבוא: כלומר, לא מדובר עוד ב"מוסד חינוך" אלא ב"מעון יום שיקומי".
העיקרי יבוא: בנוסף, במקום "לפי סעיף 2(ג)" יבוא "לפי סעיף 2(ב)".
ואחריו יבוא: "(ב) (1) מעון יום שיקומי, שבו שוהה פעוט עם מוגבלות, ידאג להסעה ולליוויו בהסעה של הפעוט עם המוגבלות למעון יום וממנו במשך שנת הלימודים, בהתאם לשעות פעילותו של מעון היום השיקומי.
ואחריו יבוא: (3) העביר מעון יום שיקומי לידי רשות מקומית כתב התחייבות כאמור בפסקה (2), תדאג הרשות המקומית להסעה ולליוויו בהסעה של הפעוט כאמור בפסקה (1).
העיקרי יבוא: 4.
העיקרי יבוא: (א) רשות מקומית המסיעה, ברכב אחד, חמישה ילדים עם מוגבלות או פעוטות עם מוגבלות, או יותר, תדאג להסעתם ברכב בטיחותי המתאים לסוג המוגבלות כפי שנקבע לפי סעיף 5.
העיקרי יבוא: 5.
העיקרי יבוא: שר התחבורה יקבע בתקנות תקנים ומפרטים טכניים לרכב המיועד להסעת ילדים עם מוגבלות ופעוטות עם מוגבלות לפי סוגי המוגבלות, באופן שיבטיחו את בריאותו ובטיחותו של הילד עם המוגבלות או הפעוט עם המוגבלות, לפי העניין.
העיקרי יבוא: 6.
העיקרי יבוא: (א) ארגון ציבורי או מעון יום שיקומי המסיע לפחות חמישה ילדים עם מוגבלות או פעוטות עם מוגבלות ברכב אחד, לצורך כלשהו, יסיע אותם ברכב בטיחותי המתאים לסוג המוגבלות כפי שנקבע לפי סעיף 5.
העיקרי יבוא: היו"ר תמר גוז'נסקי:
העיקרי יבוא: אני מקווה שכבר בשבועות הקרובים משרד העבודה יצליח להעביר את התקנות, ואז נוכל להזכיר אותן כאן.
העיקרי יבוא: תודה רבה לכולכם,
העיקרי יבוא: -----------------------
תמר גוז'נסקי: אני מודה ומתוודה שקשה מאוד היום לדון בנושאים של חיי היום יום שלנו, אבל יכול להיות שדווקא על רקע המציאות הקשה כל כך, הנושא של הקייטנות ומה קורה עם הילדים בקיץ מקבל חשיבות מיוחדת.
תמר גוז'נסקי: לישיבה הזמנו נציגים של משרד החינוך, מרכז השלטון המקומי, המשטרה, עיריות, קייטנות, נציגי ההורים וארגוני נשים שהעלו את הנושא הזה וגילו בו עניין.
תמר גוז'נסקי: חלק מהמוזמנים עדיין לא הגיעו, אבל אני מקווה שהם יגיעו במהלך הדיון.
מכמה היבטים: 1.
מכמה היבטים: כמה ילדים בכלל מגיעים לקייטנות בארץ, ואני מדברת בשלב זה על הקייטנות המורשות כי אני מניחה שאין לנו נתונים לגבי הקייטנות הלא מורשות.
מכמה היבטים: עיקר תשומת הלב החשובה היא כמובן לילדים בגילאים היותר רכים, גילאי הגן והחינוך היסודי.
מכמה היבטים: 2.
מכמה היבטים: כיצד מבוצע הפיקוח גם על הצד הבטיחותי, גם על הצד הביטחוני וגם על התכנים והעשייה שנעשית באותן קייטנות.
מכמה היבטים: 3.
מכמה היבטים: שאלת העלות.
מכמה היבטים: לפי המסמך שחולק לכם והוכן על-ידי אילת ברק-מדינה, עוזרת המחקר שעובדת עבורנו במרכז המחקר של הכנסת, יש פערים ענקיים בתעריפי הקייטנות כאשר מדובר בסכום של 250 שקלים לשבועיים לבין תשלום בסך של 2,500 שקלים עבור חמישה ימי קייטנה.
מכמה היבטים: כמובן שעוד לא אמרתי מילה על הקייטנות הייחודיות והמיוחדות, שם לקביעת התעריף השמים הם הגבול ואלה דווקא אותן קייטנות שנראות הכי מעניינות והכי מלהיבות, אבל ככל שהקייטנה מלהיבה יותר, המחיר שלה גבוה יותר.
מכמה היבטים: בהתחשב במצב האבטלה, המצוקה, הקיצוצים וכולי, שאלות התשלום הן שאלות רציניות מאוד.
מכמה היבטים: קיבלתי פה חומר שאפשר יהיה להציג אותו לגבי מפעל משותף של סבסוד קייטנות ואני מניחה שגם עיריות מנסות לסבסד אותן אבל בסך הכל אני חושבת שעדיין רוב הילדים לא יהיה בתחומי תעסוקה כזו או אחרת בקייטנות, אפילו לא חלק מימי החופש.
מכמה היבטים: 4.
מכמה היבטים: אנחנו נתקלים גם במצב שבו כדי להקל על ההורים, צמצמו את הקייטנות משלושה שבועות – שזו הייתה הנורמה – לשבועיים ואז יוצא שהמחיר זול יותר, אבל אז הילדים נשארים יותר זמן בלי קייטנה.
מכמה היבטים: יש כביכול כל מיני פתרונות ויש אולי פתרונות שהם לא כביכול ולכן המטרה שלנו היא לראות מה אנחנו יכולים לעשות כדי לעזור ליותר ילדים להשתלב בקייטנות, ומה ניתן לעשות כדי להוזיל את מחירן ולדאוג שהן יהיו ברמה הבטיחותית הגבוהה ביותר.
נוח שלו: במסגרת ההסדר המיוחד אליו הגענו עם ממשלת ישראל, מרכז השלטון המקומי ואיחוד הקהילות המקומיות, אם בשנה שעברה מספר הילדים שהשתתפו בקייטנות באמצעות הרשויות המקומיות היה בערך שמונים אלף, כבר עכשיו יש לנו הזמנה להשתתפות של 250 אלף ילדים באמצעות הרשויות המקומיות והמספר הזה לא כולל את הקייטנות הפרטיות.
יוסף לוי: החוק הורה לנו להקים ועדה בין-משרדית - ואם מישהו מוצא עניין להצטרף אליה, אני מאוד אשמח על כך – בהשתתפות משרד הפנים ומשרד החינוך לצורך אכיפת הנושא הזה כאשר ליבת החוק היא נושא רישוי עסקים.
יוסף לוי: אנחנו הרחבנו את פירוש החוק וצירפנו לשולחן הוועדה גם את נציגי משרד הבריאות, את נציגי משרד הפנים, את נציגי המשטרה, גופים אחרים רלוונטיים במשרד החינוך, וגם נציגות של מועצת תנועות הנוער במדינת ישראל שאצלנו הם לקוח מועדף בנושאי המחנות וקייטנות.
יוסף לוי: הוועדה הזאת התכנסה חודש לפני תחילת המפעל ויש לה תאריכים לכינוסים נוספים, כולל סיורים במערכת.
יוסף לוי: תפקיד הוועדה – גם מבחינת החוק – לתת פטור מרישוי עסקים לגופים שמבקשים לקבל אותו ולצורך כך הוקמה ועדת משנה שעוסקת בנושא הזה.
יוסף לוי: במדינה יש היום ארבעה גופים שפטורים מרישוי עסקים כשאנחנו מדברים על המועצות המקומיות בקייטנות הציבוריות שלהן, גני הילדים שלהן, בתי-הספר שלהן ואקי"ם.
יוסף לוי: כל גוף אחר לא פטור מרישוי עסקים.
יוסף לוי: החוק נותן לנו אפשרות להמליץ בפני יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת על מתן פטורים נוספים.
יוסף לוי: בנוסף לכך אנחנו עוקבים אחר התנהלות כל הקייטנות בארץ באמצעות 18 חודשי עבודה שקיבלנו ממדינת ישראל כדי לבצע את הפיקוח החינוכי בקייטנות ברחבי הארץ.
יוסף לוי: יחד עם אנשי מינהל חברה ונוער אנחנו עוסקים בנושא של פיקוח חינוכי על המערכת.
יוסף לוי: לגבי החלוקה של ההגדרות של המפעלים, ואני הולך לפי הגדרות החוק.
יוסף לוי: הגדרות החוק מדברות על קייטנות יום, על קייטנות עם פנימייה ועל מחנות כאשר לכל אחד יש את המאפיינים שלו ובהתאם לכך אנחנו מתייחסים אליהם גם בתהליך רישוי העסקים וגם בתהליך הפיקוח שלנו.
יוסף לוי: לגבי הקייטנות והמחנות, יש הפרדה מאוד ברורה.
יוסף לוי: הקייטנות – גם הקייטנות הציבוריות וגם הקייטנות הפרטיות – מבחינת המשרד מקבלים את אותו הטיפול להוציא אלה שאינן טעונות אישור.
יוסף לוי: לדוגמה, החברה למתנ"סים היא חברה ציבורית אבל על פי רוח החוק היא לא ציבורית, כך שמבחינת החוק היא עסק טעון רישוי והיא אמורה לקבל את האישור.
נוח שלו: על כל פנים, בפעילות החוויה הקייצית שתסחף כנראה את רוב הילדים שאמורים לקחת חלק בקייטנות השנה, יצרנו מנגנון מיוחד של פיקוח על מחירים.
נוח שלו: אחת ההתניות לקבלת הסיוע לרשויות המקומיות היא לוודא שאותו כסף שהעברנו לרשות נגרע מהעלות הכוללת שחלה על התלמיד.
נוח שלו: אם אני מתייחס לתחקיר שלכם, אני אקח דוגמה של רשות שנכללת בפרוייקט כמו עיריית חדרה.
נוח שלו: אני רואה שלפי התחקיר שלכם מדובר ב900- שקלים.
נוח שלו: אני מעריך שאותם ילדים שמשתתפים בחוויה הקייצית בעיר חדרה, כשהעלות היא 900 שקלים, עיריית חדרה תצטרך לנקוב במחיר נמוך בלפחות 600 שקלים.
נוח שלו: זאת אומרת, ילד שלוקח חלק בחוויה הקייצית בתחום הגילאים שאישרנו בעיר חדרה, ישלם לא יותר מ300- שקלים.
יוסף לוי: אם אפשר, הייתי רוצה לתקן משהו בתחקיר שנמצא בפני הוועדה כי צוטטתי בו לא נכון.
יוסף לוי: בעמוד 23 כתוב שהיחס המירבי הוא מדריך לארבעים משתתפים, אבל זה לא נכון.
יוסף לוי: כאשר זה ניתן, אנחנו מעודדים שילוב מדריכים צעירים בקייטנות ואנחנו טוענים שמדריך צעיר שסיים כיתה י' יכול לעבוד כמדריך אבל תמיד צריך להיות מדריך מבוגר לארבעים ילדים.
יוסף לוי: זה לא אומר שמחר יהיה מדריך אחד לארבעים ילדים.
יוסף לוי: מקסימום הילדים למדריך הוא 25 ילדים.
ירון לן: נכון שכשהולכים לקייטנה פרטית לעומת קייטנה עירונית או קייטנה במתנ"ס, המחירים בקייטנה הפרטית תמיד גבוהים יותר.
ירון לן: כמו שברמת השרון, בחולון ובגלבוע התאמנו את עצמנו, כך בדרך כלל אנחנו עושים גם בקייטנות האחרות.
ירון לן: אם לוקחים בחשבון את תוספת השעות, את ארוחת הצהרים ואת ההסעות, ההבדל הוא לא גדול.
ירון לן: אם אצלנו הקייטנות "הרגילות" עולות 1,400-1,300 שקלים לשלושה שבועות ובקייטנות משלמים אלף שקלים, יש הפרש של 300 שקלים, אבל קחו בחשבון שאצלנו יש הסעות, ארוחת צהרים ושהות עד שעה 2:30, כך שההפרש הכספי הוא בהחלט סביר.
ירון לן: נכון שפעם היה הפרש כספי גדול בין קייטנות פרטיות לבין קייטנות עירוניות.
ירון לן: לגבי הרישוי.
ירון לן: מהניסיון שלנו אנחנו מגישים רישוי לעשרות קייטנות מדי שנה וקורה לפעמים שאנחנו נאלצים להקפיא את הקייטנה וברשות עוד לא בדקו את הרשיון שלנו.
ירון לן: יש פה איזשהו מצב שמישהו אמור להיכנס לתפקיד ולעשות את הבדיקה הזאת, אבל הוא נכנס לתפקיד בסביבות ה10- ביולי או ב15- ביולי, ועד שהוא גמר לעבור על כל הניירות, בחלק מהאתרים, בלית ברירה, הקייטנה פועלת.
ירון לן: יש לנו בעיה מול הלקוחות כי אנחנו חייבים ברשיון, כך שאנחנו מגיעים להסדר עם הלקוחות.
ירון לן: אני חושב שפעולת הרישוי צריכה להתחיל קודם ובצורה יותר רצינית.
ירון לן: שאלת קודם לגבי פסילת אתר, אבל אם הם באים ב4- ביולי והקייטנה כבר רצה ארבעה ימים, עכשיו אין אפשרות לפסול את האתר.
רפי פריינטה: אני רוצה לציין שמדובר בקייטנות פרטיות וטובות שאנחנו עורכים בהן ביקורת מאוד חזקה.
רפי פריינטה: אנחנו מסיעים את הילדים מאזור הבית.
רפי פריינטה: הייתי ממליץ שמשרד החינוך ייקח על עצמו אחריות על הקייטנות הפרטיות ולא ישאיר את זה רק לרשויות המקומיות.
רפי פריינטה: אם ניקח את אזור בית-שאן, שם רוצים לתת קייטנה ייחודית שעולה 1,600 שקלים, אני מסבסד בסכום של 480 שקלים.
רפי פריינטה: אם המדינה נותנת, זה צריך לתת ביטוי באיזשהו מקום וצריך לקבל נתונים על מה קורה גם בקייטנות הפרטיות.
רפי פריינטה: לדעתי הקייטנות של העיריות הן נחותות, הן פועלות עד שעה 1:00, אין בהן ארוחת צהרים אלא בקושי ארוחת בוקר, ואין הסעות.
זאב סמואל: הקייטנות מאוד יקרות, אבל המצחיק הוא שקייטנות שלא משלמות מסים, קייטנות שנמצאות במתקנים של מדינת ישראל, שמעסיקות חיילים וחיילות בשירות לאומי, הן הקייטנות היקרות ביותר ואני מתכוון לחברה להגנת הטבע כאשר גם המחירים של המתנ"סים הם לא זולים.
זאב סמואל: כאמור, הם לא משלמים מס הכנסה, המקום לא עולה להם כסף ואילו אנחנו, הקייטנות הפרטיות, משלמים עשרות אלפי שקלים ובעלי המקומות חוגגים עלינו בקיץ, במיוחד בירושלים בה יש מעט מאוד מקומות בהם ניתן לקיים קייטנה.
זאב סמואל: השאלה שלי היא למה ואני אומר שהגיע הזמן שמישהו ישים את ידו על העניין.
זאב סמואל: בנוסף לכך אני יודע גם מהמפעילים הפרטיים שאנחנו מקבלים לקייטנות ילדים שלהוריהם אין כסף.
זאב סמואל: לפחות אני עושה זאת.
זאב סמואל: יש לי כל השנה צהרונים ואני לא אגרום למצב שילד לא יוכל להיות אצלי בקייטנה בגלל שלהוריו אין כסף.
זאב סמואל: השנה באה הפדרציה האמריקאית ותרמה מיליון שקלים ואני הייתי בכנס קייטנות של עיריית ירושלים ואומרים שכל קייטנה יכולה לגשת ולקבל.
זאב סמואל: שמחתי מאוד לראות שאת יושבת בראש הוועדה הזאת וטרחתי והגעתי לכאן כדי להעלות את הנושא הזה.
זאב סמואל: המחיר של החברה להגנת הטבע הוא 1,800 שקלים לשבועיים.
זאב סמואל: לגבי נושא הרישוי.
זאב סמואל: ב1999- עמדתי כאן ואמרתי שאני מתנגד שהעיריות יהיו אחראיות להנפקת הרשיונות.
זאב סמואל: נכון שזה חולק לרשיון עסק, אבל הם משגעים אותנו.
זאב סמואל: אני שואל למה אחרי 32 שנה אני צריך כל שנה להראות את התעודות שלי מגן הילדים ועד האוניברסיטה, למה אי אפשר לבטוח בי אחרי 32 שנה אלא כל שנה אני צריך להציג ניירת של משרד הבריאות, משרד הסעד, עיריית ירושלים וכולי.
זאב סמואל: כשמגיעים לעירייה, הם אומרים שאין להם זמן ושולחים אותנו למשרד הבריאות וכולי.
זאב סמואל: בכל מקום שאנחנו מגיעים אליו, יש צורך בתשלום אגרה וזה דבר חדש.
זאב סמואל: אם אני מקיים קייטנה בבריכת ירושלים שפועלת כל השנה ויש לה רשיון עסק, זה לא מספיק אלא צריך להוציא עוד רשיון עסק על רשיון עסק שקיים לגבי אותו עסק ועל אותו מבנה שקיים.
זאב סמואל: אחר-כך שואלים למה הקייטנות יקרות.
רקפת כץ: מרכז לימודי השדה שלנו פועל במקומות כמו שלומי, עכו, יוקנעם, בית שאן, קריית שמונה, חצור גלילית, מועצה אזורית עזתה והבנות שם עובדות בקייטנות עירוניות ללא תשלום.
רקפת כץ: לומר שאנחנו נותנים מים ושמים, זו הגדרה מכוערת כי אנחנו לא נותנים מים ושמים אלא אנחנו נותנים תנאי פנימייה.
רקפת כץ: מדובר בשלוש ארוחות ולא מדובר בשני מאבטחים ל300- ילדים כאשר הם יוצאים לשטח.
רקפת כץ: מספר המאבטחים הוא גדול עד שיש לנו בעיה להשיג נשק כך שלעתים ביטלנו פעולות בגלל מחסור בכלי נשק שיוכלו לשאת המאבטחים.
רקפת כץ: השנה אנחנו מחזיקים את הקייטנות האלה בשיניים - לאור המצב הביטחוני וההרשמה מאוד נמוכה כי לא נרשמים לקייטנות טיולים – כדי לשמור שיישאר איזשהו שוק.
רקפת כץ: אנחנו לא מרוויחים על הקייטנות האלה ובחלק מהמקרים צפוי הפסד.
רקפת כץ: אנחנו מחזיקים אותם רק בגלל שאנחנו מקווים שבשנה הבאה אפשר יהיה לקיים אותן.
אילנה בקאל: אני רואה שנעשה כאן תחקיר לגבי חלק מהקייטנות ואני רוצה להזכיר שבעיריית תל-אביב אמרו שיש הנחה של 33 אחוזים למשפחות חד-הוריות, אבל אתמול בעקבות כתבה בעיתון "הארץ" התקשרו אלי אימהות חד-הוריות ודיברו אתי על קייטנות שעולות 1,100 שקלים לשלושה שבועות עד שעה 1:00.
אילנה בקאל: התנאי לקבלת הנחה היה כמות הילדים שיירשמו ובהתאם לכך הן יקבלו את ההנחות, כך שנוצר מצב בו הנשים מוחזקות כבנות ערובה.
אילנה בקאל: במהלך חודש אוגוסט המתנ"סים ברחבי הארץ סגורים ואם אנחנו מדברים על בעיות של בטיחות וביטחון, אני רוצה שתאמרו לי מה ההורים אמורים לעשות, לאור המחירים ולאור המצב הביטחוני, עם הילדים במשך תקופה של ארבעה שבועות.
אילנה בקאל: אני לא חושבת שמישהו מהגורמים כאן נתן את דעתו על כך.
אילנה בקאל: אתמול התקשר אלי עיתונאי מערוץ 2 ואמר שמשרד החינוך קיים ישיבה לפיה הפדרציה של ניו-יורק נתנה עשרים מיליון דולר למימון הקייטנות, אבל מבחן הצ'קים לא עומד בסיפור הזה.
אילנה בקאל: האם יחזירו להורים את הכסף שהם שילמו?
אילנה בקאל: עם כל הכבוד לקייטנות הפרטיות, יש מי שמסוגל לממן את זה, אבל רוב החברה – ואני מדברת על עיירות פיתוח, על שכונות באזור תל-אביב – לא יכולה לעמוד בתשלום הזה.
אילנה בקאל: אומרים לנו שבמדינה הזאת לא לגיטימי שאנחנו נגדל ילדים אלא יכול לעשות זאת רק מי שיש לו כסף.
אילנה בקאל: אני מבקשת מהוועדה ששייכת לכנסת ישראל לקחת בחשבון את הפיקוח המאוד הדוק על מחירי הקייטנות הציבוריות.
אילנה בקאל: לא יתכן שנשלם מכל הכיוונים.
מנחם ראובני: לגבי נושא של עזרה להורים נזקקים ולמשפחות חד-הוריות.
מנחם ראובני: יש לנו עשרות פניות שקיבלנו ואנחנו מתייחסים גם למשפחות חד-הוריות וגם למשפחות במצוקה ומדובר בעשרות מקרים מאוד מיוחדים.
חנה פרימק: איחוד הקהילות היהודיות התגייס למען מדינת ישראל והרים סכומי כסף מאוד מאוד גבוהים לטובת המדינה כאשר חלק מהכסף הזה מיועד לפעילויות קיץ והוא תחת הכותרת: שמור את הילדים בטוחים.
חנה פרימק: לגבי הפעולה של ה25- מיליון דולר.
חנה פרימק: הוחלט ברמה של מנכ"ל משרד ראש-הממשלה, מנכ"לית משרד האוצר ומנכ"ל משרד האוצר שעיקר הפעולה תתבצע על-ידי מינהל חברה ונוער בשיתוף מרכז השלטון המקומי.
חנה פרימק: אנחנו מדברים על היקף של עשרים מיליון דולר שזה משהו כמו 95 מיליון שקלים.
חנה פרימק: אני רוצה לתקן את המספר שמופיע כאן כשנאמר שמונים מיליון כי המספר הוא לא מדויק אלא אנחנו מדברים על 95 מיליון שקלים שיבוא לטובת פעילות הקיץ לילדים בכיתות א'-ו' במשך שלושה שבועות, בחודש יולי.
חנה פרימק: כפי שנוח שלו אמר, ההקצאה נעשתה פר רשות מקומית לפי מדד של "אזור טרור" ומדד של טיפוח כאשר הרשות המקומית עכשיו אמורה להקצות את הכספים האלה לתושבים שלה.
חנה פרימק: ההקצאה נעשתה לפי תכנון, ואם תרצו נוח יסביר מה פירושו של התכנון.
חנה פרימק: התשלום בפועל נעשה בשתי פעולות: בפעולה הראשונה מועברת מקדמה לרשות המקומית באמצעות השלטון המקומי, מקדמה של עשרים אחוזים שהולכת לחשבון שעל-פי חוק איחוד כספי חינוך.