GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף טייב:
 כל שכן, אני חושב שמשרד החינוך צריך להפעיל את הפיקוח בצורה הדוקה כלפי אותם מוסדות שנמצאים, חלקם אפילו בתוך המערכת הממלכתית שלנו
יוסף טייב:
 שמענו את הבג"ץ האחרון, שמתעקשים להשאיר בספרי לימוד של כיתות י' ו-י"א את התכנים שמסיתים לטרור
יוסף טייב:
 אני חושב שעצם קבלת העתירה הזאת בבג"ץ היא מעשה הזוי בפני עצמו
יוסף טייב:
 אף מדינה בעולם לא הייתה מסכימה לתקצב או לאשר למוסד כזה או אחר, רשמי, מוכר, ממלכתי, שילמד תכנים ושייכנסו בתוך ספרי הלימוד תכנים אנטישמיים, אנטי-ישראליים כי אתה יודע, היום מסתתרים מאחורי אנטישמיות ומאחורי אנטי-ישראליות אבל בעצם זה אותו דבר
יוסף טייב:
 ולכן, חובתנו לחנך לקדש את החיים ולא את המוות ולחנך לשלום
יוסף טייב:
 אולי חשוב שבוועדה הזאת גם נציף את החינוך שאנחנו מלמדים את ילדינו מול החינוך שהם מלמדים לצערנו, ולפעמים אפילו תחת אותו כובע של אונר"א, ופה צריך להגיד שאונר"א, בחלק מבתי הספר שלהם, מלמדים תכני חינוך שקוראים להרג היהודים, לשנאת ישראל ושנאת העם היהודי באשר הוא
יוסף טייב:
     לכן, אני חושב שהנושאים האלה צריכים להיות ברורים
יוסף טייב:
 אני אהיה פה בחלק גדול מהישיבה אבל בחלק השני אני אתן חבר הכנסת אלי דלל, יושב-ראש הוועדה המיוחדת וזכויות הילד להמשיך ולסכם, זאת בעקבות כך שהגיע בהפתעה לכנסת יושב-ראש קבוצת הידידות צרפת-ישראל, וחלק מהדברים שאני הולך להגיד לו "ברחל בתך הקטנה" זה לעצור ולפעול שאונר"א, שהוא מוסד אינטגרלי של האו"ם, יעצור במידי כל חומר למידה שמחנך ומסית לטרור ולהרג יהודים או להתנגדות לעצם קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית
יוסף טייב:
     בבקשה, אלי
לזכויות הילד):
תודה רבה לך חברי, חבר הכנסת יוסף טייב, יו"ר ועדת החינוך בכנסת
לזכויות הילד):
 הדברים שאמרת הם כל-כך נכונים, כל-כך חשובים
לזכויות הילד):
 אני רוצה שתראו – יש פה חומרים שהעביר לי איציק אלדן דנינו, שהוא נשיא מועדון השגרירים
לזכויות הילד):
 הוא הביא לפה חומר שמראה איך מלמדים, איך מלבים שנאה ברשות הפלסטינית ובמקומות אחרים
לזכויות הילד):
 אני מאמין בחינוך אבל החינוך שבו מחנכים לשנאה, לרצח – זה פשוט דברים מדהימים שילדים קטנים לומדים, אז למה מצפים?     אני חושב שהאו"ם – ואני לא תולה הרבה מאוד תקוות אבל כל מדינות העולם חייבות לקרוא לחינוך, לאהבה, לשלום, לכבוד הדדי ולא לשנאה
לזכויות הילד):
 העולם יראה אחרת
לזכויות הילד):
 לראות פה תמונות מזעזעות איך מלמדים ילדים בגן לירות ברובה, איך מלמדים ילדים בכיתות בית הספר היסודי על שנאה לעם היהודי
לזכויות הילד):
 מפה מגיעה האנטישמיות, מפה מגיעה המלחמה והאכזריות שראינו לאחרונה, לצערי
לזכויות הילד):
 צריך ללמד, צריך לחנך אחרת
לזכויות הילד):
     אני רוצה לפתוח בתפילה לזכרם של הנופלים שלנו, בתפילה להחלמתם של הפצועים ולהשבתם במהרה הביתה של כל החטופים
לזכויות הילד):
 אני רוצה לראות את הכיסא הזה לא ריק – כולנו רוצים לראות את זה
לזכויות הילד):
     ביום רביעי הקרוב, ב-24 בינואר השנה יהיה דיון בנושא חינוך לשלום בר-קיימא
לזכויות הילד):
 חינוך הוא זכותו של כל אדם, חינוך הוא טובת הציבור, חינוך הוא האחריות הציבורית
לזכויות הילד):
 האסיפה הכללית של האו"ם הכריזה ב-24 בינואר כיום חינוך בינלאומי לחגיגת תפקיד החינוך לשלום ולהתפתחות
לזכויות הילד):
 אני רוצה שזה גם יבוא לידי ביטוי
לזכויות הילד):
 ללא חינוך איכותי, כולל והוגן והזדמנות לכל החיים, מדינות לא יצליחו להשיג שוויון ולשבור את מעגל העוני שמשאיר מאחוריו מיליוני ילדים, נוער ומבוגרים
לזכויות הילד):
 אני מאמין בחינוך לשבור את מעגל העוני, וזה נכון לא רק בנושא של שנאה וכך הלאה
לזכויות הילד):
 ככל שמדינה מחנכת יותר ויש שם יותר השכלה, כך גם המדינה נראית אחרת
לזכויות הילד):
 היחסים בנושא של דוח העוני ואי-השוויון – זה אחרת לגמרי, ולכן הנושא של ההשכלה והחינוך הוא מאוד-מאוד חשוב
לזכויות הילד):
     מערכת חינוך מעצבת את הזהות האמינה ביותר
לזכויות הילד):
 היא מנחילה ערכי יסוד, תרבות, התנהלות, תפיסת עולם וחזון
לזכויות הילד):
 למערכת החינוך תפקיד מרכזי בעיצוב אישיות הפרט והחברה
לזכויות הילד):
 חברה חופשית כמו ישראל רואה במערכת החינוך אמצעי להנחלת ערכי מוסר, העשרת ההשכלה בשדרוג רמת החיים
לזכויות הילד):
 לעומתם, משטרי דיכוי כמו הרשות הפלסטינית וארצות נוספות שאני לא רוצה לנקוב בשמן אבל אנחנו יודעים שביניהן איראן וארצות ערב אחרות, שרואות במערכת החינוך אמצעי להנחלת אמצעים אלימים המתבססים על שטיפת המוח לקידום החזון כולל עידוד הטרור, ופה אנחנו נמצאים במצב מאוד לא נורמלי
לזכויות הילד):
     חברה חופשית כמו ישראל מטפחת את מערכת החינוך כחממת סובלנות
לזכויות הילד):
 דרך אגב, גם בדת אצלנו, הנושא של החינוך, נושא של "ואהבת לרעך כמוך", זה נמצא בתוך ערכי היהדות
לזכויות הילד):
 אני מניח שגם בערכים של הדתות הנוספות זה נמצא אבל זה לא בא לידי ביטוי
לזכויות הילד):
 חברה חופשית כמו ישראל מטפחת את מערכת החינוך כחממת סובלנות, דו-קיום לשלום וחדשנות
לזכויות הילד):
 לעומתנו, משטר דיכוי כמו הרשות הפלסטינית מטפחים את מערכת החינוך כחממה לקנאות ואי-סובלנות אלימה
לזכויות הילד):
     כמו בכל שנה, סביר להניח שבצד הפלסטיני יציינו את היום הזה על-מנת לתקוף את מדינת ישראל בטענה שישראל פוגעת בילדי עזה ומונעת מהם חינוך איכותי
לזכויות הילד):
 כמובן שאין לזה שום שחר
לזכויות הילד):
 מכון "אימפקט-se", החוקר את מערכות החינוך במדינות מוסלמיות, הוציא דוח על המעיד על החמרה ברמת ההסתה, קריאה לאלימות ועידוד טרור במערכת החינוך הפלסטינית
לזכויות הילד):
 לדוגמה – הם מצאו דפוס חוזר של הצגת היהודים כאויבי האסלאם המושחתים, ופה ראינו את זה
לזכויות הילד):
     הדת היהודית לא מחנכת נגד דתות אחרות
לזכויות הילד):
 הצגת היהודים כאויבי האסלאם המושחתים, שזה שקר, הוקעת ההיסטוריה היהודית בשטח בין נהר הירדן לים התיכון כזיוף
לזכויות הילד):
 תיאור ישראל ותושביה היהודים כבלתי אנושיים, לצערי
לזכויות הילד):
 הצגה רהוטה של הכוונה לחסל את מדינת ישראל ותושביה היהודים
לזכויות הילד):
 סירוב לדו-קיום בשלום עם ישראל בשלילת הסכם השלום בין ישראל ומצרים
לזכויות הילד):
 האדרת טרור אנטי-ישראלי וג'יהאד כמשימה אישית
לזכויות הילד):
 לדוגמה – טבח הספורטאים הישראלים באולימפיאדת מינכן ב-1972
לזכויות הילד):
 הצגת טרור נשים כאב-טיפוס למאבק בישראל
לזכויות הילד):
 תמריצים דתיים לטרור
לזכויות הילד):
 מאות מפות המציגות את פלסטין כשטח של ישראל מהירדן ועד היום
לזכויות הילד):
      כולנו רוצים בשלום בר-קיימא וכולנו רוצים לחיות בדו-קיום
לזכויות הילד):
 תנאי מוקדם לפתיחת תהליך שלום עם הפלסטינים צריך לכלול שינוי יסודי בתכני הלימוד
לזכויות הילד):
 ולכן אני חוזר ואומר: אם אנחנו רוצים שלום בארץ ובעולם, חייבים לשנות את תפיסת החינוך
יוסף טייב:
 נמצאת איתנו בחדר נאוה רוזנבלום מארגון אימהות הלוחמים
פנינה רוזנבלום:
שלום
פנינה רוזנבלום:
 תודה רבה
פנינה רוזנבלום:
 אנחנו, בארגון אימהות הלוחמים, נמצאות אימהות של לוחמים שלוחמים כעת בעזה וביהודה ושומרון ובצפון הארץ
פנינה רוזנבלום:
 נמצאות איתי פה חברות שחלקן לא ראו את הבנים שבועות ארוכים כי הם במלחמה
פנינה רוזנבלום:
 אנחנו, בארגון, קוראות למקבלי ההחלטות לנצח את המלחמה הזאת, להכריע ולהכניע את האויב, וכל זה תוך שמירת חיי חיילינו
פנינה רוזנבלום:
     אנחנו פה, בוועדה, רצינו להציג ספר
פנינה רוזנבלום:
 זה לא ספר לימוד אלא ספר ילדים, שבתור אימהות ללוחמים אנחנו מכירות קצת יותר את מה שהלוחמים שלנו מגלים שם
פנינה רוזנבלום:
 כמו שאתם רואים, זה ספרון כביכול נחמד, חביב, צבעוני, מצויר שמיועד לילדים
פנינה רוזנבלום:
 זה ספרון אחד מתוך שישה, שכל אחד מהספרונים מציג את סיפור חייו של שאהיד שנבחר
פנינה רוזנבלום:
 השאהיד הזה, שבספרון שאני מחזיקה, מספר את הסיפור של ילד מאיחוד האמירויות שהגיע לירושלים במהלך השנים והפך להיות סוג של פושע
פנינה רוזנבלום:
 אני לא יודעת אפילו איזה מעשי חבלה הוא עשה אבל הוא נכנס לכלא הישראלי – כמובן שלא קוראים לזה כלא ישראלי אלא הכלא של המתנחלים או כלא הכיבוש כי אנחנו, כולנו, מתנחלים מבחינת הספרים האלה בכל מקרה
פנינה רוזנבלום:
 שם, לפי הספר, הוא הגיע כשהוא לא היה מחובר לשום ארגון אבל הוא יצא משם כשהוא מחובר לארגון הג'יהאד האסלאמי, והוא החליט להתנקש דווקא בחייו של חבר הכנסת לשעבר יהודה גליק
פנינה רוזנבלום:
 זה הסיפור של מי שניסה להרוג אותו
פנינה רוזנבלום:
 יש פה את הציור – אני לא יודעת איך אימהות מראות את הספר הזה לילדים אבל ממש ציור איך הוא יורה בו
פנינה רוזנבלום:
 וכמובן, כל הספר מלא בשירי תשבחות לאותו שאהיד-מחבל-רוצח
פנינה רוזנבלום:
     כמובן שדיברת פה, כבוד היושב-ראש, על דרך החינוך שלנו מול דרך החינוך שלהם
פנינה רוזנבלום:
 אנחנו אימהות של לוחמים, מחנכות את הבנים שלנו לאהבת אדם, לאהבת העם והארץ, להקריב את החיים כשצריך ולהציל את העם והארץ, וזה מה שהבנים שלנו, החיילים שלנו, עושים כעת
פנינה רוזנבלום:
 כמובן שבאופן אישי, הבנים שלי מתפללים שלוש פעמים ביום "עושה שלום במרומיו הוא יעשה שלום עלינו", ואנחנו מגדלים אותם לאורו של אהרון הכהן, אוהב שלום ורודף שלום
פנינה רוזנבלום:
 אנחנו דוברי שפת השלום אבל הקריאה שלנו פה, בנושא הזה, זה שלום אבל לא אשליה
פנינה רוזנבלום:
 אנחנו שמענו לפני כן אשליות שמוכרים
פנינה רוזנבלום:
 אנחנו נחנך לשלום אבל לא לאשליות
יוסף טייב:
 חבר הכנסת יוסף עטאונה, אתה רוצה לדבר לפני השגריר?
יוסף עטאונה:
אחריו
יוסף טייב:
 יצחק אלדן, בבקשה, השגריר לשעבר ויו"ר מועדון השגרירים
יצחק רפאל:
(באמצעות מצגת)     שלום
יצחק רפאל:
 תודה לשני יושבי-הראש מר טייב ומר דלל, שזכיתי להכיר לפני מספר חודשים בבארי
יצחק רפאל:
 אני מודה לכם על הדיון שיזמתם
יצחק רפאל:
 אני רוצה להתייחס להכרזה שתבוא לבטח בתום הדיון הזה של הכנסת לעולם כולו על המטרות של החינוך לשלום בישראל כפי שמר דלל הציג
יצחק רפאל:
 ומה שאתה אמרת, על החינוך לשנאה וכל מה שקשור לפלסטינים לא רק בעזה אלא גם ביו"ש, גם בלבנון, גם בסוריה כי החמאס נמצא במקומות אחרים, ואונר"א, הארגון של האו"ם, שהוא זה שאחראי לחינוך של בתי הספר האלה ואחראי גם להכשרת המורים כי לא רק ספרי הלימוד הם בעייתיים אלא גם הכשרת המורים היא בעייתית וצריך לתפוס את הנושא בשני הקצוות שלו
יצחק רפאל:
     הקצה הנוסף של המימון של כל תעשיית הטרור הזאת כי החיילים שנמצאים שם, וביקשתי שדובר צה"ל יבוא, אני לא יודע אם נמצא פה נציג דובר צה"ל – הם יכלו להביא לנו לפה את כל ה"שלל" של כל תעשיית המוות הזאת, ספרים נוספים והכל
יצחק רפאל:
 הבאתי איתי את המכתבים שדובר צה"ל חשף – שלושה מכתבים שהחמאס נותן הוראות למורים להתייצב ביום כזה וכזה לפעולה כזאת וכזאת של טרור
יצחק רפאל:
 אז יש גם מסמכים
יצחק רפאל:
 אני אציע בתום הדיון הזה לעשות ספר שחור ובו כל המוצרים של השנאה הזאת, ספר שחור שיופץ בכל העולם
יצחק רפאל:
     מאידך, מה שאמרת מר טייב, ומה שאמרה הגברת – זה מאוד חשוב להציג את הערכים שלנו של השלום ושל חינוך של השלום
יצחק רפאל:
 זה מה שעשיתי במשך שנים באונסק"ו, כשהייתי שגריר שם פעמיים – בשנות ה-90 ובין 2001 ל-2003
יצחק רפאל:
 לא הצלחתי לבלום את ההחלטות האנטי-ישראליות מדי שנה נגד ישראל, ונמצאת פה נציגת משרד החוץ, האחראית לאונסק"ו ועבדנו ביחד שנים
יצחק רפאל:
 היא יכולה לספר לכם על ההחלטות האנטי-ישראליות פעם אחר פעם נגד ישראל בארגון הזה
יצחק רפאל:
 ובמקביל למה שאמרת, מר דלל, שאנחנו מונעים את הנגישות לזה לפלסטינים, לילדי פלסטין, לגשת לחינוך בכלל, שזאת זכות אדם יסודית
יצחק רפאל:
 אז לא הצלחתי לבלום את ההחלטות האלה, לא הצלחתי גם להעביר החלטות פרו-ישראליות שמראות במלוא יופיין את תכני החינוך לשלום שלנו
יצחק רפאל:
 למה לא הצלחתי? כמו באו"ם בניו-יורק וכמו בג'נבה בזכויות האדם, אנחנו בארגון הזה נמצאים במיעוט, שמי ששולט שם זה הרוב המוסלמי והבלתי מזדהה, מדינות בלתי מזדהות
יצחק רפאל:
 כך שקשה מאוד לפעול בזירה הזאת, וכמה חבל
יצחק רפאל:
 זאת גם המלצה שלי לסוף הדיון – כמה חבל שישראל מפקירה את הזירה הזאת
יצחק רפאל:
 זאת ה-זירה, שארצות-הברית חוזרת לשם עכשיו
יצחק רפאל:
 יש עוד כמה מדינות שמוכנות לעזור ועכשיו מבינים את הקשר הישיר בין הזוועות של ה-7 באוקטובר לחינוך לשנאה
יצחק רפאל:
     אני הכנתי מצגת קצרה מאוד שמציגה את התכנים האלה: דמוניזציה, הסתה אנטישמית, עידוד לטרור ורצח, דה-לגיטימציה של ישראל, קידוש המוות – השוהדא, ג'יהאד להשמדת ישראל
יצחק רפאל:
 אלה התכנים המרכזיים שמוצאים בכל מקום, והזכרתם אותם
יצחק רפאל:
      מי אשם לחינוך הזה? הרשות הפלסטינית מצד אחד, משרד החינוך שלה ביו"ש, החמאס מצד שני במשרד החינוך - - - החמאס, הרשות הפלסטינית, אונר"א, המדינות התורמות ואונסק"ו, שזה האו"ם
יצחק רפאל:
 גם אונר"א זה האו"ם
יצחק רפאל:
 אז שני ארגוני או"ם, המרכז של האו"ם, המטה של האו"ם והארגון הבין-ממשלתי שלו, שעוסק בדיוק באיסוף תכני האחווה, הסובלנות, השלום – אמור לעשות את זה
יצחק רפאל:
 אגב, במקרה בראש הארגון הזה עומדת יהודייה – אודרה אזולאי, הבת של אנדרה אזולאי, היועץ של מלך מרוקו, אבל מה היא יכולה לעשות? לא היא קובעת אלא קובעות המדינות החברות שמצביעות בוועד הפועל או בוועידה, וככה מאפשרים לאונר"א להמשיך עם כל נושא השנאה
יצחק רפאל:
     עכשיו, מה עם נושא החינוך - -
יוסף טייב:
ברשותך, אני אגיד אמירה קשה, ואני חושב שהיא חייבת להיאמר: הזכרת מה שקורה ביו"ש, הזכרת מה שקורה בעולם, בעזה – מתחת לאף שלנו, במזרח ירושלים, תחת פיקוח יהודי-ישראלי של משרד החינוך, תחת פיקוח של ועדת החינוך שאני עומד בראשה, לצערי עד לרגע זה הפיקוח אינו מלא, אינו מביא את התוצאות
יוסף טייב:
 כפי שאמרתי בתחילת דברי, וחבר הכנסת עמית הלוי לא היה פה – יש לוועדה הזאת ועדת משנה, לאותם תכנים שקורים במזרח ירושלים, ועד לרגע זה אנחנו לא מצליחים או לא רוצים, אני לא יודע, אמרתי שאני אגיד אמירות קשות אבל לצערי, זה לא קורה
יוסף טייב:
      ולכן, לפני שאנחנו באים בטענות לאונר"א ולרשות הפלסטינית, והטענות הן מוצדקות, אני רוצה קודם כל לבוא בטענה למשרד החינוך
יוסף טייב:
 קודם כל, בוא נטפל פה, במדינת ישראל, במזרח ירושלים, מתחת לאף שלנו, ואחרי זה נבוא אליהם בטענות
קריאה:
אני אשמח להתייחס אחר-כך, אדוני היושב-ראש
יצחק רפאל:
אני אסיים בכמה מילים: קודם כל, מהם האמצעים לחינוך לשנאה? ספרי לימוד, כפי שראינו
יצחק רפאל:
 לימודים מקוונים – מי שראה אתמול את התכנית בערוץ הראשון על השימוש בכל הדיגיטל ללמד את הילדים הפלסטינים וגם כדי לגרום לזוועות שונות, ואני לא אכנס לפירוט, יכול להבין למה אני מתכוון
יצחק רפאל:
     קייטנות לילדים – אותן קייטנות שכולנו מכירים, שמענו עליהן, שילדים בני שנתיים, שלוש, ארבע עם רובים, לומדים לירות
יצחק רפאל:
 תנועות הנוער – יש בעזה תנועות, הם ניסו להקים עכשיו תנועת נוער בלבנון והלבנונים לא כל-כך מסכימים להקים את תנועת הנוער הזה
יצחק רפאל:
 בכלל, העם הלבנוני בכלל שואל את עצמו מי הם האורחים האלה שעכשיו באים, כמו נסראללה ואחרים, כדי לירות בישראל ולהוביל אותנו למלחמה
יצחק רפאל:
 ותנועות הנוער והמורים במערכת החינוך
יצחק רפאל:
     אני רוצה לסכם והלביא הצעות: ישראל חייבת לחזור לאונסק"ו
יצחק רפאל:
 זה לא בגלל שקשה, וזה מאוד קשה לפעול בארגון שהוא אנטי-ישראלי
יצחק רפאל:
 ככה פועל ארדן בניו-יורק, ככה פועלת תלמידה שלי לשעבר, שהיא שגרירה בג'נבה אבל אין ברירה – מדיניות הכיסא הריק היא לא מדיניות
יצחק רפאל:
 ישראל לא חברה שם, הערבים עושים שם מה שהם רוצים
יצחק רפאל:
 פלסטין התקבלה כחברה ולכן ישראל יצאה כי היא לא רוצה לגרום שיהיה עיקרון דומה לארגונים אחרים, ששם הפלסטינים יבקשו גם להיות חברים אבל אנחנו חייבים לפעול בצורה ישירה או עקיפה – יש כמה ארגונים פרו-ישראלים כמו NGO באונסק"ו, כמו בני ברית, הסטודנטים היהודים וכולי
יצחק רפאל:
 הם חייבים לפעול כל עוד אנחנו לא שם
יצחק רפאל:
 השגרירות בפריס צריכה רק להנחות אותם איך לעשות את זה, יש לנו שם מספיק אנשים בשגרירות
יצחק רפאל:
 זה דבר אחד
יצחק רפאל:
     "ספר שחור" – שיציג את כל הדברים האלה, את הקשר בין הזוועות של ה-7 באוקטובר לחינוך לשנאה
יצחק רפאל:
 הספר הזה חייב לצאת
יצחק רפאל:
 דובר צה"ל הוא הגורם המרכזי פה, הוא צריך להביא לנו את כל הפרטים
יצחק רפאל:
 אני יודע שמר גרוס ואחרים, לכולנו יש המון חומרים אבל את השלל שמצאנו עכשיו, מה שחיילי צה"ל חושפים, המכתבים האלה, הספרונים האלה, זה דבר חשוב ביותר, ודובר צה"ל חייב לשתף פעולה כדי לתת לכם את החומרים להפיץ את הספר השחור הזה, ויש גם סרטון
יצחק רפאל:
 אמנם לא נוכל להציג אותו עכשיו אבל יש סרטון שכדאי להקרין ולהראות לכולם
יצחק רפאל:
 אם יהיה לכם זמן בסוף, חמש דקות – נמצא פה - - - הוא לא הגיע אז לא יהיה סרטון
יוסף טייב:
בוא נשאיר את זה לסוף, אם יהיה זמן
יצחק רפאל:
אני מודה לכם על ההקשבה
יצחק רפאל:
 אני שותף שלכם לכל דבר בנושא הזה, ואני מקווה שתצא החלטה בתום הדיון שתפעל ברוח שציינתי
לזכויות הילד):
אנחנו רשמנו את ההמלצות שלך, ואחר-כך נקדם אותן בהמלצות שלנו
יוסף טייב:
 ניתן לחבר הכנסת יוסף עטאונה, ולאחר מכן משרד החינוך – התייחסות שלכם לגבי האמירות שלי לגבי הוויכוח - -
קריאה:
גם אנחנו, משפחות החטופים והחטופות, נבקש להתבטא
יוסף טייב:
אתם תמיד לפני כולם
יוסף עטאונה:
אבקש שהם ידברו ואני אחריהם
מיכל בירן:
אני גיסתו של עמרי מירן שנחטף ב-7 באוקטובר מנחל עוז, לעיניי שתי בנותיו ואחותי, שהיו בנות ערובה במשך ארבע שעות בידי החמאס וניצלו, הן שרדו
מיכל בירן:
     אני מודה על הדיון הזה
מיכל בירן:
 אני מודה על ההערות הכל-כך חשובות על אונסק"ו, על הזירה הבינלאומית שהופקרה אבל הצורך שלנו להגיע ולהיות שם – הנוכחות שלנו קריטית שם
מיכל בירן:
 תודה על ההפניה אלינו, מה אנחנו יכולים לעשות כי זה כל-כך חשוב
מיכל בירן:
 אנחנו קודם
מיכל בירן:
 קודם אנחנו צריכים לבדוק את עצמנו ומה קרה לנו בחברה
מיכל בירן:
     כתבתי משהו כדי לא להתפזר: קדושת החיים שלנו פה, במדינת ישראל, היא שאלה שתמיד הייתה, והמילה הזאת "הקרבה" קשה לי מאוד
מיכל בירן:
 יש לי ילד בן תשע וחצי, ואני לא ילדתי אותו כדי להקריב
מיכל בירן:
 אני לא רוצה שהוא יילחם, אני לא רוצה שהוא יהיה שם
מיכל בירן:
 ההקרבה הזאת שאתן מקריבות היא מחרידה בעיני, היא לא צריכה להיות, היא לא טבעית
מיכל בירן:
 אנחנו חיים במונחים מיתולוגיים ואני לא רוצה לחיות במונחים מיתולוגיים, אני רוצה חברה אחרת
פנינה רוזנבלום:
סליחה, אנחנו גם לא רוצות
פנינה רוזנבלום:
 ממש, ממש, ממש לא רוצות
יוסף טייב:
נאוה, זה ברור
מיכל בירן:
אני יודעת שאתן לא רוצות, ואני כואבת ומודה – אני יודעת את זה, גם אני לא רוצה, אני רוצה חברה אחרת, כולנו רוצים חברה אחרת
מיכל בירן:
      אני כאן בשם שתי ילדות, רוני ועלמה, האחייניות המתוקות שלי שהיו בנות ערובה של החמאס ובדרך נס הן ניצלו, הן ואחותי לישי
מיכל בירן:
 אבל עמרי, אביהן האהוב, נלקח מהן
מיכל בירן:
 רוני רצה אחריו, ולישי באינסטינקט משוגע הניחה את עלמה בת החצי שנה בזרועותיה של גלי, השותפה שלה לגורל האכזר, תפסה את רוני שהייתה דבוקה לרגלי אביה עמרי, ובקריעתה את רוני מאביה הצילה את ילדתה
מיכל בירן:
 ילדה בת שנתיים וחודשיים בזמנו, שרצה אחרי אביה ורצתה להיות איתו
מיכל בירן:
     ילדה בת שנתיים וחמישה חודשים שבזמן טיול בגן החיות התנ"כי פה, בירושלים, היא כאילו קוראת שלט, עושה את עצמה קוראת ובלופ אין סופי אומרת: אבא חוזר, אבא חוזר, אבא חוזר
מיכל בירן:
 ילדה בת שנתיים וחמישה חודשים שגדלה פה, במדינת ישראל
מיכל בירן:
     ילדה בת שנתיים וחמישה חודשים ששרדה את התופת, שואלת את תמונתו של אביה מדי בוקר: מה שלומך? ומדי ערב יושבת על המדרגה ונזכרת, נזכרת ברגעי האימה כשאביה נלקח ממנה, כשהתעוררה ומול עיניה אר
מיכל בירן:
פי
מיכל בירן:
ג'י
מיכל בירן:
 היא זוכרת הכל ושואלת: איפה אבא?     אני כאן גם בשם בני יהל, בן התשע וחצי, שכבר שלושה חודשים חי במדינה שערך החיים תלוי בהקשר
מיכל בירן:
 במדינה שבה הדוד האהוב שלו ואהובים ואהובות נוספים עדיין בעזה, והאופק לא ברור
מיכל בירן:
 אי הוודאות מכרסמת את נפשו, ומדי לילה השאלות, המחשבות, הטרדות, מנקרות ללא הרף וחודרות לחלומותיו
מיכל בירן:
 האם אלה הולכים להיות החלומות של הילדים והילדות שלנו? סיוט מתמשך שחודר מהיום אל הלילה בלופ אין-סופי
מיכל בירן:
     כל עוד אבא של רוני ועלמה, דוד של יהל, ואהובים ואהובות נוספים אינם כאן איתנו, כל עוד הם נמקים במנהרות החמאס, לא תהיה מנוחה, ושאלות של ערכים הופכות מיותרות כי המעשים מדברים
מיכל בירן:
 המעשים שלנו, שלכם, שלכן, מדברים
מיכל בירן:
 הם מחלחלים לגוף, לנפש, ורומסים אותנו, הם פשוט מכרסמים אותנו מבפנים
מיכל בירן:
      אז איך אתם, איך אנחנו ממשיכים וממשיכות מכאן? תודה רבה על ההקשבה
דריה גונן:
אני אחות של רומי גונן, והאמת שרציתי להתייחס לזה שכולם יודעים שהחינוך שלהם שם זה מהרגע שהם נולדים – לשנוא ולרצוח ולהיות מחבלים
דריה גונן:
 ואחותי נמצאת שם 108 ימים, איתם
דריה גונן:
 אני לא יודעת אם לבד או עם עוד אנשים אבל זה לא משנה, היא איתם כבר 108 ימים
דריה גונן:
     את האמת? אני לא יכולה להעביר לכם את ההרגשה של איך זה לחשוב שבכל רגע מישהו אולי מסתכל עליה כל הזמן, 24/7, ולא מוריד את העיניים או אולי נוגע בה ואם היא עברה דברים, ואני לא יכולה לעשות כלום
דריה גונן:
 כלום
דריה גונן:
 אני לא רוצה להיות היחידה שנשארת עם ההרגשה הזאת כי אני לא יכולה לעשות עם זה שום דבר
דריה גונן:
 זה לא אמור לעניין רק אותי, ולפעמים זה מרגיש שזה מעניין רק אותי או רק את המשפחות, מה שאנחנו עוברים
דריה גונן:
     אני בת 18, וכרגע החיים שלי מאוד תלויים בדבר הזה
דריה גונן:
 אין לי חיים
דריה גונן:
 אני לא יודעת, אני פשוט רוצה להפסיק להגיע לכאן
דריה גונן:
 אני כל שבוע מגיעה לכאן ויוצאת עם אותה הרגשה, שאני אומרת וזה הולך לאוויר
דריה גונן:
 האמת שאני, אישית, כבר מתוסכלת ומיואשת מהדבר הזה אבל אני מגיעה בשביל שכל אחד פה, מי ששומע, שלא ישכח אפילו לא לרגע, שיקום בבוקר עם זה וילך לישון בלילה, כמו שאנחנו, כי זה לא דבר שאפשר לשכוח
דריה גונן:
      אני מקווה שכל החלטה שתתקבל, זה יהיה רק כי יש לכם אותם בראש, וזה מה שיוליך אתכם, ושזה לא יהיה איפה שהוא איזה נושא כל שהוא, כי זה חיים של אנשים והם בסכנת חיים
דריה גונן:
 תודה רבה
תמר עשת:
אני אוסיף עוד כמה מילים
תמר עשת:
 אני בת דודה של אביתר דוד, בן 23, שנחטף מהמסיבה ברעים
תמר עשת:
 אנחנו מדברים פה על חינוך לשלום, ואני חושבת שחלק מהחינוך היפה והישראלי שלנו זה חינוך לחיים
תמר עשת:
 כמו שהבהרנו כאן, אנחנו לא יוצאים להילחם בשביל מוות, אנחנו יוצאים להילחם בשביל חיים
תמר עשת:
 ויש שם מעל 100 אנשים חיים 136 כולל אנשים שלצערנו לא הצלחנו להוציא בזמן
תמר עשת:
 וכל יום שעובר, יהיה לנו פחות את מי להחזיר לחיים
תמר עשת:
 זה החינוך שאני גדלתי עליו, זה החינוך שאני רוצה לגדל עליו את הילדים שלי, שאנחנו מדינה שדואגת לאנשים שחיים
תמר עשת:
 אני לא יכולה להמשיך לשמוע על זה שלהחזיר את החטופים זה כניעה והפסד
תמר עשת:
 אני לא רואה תסריט כזה
תמר עשת:
 אני לא רואה שניצחון כולל את זה שאביתר יישאר שם ויידע שפשוט מוותרים עליו
תמר עשת:
 אני כל-כך פוחדת ממה שאני שומעת בתקשורת בימים האחרונים, שזה הכיוון, שזה הפסד להחזיר אותם
תמר עשת:
 אני כל-כך פוחדת שהוא שומע את זה ומבין שמוותרים עליו
תמר עשת:
     זו לא אופציה
תמר עשת:
 זה לא החינוך שעליו חונכנו ונמשיך לחנך
תמר עשת:
 חינוך לשלום הוא גם חינוך לחיים ולשמירה עליהם ועל הקדושה שלהם
יוסף טייב:
זה מתחבר לדברים ואנחנו נשלח מסר ושהוא ישמע אותו – אנחנו לא מוותרים על אף אחד עד הסוף, עד שמחזירים את כולם
יוסף טייב:
      יוסף, בבקשה
יוסף עטאונה:
תודה רבה, כבוד יושבי-הראש
יוסף עטאונה:
 אכן, אני רוצה להתחיל מאיפה שהיא סיימה – חינוך לשלום הוא אכן חינוך לחיים, ואני רוצה להיזכר במעמד זה בדיון לחינוך לשלום, שהוא מאוד חשוב ומשמעותי, בדברים שאמרה ויויאן סילבר ז"ל מקיבוץ בארי, שאמרה: "אין דרך לשלום, השלום הוא הדרך"
יוסף עטאונה:
 זה כל-כך חשוב להיזכר היום בדבר כזה בהקשר לדיון לחינוך לשלום
יוסף עטאונה:
 וחינוך לשלום לא צריך להיות רק בעת מלחמה, חינוך לשלום הוא גם לא אשליה, כפי שנאמר קודם על-ידי אחת הדוברות
יוסף עטאונה:
 חינוך לשלום הוא אבן יסוד לנו והוא צריך להיות נר לכל חברה שהיא
יוסף עטאונה:
 זו העמדה המוסרית, האנושית, בהקשר לשלום
יוסף עטאונה:
     ולכן גם בהקשר הפלסטיני – כשמדברים על קדושת חיים, פתאום מנסים לצייר כאילו אין קדושת חיים
יוסף עטאונה:
 אני חושב שגם המשורר הפלסטיני מחמוד דרוויש אמר: "על האדמה הזאת יש מי שראוי לחיות"
יוסף עטאונה:
 ולכן, כשמדברים על קדושת חיים, לפי דעתי יש פרדוקס עם אנשים שמצד אחד מדבר על קדושת החיים ומדבר על המשך מלחמה
יוסף עטאונה:
 המשך מלחמה לא יכול להיות מונח באידיאולוגיה של קדושת חיים
יוסף עטאונה:
 קדושת חיים צריכה לחנך לשלום, לסובלנות, לקבל את האחר, להבין את האחר
יוסף עטאונה:
 וגם חסר לי בכל הדיון, כבוד יושבי-הראש, גם בגלל התקופה המורכבת, זה הפלסטינים אזרחי מדינת ישראל, עם כל המורכבות שקיימת גם בעת מלחמה
יוסף עטאונה:
 וצריכה להיות גם אמירה בתוך מערכת החינוך ולקדם תכניות שיכולות לתת מענה לסובלנות, לחינוך לשלום ובכלל
יוסף עטאונה:
     לכן, חשוב מאוד שמשרד החינוך – גם באוניברסיטאות דיברנו על הנושא לפני שבועיים, שלושה, עם החזרה של האוניברסיטאות והמכללות, שצריך לקדם גם תכניות בתוך האוניברסיטאות, שיכולות, להביא לדו-קיום, לשותפות, לאחריות, ולהרחיק כל שיח שיכול להביא לשנאה ועימות בעת הזו
יוסף עטאונה:
     אני גם רוצה להיזכר בדבריו של נלסון מנדלה על אהבה ושנאה: "איש אינו נולד לשנוא, אנשים לומדים לשנוא
יוסף עטאונה:
 אם כן, נוכל ללמד אנשים לאהוב כי אהבה באה בטבעיות ללב האנושי בניגוד להיפך ממנה
יוסף עטאונה:
" ואני לא אומר את זה בסיסמאות או רק כדי להזכיר דברים אלא אני מאמין בזה, ואני חושב שאם אנחנו לא נחנך לשלום, לדו-קיום, לשותפות, לשוויון אזרחי מלא לכלל האזרחים, ערבים ויהודים, בתוך המדינה – אני באתי ממקום שלפני יותר מ-15 שנה הייתי יוזם, מייסד והיו"ר הראשון לעמותת הגר, לחינוך דו-לשוני ערבי-יהודי בבאר-שבע, שעד היום מנהלת גם בית ספר, גם גני ילדים וגם פעוטות ולכן, בעת הזו, זה החינוך שאנחנו צריכים לחזק, זה השיח שצריך לקדם במערכת החינוך בעת הזו
יוסף טייב:
 דוקטור ארנון גרוס, בבקשה אדוני
ארנון גרוס:
(באמצעות מצגת)     שלום
ארנון גרוס:
 אני אהיה תכליתי
ארנון גרוס:
 אני מזרחן בהשכלתי עם תואר דוקטור מאוניברסיטת ווינסטון, ואני עיתונאי לשעבר במקצועי, 40 שנה ב"קול ישראל" בערבית
ארנון גרוס:
 משנת 2000 אני חוקר את היחס לאחר ולשלום בספרי לימוד במזרח התיכון
ארנון גרוס:
 הייתי מנהל המחקר של אימפקט-se עד 2010, ומאז אני חוקר עצמאי, מתרכז בעיקר בספרי הלימוד של אונר"א
ארנון גרוס:
 זאת אומרת, ספרי לימוד של הרשות הפלסטינית מכיתה א-י שאונר"א משתמשת בהם
ארנון גרוס:
     הספרים שאני בדקתי ושאני מביא כאן, במצגת, הם הספרים החדשים ביותר, רובם המכריע מ-2020, לא יצאו ספרים חדשים
ארנון גרוס:
 אני חשפתי שלוש נקודות עיקריות שהיו בספרים, ואני אתרכז היום רק באחת מהן: נקודה אחת – דה-לגיטימציה לא רק של קיום ישראל אלא של נוכחות היהודים, שבעה מיליון פה, בארץ
ארנון גרוס:
 אין להם היסטוריה פה, אין להם מקומות קדושים פה, זה הכל מקומות מוסלמים שנגזלו על ידם
ארנון גרוס:
 הם בעצם קולוניאליסטים מתנחלים מחליפים – איחלאליה – זו התנועה הציונית שבאה להחליף את העם הפלסטיני בעם אחר
ארנון גרוס:
     הנקודה השנייה זה דמוניזציה – ישראל היא כל הרוע שבעולם
ארנון גרוס:
 היהודים, עושים להם דמוניזציה לא רק במסגרת הסכסוך אלא גם מבחינה דתית כאויבי האסלאם, אויבי נביאי האל
ארנון גרוס:
 כשאתה אומר את זה לתלמיד מוסלמי: הם אויבי האל, זאת אומרת דינם מוות, כולל עוברים
ארנון גרוס:
     בואו ניגש עכשיו ליחס לשלום – השלום עם ישראל מוזכר פעם אחת בספר היסטוריה, ששם מוזכר ומובא מכתבו של יאסר ערפאת ליצחק רבין ערב החתימה על הסכם אוסלו, והוא מכיר בישראל ובזכותה לחיות ומגנה את הטרור והכל טוב ויפה
ארנון גרוס:
 הם לא משתמשים בטקסט הזה כדי לקדם שלום
ארנון גרוס:
 במקום שלום, יש חינוך למלחמה, מאבק אלים לשחרור כל הארץ, לא מסתיים בקווי 67
ארנון גרוס:
     נתחיל עם ההמנון של הרשות הפלסטינית עם ביטויי האלימות שבו: אני הדגשתי את זה – "הר הגעש של נקמתי, אש כלי הנשק, פידאי, זה חבר הארגונים הפלסטינים, פלסטין היא נקמתי, עד אשר אשוב"
ארנון גרוס:
 זכות השיבה
ארנון גרוס:
 ככה זה מוצג לתלמידי כיתה א'
ארנון גרוס:
 זה שחרור פלסטין