GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יערה שילה:
 ואני אומרת לכם שהילדים בסיכון על סיכון, כי כמו שהיא הראתה המשפחות גם לא הולכות לאנשי מקצוע
יערה שילה:
 זאת אומרת שהן גם בטראומה, ויותר טראומה, כי בקרב ילדים זו טראומה ועוני הוא עוד יותר טראומה
יערה שילה:
 הם גם מתביישים לפנות לאנשי מקצוע
יערה שילה:
      עוד נדבך של הדבר הזה
יערה שילה:
 צריך לתת את המענה, עם כל הכבוד למדד ג'יני, עכשיו לכל מי שנמצא עדיין בתוך המלונות
יערה שילה:
 אסתכן ואומר, ואני מקווה שלא אקבל על זה תגובות קשות: אין לנו כבר רק ישראל השנייה, יש לנו גם ישראל השלישית, כי ככל שאתה רואה את האוכלוסיות החלשות, חוץ מחרדים וערבים, אני מדברת על עולים, שלא מצליחים להבין מה קורה פה במדינה, באיזו שפה מדברים
יערה שילה:
 אני מדברת לא רק על שפת אם או שפת תרבות, אלא תרבות ומנטליות
יערה שילה:
 מה שרואים במלונות ממש-ממש חריף, אני בטוחה שסיירת
יערה שילה:
 אני רוצה שיהיה איזשהו מענה לאוכלוסיות
יערה שילה:
 אני חושבת שהמרחבים נותנים כרגע מענה ראשוני, כמו טיפול נמרץ, כי הם נותנים גם מענים של אנשי מקצוע, כמוני, כמו עובדים סוציאליים קליניים, כמו אנשים שבאים למרחבים האלה וזה קריטי, כי לצערי האוכלוסייה לא מצליחה להוציא את עצמה - - -
אלי אפללו:
תודה יערה
יערה שילה:
ואני חושבת שזה ממש חשוב, אלי
אלי אפללו:
כמובן קיימנו דיונים
אלי אפללו:
 בנושא הזה של המלונות, וגם בנושא ההזנה בתקופת המלחמה יחד עם החינוך, אני פשוט רוצה להתמקד היום בדוח העוני עצמו, כדי להבין מה אנחנו עושים, מה עשינו ומה צריך לעשות
מ יערה שילה:
 באמת מי שנשאר שם זה העניים ביותר
אלי אפללו:
יש, אני לא רוצה עכשיו להיכנס למה יש במלונות כרגע
אלי אפללו:
 זה דיון ממש נפרד
אלי אפללו:
 נראה את המצגת של הביטוח הלאומי, ניצה, בבקשה
אלי אפללו:
 כל אחד שיאמר את שמו המלא ותפקידו לפרוטוקול
ניצה קסיר:
ניצה קלינר קסיר, סמנכ"לית וראש מנהל המחקר והתכנון בביטוח לאומי
ניצה קסיר:
 לפני שאתחיל, רק אומר, שיש הבדלים בין המספרים שאני אציג למספרים שהציגו מכון טאוב
ניצה קסיר:
 אני אסביר לכם את ההבדל, בלי להעמיק, אבל שתבינו את הדברים
ניצה קסיר:
 הדבר הראשון – אני מברכת על העבודה שלכם, כל עבודה היא חשובה וזה טוב מאוד
ניצה קסיר:
 הנתונים שהוצגו עד כה היו ל-2018, אנחנו נציג כרגע נתונים עדכניים יותר, ל-2022
ניצה קסיר:
 הנתונים העדכניים ביותר שיש
ניצה קסיר:
 דבר נוסף, אנחנו עברנו בביטוח לאומי - - -
אלי אפללו:
יש לי רק שאלה, למה אנחנו צריכים את הדוח של 2022 בתחילת 2024 או בסוף 2023?
ניצה קסיר:
כי עד שמגיעים הנתונים, אנחנו עושים מאמץ
ניצה קסיר:
 אגב, אם היינו מתבססים על סקרי הוצאות, זה היה לוקח עוד הרבה יותר זמן
ניצה קסיר:
 עברנו למאגר נתונים אחרים לנתונים המנהליים שלנו, אבל עד שיש את כל הנתונים לוקח זמן
ניצה קסיר:
 אני מקווה מאוד שבשנה הבאה, בגלל טופס 100 שנכנס, אבל אני זהירה, עד שלא נצליח לראות, שאולי נצליח אפילו להקדים את זה קצת יותר
אלי אפללו:
זה חשוב, כי אז אפשר לתקן דברים, אתה נמצא באיחור של כמעט שנתיים
ניצה קסיר:
שנה
אלי אפללו:
שנה, אבל ישנו תקציב, כמעט שנתיים ישנו תקציב
ניצה קסיר:
אתה צודק לגמרי
ניצה קסיר:
 הבעיה היא שהנתונים, גם השומות של עצמאים, גם נתוני ההכנסות מגיעים באיחור
יערה שילה:
אבל הם עשו סקר על 2023
ניצה קסיר:
כן, אבל עדיין לא עשינו את העיבוד של זה – בהמשך אוכל להציג לכם, לא היום, נתוני ביטחון תזונתי של 2023
ניצה קסיר:
 זה גם משהו שאנחנו הולכים להכניס באופן שוטף
ניצה קסיר:
      דבר נוסף שעשינו, בגלל בעיית הפיגור הגדול, כשהבנו שאם נתעסק בסקרים נתעכב, לא סתם היא הציגה את נתוני 2018
ניצה קסיר:
 עברנו לנתונים מנהליים שלנו
ניצה קסיר:
 הסקר שהוצג פה היה על 8,000-7,000 איש, אנחנו מציגים נתונים מנהליים של כלל האוכלוסייה במדינת ישראל, שזה כמובן מיליונים על גבי מיליונים
ניצה קסיר:
      עכשיו אצלול לתמונת המצב – לצערי, אתה פתחת בזה, תמונת המצב היא תמונת מצב מאוד עגומה
ניצה קסיר:
 גם בעוני וגם באי השוויון, אנחנו במצב עגום מאוד
ניצה קסיר:
 כשמדברים על ילדים, כמו שתראו פה, זו אחת מהאוכלוסיות אצלן הבעיה היא עוד הרבה יותר עגומה
ניצה קסיר:
      אציג פה נתונים – מה שאני הולכת להציג היום זה נתונים, לא מחקר
ניצה קסיר:
 זה באמת מבהיל, שני מיליון נפשות מאוכלוסיית מדינת ישראל הן נפשות עניות
ניצה קסיר:
 כאשר מתוכן 874 אלף ילדים עניים בערך
ניצה קסיר:
 זה משהו לא נתפס
ניצה קסיר:
 בואו נסתכל קצת על סדרי גודל – הילדים במדינת ישראל מהווים כשליש מאוכלוסיית המדינה, אבל החלק שלהם מקרב העניים תמונת המצב יותר עגומה – 44%
ניצה קסיר:
 זכרו, אני מתארת פה את נתוני המקרו, אבל כל ילד עני הוא עולם ומלואו, זה סיפור עגום ועצוב מפני עצמו
ניצה קסיר:
 נאמר פה שאפשר לצאת מעוני, זה לא שאי-אפשר, צריך להשקיע את המשאבים ולטפל, אבל ילד שהוא עני היום, כל המחקרים מצביעים על כך שהסיכוי שלו להיות עני בדור הבא, הוא גדול מאוד וחשוב לזכור גם את זה
ניצה קסיר:
      במעבר בין 2021 ל-2022, רואים את הגידול
ניצה קסיר:
 באופן טבעי גם האוכלוסייה גדלה, לכן רואים גידול גם במספר הילדים העניים, גם בגיל העבודה
ניצה קסיר:
 דווקא אזרחים ותיקים, זה לא המוקד פה, אבל שינויי המדיניות שהוכנסו בשנה הזו, רואים את ההשפעה שלהם – יש פחות אזרחים ותיקים עניים
ניצה קסיר:
 אבל לא רק שרואים פה את הגידול בגלל זה שהאוכלוסייה גדלה, אתם יכולים לראות מה קרה לשיעור הילדים העניים, טיפונת עלו בשנה האחרונה, זה לא טיפונת, אני אומרת טיפונת באחוזים, אבל כל אדם הוא עולם ומלואו
ניצה קסיר:
 יש פה עליה אצל האזרחים הוותיקים, כמו שאמרתי אנחנו רואים פה את הירידה
ניצה קסיר:
     בוא נסתכל גם על מגמות ארוכות טווח – פה הראיתי לכם משהו על השנתיים
ניצה קסיר:
 אנחנו רואים שגם באוכלוסייה בקרב הילדים, וגם בסך הנפשות הייתה לאורך השנים מגמת ירידה בתחולת העוני
ניצה קסיר:
 תמונה שהיא מאוד עצובה, תראו אלו סדרי גודל של עניים
ניצה קסיר:
 אבל אנחנו רואים פה עליה בשנתיים האחרונות אנחנו רואים עליה
ניצה קסיר:
 לא רק שהשיעורים מאוד גבוהים, אלא שאנחנו רואים מגמת עליה בהחלט מאוד מבהילה
ניצה קסיר:
     בואו נסתכל על עוני לפי כל מיני פילוחים
ניצה קסיר:
 אנחנו לא עושים הרבה, אבל אראה לכם חלק
ניצה קסיר:
 רואים באופן כללי שבמשפחות בהן יש ילדים, שיעורי העוני יותר גבוהים
ניצה קסיר:
 כשמסתכלים על הרכבי משפחה לפי מספר ילדים, רואים שככל שיש מספר ילדים גדול יותר בהרכב המשפחה העוני גדול יותר
ניצה קסיר:
      הסתכלו למשל מה קורה למשפחות בהן יש חמישה ילדים או יותר, מחצית מהמשפחות האלה הן עניות, שיעור לא נתפס
ניצה קסיר:
 אם נסתכל על מחוזות, רואים שזה לא אחיד בכל המקומות
ניצה קסיר:
 המחוזות בהם אנחנו רואים שיעורי עוני יותר גבוהים בקרב ילדים, הם מחוז ירושלים
ניצה קסיר:
 זה קשור למצב הסוציו-אקונומי, כמובן, שבחלקן גם מושפע מהרכב האוכלוסיות
ניצה קסיר:
 אנחנו רואים במחוזות שזה יותר הפריפריה, בדרום ובצפון, גם שם שיעורי העוני יותר גבוהים
ניצה קסיר:
     אם נסתכל לפי מגזרי אוכלוסייה, אני מרשה לעצמי להשתמש ב-"מגזרי אוכלוסייה", כי אני מציגה פה גם יהודים לא חרדים
ניצה קסיר:
 גם פה אנחנו רואים שונות מאוד גדולה
ניצה קסיר:
 בעוד שבקרב היהודים הלא חרדים, שיעורי העוני של ילדים הם 13%, שזה עדיין שיעור שקשה לנו לתפוס, אבל בקרב הערבים והחרדים, שם בערך אחד מכל שני ילדים הוא עני
ניצה קסיר:
 תופעה שאנחנו מכירים בשיעורים קצת יותר נמוכים גם באוכלוסייה הערבית והחרדית
ניצה קסיר:
       דובר פה על פער העוני, אני לא מציגה אותו פה כי דווקא להפתעתי, פער העוני בקרב משפחות עם ילדים, לא שונה מהותית ממשפחות אחרות
ניצה קסיר:
 אם אתה כבר עני, ההבדלים לא כאלה גדולים מבחינת עד כמה ההכנסות שלך יותר נמוכות, אבל יש שיעורי עוני הרבה יותר גבוהים
ניצה קסיר:
      לגבי תרומת המדינה – המדינה מצמצמת את העוני בכמה שיטות
ניצה קסיר:
 אחת היא דרך פעולות שלא אתייחס אליהן כאן, כמו מה שהוזכר פה לגבי חינוך, שהוא מאוד-מאוד קריטי
ניצה קסיר:
 יש חינוך, בריאות דיור, כל התמיכות הישירות, דרך העברות ותמיכות בשירותים, אבל יש גם את כל המערכת שהיא מאוד קריטית, דרך תשלומי העברה ומסים
ניצה קסיר:
 תשלומי העברה ומסים מצמצמים את העוני בהיקפים נרחבים מאוד
ניצה קסיר:
 אתם יכולים לראות את הקו המקווקו, שמראה בכמה תשלומי ההעברה והמסים צמצמו ב-2022 את שיעור העוני
ניצה קסיר:
 זה צמצם בכ-40%
ניצה קסיר:
 אבל מה שמעניין הוא שאם מסתכלים על משפחות עם ילדים, אלו שיעורים מאוד נמוכים
ניצה קסיר:
 הרבה פחות מהממוצע, רק כ-24%
ניצה קסיר:
 גם פה רואים שהרכב האוכלוסייה משפיע
ניצה קסיר:
 במשפחות קטנות יותר זה מצמצם יותר
ניצה קסיר:
 אצל משפחות גדולות יותר זה מצמצם פחות
ניצה קסיר:
 אצל הורים עצמאיים, מה שנקרא בעבר חד הוריות, שיעור הצמצום דומה בגלל התנאים המיוחדים שניתנים להם לכלל המשפחות
ניצה קסיר:
     אסיים בשקף האחרון, לא רק שהראינו שיעורים מאוד גבוהים של תחולת עוני בקרב ילדים
ניצה קסיר:
 פה המספרים לא אחד לאחד ממה שהראיתי קודם, כי אני עושה פה התאמה לחישוב, כדי שאפשר יהיה להשוות למדינות אחרות, אבל זה מאוד דומה
ניצה קסיר:
 מה שמבהיל, הצגנו פה שלוש שנים כי חלק מהנתונים מוצגים לשנים שונות
ניצה קסיר:
 לא משנה על איזו שנה מסתכלים 2020, 2021 או 2022, ישראל ממוקמת בראש הטבלה בשיעורי העוני של ילדים
ניצה קסיר:
 דבר שרואים לאורך שנים
ניצה קסיר:
 מי שלא מצליח לקרוא, המדינה היחידה שנמצאת מעלינו, שהיא בדרך כלל לא מדינה שאנחנו משווים את עצמנו אליה, אבל אמרתי שאכניס גם אותה היא קוסטה ריקה
ניצה קסיר:
 תראו את הפער לעומת הממוצע, ב-OECD מדובר על כ-13%, אצלנו מדובר על סדר גודל של כ-23%
ניצה קסיר:
 כמעט כפול, ממש מבהיל
ניצה קסיר:
 אגב, אצל היהודים הלא חרדים זה מאוד דומה לממוצע ה-OECD וזה עדיין שיעור גבוה
ניצה קסיר:
 צר לי שזו תמונת המצב ושאני צריכה להציג תמונת מצב כזו עגומה
אלי אפללו:
תודה רבה, יש לנו עדיין את נציגת האוצר? אם לא, שמוליק, בבקשה
שמואל דוד:
אני רוצה להתייחס לאוכלוסייה בדרום ובאופן ספציפי לאוכלוסייה הבדואית
שמואל דוד:
 אנחנו מדברים על אוכלוסייה ערבית, שבגדול הנתונים בה הם קשים מאוד
שמואל דוד:
 אנחנו מדברים על 49% ילדים עניים
שמואל דוד:
 כשאנחנו מתייחסים לאוכלוסייה הבדואית בנגב, אנחנו מדברים על רוב האוכלוסייה, ברוב הישובים של יותר מ-60% עוני
שמואל דוד:
 אם נוציא מהכלל את רהט וכסייפה, הנתונים מדברים על יותר מ-60% עוני בקרב ילדים
שמואל דוד:
 כשאנחנו מדברים על חלק מהישובים, הבולט בהם הוא ביר הדאג', ישוב גדול יחסית – 9,000 איש, או מספר דומה לזה
שמואל דוד:
 ישוב שחלקו מוכר וחלקו בלתי מוכר, על הנתיב למצפה רמון
שמואל דוד:
 מדובר על 82% או 86% של עוני בקרב ילדים, מצב קשה מאוד
שמואל דוד:
     כשמדברים על האוכלוסייה הבדואית, מדברים על שיעורי נשירה גבוהים מאוד – כפולים מהאוכלוסייה הכללית
שמואל דוד:
 שיעורי בגרות נמוכים באופן משמעותי מאוד מהאוכלוסייה הכללית
שמואל דוד:
 שיעורי הבגרות המצטיינת הם פחות משליש מאשר באוכלוסייה הכללית
שמואל דוד:
      לקחתי את רהט באופן מקרי
שמואל דוד:
 ברהט שיעור הבגרות המצטיינת הוא 1
שמואל דוד:
4%, לעומת הממוצע הארצי של 10
שמואל דוד:
8%
שמואל דוד:
 זאת אומרת פערים דרמטיים מאוד
שמואל דוד:
 כשאתה מסתכל כמה למדו חמש יחידות אנגלית, ברהט רק 13%, בארצי זה 45%, הפרשים גדולים מאוד
שמואל דוד:
 בתי ספר גדולים מאוד, תשתיות גרועות עם הישגים נמוכים ועם אקלים חינוכי לא משמח
שמואל דוד:
      5,000 ילדים, וזה נידון כאן בוועדה יותר מפעם אחת, ללא גני ילדים בכלל
שמואל דוד:
 כשאנחנו מדברים על כמה קריטי חינוך בגיל הרך עבור ילדים
שמואל דוד:
 אין הסעות נפרדות לגני הילדים, הילדים נוסעים עם ילדים אחרים, גדולים מהם
שמואל דוד:
 אין בטיחות, אין מסגרות שתקלוטנה אותם
שמואל דוד:
 אין הקמה של גנים, כמדיניות שבית המשפט העליון אישר אותה בכפרים בלתי מוכרים
שמואל דוד:
 10,000 ילדים בשנה נולדים בישובים הבדואיים, רק 19 מעונות יום לאוכלוסייה שמונה סביב 305 אלף ילדים
שמואל דוד:
 זה מספר מצחיק, גם אתה מוסיף את המשפחתונים, זה עדיין נתונים קשים מאוד
שמואל דוד:
 למשל בירוחם, יש כאן אורחות מירוחם, יש עשרה מעונות יום לילדים, בכל האוכלוסייה הבדואית, 305 אלף, יש 19, והבניה מתקדמת לאיטה
שמואל דוד:
      מרכז טאוב כתב שלושה מחקרים מאוד יפים על האפליה המאוד קשה שיש ביחס לשירותים לילדים בגיל הרך, בנושא מעונות יום לאוכלוסייה הערבית, ובאופן ספציפי לאוכלוסייה הבדואית
שמואל דוד:
 ומצביע בצורה מאוד יפה על הפגיעה שיש בזה בהתפתחות הקוגניטיבית, החברתית, הנפשית וכיוצא בזה
שמואל דוד:
     אין חינוך בלתי פורמלי בישובים הבדואיים – הרבה פחות מישובים אחרים, בוודאי בכפרים הלא מוכרים, כולם מוסעים בשעה שתיים, שלוש או ארבע, אל מחוץ לבית הספר, ואין פעילות אחרי הצהריים באחוז גבוה מאוד מהמקרים
שמואל דוד:
      התוצאה של זה היא, בסופו של דבר, פגיעה במשק הישראלי, פגיעה ביכולת של החברה הזו להיחלץ משיעורי העוני הגבוהים מאוד שלה
שמואל דוד:
 אנחנו מדברים על שיעור של צעירים חסרי מעש
שמואל דוד:
 מבקר המדינה עמד על זה בדוח שלו
שמואל דוד:
 טווח של צעירים, מגיל 18 עד גיל 25-24, כאשר 45% מהבנים ו-54% מהבנות הם צעירים וצעירות חסרי מעש
שמואל דוד:
 מדברים אחר כך שיעורי תעסוקה נמוכים מאוד, שהם התוצאה של המצב הזה
שמואל דוד:
 שיעורי תעסוקה של 25% בקרב הנשים, במקרה הטוב
שמואל דוד:
 שיעורי תעסוקה של 54% בקרב הגברים, כלומר אחוז גבוה מאוד מקרב האוכלוסייה מחוץ למעגל העבודה, בוודאי מחוץ למעגל העבודה הפורמלית, הרשומה שמזכה בזכויות שיש ביחס אליה דיני עבודה, מחד גיסא
שמואל דוד:
 מאידך גיסא המצב קשה, ראינו את זה בתקופה האחרונה במהלך המלחמה, אנשים שזקוקים ללחם, אנשים שאם הם מפסידים משכורת אחת בגלל המשבר הכלכלי, או בגלל הנסיבות בהן אנחנו נתונים בחודשים האחרונים, הנפילה הכלכלית היא כזאת שמשפחות לא יכולות לשאת את זה, לכן משפחות רדפו אחרינו, רדפו אחרי הארגונים החברתיים, ודרשו פעם אחר פעם פשוט מזון, פשוט חבילות מזון, והייתה חלוקה מאוד אינטנסיבית של חבילות מזון לאוכלוסייה הזאת
קריאה:
הייתה ועדיין
שמואל דוד:
ועדיין קיימת, אבל בחודשי המלחמה, כשאנשים לא עבדו, היה מצב מאוד קשה
שמואל דוד:
 ואנחנו רוצים להצביע, אדוני היושב-ראש, על כך שהאוכלוסייה הזאת צריכה מענים דחופים, היא צריכה התייחסות חירום
שמואל דוד:
 ועדות הכנסת ביום ראשון הקרוב מגיעות לדרום, ומסיירות בדרום, כדי לראות את הבעיות של הכפרים הלא מוכרים - - -
תמי ברנע:
חכה שהיושב-ראש יחזור
שמואל דוד:
כן
טלי גוטליב:
מתנצלת, שאני נכנסת רק לכמה דקות, כי אני בוועדת חוץ וביטחון, אבל היה לי מאוד חשוב לומר, משהו מאוד קריטי בעיני
טלי גוטליב:
 הוועדה הזו היא ועדה סופר חשובה שמביאה לקדמת השיח כל מה שקשור לזכויות ילדים, חסר לי מאוד שיגיע לכאן שר האוצר לפחות פעם אחת – לא נציגים מטעם
טלי גוטליב:
 מהסיבה הפשוטה שמי שלא ראה ומי שלא חזה בעיניים שלו את המורכבות של העוני בקבוצות השונות בחברה הישראלית ושומע את זה באופן בלתי אמצעי, זה רחוק ממנו
טלי גוטליב:
 ברורה לי המורכבות של כל עבודה של שר, בטח של שר אוצר, ואני חושבת שבוועדה הספציפית הזו, זה קריטי שיגיע שר האוצר, ממש כך, כדי לראות
טלי גוטליב:
 אנחנו לפני אישור תקציב של שנת 2024, וזה אישור תקציב מאוד מורכב
טלי גוטליב:
 הייתה בו העלאת גרעון, הסטת כספים מאוד מורכבת, לכל מיני שיקולים
טלי גוטליב:
 הביטחון קבל חלק מאוד נכבד בהגדלה של התקציב, אבל עדיין, עם כל הכבוד, הביטחון הפיזי שלנו, במובנים הכי קלאסיים שלו, הוא קודם כל ביטחונם של ילדי ישראל, וזה נושא שהוא סופר חשוב שצריך בעיני לוותר על המון דברים ברמת סדרי העדיפויות של מדינה ובניהול מדינה, אז אני לא אומר
טלי גוטליב:
 הכול חשוב, יש לי קול שאני נאבקת על סל הבריאות - -
טלי גוטליב:
- - שלא תהיה בו הפחתה, וברוך השם העמדה הזו התקבלה
טלי גוטליב:
 יש עוד נושאים שצריך לא לגעת בהם
טלי גוטליב:
 אבל אם הגדלנו גירעון ואני אומרת את זה לטובת האוצר שנמצא בזום וממתין ואני לא אהיה כשיעלה כי אני חוזרת לחוץ וביטחון בשעה 12:00, יש לנו מאיפה
טלי גוטליב:
 יש לנו, פשוט זה עניין של סדרי עדיפויות
טלי גוטליב:
 אני מבקשת משר האוצר, בוא לכאן, תשמע את הארגונים השונים, תראה את החלוקה של העוני, תראה את הפערים בעוני, את המשמעויות של העוני בקבוצות השונות, כדי שנדע ונבין שעשינו כל מה שיכולנו, במיוחד מה שאתה עושה פה, אלי, כדי שלא נראה את המספרים העגומים האלה
טלי גוטליב:
 ילד הוא ילד, הוא לא בחר את זה
טלי גוטליב:
 זו חובה שלנו כמדינה, אנחנו לא יכולים להסיט את האחריות לשום מקום אחר, והוועדה הזאת שלך, למרות שאני, בעוונותיי, בגלל המלחמה, לא נמצאת פה הרבה
טלי גוטליב:
 שיהיה ברור יש מאיפה להסיט את הכספים, עם כל הקושי עובדה שכשאנחנו נאבקים על תקצובים כאלה ואחרים - - -
אלי אפללו:
זו השקעה, זו לא הוצאה
טלי גוטליב:
 לא אכפת לי איך נקרא לזה, וזה לא מעניין אותי
טלי גוטליב:
 לפני שששר המודיעין רב על המודיעין, לפני ששר התפוצות רב על התפוצות, לפני ששר הבינוי רב על הבינוי, ולפני שוועדות שונות לוקחות כספים לכל מיני דברים מאוד חשובים, בכל הכבוד יש כאן דברים קריטיים, שהם ביטחון וחינוך, ובמסגרת החינוך והרווחה נמצאים הילדים לפני כל דבר אחר
טלי גוטליב:
 אנא שר האוצר, תגיע לכאן, תשמע את הגורמים הרלוונטיים, תן לנו פעם אחת
טלי גוטליב:
 לא התייצב בוועדה הזו מאז שהממשלה הזו התכנסה
טלי גוטליב:
 מגיע שיתייצב ויכבד את הוועדה הזאת שדנה בדבר החשוב ביותר, שהוא זכויות הילד, על כל המערך של זכויות הילד, והפגיעות בזכויותיהם של ילדים, במעמדם של ילדים, בביטחונם ובריאותם, ברווחתם ושלוותם של ילדים
טלי גוטליב:
 אנא הגע לכאן פעם אחת, כדי לשמוע את הגורמים הרלוונטיים, כדי שלפחות נדע שאנחנו עשינו מה שאפשר בהקשר הזה
טלי גוטליב:
 מעבר לעצם כינוסי הוועדות בנושאים המאוד רגישים
טלי גוטליב:
 כמובן צר לי שאני לא מגיעה מספיק, סליחה
אלי אפללו:
טלי תודה רבה, אני חושב שאמרת פה דברים כל כך נכונים
אלי אפללו:
 אין ספק, אני רוצה יותר לשמוע, אבל אי אפשר אחרי מה שטלי אומרת
אלי אפללו:
     מי שהציל את ילדי העולים בשנות החמישים, היו הקיבוצים וכל הילדים המוצלחים, צר לי לומר את זה, הם אותם ילדים, רובם, שנקלטו בקיבוצים וקבלו את החינוך וההזנה וכל מה שצריך באותן פנימיות, אחר כך גם נשארו בצבא קבע, ואנחנו רואים הרבה מאוד דוגמאות, אני לא רוצה לתת פה שמות, אבל לא מעט הגיעו לגדולות
אלי אפללו:
 היו חברי כנסת ושרים ומה לא
אלי אפללו:
 אני חושב שמדינה, כמו שאומרים: בלי לחם אין תורה
טלי גוטליב:
"היזהרו בבני עניים, כי מהם תצא תורה", זה מה שאני רוצה לומר לכם בהקשר המהותי של הדבר הזה, לא כל אחד אחד שייקח את המשפט הזה לאן שהוא רוצה
קריאה:
זה נאמר, טלי
טלי גוטליב:
שיהיה פה ברור, מחובתנו לדאוג לילדי ישראל - - -
אלי אפללו:
ממש כך
טלי גוטליב:
יש אלף ואחת מורכבויות, אני אמרתי את זה פעם בוועדות, גם בהקשר של הוצאה חוץ ביתית ופנימיות
טלי גוטליב:
 תשלום לפנימיות, קחו את התשלום לפנימיות, תראו איך אנחנו - - -
קריאה:
זה לא התבטא בתקציב, זאת הבעיה
טלי גוטליב:
לכן אני אומרת, כך אמרתי
טלי גוטליב:
 אם נראה לכם שקל להיות מהקואליציה ולבקש את שר האוצר לבוא לוועדות – זה לא משהו שאנשים עושים בקלות
טלי גוטליב:
 צריך לעשות את זה כי בסופו של דבר, זה חוצה מפה פוליטית
טלי גוטליב:
 עוני הוא עוני, יש עוני בילדי ישראל מאז ומתמיד
טלי גוטליב:
 ואני אומרת, בתקציב הנוכחי, דווקא בגלל הגדלת הגרעון, שזה קריטי, כי אנחנו משתמשים בהגדלה
טלי גוטליב:
 הגדלת הגירעון היא מורכבת, כי היא באמת מוסיפה בעניין הזה תקצובים
טלי גוטליב:
 אני לוקחת בחשבון את העובדה שאנחנו לא לקחנו בחשבון את העזרה שאנחנו אמורים לקבל מארצות הברית, שעוד לא הצביעו עליה בפרלמנט, לכן הגדלת הגירעון
טלי גוטליב:
 התקציב הוא תקציב שלנו, אתו יכולים להיעזר, ואתו אנחנו יכולים להסתדר
טלי גוטליב:
 פשוט לעבור שורה-שורה
טלי גוטליב:
 זו הדרך לעשות את זה
טלי גוטליב:
 אני בטוחה שאם שר האוצר יהיה פה, יהיו לו אוזניים שומעות להקשיב למה שהוועדה הזו מוציאה תחת ידיה
אפרת קמחי:
אז אני חייבת להתפרץ שניה, ואני מפסיקה, ואני אומרת: אתם שניכם כאן, אנחנו מאוד מעריכים אתכם, כל הארגונים, וכל מי שעובד אתכם, גם אותך אלי, ואני באופן אישי גם אותך טלי, אנחנו עובדות הרבה ביחד אחרי הקלעים
אפרת קמחי:
 אתם בקואליציה, לכם יש גם את האחריות, ואני מבטיחה פה באופן אישי, כיו"ר העמותה למען הילד בגיל הרך, אנחנו ניתן לכם את כל הגב מאתנו, אבל התפקיד שלכם הוא גם לעמוד עם הרגליים האחוריות, כשאנחנו רואים עכשיו מה שקורה עם החלטות, גם קואליציוניות וגם עם התקציבים, כי עם כל הכבוד אנחנו, כולנו פה יודעים מה הוצג, אבל אנחנו לא רואים בתכלס מה קורה
טלי גוטליב:
אני רוצה להבהיר, אם ירשה לי היושב-ראש, משהו אחד שקשור לקואליציה, לחברי כנסת ולשרים
טלי גוטליב:
 צריכים להבין שמי שמחליט על התקציב זה לא חברי כנסת, ואין לנו גם יכולת ללחוץ בדבר הזה, זה שרים
טלי גוטליב:
 השרים דואגים למשרדים, נלחמים על תקציבי המשרדים
טלי גוטליב:
 ובסופו של דבר, אחרי שהשרים, שיהיה ברור לעם ישראל, אני פחות מדברת אליכם, כדי שתהיה הבנה מאוד בסיסית של זה
טלי גוטליב:
 אחרי שהממשלה מצביע העל התקציב, הקואליציה ככוח קואליציוני, מתקפת בדרך כלל את עמדת הממשלה
טלי גוטליב:
          << יור >> היו"ר אלי דלל: << יור >>      רק שתבינו, שאנחנו חברי הכנסת עוד לא ראינו את התקציב
טלי גוטליב:
עוד לא ראינו את התקציב
אפרת קמחי:
אני יודעת, וזה אבסורד
טלי גוטליב:
אני רוצה להסביר לך איך זה עובד – מי שקובע את התקציב זו הממשלה, הרשות המבצעת
טלי גוטליב:
 פקידי האוצר בונים את התקציב בהתאם לכללים ומאבקים כאלה ואחרים
טלי גוטליב:
 רק אחרי שהממשלה מאשרת את התקציב, מתחילים להגיע לחצים של חברי כנסת, אבל היכולת של חבר כנסת, הוא לא יפיל ממשלה על תקציב, ממש לא, עם כל הכבוד, אני לא עושה דבר כזה
טלי גוטליב:
 אני אפיל ממשלה על ביטחון מדינית ישראל, אני אפיל ממשלה על שטחי מדינת ישראל, אני לא אפיל ממשלה על תקציב
טלי גוטליב:
 כי עם כל הכבוד זה התקציב ואתו צריך להסתדר, עדיף להיאבק עליו נכון ובהיגיון, והכוח הקואליציוני שלי בתוך המקום הזה, יש לי יכולת השפעה, אין לי יכולת הכרעה, אין לי יכולת קביעה, אבל כן יש לי יכולת
טלי גוטליב:
 כמו שנלחמנו אי קיצוץ סל התרופות כדי לא לפגוע בבריאות הנפש - - -
אפרת קמחי:
נכון, אני אומרת, אנחנו נהיה הגב שלכם שיהיה לכם יותר השפעה וכוח
טלי גוטליב:
שיהיה ברור, לא אכפת לי אם מחבבים אותי, או לא מחבבים אותי, זה רעשי רקע, זה לא נוגע בי כהוא זה
טלי גוטליב:
 מה שצריך לעשות עושים, נקודה
טלי גוטליב:
 לכן פה, הוועדה הזו, יש לה יכולת בלתי רגילה
טלי גוטליב:
 אלי כיו"ר הוועדה מדבר על הנושאים האלה בכל מקום גם במליאה וגם עם שרים, והוא מאוד מוערך על הדבר הזה
טלי גוטליב:
 לכן עצם העובדה שמביאים את זה לפה ואנחנו מעבירים את זה לשר
טלי גוטליב:
 לכן כל כך היה חשוב לי שהשר יהיה פה
טלי גוטליב:
 כי כשהשר מקשיב, זה כמו שאנחנו שומעים אתכם
טלי גוטליב:
 כל אחד מביא את הניואנס הקטן שלו מהמקום שלו, מהקבוצה שלו וזה נופל על אוזניים שומעות, אז תחשבו שכששר האוצר, שיש לו יכולת מיקוח, ויש לו יכולת להתמקח מול פקידי האוצר שבונים את התקציב
טלי גוטליב:
 כך זה עובד, בסוף אנחנו קואליציה שמתקפת החלטות ממשלה, כל אחד לפי צו מצפונו, אבל חלים עלינו כללים של משמעת קואליציונית מאוד-מאוד צרים ודווקניים
טלי גוטליב:
 לכן אני רק יכולה לומר לך, את לא אומרת פה דברים לחלל האוויר, שיהיה לכם ברור שאלי כיושב-ראש הוועדה מעביר את זה כעניין שבשגרה בכל דרך אפשרית בתוך חברי הליכוד, אלה נושאים שמועלים במליאה, זה נמצא כל הזמן על הפרק
טלי גוטליב:
 זאת ועדה מאוד פעילה ביחס לוועדה שבעבר לא הייתה פעילה בצורה כזו עם נושאים כל כך קריטיים מעת לעת כמו ועדה זו
טלי גוטליב:
 לכן נבקש ששר האוצר יגיע, אם לא יבוא לפה, אולי אנחנו נבוא אליו
טלי גוטליב:
 זאת גם אופציה כדי שנדאג שלפחות בעניין הזה של הילדים, זה חוצה מפה פוליטית
אפרת קמחי:
כי זה הביטחון האזרחי שלנו טלי, תגישו לחץ אנחנו לוחצים אתכם, זאת המטרה
אלי אפללו:
חברים דקה, טלי סיימת?
טלי גוטליב:
ואני יוצאת, אני מאוד כמובן מאוד מתנצלת, חוץ וביטחון - - - סליחה
אלי אפללו:
אני מאוד מודה לך, טלי, תודה רבה, אני מעריך את מה שאמרת, היה חשוב לשמוע
אלי אפללו:
 האוצר עדיין על הקו? כן חשוב לי לשמוע תשובות מהאוצר, הם לא נמצאים
אלי אפללו:
 שמוליק, סיימת?
שמואל דוד:
 אני רק אומר עוד שני משפטים
אלי אפללו:
ממש בקצרה
שמואל דוד:
 מצפים מהוועדה ומבקשים מהוועדה, לדרוש מהאוצר תכנית חירום לפריסה של גני ילדים ל-5,000 ילדים, לפריסה של 40 מעונות יום – שני מעונות לכל אחד מהישובים הבדואיים ולפריסה מתאימה של מעונות ומשפחתונים
שמואל דוד:
 כמו שנאמר כאן, הגיל הרך הוא גיל קריטי, המחקרים בשנים האחרונות, מראים את זה פעם אחר פעם, וזאת הזדמנות לתקן
נוגה אדלשטיין:
אני אשמח להתייחס לדבר אחד בנוגע לעולים החדשים
תמי ברנע:
שם ותפקיד?
נוגה אדלשטיין:
קוראים לי נוגה אדלשטיין, ממועצת התלמידים הארצית, ילדה בעצמי
נוגה אדלשטיין:
      לגבי מה שאמרת על העולים החדשים והקיבוצים שהצילו אותם, אותן פנימיות עדיין מנסות להציל את העולים החדשים
נוגה אדלשטיין:
 אני לא יודעת אם אתם מכירים, אבל יש תכנית שנקראת נעל"ה – נוער עולה לפני הורים, הילדים שמגיעים, ואני נמצאת בבית ספר שיש בו נעל"ה, מקבלים תקציב זעום יחסית לבני נוער ובנוסף נעזרים בהורים שלהם, קשה להם להסתדר עם התקציב שבית הספר נותן להם
נוגה אדלשטיין:
 הגדלת התקציב דרושה גם שם, כי אחרי שהם מסיימים צבא, הם נכנסים לתוך האוכלוסיות שהראיתם של קו העוני
נוגה אדלשטיין:
 רציתי להתייחס לזה כי זה באמת נושא קרוב ללבי, חברות וחברים שלי נמצאים שם
נוגה אדלשטיין:
 בסופו של דבר הם יגיעו לקבוצות האלה, לצערי
אלי אפללו:
תודה רבה, משרד הרווחה, אסתי מרקוביץ', שלום לך
אסתי מרקוביץ:
שלום לכולם, אסתי מרקוביץ', מנהלת תחום באגף משפחות ובני נוער בקהילה, ילדים בסיכון בקהילה
אסתי מרקוביץ:
 משרד הרווחה מנסה וודאי במסגרת הפעילויות שלו להתמודד, פחות עם צמצום העוני, כי צמצום העוני הוא לא באחריותו הבלעדית - - -
אסתי מרקוביץ:
צמצום העוני הוא אחריות משותפת של הרבה מאוד משרדים – לא אחריות של משרד הרווחה
אסתי מרקוביץ:
 משרד הרווחה מתמודד יותר עם ההשלכות של מצבי העוני של ילדים - - -
אלי אפללו:
בואו נעשה את זה כך: אין לי ספק שבנושא הזה מעורבים משרדים רבים, החינוך, הרווחה, משרד העבודה, משרד האוצר, אפילו למשרד הספורט והתרבות יש מעורבות
אלי אפללו:
 הייתי רוצה לעשות דבר יותר תכליתי – אנחנו יודעים שהנתונים פשוט גרועים, אני אומר את זה בלשון המעטה, נתונים לא טובים
אלי אפללו:
 שאלתי את האוצר, ואני אמור לקבל תשובות, ואני שואל כל משרד בנפרד, מה המשרד – משרד הרווחה במקרה הזה, עושה בתחום שלו כדי שהנתונים יהיו טובים יותר
אלי אפללו:
 כי כשאנחנו רואים 837 אלף ילדים שנמצאים בדוח העוני כילדים עניים
אלי אפללו:
 מפריעה לי המחשבה שילד כזה הולך לישון רעב, ובוודאי הוא לא יכול לקום בבוקר וללמוד כמו שצריך, וילד רעב גם לא לומד כמו שצריך במשך היום, לכן יש גם דברים אחרים שאנחנו צריכים להרחיב, כמו מפעל ההזנה, ודברים נוספים
אלי אפללו:
 חשוב לי לדעת, מה משרד הרווחה עושה או אמור לעשות, ומה חסר לו בשביל לעשות זאת
אלי אפללו:
 ברור שזה כסף, אבל יש דברים שאולי אפשר וניתן לעשות בכסף הקיים
אסתי מרקוביץ:
אמנה שלושה היבטים מרכזיים של פעילות ועבודה של משרד הרווחה בנושא התמודדות עם משפחות ילדים במצבי עוני
אסתי מרקוביץ:
 אנחנו רואים בהחלט קשר עם מצבי הסיכון, התפתחות מצבי הסיכון של ילדים לבין מצב העוני והחיים בעוני של המשפחות, יש קשר ישיר בין הדברים, לא בהכרח, אבל בהחלט קשרים שאנחנו רואים
אסתי מרקוביץ:
 יש, ראשית כל, מיזם לאומי לביטחון תזונתי, מיזם משותף של משרד הרווחה עם עמותות שונות שנותנות מענה וסיוע למשפחות במצבי עוני
אסתי מרקוביץ:
 המיזם הזה נותן מענה נכון לשנה הזו התקציב הוגדל ל-26 אלף משפחות, מתוכן משפחות עם 50 אלף ילדים פחות או יותר, זה המענה שנדרש
אסתי מרקוביץ:
 זה לא מספיק לחלוטין
אסתי מרקוביץ:
 לפי הקריטריונים יש לנו לפחות כ-10,000 משפחות נוספת שמחכות
אסתי מרקוביץ:
 לקבל את המענה הזה
אסתי מרקוביץ:
 מהו המענה? מדברים על סיוע בגובה של 500 שקל לחודש למשפחה, שכולל כרטיס נטען לרכישת מזון במרכולים בגובה של 350 שקל ועוד 150 שקל, הכוללים חבילה של פירות וירקות
אסתי מרקוביץ:
 500 שקל למשפחה
קריאה:
כמה ילדים למשפחה, לא משנה?
אסתי מרקוביץ:
לא משנה מספר הילדים, וזה באג רציני בהחלט