GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אהרון טרואן:
 זה מאוד קשה לי, ותסלחו לי אם לא כל המחשבות שלי סדורות, כי העיסוקים שלי היום הם לא במחקר
אהרון טרואן:
      אבל אני רוצה להתייחס לצורך לזכור שהביטחון התזונתי וההזנה של בתי הספר הם חלק, מרכיב בביטחון תזונתי כללי ובזמן חירום
אהרון טרואן:
 אנחנו רואים, וכבר כתבנו ב-2020 נייר עבודה למטה לביטחון לאומי, למל"ל, ועקבנו אחרי הדברים גם בדיונים כאן בוועדות הכנסת, ואין איש שלא כתבנו לו, כולל לנשיא המדינה
אהרון טרואן:
      אנחנו לא יכולים לסמוך על החברה האזרחית בעתות משבר – כמה שזה מחמם את הלב וזה נהדר, זה לא יעיל, זה לא שוויוני וזה לא מתוכלל
אהרון טרואן:
 זה נותן מענה שהוא קרוב למי שקרוב לקרובים לצלחת
אהרון טרואן:
 אין את המתנדבים, אין את הכספים הפילנתרופיים, וכמו שחברת הכנסת לזימי אמרה, אין את ההתייחסות לאוכלוסיות המוחלשות תוך כדי המאבק הלאומי, עם כל הכבוד לעבודה הנהדרת שחבריי כאן עושים, והם עוד ידברו
אהרון טרואן:
       אנחנו יודעים – וצריך לשים את הדברים בהקשר הזה – שאנחנו לא מדברים על מלחמת ששת הימים, אנחנו לא מדברים על התרחיש הסטנדרטי של "נעביר את הלחימה לשטח האויב ונתגבר", אלא אנחנו מדברים כאן על חודשים
אהרון טרואן:
 תרחיש האימים שבו ייפגעו המקורות של ייבוא לישראל, הנמלים, שמייבאים 80% מהקלוריות של ישראל, ואנחנו כבר רואים שייפגעו – ואנחנו כבר רואים שחברות ספנות נזהרות מלהיכנס ולהביא אוכל, זה לא שאפשר להביא משחתת אמריקנית או נושאת מטוסים אמריקנית ולהביא רכבת אווירית של תחמושת; אוכל צריך לגדל
אהרון טרואן:
 רואים את זה בעוטף שממנו 70% מהירקות שלנו מגיעים, שלא יכולים – לא לאסוף את היבול עכשיו, וגם לא לזרוע את מה שיביא לנו את האוכל לשנה הקרובה
אהרון טרואן:
      כשאנחנו מסתכלים על האספקה, אנחנו לא יכולים להסתמך על יבוא ועל כוחות השוק שיורידו מחירים, ושנישען על ייבוא ממשענת קנה רצוצה של ירדן, טורקיה והרשות הפלסטינית, שיספקו לנו עגבניות ומלפפונים, זה הרי הזוי, והמחירים יעלו כי הדרישה תעלה ואספקת המזון פה תרד
אהרון טרואן:
 וכשאנחנו מדברים על ביטחון תזונתי, כולל לילדי ישראל, אנחנו מדברים על כולם, לא רק העניים
אהרון טרואן:
 אם אנחנו ממשיכים עם זה עד הקיץ הבא, יש לנו ודאות שכולנו, עשירים כעניים, יהיה לנו מה לאכול על המדפים
אהרון טרואן:
      אז ההתארגנות כאן צריכה להיות – ולדעתי הדיון הזה חייב להתמקד בחירום, כי כל שאר הדברים נאמרו, ידועים וצריכים טיפול, תקצוב ותכלול
אהרון טרואן:
 דבר ראשון, חייבים לתכלל את זה
אהרון טרואן:
 אני חולק על חבר הכנסת אלי דלל, המועצה הארצית לביטחון תזונתי, על פי חוק אמורה לייעץ ולפתח תכניות
אהרון טרואן:
 היא לא תוקצבה על ידי ממשלות ישראל לדורותיהן, היא עבדה כמוני בהתנדבות
אהרון טרואן:
 ראש המועצה, שאני מקווה שיעלה בזום, לא מקבל החזרי הוצאות נסיעה
אהרון טרואן:
 אנחנו עושים עבודת קודש, וכולנו מייצרים תכניות, יחד עם החברה האזרחית, כדי להציע תכניות – ויש תכניות, אבל מתעלמים מהן ולא שומעים
אהרון טרואן:
      לקח ראשון מהשנים שלי בעבודה, הייתי אומר, שצריך לקחת צעד קדימה
אהרון טרואן:
 אני מכיר אישית את חברי הכנסת וגם מייעץ להם
אהרון טרואן:
 כולנו רוצים את הטוב, אבל הדברים טובעים בחישובים סקטוריאליים פוליטיים צרים
אהרון טרואן:
 חייבים לראות את הדברים האלה באופן לאומי
אהרון טרואן:
 אין לנו דרך אחרת, כולנו ביחד
אהרון טרואן:
 צריכים להקשיב בזה רב קשב לדרג המקצועי, לחברינו המקצועיים שנותנים נתונים – במרכז מחקר ומידע, במשרד הבריאות, במשרד החינוך, בחברה האזרחית ובאקדמיה
אהרון טרואן:
 אנחנו לא מונעים ממניעים פוליטיים; אנחנו רוצים לבדוק את המציאות, ולפי זה לייצר המלצות איך אנחנו יכולים להאכיל את הילדים
אהרון טרואן:
      הגיע הזמן לנסות לחזור ולשמוע את המועצה הארצית, ולתת לה את הכוחות לתכלל ולארגן; אבל מי שצריך לתכלל את הביצוע, צריך לחוקק מראש את החוקים, צריך לחלק מראש את התקציבים; צריך לתת, כי ברגע שיסגרו את הנמלים ולא יהיה פה אוכל, זה יהיה מאוחר מדי לבוא ולתת סובסידיות וחלוקת מזון
אהרון טרואן:
 עכשיו זה הזמן לתכנן את התכנית הלאומית
אהרון טרואן:
      מפעל ההזנה לילדים – תסלחו לי, אני לא רוצה לגזול יותר מדי זמן, אבל באופן פרקטי, יש לנו מנגנון של מאות מיליונים של שקלים, שעובד ברמה לאומית בשיתוף עם הרשויות המקומיות ועם המשפחות
אהרון טרואן:
 היצור, האספקה והשינוע הלוגיסטי של המזון נעשים באופן מרוכז
אהרון טרואן:
 אם ילדים מקבלים אוכל במלוניות, אותם ילדים אולי לא צריכים, אחרים כן, ולא רק הילדים, הילדים הם קצה הקרחון של המשפחות שלהם, וזה כבר נאמר
אהרון טרואן:
 צריך לראות איך אנחנו בונים מנגנון ונעזרים ביכולת היצור ויכולת האספקה כדי לייצר מנגנון שידאג לנו, כשאנחנו נהיה פה בצנע ונאכל מנות קרב במשפחות, לא רק החיילים – זה התרחיש שאנחנו צריכים להיזהר ממנו, לא רק העניים המסכנים שאנחנו רוצים לתת להם צדקה וחסד, והתכלול הזה חייב להיות על סמך נתונים
אהרון טרואן:
      לקח שני מהקורונה – איגום נתונים לא קיים
אהרון טרואן:
 במשרד הרווחה בקורונה לא יודעים את כולם
אהרון טרואן:
 אנחנו עשינו סקר במימון של כספי סוף שנה ב-10,000 שקל
אהרון טרואן:
 גילינו ש-89% מהמשפחות של ילדים בבתי ספר שהיו צריכות הזנה, שהיו באי ביטחון תזונתי, לא היו מוכרות לרווחה
אהרון טרואן:
      משרד החינוך אמר בזמנו, ואני לא יודע מה העמדה היום במלחמה: ביטחון תזונתי זה לא הבעיה שלנו, אנחנו מחלקים אוכל לילדים על פי חוק יום לימוד ארוך; העניין של ביטחון תזונתי, זה לא התפקיד שלנו – זה לא נכון, חייבים לדעת
אהרון טרואן:
 בתי הספר יודעים מי הילדים שמשתתפים
אהרון טרואן:
 הם לאו דווקא יודעים מי הילדים שבמצוקה, ואולי טוב שכך מבחינה ערכית, שלא תהיה סטיגמה, אבל הרשויות המקומיות, שירותי הרווחה, הקהילות, המורים בבתי הספר והחוזק הזה ברשות המקומית, יש להם נתונים
אהרון טרואן:
 הם לא יכלו להעביר את זה בגלל חוק חופש המידע, ומי שהיה צריך את זה – נניח בפיקוד העורף, אם הם היו מסוגלים לעשות את השינוע – צריך להוריד חסמים, וגם מדובר פה בחקיקה ובמחשבה, בעבודת מטה מסודרת שבאמת מתכללת
אהרון טרואן:
      רוני סטריאר, ראש המועצה שאני מקווה שיעלה וידבר, ניסה להקים שולחן עגול באישור שר הרווחה, שבגלל שיקולים פוליטיים פוצץ על ידי הגורמים הפוליטיים, לא על ידי הגורמים המקצועיים
אהרון טרואן:
 אני מקווה שהם יצליחו בכל זאת לעבוד, אבל בחברה האזרחית הביאו את חברת גוגל ותוך יומיים, שלושה גוגל עשו מעשה כדי לייצר את הדשבורד, שמדברים עליו כבר ממלחמת לבנון השנייה
אהרון טרואן:
 גם זה הוצג בכנסת על ידי איתן יצחק, שהיה סגן ראש רח"ל בתקופת הקורונה
אהרון טרואן:
 הדברים האלה חייבים להיעשות – להיעשות, ועכשיו, לפני שנגיע למצב חירום, שאני מתפלל שלא
לזכויות הילד):
אם אני מבין נכון, אתה אומר שהתכניות קיימות?
אהרון טרואן:
נעשו הרבה עבודות מטה, שמשרד הבריאות ניסה להוביל יחד עם רח"ל ועם משרד הביטחון בקורונה
אהרון טרואן:
 היה להם – לכאורה לפחות – את הסמכות הביצועית, ואז זה עבר לפיקוד העורף, פיקוד העורף העביר לרח"ל והנושא של התכלול עלה: בכנס שעשינו באקדמיה הלאומית למדעים, בכנסים שאנחנו עשינו במועצה הארצית לביטחון תזונתי, בניירות לבנים
אהרון טרואן:
 אני מקווה שפרופ' אליוט בארי יעלה וידבר כאן
אהרון טרואן:
 יש מסגרת, אבל צריכים קשב וצריכים מחויבות ואחריות של המדינה להסתכל על הדברים האלה ולבנות את התכניות כהלכה
אהרון טרואן:
      יש ועדה במשרד החקלאות
אהרון טרואן:
 דיברתם על מי עושה מה, יש פה כיס קטן במשרד הרווחה, לכל אחד יש כיס קטן וכל אחד יתכלל את שלו – זה לא תכלול
אהרון טרואן:
 המטה לביטחון לאומי יושב בוועדה של משרד החקלאות, כשמדברים על ביטחון מזון, אז מתחילים לדבר עכשיו בחירום על מה שאמרנו קודם
אהרון טרואן:
 אני לא יודע מה המצב של תרחישי הסוד של שותפי הסוד
אהרון טרואן:
      אני הייתי קצין מודיעין לפני 30 שנה עם מיקום שראיתי ראייה די אסטרטגית, או כשדיברנו על טילי קרקע-קרקע של מצרים ועיראק, והתרחישים האלה של פגיעה בעורף הישראלי הם חלק מתפיסת העולם שאנחנו מנסים להתמודד איתה בביטחון הישראלי כבר שנים
אהרון טרואן:
 איפה מלאי החירום? מה זה אוכל בחירום? משרד הבריאות מנסה עכשיו להגיד, מה המזון שצריך לאכול פה כשנהיה במשבר ואיך מגוונים את המקורות ואיך מסתכלים על ההרכב התזונתי, אבל מה – קפה, סוכר, שמן, קמח ותה זה ביטחון תזונתי? לא
אהרון טרואן:
      אני קורא לכם כמפקחים על הממשלה, כמי שיושבים בוועדה, כאחראים על הפיקוח, יש מי שיעשה את העבודה, יש דרגים מקצועיים מצוינים, יש חברה אזרחית מעולה – תנו לנו לעבוד, אבל אל תישענו ותבנו את התכניות כאילו הן יבואו מפילנתרופיה, צדקה והתגייסות של האזרחים
יוסף טייב:
צודק בכל מילה, אהרון
אהרון טרואן:
אני מאחל לנו הצלחה
יוסף טייב:
אמן, תודה
יוסף עטאונה:
תודה ליסמין על היוזמה להעלות דיון מאוד חשוב
יוסף עטאונה:
 אני גם מצטרף לדברים שהציגה, גם לגבי הפתרונות המוצעים
יוסף עטאונה:
 אכן מפעל ההזנה מאוד חיוני למערכת החינוך
יוסף עטאונה:
 אני גם הגשתי הצעת חוק להרחבת המפעל לכל הגילאים במערכת החינוך, ולכן השאלה המרכזית בדיון הזה היא מה אנחנו יכולים להציע לילדים שלא מגיעים, ויש הרבה ילדים, במיוחד בחברה הערבית הבדואית בנגב
יוסף עטאונה:
 בגלל המציאות הקשה שם, של אי הכרה, אי מיגון בתוך בתי הספר, אי הנגשה והיעדר תשתיות, הסכנה שם היא מאוד מאוד גדולה, ולכן צריך לחשוב איך הכסף שמיועד למפעלי ההזנה – גם בתוך בתי הספר וגם בצהרונים בתכנית ניצנים – יגיע לילדים ולמשפחות, כי אם הילדים צריכים את זה בשגרה, בחירום ובמצב הקיים זה יותר חשוב
יוסף עטאונה:
      אתמול נפגשתי עם החמ"ל של ארגוני החברה האזרחית שהוקם בישוב חורה, שנותן מענה כמעט בכל התחומים
יוסף עטאונה:
 עלה נושא החינוך ומערכת החינוך
יוסף עטאונה:
 אני מנצל את ההזדמנות ששניכם כאן, גם יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט וגם יושב-ראש הוועדה לזכויות הילד
יוסף עטאונה:
 אני מציע שבשבוע הבא נקיים סיור בבתי הספר בכפרים הלא מוכרים, כי כל מה שאני אציג כאן ומה שהם הציגו, אני לא אצליח להעביר את התמונה
יוסף עטאונה:
      אנחנו תכננו יחד לעשות סיור כזה
יוסף עטאונה:
 אני חושב שבעת הזו מאוד מאוד חשוב לנו שאתם תהיו שם לראות את הדברים ולנסות לתת מענה, כי יש סוגיות מהותיות ליום יום במערכת החינוך שם שצריך לראות אותן
יוסף עטאונה:
 גם אפשר לפגוש את הארגונים ולחזק אותם על מה שהם עושים, כי גם משרד החינוך הוא חלק מהחמ"ל שנמצא שם ויחד איתו מנסים להתמודד, אבל חשוב מאוד שהוועדה – ואני קורא גם ליושבי הראש וגם לחברי הוועדה יחד בשבוע הבא, או בראשון או בחמישי, אני מוכן לארגן את זה גם מול בתי הספר וגם מול החמ"ל עצמו
לזכויות הילד):
טוב, נשקול את זה
יוסף טייב:
אני רוצה לשמוע קצת נתונים ותשובות על חלק מהשאלות שעלו פה ממשרד החינוך
יוסף טייב:
 חיים מויאל, מנהל אגף חינוך ילדים ונוער בסיכון, נמצא אתנו בזום
יוסף טייב:
 חיים, תוכל קודם כל לתת לנו נתונים, מה המצב הקיים, כי עלו הרבה טענות, ויכול להיות שחלק מהטענות לא מוצדקות, אבל בוא נשמע
יוסף טייב:
 האמירה שלנו צריכה להיות ברורה, חיים: כסף שהוקצה לביטחון תזונתי, צריך להישאר לביטחון תזונתי
יוסף טייב:
 אם צריך את העזרה שלנו מול האוצר, אנחנו פה גם לשירותכם
יוסף טייב:
 בבקשה, חיים
חיים מויאל:
קודם כל, הישיבה הזאת עם שניכם, שני יושבי הראש, היא ישיבה חשובה מאוד, גם של כל הדוברים שדיברו לפניי על הבנת המורכבות של הסוגיות עליהן אנחנו מדברים
חיים מויאל:
      אני אתן סקירה מה התכניות שקיימות, פחות או יותר מה המספרים שהאכלנו שנה שעברה, ומה קורה עכשיו בשבועות האחרונים
חיים מויאל:
 אני אתחיל ואומר שלחוק יום חינוך ארוך נכנסות 114 רשויות, אבל רק 70 מתוכן היום נכנסות או מוכנות להיכנס לתוך החוק הזה, זאת אומרת שיש הרבה מאוד רשויות שלא נכנסו לתהליך ההזנה, ויש כל מיני סיבות, אם נרצה, אני ארחיב את הדיבור גם על החלק הזה
יוסף טייב:
חיים, אני אשמח לדעת מה חלק מהסיבות
אליהו ברוכי:
השאלה אם יש חתך מסוים של רשויות שלא נכנסות
לזכויות הילד):
בגלל מצ'ינג או משהו אחר? מצ'ינג של הרשות או מצ'ינג של ההורה?
חיים מויאל:
כמובן של ההורה, שמי שגובה אותו זאת הרשות
יוסף טייב:
אבל אתה מבין, חיים? תתייחס לזה אחר כך, אני רק אגיד בסוגריים, שדווקא האוכלוסיות המוחלשות והמועצות החלשות הן אלה שלא יכולות להיכנס לתכנית הזאת, כי אין להן האופציה להיכנס
יוסף טייב:
 תעשו חישוב מסלול מחדש
חיים מויאל:
אני רוצה לחזק את מה שאתה אומר דווקא מצד אחר
חיים מויאל:
 הרבה מאוד רשויות חלשות לא נכנסות בגלל הקשיים האלה שאמרתי, אבל שוב, יש עוד קשיים
יסמין פרידמן:
זה בדיוק מה שהוא אמר
חיים מויאל:
אני לקחתי את המשימה האדירה הזאת, זאת משימה באמת מורכבת מאוד, אני עדיין לומד אותה, ויש לי מחשבות רבות איך לשנות ולעשות דברים אחרים, כמו רשויות חלשות ומה לעשות עם הילדים שנכון לרגע זה לא אוכלים, אבל זה גם קשור לשאלה איך בתי הספר בנויים להזנה, זה קשור לכל המרכיבים התוספתיים שצריכים להינתן למנהלי בתי הספר כדי שהם יפעילו את ההזנה בצורה יעילה וכו' וכו'
חיים מויאל:
      המשרד מתקצב חמש תכניות: התכנית הראשונה, כפי שנאמר, היא יוח"א, יום חינוך ארוך; השנייה היא ניצנים; השלישית היא מיל"ת; הרביעית, אנחנו בסוג של פיילוט – דרך אגב, גם חינוך מיוחד מוזן דרך הרשויות, אבל אנחנו עושים איזשהו פיילוט ובוחנים, האם נכון שתכנית ההזנה תזין את הילדים של החינוך המיוחד, אין לנו עדיין מסקנה לגבי זה; ועוד תכנית שמאוד מאוד נוגעת למה שאמרתם, תכנית הזנה למרכזי חינוך טכנולוגיים ערביים, 24 כאלה, כי קיבלנו תקציב תוספתי להם, לא מתוך התקציב של מפעל ההזנה, ואנחנו מזינים אותם, וזה עשה פלאים בחלק הזה
יוסף טייב:
חיים, כמה תלמידים יש שם?
חיים מויאל:
בחברה הערבית?
יוסף טייב:
כן, בטכנולוגיים
חיים מויאל:
כ-4,500 תלמידים
יסמין פרידמן:
בגילאים?
יוסף טייב:
זה טכנולוגי, כנראה גילאי תיכון
חיים מויאל:
תיכון
יסמין פרידמן:
כי מפעלי ההזנה לא כוללים בדרך כלל תלמידי תיכון, בגלל זה אני שואלת
חיים מויאל:
אני אדגיש, זה תקציב תוספתי
חיים מויאל:
 אנחנו משתמשים במנגנון של מפעל ההזנה כדי לאזן, התקציב לא מתוך תקציב מפעל ההזנה, צריך להדגיש את זה
חיים מויאל:
      דרך אגב, אני אגיד בסוגריים, כן חשוב לי להדגיש, שהגשתי תכנית כבר לפני שנה להזנה של 20,000 ילדים בסיכון שהם תחת האחריות שלי בתיכונים
חיים מויאל:
 בקורונה עשינו מפעל מאוד מאוד ייחודי כדי להביא להם את האוכל לתוך בתי הספר, ולא קיבלתי תקציב לעניין הזה עד היום
חיים מויאל:
 עכשיו, תוך כדי המלחמה הזאת שאנחנו עדים לה, יש הרבה מאוד ילדים שזקוקים לאוכל ואנחנו אוספים מפה ומשם, בתי הספר וכו' כדי לתת להם ארוחה חמה
יסמין פרידמן:
תרומות
לזכויות הילד):
ברשותך, האם אפשר יותר לשמוע מה קורה כרגע בתקופת המלחמה, זאת בדיוק הנקודה שאני רוצה להתמקד בה
חיים מויאל:
האכלנו בממוצע כ-350,000 ילדים בשבוע – בממוצע, אבל הפעולה עצמה בשבועות שבהם לא היו חגים ואירועים מיוחדים היתה מיועדת בערך ל-460,000 ילדים בכל יום
יסמין פרידמן:
בשגרה
חיים מויאל:
לפני שבועיים היו כ-170,000 ילדים; בשבוע שעבר היו כ-220,000 ילדים, כלומר: אנחנו מזינים כ-50% מהילדים נכון לרגע זה
יוסף טייב:
מה קורה עם 50% האחרים, שלא נמצאים במסגרות?
עאידה תומא סלימאן:
50% ממה שהיה
יוסף טייב:
כן, ברור
לזכויות הילד):
זה 20% מכלל הילדים
חיים מויאל:
מה קורה עם הילדים האחרים? אנחנו פעלנו גם בשולחן העגול ואפילו בשיחות אישיות עם הרשויות לאפשר לתלמידים האלה להגיע למסגרות החינוך
אליהו ברוכי:
הם גם לא הגיעו לבית הספר וגם לא מקבלים תזונה, לא קיבלו כפליים
יסמין פרידמן:
לא, הוא אומר להגיע לבתי הספר רק לקבל אוכל
יוסף טייב:
חיים, אני אומר לך את האמת, אני לא יכול לישון בלילה, כשאני יודע שילד הולך לישון בלי אוכל
יוסף טייב:
 אותם תלמידים – כשהם נמצאים במסגרת החינוך, אני יודע שגם אם הם לא לומדים, גם אם יש להם קושי בבית והם לא אכלו טוב בלילה, אני יודע שלפחות אחרי שיאכלו, הם יוכלו ללמוד חלק מהתכניות
יוסף טייב:
 מה קורה עם 50% מהילדים האלה – אני לא מדבר עכשיו כשיש חזרה ללימודים, אבל באותה תקופה שהם לא היו, הם לא קיבלו בכלל אוכל?
חיים מויאל:
לא קיבלו
יוסף טייב:
חיים, חשבתם על איזשהו מנגנון, שהם יוכלו דרך המשפחות להגיע לבתי הספר וכן לקבל?
חיים מויאל:
בוודאי, אנחנו מדברים על אוכל, על תזונה
חיים מויאל:
 בעיניי יש שלושה מרכיבים מאוד מאוד חשובים, שהם בתוך התזונה הרגשית, התזונה הלימודית והתזונה הפיסית של אוכל
חיים מויאל:
 בית הספר עושה את הפעולה הזאת
חיים מויאל:
 אני חושב שבית הספר הוא מרכז הוליסטי, שצריך לתת מענים
חיים מויאל:
      בשבוע שעבר שמעתי בשולחן העגול מנציגת הרווחה, של-20% מהילדים יש פגיעה כזאת או אחרת בתוך המשפחה, כלומר – מה שניסינו לעשות, וזאת התכנית, זה ללחוץ ולפעול כדי להביא את הילדים האלה להפוגות בתוך בית הספר, שבו הם יקבלו אוכל
חיים מויאל:
 דרך אגב, גם באזורים המאוד מאוד מסוכנים פיקוד העורף מאפשר להביא ילדים להפוגות במספרים של 50 ילד, 100 ילד, זה תלוי באיזה אזור
חיים מויאל:
 הצענו, לא משנה באיזה שעה, שנוכל להזין את הילדים הללו שיגיעו ויקבלו עוד משהו
חיים מויאל:
 זאת נקודה מאוד מאוד חשובה ומרכזית
יסמין פרידמן:
אבל חיים, אני רוצה להגיב לרעיון הזה שלכם
יסמין פרידמן:
 אם הם לא מגיעים לבית הספר מסיבה זו ואחרת, הסיכוי שהם יגיעו לבית הספר אך ורק לקחת ארוחה הוא קלוש, בעיניי
יסמין פרידמן:
 אתה מסכן אותם, אם יש אזעקות, אני לא יודעת אם ההורים יתנו להם לצאת
יסמין פרידמן:
 זה לא באמת הפתרון שפותר את הבעיה
יסמין פרידמן:
 אני חושבת שהפתרון שאנחנו מציעים הוא הרבה יותר ריאלי
חיים מויאל:
אבל את פונה למשרד הלא נכון
יסמין פרידמן:
אין בעיה, אני רק מציפה, שהפתרון שלכם לא ריאלי
לזכויות הילד):
אבל יש שולחן עגול, ובשולחן העגול אפשר לקבל את ההחלטות
לזכויות הילד):
 זה לא שהם משרד לא נכון, יכול להיות שהרעיונות שהועלו הם לא מספיק נכונים
יסמין פרידמן:
מה הבעיה לתת כרטיס מזון?
חיים מויאל:
המרכיב הזה של מפעל ההזנה של משרד החינוך הוא בליבי, הוא בליבנו, כמו שאמר היושב-ראש
חיים מויאל:
 זה משהו שמאוד מאוד מפעיל אותנו, אנחנו רוצים שהילדים האלה יאכלו, לא משנה באיזה נסיבות ובאיזה זמן
חיים מויאל:
      אני רוצה להגיד משהו על הנקודה הזאת, שהילדים לא יבואו
חיים מויאל:
 נכון לרגע זה, מה שקרה זה שהרשויות החליטו, יכול להיות בצדק – אני לא נכנס עכשיו לשיקול הביטחוני באמת, וזאת לא ביקורת – לא להפעיל את המסגרות, ולא עשינו את הניסיון להביא את הילדים האלה לסוג של הפוגה רגשית, תזונתית, לימודית, לא ניסינו
חיים מויאל:
 לכן יכול להיות שזה לא עובד, אני לא יודע להגיד, אבל בחוויה שלי בוא לפחות ננסה את החלק הזה כדי לראות
לזכויות הילד):
ציינת שהיה שולחן עגול, מי עמד בראשו? איזה החלטות התקבלו, והאם אפשר לשמוע אותן? לפי זה נוכל לדעת מה קורה
חיים מויאל:
המשנה למנכ"ל ראש הממשלה, מר ברקן, ומשרד המשפטים, שאני חושב שהם גם נמצאים פה
חיים מויאל:
 ההחלטה היתה שאנחנו נפנה לשלטון המקומי כדי לעשות מאמצים מאוד מאוד גדולים להביא את הילדים האלה להזנה
לזכויות הילד):
נציג של השלטון המקומי היה בישיבה עם השולחן העגול?
חיים מויאל:
אני לא זוכר עכשיו
לזכויות הילד):
תראו מה קורה, אתם מחליטים החלטה, מטילים אותה - - -
חיים מויאל:
אבל אתה בא בטענה למי - - -
לזכויות הילד):
לא משנה, הלא אתה חלק מאותו שולחן עגול
לזכויות הילד):
 צריך להבין, מקבלים החלטה, זורקים את זה על השלטון המקומי, שלא נמצא בהחלטה, השאלה אם הוא יכול ליישם את זה או לא
לזכויות הילד):
 לעומת זאת, יש פה רעיונות – עלה פה רעיון, שאני חושב שהוא הכי פשוט, במקום להתחיל גם לבשל, לספק וכל הדברים מסביב ובשאלה אם כן יבואו, לא יבואו; נאמר פה, שהכסף הזה – שנמצא בעצם, כי לא סופק אותו מזון – לתת אותו לאותו תלמיד, לאותה משפחה, הרעיון הזה עלה?
חיים מויאל:
אדוני היושב-ראש, זה לא על השולחן הזה שלי
חיים מויאל:
 זה לא על השולחן שלי
יסמין פרידמן:
אבל מה אתה חושב, בתור נציג של משרד החינוך, האם אתה חושב שהרעיון הוא נכון? האם אתה חושב שזה רעיון נכון? שזה פתרון טוב?
חיים מויאל:
אני לא יודע להגיד, מכיוון שהפעולות שאני פועל הן אל מול תלמידים, לא אל מול משפחות רווחה כאלה ואחרות
יסמין פרידמן:
אבל כל מי שבמפעל המזון אלה תלמידים שזקוקים
יוסף טייב:
חיים, אני אתן לך להמשיך, כי אתה אומר דברים חשובים, אבל מה הממוצע ברמה התקציבית, זאת אומרת ברמה הביצועית? אנחנו היום ב-8 בנובמבר, נשארו כחודשיים עד סוף השנה
יוסף טייב:
 אני רוצה לדעת מה שאריות התקציב שיש לכם היום בקופה
יוסף טייב:
 לצערי, עד סוף שנה אנחנו כנראה נמשיך להיות במעגל הזה של המלחמה, וסביר להניח ש-50% לפחות מאותם תלמידים לא הולכים להיכנס לאותה תכנית
יסמין פרידמן:
יוסי, אחורה, נגמר אוקטובר
יוסף טייב:
אני מסכים, אבל אני רוצה לדעת מה קורה מתחילת אוקטובר עד סוף שנה, האם יש ואקום ויש שאריות תקציב? אנחנו כבר נדע איך לעשות את זה
יוסף טייב:
 אנחנו נביא את ההמלצות שלנו כוועדה
יוסף טייב:
 אני חושב שאתם כמשרד חינוך, צריכים לעשות את העבודה מול משרד הרווחה, לצורך העניין, שכן יש לו גישה לאותם תלמידים, אם זה בבתים, אם זה במקומות של מפונים, או של מתפנים
יוסף טייב:
 תעשו שם איזשהו שיתוף פעולה – אני לא אומר לטווח הארוך, אבל עד סוף שנה, שנהיה בטוחים שאותם ילדים אוכלים
חיים מויאל:
אדוני היושב-ראש, שוב פעם אני אומר, גם כתשובה ישירה לשאלה שלך לגבי העודפים, זאת שאלה שאנחנו צריכים להפנות אותה
חיים מויאל:
 אין לי תשובה עכשיו, מה העודף ומה הגודל
אליהו ברוכי:
יוסי, צריך לעשות פה דיון המשך, לדעת איך מחלקים את הכסף, את האוכל הזה
יוסף טייב:
תבינו, הוא גם בזום, אז יש גם delay
חיים מויאל:
אני אומר שצריך לעשות פעולה יזומה אל מול משרד האוצר בהקשר הזה, אבל אם אני מזין 50% מהילדים ואני אומר שזה עולה – כלומר, השבוע הזה יהיו הרבה יותר – לצורך העניין, 30%, 20%, בוודאי שהחלק היחסי הזה מתוך התקציב נשאר
חיים מויאל:
 זאת לא תקנה אגפית, לצורך העניין; זו תקנה אוצרית, והתקציב מנוהל, הייתי אומר
חיים מויאל:
 תחשבו שאני המנהל, זכיין, קבלן שרוצה להפעיל כמה שיותר הזנה לילדים האלה, זאת המטרה שלי – לתת אוכל לכמה שיותר ילדים
לזכויות הילד):
כן, אבל זה צריך להיות מנוצל טוב, זה צריך להיות יעיל
חיים מויאל:
כמה נשאר? איפה התקציב? מה לעשות איתו וכו', לא יושב על השולחן שלי
לזכויות הילד):
כמה נוצל מהתקציב? כמה נוצל? חיים, את זה בטח אתה יודע
לזכויות הילד):
 מה המספר? כמה?
עאידה תומא סלימאן:
האוצר יידע, הוא לא יידע
לזכויות הילד):
זה תקציב שלך, אמרת שזה 650 מיליון
חיים מויאל:
אם מחלקים - - -
לזכויות הילד):
לא מחלקים
לזכויות הילד):
 אתה עכשיו לוחץ על כפתור, כמה נוצל?
חיים מויאל:
אין לי את הנתון הזה
יוסף טייב:
חיים, אני אתן לתאיר ממשרד האוצר שנמצאת פה את זכות הדיבור, יש עוד נקודה שאתה רוצה לחדד?
חיים מויאל:
אמרתם פה כמה דברים, שהם מאוד מאוד חשובים ומרכזיים
חיים מויאל:
 בנושא הזה של ילדים בסיכון וכל מה שקשור למפעל ההזנה, הוא מאוד מאוד מרכזי להתפתחות, וגם להתפתחות של הלמידה
חיים מויאל:
 אנחנו מדברים על זה לא מעט, בהרבה מאוד דיונים
חיים מויאל:
 כשמסתכלים על סיכון, הייתי מבקש לעשות איזושהי הבחנה, וצריך לתת מענה לשני המרכיבים האלה
חיים מויאל:
 יש ילדים בסיכון, שהם מוכרים, ידועים ואנחנו יודעים לסמן אותם, ויש ילדים – הייתי קורא לזה החדשים, זה מה שקרה גם בקורונה
יוסף טייב:
לפי מה שאמר לנו פרופ' אהרון, אנחנו כנראה הולכים גם להגדיל את המעגל הזה
עאידה תומא סלימאן:
כולנו נהיה מועמדים לחוסר ביטחון תזונתי
יסמין פרידמן:
וגם חוסר ההיגיון, שילדי תיכון לא מקבלים בכלל
משה טור פז:
נכון, סתם בירוקרטיה
יסמין פרידמן:
הם הכי רעבים
יוסף טייב:
תודה חיים
יוסף טייב:
 אם לא נקבל את התשובה מהאוצר, אני כן אשמח שלפחות תגיד לנו ברמת דוח ביצוע מה כן בוצע עד היום, אני מאמין שאת זה המשרד כן יודע
יוסף טייב:
      תאיר ממשרד האוצר, בבקשה
יוסף טייב:
 אחרי זה נעבור לחברה האזרחית
תאיר ראבוחין:
באמת אני אתייחס, ואז אני אצטרך לעבור לוועדת העבודה והרווחה
תאיר ראבוחין:
 האמירות על זה שיש איזשהו חלק יחסי מהתקציב, שהוא כרגע פנוי, הן פשוט לא נכונות, כי כל התקציב כבר בוצע
תאיר ראבוחין:
 כבר עכשיו, עוד לפני שהתחיל כל האירוע, נמצאים בגירעון בתחום הזה
יסמין פרידמן:
למה? לא היה תכנון שנתי? הרי אנחנו יודעים מראש
תאיר ראבוחין:
אז מפעל ההזנה הולך ומתרחב, הדמוגרפיה בישראל היא כזאת שתוקצב משהו והכסף נגמר
יוסף טייב:
אבל תאיר, שמענו מחיים שנמצאות כ-70 רשויות מתוך 100 ומשהו, שהיו אמורות להיקלט
יסמין פרידמן:
114
יוסף טייב:
איך אנחנו בגירעונות?
תאיר ראבוחין:
מפעל ההזנה הוא מתוקף חוק, ועל כן כל סכום שיוצא במסגרת מפעל ההזנה מתוקצב בסוף שנה, או לקראת סוף שנה, בהתאם לביצוע, פשוט אין איזשהו כסף שאפשר עכשיו להסיט, ובאופן כללי, בהינתן המלחמה, כרגע - - -
עאידה תומא סלימאן:
אין תקנה בתקציב - - -
תאיר ראבוחין:
יש, פשוט הביצוע בה הוא כבר מלא, זה לא שיש שם איזשהו - - -
יוסף טייב:
תאיר, זאת אומרת שנוצלו כבר 650 מיליון?
תאיר ראבוחין:
אני לא בטוחה אם זה בדיוק 650, אבל יש סדר גודל של יותר מ-100% ביצוע משמעותית
סימון דוידסון:
יש הסכמים עם חברות שמספקות את ההזנה, נכון? האם ההסכמים מבוטלים עכשיו? האם עכשיו כשהם עובדים עם 50%, האם הם עדיין משלמים להם על 100%?
יוסף טייב:
לא לא, ישלמו להם על 50%
תאיר ראבוחין:
משלמים על מה שמספקים
לזכויות הילד):
אבל בתקופה הזאת נוצל פחות מחצי, או קרוב לחצי, אז איך כל התקציב נוצל?
תאיר ראבוחין:
כי בתחילת שנה הצפי למה שיהיה מפעל ההזנה היה הרבה יותר נמוך מזה שבפועל
יוסף טייב:
תאיר, יש משהו שלא מסתדר לי
יוסף טייב:
 כשאנחנו אומרים שצריכים להיכנס לחוק 100 ומשהו רשויות, ובפועל נכנסו כ-70 – אני גם אשמח לקבל אחרי זה ממשרד החינוך את אותן רשויות שאכן נכנסו ואת אותן רשויות שלא נכנסו, ולא משנה מה הן הסיבות, אם הן תקציביות או החלטות אחרות – לי לא מסתדר בחשבון, בלי ללמוד הרבה ליבה, איך אנחנו עברנו את זה, כשיש לנו 30% מהרשויות - - -
משה טור פז:
תקצבו את זה בחסר, זו התשובה שהיא אומרת
יוסף טייב:
לא, היא לא אמרה תקצוב בחסר
אליהו ברוכי:
היא אמרה שתקצבו בחסר ולקראת סוף השנה עושים עדכונים והשלמות
יוסף טייב:
היא לא אמרה שזה תוקצב בחסר
יסמין פרידמן:
היא אמרה שהיו שינויים - - -
תאיר ראבוחין:
זה תוקצב באיזשהו סכום, בפועל נכון להיום הוא כבר כולו מומש
יוסף טייב:
תאיר, מה הסכום?
תאיר ראבוחין:
אני כבר לא זוכרת
יוסף טייב:
אז מי כן זוכר? אלי, הסבלנות שלי פוקעת
יוסף טייב:
 משרדי הממשלה, כשאתם מגיעים לפה, תבואו לפה עם נתונים
יוסף טייב:
 כשאנחנו מדברים על ביטחון תזונתי, המינימום זה שהאוצר יגיד לי מה התקציב הכולל, וכמה נוצל ממנו
יוסף טייב:
 אם משרד החינוך לא מסוגל להגיד לי את זה ומשרד האוצר לא מסוגל להגיד לי את זה - - -
עאידה תומא סלימאן:
היא יכולה לברר את זה תוך דקות ולתת לנו תשובה
יוסף טייב:
אז תבררי את זה, תאיר, בבקשה, כי בלי זה אנחנו לא יכולים להתקדם
לזכויות הילד):
ועוד דבר אחד, ברשותך, אני מבקש לדעת מה היה בשנה שעבר
לזכויות הילד):
 בשנת הלימודים הקודמת מה היה סך הכול התקציב שבוצע?
יסמין פרידמן:
ביצוע סוף שנה
לזכויות הילד):
תקציב ביצוע, שנת לימודים כמובן, אתם הולכים על פי שנת לימודים, נכון?
תאיר ראבוחין:
כן
עאידה תומא סלימאן:
אני רק רוצה להתייחס לעניין של התקציב, כי גם באותו משפט שאמרת היה משהו שלא הבנתי
עאידה תומא סלימאן:
 את מצד אחד אומרת שאין סכום ספציפי, אנחנו מתקצבים לפי ההוצאות
עאידה תומא סלימאן:
 מצד שני, את אומרת שכבר לפני אוקטובר היה ניצול מעל ל-100%, ולכן אין תקציב
עאידה תומא סלימאן:
 איך את מסבירה את זה? איך אתם מודדים, אם היה ניצול יתר ועברתם את התקציב? אם האוצר ידע שכבר בתקציב הזה יש חסר, כלומר עברנו את ה-100% כבר בספטמבר, האם עשיתם איזושהי פעולה כדי לכסות על מה שהולך להיות בחודשים הבאים?     אנחנו רוצים לשמוע תשובות, כי אי אפשר לבוא ברגע שיש צורך לנצל תקציב ולהגיד: אופס, אתם כבר בחסר מלפני חודשיים
עאידה תומא סלימאן:
 למה לא התרעתם? למה לא אמרתם? האם הקציתם עוד תקציבים או לא?     הדבר השני שהייתי רוצה להבין אותו, אנחנו מדברים על ביטחון תזונתי בשתי רמות: הביטחון התזונתי החירומי עכשיו, בתקופת החירום הזו של תקופת מלחמה; והביטחון התזונתי באופן כללי, כפי שדיבר הפרופ' שאנחנו יכולים להגיע למצב שכולנו נעמוד במצב שיש בעיה בביטחון התזונתי של כלל אזרחי מדינת ישראל