GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לזכויות הילד):
 דבר נוסף, אנחנו נצטרך להתמקד בעיקר בבני הנוער עד גיל 18 – זו בעצם תכלית הוועדה המשותפת
לזכויות הילד):
 נוצר פה משהו שהוא נגזרת מהפינוי וכל מה שקרה במלחמה
לזכויות הילד):
 הנגזרת הזאת היא לצערי, במקרה הזה של סמים ואלכוהול, היא נגזרת לא טובה בלשון המעטה, וגם נוצרה איזו שהיא פלטפורמה שאולי היא קלה מאוד לבני הנוער לקחת סמים או אלכוהול או כל דבר אחר שקצת מוציא אותם מהשגרה, שלעיתים הייתה גם שגרה טובה
לזכויות הילד):
     אני חייב לציין שבני הנוער בתקופת המלחמה – היו גם פעילויות טובות ומצוינות, שנבין את זה
לזכויות הילד):
 זאת אומרת, בשבוע שעבר, למשל, קיימנו פה את הוועדה שבה ראינו פעילויות של ילדים ובני נוער שנרתמו בתקופת המלחמה לדברים שאנחנו, בכנסת, היינו גאים בהם
לזכויות הילד):
 זה ממצב של התנדבויות בחקלאות ומצב שבו עשו סרטון יומיים אחרי המלחמה
לזכויות הילד):
 אפילו משרד החוץ לא הספיקו לעשות את זה, וילד בן 13 עשה סרטון שקיבל למעלה ממיליון לייקים, ואנחנו ראינו גם פעילויות של בחור דרוזי מינוח-ג'ת, שהגיע למרכז כינוס של חיילים וסיפר חיילים – למעלה מ-200 חיילים, עשה להם שם תספורת
לזכויות הילד):
 אז תבינו שיש לנו נוער טוב ואנחנו צריכים לכוון אותו למקומות טובים
לזכויות הילד):
 חשוב לנו לשמוע מכם מה קיים כי באמת אין לנו מחקר וזה קצת בעייתי, אם יש סיפורים כאלה שנוכל לשמוע
לזכויות הילד):
 וגם מה ניתן לעשות כדי למנוע את התופעה של סמים ואלכוהול גם בתקופה הזאת, שהיא תקופה קשה
לזכויות הילד):
      אז תודה רבה לך, חבר הכנסת בועז ביסמוט
בועז ביסמוט:
תודה לך
לזכויות הילד):
אני מודה לך על זה שאנחנו מנהלים ביחד את הישיבה הזאת
לזכויות הילד):
 כמו שאמרת, גם בעבר ניהלנו ביחד ישיבות ואני חושב שהן היו מאוד תכליתיות
לזכויות הילד):
     בבקשה, בוא תיקח לך כמה דקות אני, כמה דקות אתה, זה יהיה יותר קל
בועז ביסמוט:
חברת הכנסת דבי ביטון, בבקשה
דבי ביטון:
תודה, כבוד יושבי-הראש
דבי ביטון:
 אני מודה לכם על דיון מאוד-מאוד חשוב ומתבקש
דבי ביטון:
 תודה לכל הנוכחים כאן
דבי ביטון:
 אז כפי שנאמר, אין לנו נתונים ומחקרים אבל המציאות די מלמדת אותנו והחשיפה למה שקורה ממידע שמגיע אלינו, חושפת אותנו באמת להתנהגויות מדאיגות של בני נוער, שחלקכם, כפי שאמר כבוד יושב-ראש הוועדה לזכויות הילד, דלל, שבאמת פגשנו נוער מדהים
דבי ביטון:
 אני חושבת שאני מחלקת אותם לשתי קבוצות: את אלה שפתאום יצאה להם הפטריוטיות והאידיאולוגיה ולמען ועוזרים ומסייעים, ולעומת זאת יש לנו חתך לא מבוטל של בני נוער, שככל הנראה החוסן שלהם – אנחנו צריכים לזכור שמדובר בהרבה בני נוער מאזורים שגם ככה ספגו 20 שנה מטחים וכבר יש שם רגישות מאוד-מאוד קשה נפשית, רגשית
דבי ביטון:
 ואז הגיעה הקורונה ושוב הניתוק החברתי, ניתוק ביטחוני, חוסר הביטחון ולקינוח, לדאבוני, מגיע הטבח הנוראי הזה שלא רק מרסק את בני הנוער אלא מרסק גם את ההורים, ואז רואים כבר את פריצת הגבולות
דבי ביטון:
 הורים לא רוצים להקשות עם ילדים כי הם יודעים שהם במצב רגיש, וזה לצערי הולך למקומות פחות טובים
דבי ביטון:
     אני יכולה לספר לכם שביקרתי באחד המלונות, ודווקא בחניון פגש אותי בעל החניון ושוחחנו קצת
דבי ביטון:
 הוא אמר לי: תקשיבי, אתם חייבים לבדוק את התופעה הזאת של הנערים פה – ילד בן 12 מעשן, משחק "פוקר", וונדליזם בתוך החנייה
דבי ביטון:
 ואז הוא מתאר קבוצה, הפעם זה לא מהדרום, אבל אתה מבין שההתנהגויות שלהם זה סוג של מפלט
דבי ביטון:
 או שהם רוצים להוכיח איזה שהוא כוח, ואנחנו לא פסיכולוגים, אבל יכול להיות שבמעשים שלהם הם רוצים להגיד: אנחנו מתגברים בדרך לא דרך, או שהבריחה לחומרים האלה זה באמת לשקוע, לשכוח
דבי ביטון:
     לכן, אני חושבת שנשמע מה קורה כאן, אבל בסוף, חבר הכנסת דלל, אמרתי לתמי שאני מציעה שאנחנו נצא לסיור פתע במלונות בשעות הערב, בלי שידעו שאנחנו באים אלא פשוט ללכת ולראות מה קורה, ואולי אפילו לשבת איתם ולשאול מה הם היו מציעים שיקל עליהם
דבי ביטון:
 אין ספק שצריך לרתום, התקופה היא תקופה קשה, היא תהיה קשה ואנחנו לא יודעים מה קורה
דבי ביטון:
 יש קיבוצים שבכלל לא יחזרו לבתי הספר שלהם, הם יסתובבו בערים מסוימות ולכן, אני חושבת שלאחר מכן צריך לקום איזה שהוא פורום, כולל בתי המלונות, איפה שנמצאים כל המפונים ולאן שהם יצטרכו לחזור, ובאמת לבדוק איזו הערכה טיפולית או שמעתי שיש פה כל מיני עמותות או ארגונים של יזמות – לקחת אותם למקום הטוב בכדי שלא נאבד אותם
בועז ביסמוט:
תודה רבה לך
בועז ביסמוט:
 רצית משהו בנימה אישית, שלא קשור לדיון, אמרתי לי משהו אופטימי הבוקר, נשמח לשמוע
דבי ביטון:
אז אני לא יודעת כמה מכם יודעים, אז גם אני מהמפונים וגם אני מה-8 באוקטובר עוד לא חזרתי למקום הטבעי אבל הבוקר ראיתי שבבארי התחילו לחרוש את השדות - -
לזכויות הילד):
לזורע חיטה
לזכויות הילד):
 לפי השיר
דבי ביטון:
בדיוק, "והחיטה צומחת שוב"
דבי ביטון:
 וכמובן שבימים האחרונים אנחנו רואים את הילדים החטופים, התרגשתי מאוד שלשום שכל ילדי כפר עזה, כולם חזרו, ואני מצפה ומתפללת שכל החטופים יחזרו
דבי ביטון:
 ואמן ואמן שגם נקום, גם הנוער שלנו
בועז ביסמוט:
אמן ואמן
בועז ביסמוט:
 אגב, אמרת מקומך הטבעי – אז רק שתבינו, קואליציה ואופוזיציה בימים אלה זה אחד, מקומה הטבעי כאן, בכנסת, הכל טוב
בועז ביסמוט:
     סימון דוידסון, בבקשה
סימון דוידסון:
 הדיון הזה הוא חשוב אבל יש לי דז'ה-וו, ואני קורא לבניין הזה בחודשים האחרונים "בניין על פלסטר"
סימון דוידסון:
 כל פעם שאנחנו מרימים אבן אחת, אנחנו מוצאים כל-כך הרבה דברים שלא טופלו במשך כל-כך הרבה שנים, ואנחנו מדברים פה יעל נושא של סמים ואלכוהול
סימון דוידסון:
 ואני אסביר לך, דבי, שהנושא הזה הוא אירוע שהיה ענק לפני המלחמה ולצערי, הוא יישאר גדול וגדול יותר אחרי המלחמה
סימון דוידסון:
 הקורונה העלתה במספרים מאוד גדולים את השימוש בסמים ואלכוהול והימורים בקרב בני הנוער, ועשינו דיונים גם בוועדה הזו וגם בוועדת החינוך אבל לצערי הרב, שום דבר לא משתנה, ואני אגיד לכם משהו: שום דבר גם לא ישתנה
סימון דוידסון:
 ואמרתי את זה מספר פעמים, שעד שהרשות למניעת סמים ואלכוהול לא תחזור כרשות חזקה, פעילה, עם תקציבים, עם מטרות, עם יעדים – שום דבר לא ישתנה במדינה הזאת
סימון דוידסון:
 זה לא מספיק חשוב לממשלה הזאת, גם לממשלה הקודמת, זה לא משנה איזו ממשלה, זה לא עניין של קואליציה או אופוזיציה, זה פשוט לא מספיק חשוב
סימון דוידסון:
      מתי דברים מתחילים להיות חשובים? כשחס וחלילה פתאום יש איזה תקשורת או דברים חמורים קורים, ואנחנו רואים את זה בכל דבר, גם באלימות, ואלימות בספורט – פתאום כשקורה משהו, אז מתעוררים, וזו לא השיטה
סימון דוידסון:
 השיטה צריכה להיות הרבה יותר לטווח ארוך – מה אנחנו רוצים להשיג? איפה אנחנו נהיה בעוד 10 שנים? אז נמשיך בדרך הזאת בעוד 10 שנים, נהיה במקום הרבה יותר גרוע, לא יותר טוב
סימון דוידסון:
 הסמים הופכים ליותר קשים, הטקטיקה שלהם יותר חכמה, מתחילים עם מדבקות ועוד מדבקות ומדבקה כזו ומדבקה אחרת, והתופעות הרבה יותר חמורות
סימון דוידסון:
 זה כבר לא רק הקנאביס, זה דברים הרבה יותר חמורים
סימון דוידסון:
      ואני אומר לכם, אלי, הבת שלי הייתה בפולין, במחנות, וילד שאף שם איזה "נייס גאי", איבד את ההכרה, התחיל לפרפר – אתה אפילו מכיר את המשפחה, אני לא אגיד את שמה, וכמעט הלך על חוסר ידע
סימון דוידסון:
 לא ידעו מה לעשות איתו, המערכת בכלל לא הבינה מה קרה שם
סימון דוידסון:
     חברים, מדובר פה באירוע שהוא מגה-אירוע במדינת ישראל
סימון דוידסון:
 הנושא הזה של התמכרויות מחמיר מיום ליום, משנה לשנה, ולא נעשה משהו דרמטי כדי לבלום את זה קודם כל
סימון דוידסון:
 אני לא מדבר על לעצור את זה, לבלום את זה
סימון דוידסון:
     אז אני שוב אומר וקורא: צריכים להחזיר את הרשות
סימון דוידסון:
 הרשות צריכה להיות פעילה, חזקה, עם תקציבים
סימון דוידסון:
 ואני אתן עוד שלוש דוגמאות שאפשר לעשות עכשיו, בתקופה הזאת, חברי יושבי הראש
סימון דוידסון:
 קמה מינהלת "תקומה"
סימון דוידסון:
 למינהלת "תקומה" יש תכניות גם מה יקרה יום אחרי המלחמה, ודנים שם לא רק בנושא של בנייה, גם בנושא של חינוך וגם בנושא של ספורט
סימון דוידסון:
 אני אבקש מכם לפנות למינהלת "תקומה", לבקש מהם שבנושא הזה של מניעת סמים ואלכוהול – שם יהיה פרק בתוך הנושא הזה
סימון דוידסון:
 למה? כי שם זה יהיה בלי פוליטיקה, יש שם כסף, ויש שם אפשרות לטפל באמצעות אנשי מקצוע ובעזרת האנשים שנמצאים פה ספציפית במקום הזה
סימון דוידסון:
     לגבי הנושא של חוסר מעש – תבינו, כשילד חסר מעש, הוא מגיע למקומות האלה
סימון דוידסון:
 אין פה חכמות
סימון דוידסון:
 כשילד נמצא במסגרת, הוא לא מגיע למקומות האלה, אם זה מסגרת מוסיקאלית, אם זה תנועות נוער, אם זה אגודות ספורט – הוא לא מגיע
סימון דוידסון:
 אותם ילדים שמגיעים למקומות החשוכים האלה ואנחנו מאבדים אותם, זה ילדים שלא יודעים מה הם עושים בכלל
סימון דוידסון:
 הם מסתובבים ברחובות, ועכשיו זה בבתי מלון, אחד עם השני, לא יודעים מה לעשות, אין להם תכניות, אין להם יעדים, אין להם מטרות, ואנחנו מוצאים אותם יותר ויותר בנושא של סמים ואלכוהול והימורים
סימון דוידסון:
 אתם לא יודעים כמה בהימורים זה חמור עכשיו
סימון דוידסון:
      ועכשיו, אנחנו יכולים לקרוא לפעילויות בתוך בתי המלון, באזורים של המפונים
סימון דוידסון:
 אני, בעולמות שלי, עשיתי המון בנושא של הספורט, אם זה עם עמותות ועם זה עם המדינה, עם נגב-גליל, עם משרד הספורט, ויותר ויותר רואים פעילויות של ספורט בתוך המקומות האלה, ואנחנו רואים יותר ילדים משתתפים
סימון דוידסון:
 זה צד אחד, ואני בטוח שיש פה גם רעיונות אחרים
סימון דוידסון:
     הנקודה האחרונה שאני רוצה להעלות – כשאנחנו מדברים על פעילות בנושא של חוסר מעש, הכוח הכי גדול זה למוניציפאלי
סימון דוידסון:
 כשיש לך ראש עיר או סגן ראש עיר שזה "מיינדד" אצלו, שהוא רוצה וחשוב לו שתהיה בעיר שלו או במועצה שלו פעילות לאותם חסרי מעש – תהיה פעילות
סימון דוידסון:
 ברגע שזה לא מעניין אותו והוא לא רוצה – לא תהיה פעילות כי זה לא רק עניין של כסף
סימון דוידסון:
 יש המון עמותות שפועלות בנושא של חסרי מעש, המון עמותות, שמתוקצבות גם על-ידי המדינה, שמגיעות למקומות שראש העיר רוצה אותן, ואתן לכם דוגמה קטנה: עמותת "הגל שלי" חרטה על דיגלה את הנושא של טיפול באמצעות גלישה וים בנושא של נוער בסיכון
סימון דוידסון:
 בקדנציה הקודמת עשינו פעילות עם משרד הרווחה, והיום השר מרגי הגדיל והכניס שם יותר כסף ועושים פעילות מדהימה של מצ'ינג עם העמותה הזאת, שפועלת עם אלפי או עשרות-אלפי בני נוער בסיכון באמצעות הכלי הזה של הים והגלישה
סימון דוידסון:
     יש המון רעיונות אבל בסוף צריך לתכלל אותם, ואין מי שיתכלל היום כי אין רשות, אז כל אחד זורק רעיונות, והיו פה המון רעיונות אבל חברים, אני מאוד-מאוד שלילי בנושא הזה – אם זה לא יקום ולא יקרה, לא נתקדם לשום מקום
סימון דוידסון:
 סליחה, אבל זה המצב
לזכויות הילד):
תודה לחבר הכנסת סימון דוידסון
לזכויות הילד):
 מי שלא יודע, לפני היותו חבר כנסת, הוא היה יו"ר איגוד השחייה בישראל, הוא קידם את נושא השחייה בעיר נתניה בצורה בלתי רגילה והביא את העיר נתניה ובכלל את ענף השחייה בישראל להישגים בלתי רגילים
סימון דוידסון:
וכל זה בלי שיש בריכה בעיר
לזכויות הילד):
יש ים, יש ים, אבל המשפט הכי נכון שאמרת הוא שכשילד משועמם, הוא הולך לכיוונים אחרים, וזו בדיוק הנקודה שצריכים לחשוב עליה
לזכויות הילד):
 תודה
בועז ביסמוט:
כשאמרת שאין בריכה, הזכרת לי אותו סופר דגול שכתב את "השיבה מהודו" בלי לבקר בהודו אבל לא משנה, זה סיפור אחר
בועז ביסמוט:
     הזכרת, אגב, את מינהלת "תקומה", והם יהיו בזום יחד איתנו ונוכל לשמוע וגם תוכל לשאול את השאלות שאתה רוצה
בועז ביסמוט:
 כרגיל, בוועדה שלנו תמיד בני הנוער מככבים ואני אוהב לשמוע אותם
בועז ביסמוט:
 יש לנו פה שני תלמידי כיתה י"ב מאשקלון – יעל מויאל ונדב דולינגר, הם איתנו בזום אז בואו נשמע אותם
יעל מויאל:
שלום
יעל מויאל:
 אני יעל מאשקלון, כמו שאמרתם
יעל מויאל:
 באמת בתור מפונה, אני נמצאת עם המון בני נוער מכל הארץ, ואני רואה איך כמו שאמרתם, וזה בול מה שקורה פה – השעמום גורם לנוער לשתות ולעשן ואת כל הלחץ לקחת כתירוץ ואת כל המצב שנמצאים בו בשביל לעשן ולעשות הימורים וכדומה, מהשעמום והלחץ
יעל מויאל:
     אני מרגישה שאין ליווי מספיק לנוער במצבים האלה
יעל מויאל:
 כן יש את התלמידים שבקשר עם ההורים והמורים והיועצות בבתי הספר אבל יש תלמידים שלא מספיק בקשר עם המבוגרים, ואז אין להם לאן ללכת ולאן לברוח ועם מי לדבר, ולא נותנים להם את הכלים איך להתמודד עם זה
יעל מויאל:
 אוקי, עישנתי – איך אני מצליח להפסיק? איך אני מצליח למתן את זה? אני שותה? איך אני שותה לא רק בשביל ליהנות או עם חברים
יעל מויאל:
 אין להם את הכלים איך להתמודד עם הדברים האלה
יעל מויאל:
 אני חושבת שלא שמים מספיק דגש עם הנוער על כל העניין סביב זה כי הרצאות יש בכל מקום ואפשר גם לראות הרצאות באינטרנט ומביאים לבתי הספר אבל אני חושבת שלא מגיעים בדיוק למה שהנוער צריך, בדיוק לראש שהנוער רוצה להיות בו כי לעשן הם יעשנו ולשתות הם ישתו, השאלה היא איך, כמה ואיך אפשר למתן את זה?
סימון דוידסון:
יעל, בוקר טוב
סימון דוידסון:
 מה חסר לך? מה היית רוצה?
יעל מויאל:
הייתי רוצה יותר ליווי בשבילם
סימון דוידסון:
תני לנו דוגמה שהיית רוצה שיהיה לך וזה ימנע את השעמום, את כיעל
יעל מויאל:
אני, ספציפית, מתנדבת המון וזה באמת באמת עוזר
יעל מויאל:
 ההתנדבויות נמשכות גם לערב, גם להתנדב בערב
יעל מויאל:
 יש המון מקומות שאפשר להתנדב בהם או תנועות נוער, לתת לזה יותר מקום
יעל מויאל:
 לתת דגש על פעילויות – יש מקומות לצאת אליהם, לנוער אין איפה להיות גם בערים כי אנחנו נוער והכל מגיל 18 גם בערב
יעל מויאל:
 אז מה אנחנו עושים? אנחנו שותים בבית כי אין מה לעשות
יעל מויאל:
 אז בעיני צריך לפתוח יותר מקומות
יעל מויאל:
 אני נמצאת במושבים, ויש במושבים מין מועדונים כאלה שהם לנוער, מועדונים שהם יכולים לבוא ולהיפגש, להיות ביחד החבר'ה, יש מבוגר מתנועת נוער כל שהיא שאחראי עליהם ואז הם לא עם אלכוהול ועישון וכאלה
לזכויות הילד):
המשפחה שלך פונתה לאיזה שהוא מקום?
יעל מויאל:
כן, אנחנו נמצאים כרגע באזור חדרה, אנחנו מפונים עצמאית, ויש פה הרבה מה לעשות
יעל מויאל:
 אני רואה פה את הנוער, כל ערב הם נפגשים פה - -
לזכויות הילד):
את מכירה חבר או חברה שהתפנו לבית מלון ואת איתם בקשר, והם אמרו לך מה הם עושים או מה היו רוצים לעשות?
יעל מויאל:
כן
יעל מויאל:
 חברים שלי התפנו גם לבית מלון, קבוצה גדולה, הם חברים מהעוטף
יעל מויאל:
 הם מספרים לי שבאילת הכל נסגר מוקדם, בשעה 22:00 ואז אין להם מה לעשות, אין להם לאן לצאת, אין להם איפה להסתובב
יעל מויאל:
 ברור שיש מלחמה עכשיו בחוץ אבל אין להם מה לעשות, ואז, כמו שאמרתם, במלונות הם שותים ומהשתייה הזאת הם עושים גם וונדליזם ואני שומעת דברים נוראיים שהם עושים בבית מלון, שזה מקום מכובד – הם עושים שם וונדליזם, זה מקום שמארח אותם
יעל מויאל:
 הם שותים ומהמרים ועושים מיליון ואחת שטויות כי משעמם להם, כי הכל נסגר ב-22:00 ואין מי שמלווה אותם כי הרוב מלווים את הילדים הקטנים ולא את הנוער
סימון דוידסון:
צריך לזכור שההורים גם נמצאים בטראומה, הם נמצאים במצוקה
סימון דוידסון:
 במצב רגיל, אנחנו מצפים שההורים יהיו העוגן ובהרבה מאוד מקרים ההורים גם צריכים עזרה
בועז ביסמוט:
נכון
בועז ביסמוט:
 תודה, יעל
בועז ביסמוט:
 נדב דולינגר איתנו? בבקשה
נדב דולינגר:
הי, אני נדב מאשקלון
נדב דולינגר:
 אני באמת חושב, כמו שיעל אמרה, שהמון מבני הנוער מגיעים למצב של ההתמכרות לעישון ולשתייה ממצבי לחץ ומחוסר אונים
נדב דולינגר:
 אני חושב שהתקופה של המלחמה מביאה אותנו, גם את בני הנוער וגם את המבוגרים, למצבים של חוסר אונים וחוסר תפקוד וגם מצבי לחץ כי אתה לא יודע מה יקרה ואיפה יש מחבלים, ואתה לא יודע אם האנשים שבעוטף בסדר ומה יהיה עם החטופים והכל
נדב דולינגר:
 כמו שבקורונה היו התמכרויות ובני נוער עישנו ושתו, אני חושב שכך גם פה
נדב דולינגר:
     אני באמת חושב שכמו שאנחנו דאגנו להעביר שיעורים להעלות את המודעות בנושא, להבין מהבסיס מה באמת הדברים האלה עושים ולמה אנחנו לא צריכים להגיע לשם – עברנו המון סדנאות, המון שיעורים
נדב דולינגר:
 אני חושב שהעלאת מודעות ברצף שהוא גבוה יותר ובטיפה יותר אינטנסיביות יכולים להביא לתוצאה יותר טובה, לפחות בהבנה של בני הנוער
נדב דולינגר:
 ברור לי שאי אפשר למנוע את זה לחלוטין אבל מספיק אנחנו מכניסים את זה מהשורש, מהגילאים היותר קטנים של חטיבת ביניים, כיתות ז', מכניסים את זה משם, מהגילאים הנמוכים, שיעור פעם בשבוע באופן קבוע, אני חושב שזה יגביר את המודעות, ואם נצליח למנוע לפחות מילד אחד, אני חושב שעשינו מאמץ גדול
בועז ביסמוט:
אני רוצה לשאול אותך שאלה, נדב: אמרת שעברתם הרבה סדנאות ושיעורים, זה עזר במשהו או שזה היה לסמן וי? אתה הרגשת שזה היה מועיל?
נדב דולינגר:
קודם כל, אנחנו, בני הנוער, העברנו את השיעורים ולא המורים
בועז ביסמוט:
הבנתי
נדב דולינגר:
זה היה בגובה העיניים, לא דיברו איתם מלמעלה, דיברו אותם מהקו של הנוער, אנחנו דיברנו איתם
נדב דולינגר:
 אנחנו אלה שהעברנו ודאגנו שזה יעבור בצורה הכי עניינית ונכונה
נדב דולינגר:
 אז כן, אני חושב שזה היה לא בשביל לסמן וי, אני חושב שזה היה אפקטיבי
נדב דולינגר:
 אני יכול להגיד שהמודעות אצלנו בעיר גברה, וכמובן שזה לא היה בשביל לסמן וי
דבי ביטון:
נדב, אתם עברתם איזו הכשרה או שאתם מביאים את האני שלכם לכלל בני הנוער שאתם פוגשים?
נדב דולינגר:
אנחנו בליווי צמוד של יועצת בית הספר ושל המחנכת אבל לרוב זה האני העצמי שלנו
נדב דולינגר:
 אנחנו, מהקו שלנו, מביאים את עצמנו לנוער בשביל לנסות לשנות
בועז ביסמוט:
תודה
לזכויות הילד):
עוד שאלה לנדב: מה דעתך לגבי קמפיין רשת ממוקד לבני נוער?
נדב דולינגר:
אני חושב שזה מבורך
נדב דולינגר:
 אני באמת חושב שזה מבורך כי בסופו של יום, רוב הנוער, אין להם מה לעשות בחוץ כי כרגע אנחנו לא בשגרה, אז רוב הנוער נמצא ברשתות
נדב דולינגר:
 אני חושב שאם הם יהיו ברשתות, ב"טיק טוק" וב"אינסטגרם", ב"פייסבוק" קצת פחות כי שם הנוער לא נמצא, אני חושב שקמפיין יכול לעניין אם עושים את זה בצורה מעניינת ומושכת
לזכויות הילד):
מי אתה מצפה שיעשה קמפיין כזה?
נדב דולינגר:
בני נוער
נדב דולינגר:
 אך ורק בני נוער בליווי של - -
לזכויות הילד):
זאת אומרת, שזה יהיה במימון ממשלתי וכך הלאה, אבל בני הנוער הם שיהיו חלק מהקמפיין
לזכויות הילד):
 זה מה שאתה אומר
נדב דולינגר:
שהם יהיו החלק המשמעותי
נדב דולינגר:
 אין ספק שצריך את הליווי של המבוגר, של האנשים שאחראים על זה, כל המדריכים בנושאי ההתמכרויות
לזכויות הילד):
 נשמע את משרד הבריאות וגם את משרד החינוך וגם את הרשות שלא קיימת בנושא של סמים
בועז ביסמוט:
אנחנו חייבים להתקדם כי יש לנו פחות משעתיים ויש פה משתתפים רבים
בועז ביסמוט:
 השאלה שהפנית, אלי, שהיא שאלה טובה, יש לנו פה את גאיה ממועצת התלמידים והנוער
בועז ביסמוט:
 שלום גאיה
בועז ביסמוט:
 אני חושב שגם היא תוכל להתייחס לשאלה שלך ובכלל, תובנות לגבי הדברים שנאמרו זה עתה על-ידי שני מחבריך מאשקלון – תגובה שלך
גאיה שיף:
בנוסף למה שאמרו, יעל דיברה במיוחד על השגרה
גאיה שיף:
 מבחינת שגרה – גם למפונים וגם לא מפונים, זה משהו מאוד בעייתי כי כשאין לך שגרה, כשאין לך פעילויות, כשאין לך את תנועות הנוער שלך, את המקום שלך, את החברה להסתובב ולהתנדב, וזה יוצר הרבה הרבה בעיות
גאיה שיף:
 כמו שאמר חבר הכנסת דוידסון, השימוש באלכוהול וסמים, משתמשים בו כבריחה מהמצב הקשה, גם אם זה מפונים וגם אם זה בני נוער בכל הארץ כי לצערנו הרב, כולם נפגעים מהמצב הנורא הזה
גאיה שיף:
     אנחנו מקבלים, כמועצת הנוער הארצית, כגוף שמייצג את הנוער, הרבה הרבה פניות מנוער שרואה בנו כעוגן, שרואה בנו כגורם מסייע, אז רצתי להקריא כמה דברים שקיבלנו דרך הרשתות, דרך כל מיני - -
בת שבע פנחסוב:
גאיה, בבקשה לא לציין שמות
גאיה שיף:
לא, כמובן, הכל אנונימי
גאיה שיף:
 רציתי גם לומר את זה
גאיה שיף:
 אני אקריא כמה דברים:     "שלום מועצת התלמידים בבית ספר שלי, בירושלים
גאיה שיף:
 אומר שספציפית לנו הנוכחות כאן מורידה בציונים, ואח שלי בצנחנים והמלחמה כן משפיעה עלי כי לא מתחשבים בזה ואומרים שבגלל שאנחנו בית ספר "חמ"ד" ורוב התלמידות פה דתיות-חרדיות, אז המלחמה לא משפיעה עלינו וזה לא הוגן"
גאיה שיף:
 יש ילדים שגם אם זה לא משפיע עליהם ישירות, גם אם הם לא מפונים, זה משפיע עליהם ואין להם למי לפנות
גאיה שיף:
     בנוסף, רציתי להקריא עוד הודעה, שבאמת ממש משמעותית:     "אוף, יש לי התקף חרדה ואני בדרך לבית הספר ואני ממש פוחדת
גאיה שיף:
 לחזור הביתה? אני לא יודעת, כי לא הייתי שם שבוע כשהיו לנו לימודים פיסית אבל מצד שני, אני רועדת מפחד שתהיה אזעקה כי חברות שלי לא באות אז אני אהיה לבד ואני לא מסוגלת ללמוד
גאיה שיף:
 כיוון שאני יודעת שבכל רגע נתון יש משהו עם החטופים שעדיין נמצאים שם
גאיה שיף:
 סליחה אם אני חופרת, פשוט אף אחת מהחברות שלי לא ערות עכשיו והן לא באות ואין לי למי לכתוב"
גאיה שיף:
     אפשר לראות שאנחנו, גם מבחינת קמפיין שרשמתי את זה ואני אעביר את זה הלאה, רואים בנו ממש כגורם מסייע
גאיה שיף:
 אנחנו, יחד עם שפ"י, מנסים לתת מענה לנוער
גאיה שיף:
 מנסים באמת לתת מענה ולמצוא תשובות, וענינו לכל השאלות ואנחנו מקבלים עוד מלא מלא פניות שלצערנו, יש הרבה במה לטפל
בועז ביסמוט:
אני רוצה לשאול אותך שאלה: מאחר ואמרנו שאין מחקרים ואנחנו לא מבוססים בשום דבר פה, אבל את מהאינטראקציה, הרי זה בני נוער, זה הדור שלך, מתוקף תפקידך כמועצת התלמידים והנוער – מדובר במספרים גדולים?
גאיה שיף:
כן
גאיה שיף:
 כמו שאמרו, המספרים תמיד היו ואי אפשר להתכחש לזה, זה תמיד היה, זה תמיד יהיה ולצערנו גם נוכח, אבל במיוחד בתקופה הזו שיש כל-כך הרבה עומס ויש כל-כך הרבה בלגן מסביב ואי ידיעה של מה הולך לקרות, זה ממש דוחף את הנוער למקום שהוא לא יודע למי לפנות ואין לו למי לפנות
גאיה שיף:
 הנוער, במיוחד בתקופה הזאת, לא מרגיש שיש לו מישהו שמתעניין בו
גאיה שיף:
 אין לו למי לפנות ואין לו אוזן קשבת
גאיה שיף:
     בנוסף לזה, הנוער, גם בכללי וגם עכשיו, קשה לו לפנות לעזרה
גאיה שיף:
 נוער מגיע למצבים האלה כי הוא צריך עזרה ואין לו איך לקבל עזרה וגם כשהוא צריך, קשה לו לפנות
גאיה שיף:
 זה משהו שחייבים "להתפקס" עליו, חייבים להבין איך אנחנו מפה פונים לנוער, איך אנחנו מפה אומרים לנוער: יש לכם פה אוזן קשבת, יש לכם עם מי לדבר, במיוחד כדי שלא תצטרכו להתדרדר למצבים האלה
בועז ביסמוט:
ברור
גאיה שיף:
עוד משהו שרציתי לומר זה בנוגע לכל הוונדליזם – זה באמת עניין של "אין דבר כזה ילד רע, יש דבר כזה ילד שרע לו"
גאיה שיף:
 לילדים רע
גאיה שיף:
 הילדים כרגע לא יודעים מה לעשות, וזה בדיוק הסימן שלנו לבוא ולהגיד ולתת את המקום של הנוער לדבר ולהגיד מה הוא חווה
בועז ביסמוט:
 יופי של משפט, אנחנו נאמץ אותו
בועז ביסמוט:
 תודה על המשפט היפה הזה ותודה על הדברים
לזכויות הילד):
גאיה, תודה רבה
לזכויות הילד):
 את מייצגת בכבוד את הנוער
לזכויות הילד):
 באמת, יישר כוח, אמרת את הדברים בצורה נאותה
לזכויות הילד):
 בואו ניקח את הדברים של גאיה ונפנה אותם למשרד הבריאות
לזכויות הילד):
 גאיה אומרת: חברים, אין לנו לאן לפנות – גם החינוך וגם הבריאות, זה משותף, אבל אני פשוט הולך לפי הסדר פה, וגם הרווחה, בוודאי
פאולה רושקה:
אני מהמחלקה להתמכרויות
פאולה רושקה:
 אני מוכרחה לומר שבאמת, ברגע שהתחילו התופעות של המפונים, קיבלתי הודעות מדאיגות מבתי מלון שיש תופעה של שתיית אלכוהול מאוד גדולה בקרב הצעירים, במיוחד בערבים, וקיבלתי גם הודעות של כמה בחורים שהיו מכורים, שניסיתי אישית - -
אלי אפללו:
את ההודעות את מקבלת ישירות או דרך הורים או דרך בתי מלון או איך?
פאולה רושקה:
לא
פאולה רושקה:
 דרך אנשי צוות בבריאות, שהם בתוך בתי המלון, רופאה וכולי, הודיעה לי על כמה מקרים שהיא מאוד הייתה מודאגת מהם, שהם ממש במצב קשה
פאולה רושקה:
 אנחנו ניסינו להתערב ישירות, דיברתי עם ההורים של אותם אנשים, הצעתי טיפול, הצעתי עזרה אבל הבנתי מזה שהנושא לא מספיק מדובר ולא מספיק מטופל
פאולה רושקה:
     אז קודם כל, התחלנו להעלות מודעות לנושא, שגם בקרב אנשי מקצוע אחרים, לא בתחום ההתמכרויות, לא כל-כך מודעים לזה
פאולה רושקה:
 יותר חושבים על מצוקה נפשית אבל לא מקשרים את המצוקה הנפשית לשימוש בחומרים, וזה גם משהו שהתחלנו להעלות בתוך המשרד והעלינו גם בתוך האתר של "חרבות ברזל" פלאייר שמעלה את המודעות לנושא, כאשר במצבי מצוקה וטראומה, אחת מהדרכים זה לברוח לחומרים בשביל לשכוח, בשביל להרגיש יותר טוב, בשביל לישון יותר טוב בלילה
לזכויות הילד):
סליחה, דוקטור, אמרת פלאייר אז זה הציק לי כי הילדים, לא בטוח שהם יודעים לקרוא פלאייר
לזכויות הילד):
 הם לא מכירים את המילה "פלאייר"
לזכויות הילד):
 כן, זה היסטורי, מה לעשות? אני מכיר את המילה "פלאייר"
לזכויות הילד):
 זקנים כמוני יודעים מה זה פלאייר אבל הם נמצאים ברשתות החברתיות
לזכויות הילד):
 האם לא חשבתם באמת לטפל בנושא דרך – תמי אומרת לי פה "טיק טוק"
פאולה רושקה:
נכון
פאולה רושקה:
 חשבנו בהתחלה - -
לזכויות הילד):
הרשתות החברתיות, הם מבקשים את זה
פאולה רושקה:
המשרד בימים האלה מעלה את זה ברשתות גם
פאולה רושקה:
 בהתחלה, כשפניתי למשרד להעלות לרשתות, אמרו לי שזה נושא מאוד רגיש, לא כדאי להעלות אותו אבל - -
לזכויות הילד):
זה גם יותר זול
פאולה רושקה:
- - אבל סוף סוף, בימים אלה, זה יעלה גם ברשתות וזה מאוד חשוב
פאולה רושקה:
     אנחנו גם חברנו עם הרשות לביטחון קהילתי וכתבנו יחד גם הסבר על הטראומה ועל המצוקה הנפשית ועל השימוש בחומרים וכיצד להיעזר ולהתחזק ולא לברוח לנושאים האלה
פאולה רושקה:
      יחד עם האגודה לבריאות הציבור ו"להאיר את עומר" פתחנו "קו חם" לעזרה, שעלה לרשתות לפני ארבעה ימים
פאולה רושקה:
 בדקתי היום כמה פניות היו – היו המון פניות, גם של הורים וגם של בני נוער וצעירים שמבקשים עזרה, הכוונה, סיוע - -
לזכויות הילד):
איפה מפורסם מספר ה"קו החם"?
פאולה רושקה:
ברשתות וגם בטלוויזיה נראה לי
לזכויות הילד):
גאיה, את מכירה את ה"קו החם"?
גאיה שיף:
של משרד הבריאות?
פאולה רושקה:
זו האגודה לבריאות הציבור יחד איתנו ויחד עם "להאיר את עומר"
גאיה שיף:
אני מכירה את ה"קו החם" של שפ"י ושל משרד החינוך
פאולה רושקה:
אוקי
פאולה רושקה:
 זה אחד מהדברים שעולים כאן, שאנחנו צריכים להעביר את המידע על ה"קו החם" גם אליכם, זה מאוד-מאוד חשוב
פאולה רושקה:
ועוד דבר – יחד עם עמותת "רטורנו" – עמותת "רטורנו" הפעילה עכשיו תכנית מיוחדת במימון מלא כדי לסייע לאנשים במצוקה, גם אלה שהשתתפו במסיבת "נובה" וגם כאלה שהיו בדרום
פאולה רושקה:
 ביקרנו במקום וראינו תופעות מאוד קשות ומאוד מדאיגות מבחינה נפשית וגם שימוש בחומרים
סימון דוידסון:
את יודעת מי עזר לחבר'ה ניצלו ב"נובה"? זה לא המדינה
סימון דוידסון:
 את יודעת למה לא? אני באמת מבקש, תצאו רגע מהקופסה שלכם
סימון דוידסון:
 הדברים צריכים להיעשות אחרת
סימון דוידסון:
 קודם כל, צריכים לראות מה יכול למנוע את הבעיה ודיברנו על חוסר מעש
סימון דוידסון:
 אני רוצה לשאול שאלה: האם נעשה איזה שולחן עגול עם משרד החינוך, משרד הספורט - -
פאולה רושקה:
גם משרד התיירות צריך להיות כאן בגלל בתי המלון
סימון דוידסון:
את יודעת, בסוף כל אחד מושך את העגלה לאן שהוא רוצה, ויש עמותות שמושכות לפה, והמדינה רוצה לפה
סימון דוידסון:
 אין משהו שמתכלל את הדבר הזה וגם מבזבזים המון כסף סתם
סימון דוידסון:
 בגלל זה אני אומר: האם מישהו פה, בחדר הזה, חשב פעם על מישהו שיתכלל את האירוע הזה? כל אחד עושה מה שהוא רוצה
סימון דוידסון:
 משרד הבריאות עושה ככה, החינוך עושה ככה כאשר אנחנו מבינים שבסוף צריכים קודם כל שלילדים האלה יהיה פתרון של תעסוקה, של מישהו שיחבר אותם, יחבק אותם, ולא משנה באיזה תחום, ואין מי שעושה את זה
קריאה:
אם יורשה לי, יש עכשיו את מינהלת "תקומה", ואנחנו בדיוק עובדים על תכניות - -
בועז ביסמוט:
הדברים שהזכרת, דוקטור רושקה, לגבי מנכ"ל "רטורנו", אז גם הוא יהיה פה איתנו בזום וגם נוכל לשמוע בהרחבה
פאולה רושקה:
יופי, מצוין
בועז ביסמוט:
דוקטור רוני ברקוביץ, בבקשה
סימון דוידסון:
יש כבר איזה סם חדש? תופעה חדשה?
רוני ברקוביץ:
לצערי, אם אתה כבר שואל, המיכלים של הגז קצפות, יש מיכלים של שלושה ליטר, שלוקחים את זה ישירות מהמיכל עם בלונים גדולים - -
בועז ביסמוט:
מה זה?
רוני ברקוביץ:
זה חומר שנקרא, כמו ששאל היושב-ראש - - -
לזכויות הילד):
אמרת מה? שלושה ליטר מה?
רוני ברקוביץ:
אמרתי שבוועדת הסמים אנחנו מדברים על החומרים, ושאל חבר הכנסת דוידסון אם יש משהו חדש בחומרים, אז אמרתי שהמיכלים של הגז קצפות שדיברנו, שאלה מיכלים שבני נוער שואפים את הגז הזה - -