GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אסף בג׳איו:
 מתחילת האירוע, חטיבת החקירות ונציגים נוספים מהמחוזות השונים פועלים במרכזי ריכוז חללים ב"שורה" ובמכון לרפואה משפטית באבו כביר
אסף בג׳איו:
 מהר מאוד זיהינו את הבעיה העיקרית, שזה כל מה שנוגע לבני הנוער המפונים והמתפנים, ולא רק
אסף בג׳איו:
 אנחנו נמצאים בקשר עם נציגת משטרת ישראל בחמ"ל מפונים, שתחתיה פועלים קציני משטרה בדימוס, שהם קציני קישור לכל בית מלון בכל מחוז קיים
אסף בג׳איו:
 אנחנו ממפים את בתי המלון שיש שם צורך והיתכנות לקיים הרצאות והדרכות ופעילויות באמצעות קציני המניעה והסברה עם החוליה שאצלי, ובאמצעות רכזי המניעה בתחנות השונות במשטרה
אסף בג׳איו:
 התחלנו כבר בהדרכה ראשונה במלון "רויאל פלאז'ה" בטבריה, ומחר תתבצע הרצאה במלון "ציפורי" בכנרת - -
סימון דוידסון:
זה הרצאה למי?
אסף בג׳איו:
זו הרצאה לבני נוער ולהורים שרוצים להצטרף, ובדיוק אני מתחבר למה שנאמר פה, אבל ההרצאה בגדול מופנית לבני נוער וגם להורים שרוצים להצטרף
סימון דוידסון:
מי שעושה את ההרצאה זה שוטר במדים?
אסף בג׳איו:
לא, לא במדים
אסף בג׳איו:
 זה שוטר, זה קצין מניעה בחוליה שלי
אסף בג׳איו:
 אמרתי שאני מחוליית מניעה והסברה
אסף בג׳איו:
 זה איש מקצוע מאצלינו שיודע לדבר לבני נוער
אסף בג׳איו:
 ההרצאות הן בנושא סמים, אלכוהול, מוגנות מינית וכן גם עבירות רכוש
אסף בג׳איו:
 אנחנו כן יודעים מה לומר לבני נוער
אסף בג׳איו:
 בסיום אני גם אסביר מה אנחנו עושים עם זה בשגרה ואז תראה איך זה מתחבר
אסף בג׳איו:
 בשבוע הבא אנחנו עושים הרצאה גדולה במלון "ליאונרדו קלאב" בטבריה
אסף בג׳איו:
 בימים הקרובים יתקיימו הרצאות במלונות בירושלים, בהתאם למיפוי שקצין הקישור מבצע עבורנו, באותם מקומות שיש צורך והיתכנות
אסף בג׳איו:
 יש את ההרצאה ב"ווינגיט", אנחנו נקיים הרצאה לאותם מפונים שהגיעו לערד ובזיכרון יעקב
אסף בג׳איו:
 בכל מקום שנידרש, אנחנו נהיה שם באמצעות קציני המניעה שלי
אסף בג׳איו:
 במקומות שאנחנו נצליח, נצרף גם רכז מניעה מהתחנות - -
סימון דוידסון:
מגיעים? יש השתתפות?
אסף בג׳איו:
כן
אסף בג׳איו:
 בהרצאה הראשונה לדוגמה, הגיעו כ-20 בני נוער ועוד מספר הורים
אסף בג׳איו:
 ההרצאות זה לא לקהל הרחב של 500 איש, זה הרצאות שאנחנו מדברים בבירור, ממוקד לבני הנוער וכן, גם יש איזה מקום שרוצה שנקיים שיחות לשני בני נוער שכנראה קצת ב"הארד קור" אבל
סימון דוידסון:
זה מבורך מאוד הרצאות
סימון דוידסון:
 אני מכיר את זה טוב, את הסיפור הזה, מהבית
סימון דוידסון:
 אני אספר לך, ואני לא מתבייש בזה: אבא שלי היה רופא מאוד בכיר, מנהל בית חולים, והוא היה אלכוהוליסט
סימון דוידסון:
 ואחרי שהוא יצא מזה, אחרי הרבה מאוד שנים מאוד קשות, אני יודע מה זה
סימון דוידסון:
 אבא שלי הסתובב במשך שנים בבתי ספר במדינת ישראל, כשליחות, ודיבר אל הנוער בכובע של "אני הייתי שם"
סימון דוידסון:
 אני, רופא בכיר שהיה לו הכל – הגעתי לשם
סימון דוידסון:
 יש הבדל גדול כשמגיע אדם שעבר את זה, כי אנשים חושבים שכל אלכוהוליסט הוא איזה הומלס וזה לא נכון
סימון דוידסון:
 אנשים חולים
סימון דוידסון:
 וכשמגיע אדם שעבר את זה ומסתכל לילדים האלה בעיניים ואומר: אם אני עברתי את זה ואני יצאתי מזה, אני רוצה שלא תגיעו לשם, זה אחרת מאשר בן אדם שקורא נקודות מהכתב
אסף בג׳איו:
אני אתייחס לזה
לזכויות הילד):
אסף, זו נקודה מאוד חשובה
לזכויות הילד):
 אתה מייצג פה את משטרת ישראל, כי לא ראיתי שיש פה עוד מישהו מהמשטרה
לזכויות הילד):
 תראו, הילדים או כל מי שמשתמש, בסופו של דבר הוא קונה את זה מאיזה שהוא מקום, הוא רוכש את זה באיזה שהוא מקום
לזכויות הילד):
 תפקיד המשטרה זה לעצור את אותו קו אספקה שהוא כנראה מאוד מאוד רגיש, ולכן אני חושב שאתם צריכים לבדוק מה נעשה ומה לעשות יותר כי אם זו תופעה כל-כך רחבה, שכל אחד יכול לקבל את הסם או את האלכוהול בכל מקום שהוא, אז כנראה שאנחנו לא אוכפים מספיק את התופעה, לא מצד הנוער והמשתמש וגם לא מהצד של אותו ספק
יחיאל מגנוס:
בתכנית שהגשתי יש רעיון לייצר "גדולי תורה"
יחיאל מגנוס:
 לקחת את בני הנוער, להכשיר אותם ושהם יעבירו את החומר בקרב בני הנוער ולעקוב אחרי זה
לזכויות הילד):
זה רעיון מצוין
קריאה:
יש תכנית קיימת
יחיאל מגנוס:
באשר למשטרה – הם עושים את העבודה
יחיאל מגנוס:
 אני הייתי מצפה מהוועדה שהיא תמנע את הפרסום החופשי של הקנאביס, כמו שמונעים פרסום של אלכוהול וסיגריות
לזכויות הילד):
אנחנו נעקוב אחרי התכנית
קרן רוט איטח:
רק חשוב לי לציין שקיימת במערכת החינוך כבר 30 שנה תכנית שקוראים לה "עמיתים ומשפיעים", שבדיוק מבוססת על העיקרון של הכשרת בני נוער
קרן רוט איטח:
 יעל ונדב מאשקלון שעלו כאן הם בדיוק נציגים של התכנית הזאת
סימון דוידסון:
קרן, אם הכל היה טוב והכל היה ורוד, לא היינו באים לפה
סימון דוידסון:
 אתם כל הזמן אומרים שיש תכנית, אז
קרן רוט איטח:
לא, לגבי הרעיון שהוא ציין – אמרתי - - - אבל עדיין המצב לא טוב
סימון דוידסון:
אני רוצה שמהדיון הזה נבין שלא הכל טוב וצריך לעשות דברים אחרת
קרן רוט איטח:
עוד לפני הדיון אני מסכימה איתך
סימון דוידסון:
אנחנו עם חולה בנושא הזה
לזכויות הילד):
אני חושב שסימון אומר פה דברים נכונים, וחשוב מאוד שאנחנו נפיק את הלקחים ממה שקורה
לזכויות הילד):
      בבקשה, אסף, בקצרה
אסף בג׳איו:
משטרת ישראל פועלת באמצעות מחלקי הנוער השונים, הן בהרצאות בבתי ספר לאורך השנה – עד לתחילת השנה הועברו בסביבות ה-5,500 הרצאות לבתי הספר, הן באמצעות פרויקטים ארוכי טווח לנוער בסיכון ולנוער קצה וכן, בהרצאות שלנו ובהדרכות ופעילויות שלנו אנחנו משלבים מכורים לשעבר לסמים ולאלכוהול, לאנשים שיודעים לספר את הסיפור
אסף בג׳איו:
 אנחנו משלבים את זה
אסף בג׳איו:
 יכול להיות שגם לעניין פה, אנחנו נמצא את המקום לשלב את זה אבל בשלב הראשון הייתי רוצה שהשוטרים שלי הם אלה שיופיעו לראשונה - -
סימון דוידסון:
זה התפקיד של המשטרה?
אסף בג׳איו:
 אין במדור נוער חוליית מניעה והסברה - -
סימון דוידסון:
זה רק מראה לי כמה הנושא של תכלול הכי חשוב פה
סימון דוידסון:
 זה עושה ככה, ההוא עושה ככה, זה עושה ככה – מה בסוף עושים?
לזכויות הילד):
סימון, שאלת אם זה תפקיד המשטרה
לזכויות הילד):
 אני חושב שהמשטרה, יש לה תפקיד חשוב במניעה, לא רק באכיפה, למרות ששאלתי על האכיפה
לזכויות הילד):
 אני לוקח את זה גם ממקום אחר – יש את הנושא של הבטיחות בדרכים
לזכויות הילד):
 אני רוצה לומר לך שהמשטרה נותנת הסברים ומשתתפת יחד עם הרשות המקומית ובתי הספר ומשרד החינוך – אני חייב לומר לך שזה דברים מאוד חשובים כשרואים גם את המשטרה במאמץ הזה
לזכויות הילד):
      הייתה לי שאלה בנושא אכיפה – אם יש תשובה, אני אשמח לשמוע
אסף בג׳איו:
כן, יש פעולות אכיפה אבל בני נוער יכולים לרכוש אלכוהול בפיצוציה סמוכה באמצעות אח של אחד מבני הנוער שהוא בגיר, ולאחר מכן הוא מעביר את זה לבני הנוער
לזכויות הילד):
וסמים?
סימון דוידסון:
אלי, אתה לא מקבל כל הזמן הודעות בנייד אם אתה רוצה לרכוש? כולם מקבלים את זה
סימון דוידסון:
 היום בטלגרם, לא בטלגרם, כולם מקבלים, בוא תקנה ככה, בוא תקנה ככה, ירוק, לבן, צהוב
סימון דוידסון:
 יותר קל מאשר לקנות חלב היום
לזכויות הילד):
טלי יוגב, בבקשה
טלי יוגב:
בוקר טוב
סימון דוידסון:
רגע, סליחה טלי, לגבי מה שאמרתי עכשיו, המשטרה לא יכולה לעשות בנושא הזה כלום לגבי המכירה במסרונים?
אסף בג׳איו:
אז לפני כחצי שנה, ויכול להיות שאני טועה בזמן, יחידת סייבר להב 433 פעלה כנגד אותם אנשים שמפיצים את ההודעות, את המסרונים האלה בדברת קניית סמים
אסף בג׳איו:
 נעצרו אנשים
אסף בג׳איו:
 אני לא יודע לומר כרגע באיזה שלב זה אבל פועלים בנושא הזה
לזכויות הילד):
 טלי, בבקשה
טלי יוגב:
שלום
טלי יוגב:
 אני מנהלת את אגף מניעה, טיפול ושיקום ברשות הלאומית לביטחון קהילתי שהחליפה ואיגדה בתוכה גם את הרשות למלחמה בסמים
טלי יוגב:
 בעצם הרחבנו את היריעה כי מעבר לנושא של סמים ואלכוהול, אנחנו מתעסקים היום גם במניעה של אלימות, בעיקר במיקוד של ילדים ובני נוער
טלי יוגב:
 אז זה באשר למה שנאמר פה על הרשות
טלי יוגב:
     שמעתם גם כשדיברה המנהלת היישובית שלנו מהדרום ותיארה את מה שקורה באילת
טלי יוגב:
 אנחנו פועלים בכל הרשויות המקומיות בארץ, ולמשל בתחום של המוגנות של ילדים ובני נוער – אנחנו מפעילים למעלה מ-1,400 עובדים, שבערך מחציתם עובדים בתוך מסגרות החינוך כמדריכי מוגנות, וחלקם נמצאים במרחבים ציבוריים
טלי יוגב:
 המשימה המרכזית שלהם זה הנושא של צמצום מצבי סיכון וסכנה, כשאת הכלים אנחנו נותנים להם בתוך מערכת החינוך
טלי יוגב:
 אנחנו עובדים בצמידות למערכת החינוך ולשפ"י, ובשעות אחר הצוהריים, בערבים ובלילות, עם כל המסגרות שפועלות ביישובים וברשויות המקומיות
טלי יוגב:
     אני כן רוצה להתייחס ספציפית למצב היום: במצב היום אנחנו מתעסקים עם שתי אוכלוסיות מרכזיות – עם האוכלוסיות של בני הנוער שלא חוו את מה שחוו תושבי הדרום ו/או פונו כמו תושבי הצפון וגם הם עברו תהפוכות מאוד גדולות, ותיאורים לזה שמענו פה היום
טלי יוגב:
 אז גם לאינטראקציה איתם, ממש בשבוע השני, העברנו הכשרות בזק של כל העובדים שלנו שחזרו לשטח אחרי השבוע, שבועיים הראשונים שכולם גויסו למשימות חירום, ונתנו להם את הכלים איך להתמודד בשינויים שחלו היום בשטח בדפוסי צריכה, בדפוסי התנהלות, בילדים שלא מגיעים למסגרות, ילדים שלא יוצאים מהמיטות שלהם
טלי יוגב:
 זה שלב אחד
טלי יוגב:
     שלב שני, וזאת האוכלוסייה היותר מורכבת, שכולנו, כמדינת ישראל, נצטרך לתת עליה את הדעת ואת הפתרון, וזו האוכלוסייה שנמצאת במתחמי הקליטה, כשגם שם המיקוד שלנו הוא מיקוד של מוגנות
טלי יוגב:
 אני רוצה להגיד שכאילו אני שמה את זה בסוגריים אבל זה לא סוגריים כי זה מהלך משמעותי, שבעקבות דיונים של צוות מנכ"לים של משרדי הממשלה, הוחלט להקים צוות יישומי, מעשי מאוד לנושא של מוגנות במתחמי הקליטה
טלי יוגב:
 מוביל את הצוות משרד ראש הממשלה, משרד המשפטים והמשרד שלנו
לזכויות הילד):
מה הכלים שיש לכם?
טלי יוגב:
הכלים לעבוד בשטח? תכלס, העובדים שנמצאים בשטח, זה הכלי הכי מרכזי שיש לנו
טלי יוגב:
 האנשים שנמצאים בשטח, שצריכים להפוך להיות מבוגרים משמעותיים – זה הכלי המרכזי
טלי יוגב:
 מעבר לזה, המיקוד הוא בעבודה עם הקהילות ולייצר את המענים של הקהילות עבור עצמן, אם דרך הנושא של סיירות הורים, של צוותי מוגנות שאנחנו מקימים בתוך המתחמים עצמם, ואם באמת דרך שיתופי פעולה בין כל הגופים הממשלתיים להכשרות משותפות, לנושאים משותפים שצריכים לכלול את כל אנשי המקצוע שנמצאים בתחום הזה
לזכויות הילד):
התופעה מוכרת לכם, אני מבין, ונחשפתם לתופעה
טלי יוגב:
נחשפנו לתופעה
טלי יוגב:
 היא מוכרת לנו - -
לזכויות הילד):
מה חסר לכם או מה הרעיונות שיש לכם כדי למגר חלק מהתופעה?
טלי יוגב:
אז מה שאמרתי עכשיו, שחלק מהעניין זה גיוס של הקהילות להיות חלק מהצוותים ולקחת חלק באחריות
טלי יוגב:
 נושא נוסף זה עבודה עם הורים, שאני לא נכנסת להרחבות של הדברים כי נאמרו פה מספיק דברים אבל ברור לנו שהם גורם מאוד משמעותי ביכולת להשפיע גם על הילדים שלהם וגם על ילדים אחרים שנמצאים בסביבה שלהם, והחוליה האחרונה בשרשרת זה בני הנוער עצמם
לזכויות הילד):
מאה אחוז
לזכויות הילד):
 תודה, טלי
סימון דוידסון:
יש לכם נתונים על התדרדרות של המצב?
טלי יוגב:
אין לנו נתוני דאתה של מחקרים, יש לנו דיווחים מהשטח
טלי יוגב:
 אנחנו יודעים שיש מקומות שזה פחות מורגש בהם, יש מקומות שזה יותר מורגש בהם
טלי יוגב:
 גם לנו יש קשר קבוע עם הנציגה של המשרד במשל"פ ואנחנו מקבלים דיווחים
טלי יוגב:
 אנחנו מנסים להיכנס, וזה גם חלק מהעבודה של הצוות שלנו – קודם כל לאתר את המקומות האטומים, להיכנס לשם ואז להרחיב את היריעה
לזכויות הילד):
תני לי להבין כדי למקד את השאלה: זה עשרות, זה מאות, זה אלפים?
טלי יוגב:
אני לא מסוגלת לענות לך על זה
לזכויות הילד):
לפי הדיווחים שהיו לכם
טלי יוגב:
הדיווחים הם בעשרות אבל צריך לקחת בחשבון, כמו שנאמר פה, שיש לך דפוסי שימוש שהיו גם קודם והיום התעצמו והלכו גם למקומות אחרים
לזכויות הילד):
     יאיר גרינבאום, פורום המרחבים הבטוחים, בבקשה
ניר תדמור:
יאיר גרינבאום לא יגיע היום
ניר תדמור:
 אני נציג פורום המרחבים הבטוחים
ניר תדמור:
 אני מגיע לכאן בשני כובעים – כובע אחד זה בתור נציג המרחבים הבטוחים, שפורום המרחבים הבטוחים כולל בתוכו כמה גופים שמקימים מרחבים בטוחים במסיבות טבע ופסטיבלים, בין האנשים האלה גם אנשים טובים, ששלושה מתנדבים שלנו נרצחו בהתקפה על "נובה"
ניר תדמור:
 לאורך השנים אספנו הרבה מאוד ידע מהשטח, עשינו מחקרים ופיתחנו מערכי מידע, שבעצם אנחנו מאמינים שכל איש טיפול שפוגש נוער או מבוגרים שמשתמשים בסמים, אנשי הטיפול האלה, העובדים הסוציאליים האלה צריכים לדעת מה זה החומרים האלה
ניר תדמור:
 סמים זו מילה מאוד גדולה, יש חומרים שונים עם סכנות שונות עם השפעות שונות, וברור שאני מחזק את מה שנאמר פה, בוועדה, לגבי זה שלא טוב שיהיה נוער משועמם אבל בנוסף לזה שלא טוב שיהיה נוער משועמם, צריך להיות מסוגלים לדבר בגובה העיניים ובאופן ישיר על החומרים האלה עם בני הנוער
ניר תדמור:
 וכדי שאיש טיפול, איש מקצוע, יוכל לשבת עם בן נוער ולדבר איתו על החומרים על בסיס ידע שהוא מבוסס אמת, מבוסס מחקר ולא על בסיס הפחדות – אני חושב שחלק מהסיבה ש"אל-סם" נמצא כגוף לא יעיל, זה בגלל ש"אל-סם" התבססו על הפחדות
ניר תדמור:
 תיקח ככה, תקפוץ מהחלון, תיקח ככה, תקלף את עצמך כמו תפוז, וכל מיני סיפורי הפחדה שאין להם שום בסיס
ניר תדמור:
     יש היום הרבה מחקר שנעשה על החומרים האלה, יש ידע שנגיש לנוער באינטרנט, ואין מה לנסות להפחיד אותם
ניר תדמור:
 צריך לדבר איתם בגובה העיניים, בידע שמבוסס על מחקר
ניר תדמור:
     מה שאני מביא הנה זו גישה שנקראת "מזעור נזקים", להכיר בתופעה מסוימת כקיימת, בין אם זה זנות, בין אם זה שימוש בהרואין, בין אם זה צריכת חומרים פסיכדליים במסיבות
ניר תדמור:
 אנחנו מדברים על להכיר בתופעה כתופעה קיימת, ולדבר עליה
ניר תדמור:
 פשוט ככה
ניר תדמור:
 זה עוזר למזער נזקים
ניר תדמור:
 זה שבני נוער יודעים שיש להם כתובת, וסליחה שאני אומר את זה אבל בן נוער לא צריך לשמוע ידע או הסברה על סמים משוטר, אני לא חושב שזה הדבר הנכון
ניר תדמור:
 אני חושב שבן נוער צריך לשמוע ידע והסברה על חומרים מאנשים כמונו, שהולכים למסיבות טבע ופסטיבלים שנים, אנשים שבאים מתוך העולם הזה
ניר תדמור:
     אם רגע לסכם מה שאני אומר – אני חושב שמה שבאמת-באמת חסר פה, וזה נאמר פה כבר בוועדה, זה הסברה
ניר תדמור:
 אנחנו עבדנו כבר לפני שנים יחד עם פאולה על עלוני הסברה על החומרים האלה, היום אין למשרד הבריאות עמדה רשמית לגבי מה זה החומרים האלה, מה ההשפעות שלהם, מה הסכנות שלהם
ניר תדמור:
 הכנו את עלוני המידע האלה בשיתוף פעולה עם פסיכיאטרים, פאולה אישרה את זה כבר ורק כרגע חסרים תקציבים בסיסיים כדי להפיץ את העלונים האלה, לעצב אותם, להדפיס אותם, להעלות אותם למשרד הבריאות וכולי
לזכויות הילד):
נקודה חשובה
לזכויות הילד):
 נשמח שתעביר גם אלינו
ניר תדמור:
אני אעביר
ניר תדמור:
 דבר נוסף שאגיד – אני מגיע לכאן גם בכובע של מייסד שותף של עמותת "לב בטוח"
ניר תדמור:
 החל מה-7 באוקטובר חיברנו למעלה מ-2,000 נפגעים של המסיבה עם מומחי בריאות נפש
ניר תדמור:
 אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות, עם "עמך", עם הקואליציה הישראלית לטראומה, ואנחנו רואים כמה חשוב לאנשים שנפגעו במסיבה שהמטפלים, הפסיכולוגים, העובדים הסוציאליים הקליניים, הפסיכו-תרפיסטים שמטפלים בהם, כמה חשוב לאנשים האלה לדעת שהאנשים שמטפלים בהם יודעים מה זה החומרים האלה, מבינים את ההבדלים בין החומרים
לזכויות הילד):
ניר, תודה רבה
לזכויות הילד):
 משרד העלייה והקליטה, בבקשה
ברהן מלדה:
שלום לכולם
ברהן מלדה:
 תודה על ההזדמנות
ברהן מלדה:
 לא חשבתי שאני אדבר אבל ברגע שכל אחד מדבר, רציתי להוסיף עוד משהו שאני מקווה שיוסיף: בשגרה אנחנו יודעים מה התופעה, מה מוביל לתופעות האלה, והפתרונות
ברהן מלדה:
 חבר הכנסת דוידסון, נפגשנו בוועדה של חבר הכנסת ביסמוט ואנחנו מדברים על אותן התופעות
ברהן מלדה:
     כרגע, בעקבות המלחמה, מה שמשרד הקליטה עשה זה שלקחנו מרכז משאבים, עשינו התקשרות, ונתנו יותר שיחות רגשיות, גם בזום, לילדים, לבני נוער ולהורים, וסדנאות פרונטליות
סימון דוידסון:
אתה מבין על מה אני מדבר? זה עושה, זה עושה, זה עושה, זה עושה, בסוף אין מישהו שיודע מה כולם עושים
סימון דוידסון:
 ואם היה גוף מתכלל, הרשות הזאת הייתה אומרת: כל המשרדים איתנו, תחשוב כמה כסף זה היה חוסך
סימון דוידסון:
 היינו עושים דברים נכון
סימון דוידסון:
 זה לא יאומן, זה פשוט לא יאומן
יחיאל מגנוס:
לא צריך לחסוך כסף, צריך לקחת את הכסף למטרה שהוא מיועד לה
סימון דוידסון:
לא לחסוך, אבל לפחות שייצא משהו
סימון דוידסון:
 יעילות
ברהן מלדה:
אני מסכים איתך שצריך לתכלל אבל במדינה שלנו, שכל תכנית כמעט מופרטת וכל משרד מנסה לעשות מה שהוא יכול לעשות במסגרת התקציבים שעומדים לרשותו, זה המצב
ברהן מלדה:
 אני לא חושב - -
סימון דוידסון:
אני בעדך, אני לא נגדך
יפעת קרמר אורן:
סליחה שאני מתפרצת אבל יש לי התייחסות לנושא התכלול
לזכויות הילד):
רגע, ניתן לאדון לסיים
ברהן מלדה:
בנוסף לכך, עשינו שיחות יזומות ל-50,000 בתי אב, לשאול לשלומם ולגבי צרכים למפונים או בתפר כמו באשדוד, בצפון קרית-שמונה, כרמיאל וצפונה
ברהן מלדה:
 המשרד עושה לא מעט כדי לראות ולבדוק את הצרכים של
לזכויות הילד):
 משרד הרווחה והביטחון, גלית גבע
לזכויות הילד):
 שלום גלית
גלית גבע:
שלום
גלית גבע:
 אני מנהלת אגף בכיר – קהילה במינהל של"מ במשרד הרווחה
גלית גבע:
 רציתי לשתף אתכם קצת בעשייה של המשרד: משרד הרווחה, כפי שאתם יודעים, נכנסנו מהר מאוד לכל המתחמים של בתי המלון ברמות השונות
גלית גבע:
 הקמנו צוותי איתור לנוער שמפוזרים כרגע ב-21 מתחמים, או שזה במלונות עצמם או שזה באשכולות של מספר מלונות, צוותי האיתור נותנים מענה של איתור, יישוג, יצירת קשר, הערכה ראשונית, ליווי ותיווך למסגרות המשך ולטיפול בהתאם לצורך
גלית גבע:
 אנחנו רואים את המענה הזה כמענה מאוד משמעותי, הוא עובד בשעות הערב, משעה 20:00 בערב עד 02:00 לפנות בוקר במתחמים השונים
גלית גבע:
 אפרופו, חבר הכנסת דלל, אתה שאלת לגבי שפיים – יש לנו מרחב גם שם
גלית גבע:
 אנחנו עובדים עם ארבעה גורמים מפעילים: עם על"מ, עם "נירים", עם "מרחבים" ועם "יחדיו", עמותת "יחדיו" בשפיים, ביערים, ב"דן פנורמה" בתל-אביב - -
לזכויות הילד):
האם זה בשיתוף משרד החינוך?
גלית גבע:
לא, זה של משרד הרווחה
סימון דוידסון:
מה שהם עושים יפה מאוד זה שהם עובדים עם עמותות
גלית גבע:
אנחנו עובדים כאן עם ארבע עמותות, כשיש חלוקה על-פי מתחמים ואזורים בהתאם לצרכים שעולים מהממונים שלנו, מהדסקים שלנו במלונות
גלית גבע:
 על-פי זה אנחנו יודעים איפה יש צורך, איפה יש ריכוזים של בני נוער שזקוקים להתייחסות
גלית גבע:
     לא זאת ועוד, אנחנו מאוד מוטרדים גם מבני הנוער שספונים בחדרם ולא יוצאים למתחמים, ומכאן שאנחנו גם מתחילים כרגע לצאת לדרך
גלית גבע:
 יש לנו רכזת עם תכניות של חונכויות - -
לזכויות הילד):
אבל איך אתם מגלים אותם בעצם אם הם לא מגיעים למתחם?
גלית גבע:
אם הם לא מגיעים למתחם, יש לנו בכל מלון נוכחות ויש דיווחים של הורים ושל אנשי צוות  שאומרים שיש נער כזה וכזה שלא יוצא לפעילויות השונות, אנחנו רוצים שתצרו קשר
גלית גבע:
 כרגע הצפי להגיע עד ל-121 חונכים
גלית גבע:
 יש גם באזור תל-אביב, גם בירושלים, בים המלח אנחנו מתארגנים וגם באילת
גלית גבע:
     בנוסף - -
לזכויות הילד):
גלית, יש לך דקה כי אנחנו רוצים לסיים
גלית גבע:
אני חושבת שמעבר לזה, אנחנו גם משלבים פעילויות ספורטיביות וכולי, "הגל שלי"  - -
סימון דוידסון:
זו התכנית שלי
גלית גבע:
אני יודעת שזה אתה, ואתה יודע שעטפנו אותם ואנחנו מחבקים את המפעל הזה
סימון דוידסון:
אני רוצה להגיד לכם משהו, משרד הרווחה: זה שאתם יודעים לעשות תכנית מצ'ינג ולפתוח את הלב לעמותות, אתם הבנתם מזמן שעמותות יודעות לעשות יותר מהמדינה – כל הכבוד לכם
סימון דוידסון:
 אני יודע באמת על הרבה תכניות, "הגל שלי" זו אחת מהן וככה צריך לעשות
סימון דוידסון:
 כל הכבוד
גלית גבע:
אז יש לנו חמישה מתחמים של "הגל שלי", שנותנים כרגע מענים
גלית גבע:
 ביום ראשון אני מקווה שנסיים זרוע משלימה, זרוע ביצוע עם חברת המתנ"סים, ואנחנו יוצאים עם מערך שלם של סדנאות חווייתיות, סדנאות של ODT, מודעות טראומה, שזו השלמה בנוסף ל"גל שלי"
גלית גבע:
 קבוצות ספורט, ריצה וכולי לבני הנוער
גלית גבע:
     אני רוצה גם לציין דבר נוסף: דובר כאן על חוסר מעש, אז יש לנו מסגרות, כמו שצויין כאן, של "מיתרים", שיש שם גם תעסוקה לבני נוער, ואנחנו משלבים במסגרות קיימות בני נוער מפונים ברשויות קולטות
גלית גבע:
     אני רוצה לציין שאנחנו כן מתייחסים - -
סימון דוידסון:
אתם עושים גם ספורט לחרדים עכשיו, תכנית חדשה
סימון דוידסון:
 זה דברים יפים מאוד
לזכויות הילד):
רק רגע, הפסקה קצרה
בועז ביסמוט:
אני מתנצל, יש לי אילוצים וגם אורחים שבאים מחו"ל אז אני חייב להשתתף שם אבל אתם בידיים טובות ומצוינות
בועז ביסמוט:
 תודה על הדיון, תודה רבה
לזכויות הילד):
תודה לך, חבר הכנסת ביסמוט
לזכויות הילד):
 תודה לך שאתה עושה עבודה טובה גם מול התקשורת החיצונית, זה לא פשוט
גלית גבע:
אני רוצה להתייחס למשהו נוסף, אני יודעת שאנחנו קצרים אבל חשוב לומר את זה: 1
גלית גבע:
 אנחנו עושים סדנאות של מיניות בצל המלחמה
גלית גבע:
 זה גם לבני נוער, גם להורים וגם לאנשי צוות
גלית גבע:
 אנחנו מבינים, אפרופו מוגנות, שהנושא של מיניות, ובמיוחד במתחמים של המלונות, הוא נושא שצריך גם לתת עליו את הדעת
לזכויות הילד):
מה אתם עושים במקום שאין מתחמים מרוכזים? לדוגמה, בשפיים זה הרבה יותר קל
לזכויות הילד):
 מלונות שאולי אתם לא מגיעים אליהם, מלונות קטנים יותר, אתם מגיעים לשם?
גלית גבע:
אין דבר כזה
גלית גבע:
 בכל בית מלון יש נציג של המשרד או של הרשות המקומית
לזכויות הילד):
גלית, משפט אחרון
לזכויות הילד):
 שאלה: מה עם כאלה שמפוזרים בערים אחרות?
קריאה:
לא במלון
גלית גבע:
מה זאת אומרת לא במלון? לכן ציינתי שיש מקומות, שיש אשכולות של - -
בת שבע פנחסוב:
- - -
לזכויות הילד):
אנשים שהתפנו באופן עצמאי
גלית גבע:
אנשים שהתפנו באופן עצמאי – מה שמגיע אלינו זה באמצעות הרשויות המקומיות הקולטות, ולכן רציתי גם להתייחס לדבריה של גאיה: אנחנו מתייחסים, וגם בתכנית העבודה שלנו, לארבע קטגוריות
גלית גבע:
 זה נורא חשוב
גלית גבע:
 רשויות מפונות, רשויות קולטות, רשויות שמתמודדות עם מצבי חירום מתמשכים ורשויות כלליות
גלית גבע:
 שם אנחנו ממקדים את ההתערבות שלנו ואת המענים שלנו ומתייחסים לכל הקטגוריות הללו בהתאמה
גלית גבע:
     משהו אחרון – גם לנו יש קו ייעוץ, אנחנו נעשה את כל החיבורים
גלית גבע:
 יש לנו קו 118 וואטסאפ לבני נוער שיכולים להתכתב
גלית גבע:
 אנחנו מאיישים אותו עם עובדים סוציאליים מהצוהריים עד שעות הלילה, עד חצות
גלית גבע:
 יש לנו כאן גם פניות של בני נוער, זה מפורסם ברשתות השונות
גלית גבע:
 אנחנו גם נתחבר כאן לקרן ממשרד החינוך, להתחיל גם דרכם לפרסם אבל זה עוד ערוץ נוסף לבני נוער, אפרופו, שלא מגיעים למתחמים
לזכויות הילד):
תודה, גלית
לזכויות הילד):
     אני מבקש עכשיו מכל דובר ממש שתי דקות כי אין לנו זמן
לזכויות הילד):
 דני לויט, בבקשה
דני לויט:
אני מעמותת עלם
דני לויט:
 עמותת עלם, חלק ממה שהיא עושה עכשיו, במלחמה, זה להפעיל חלק מהמוקדים שגלית דיברה עליהם, של מפונים
סימון דוידסון:
אתם עובדים עם הרווחה?
דני לויט:
כן
דני לויט:
 אנחנו עובדים כמעט ב-20 נקודות, חלק עם הרווחה, חלק באופן עצמאי
דני לויט:
 אנחנו פוגשים כמעט כל יום בשבוע מאות בני נוער
דני לויט:
 אני אגיד שהתופעה של סמים ואלכוהול זה לא משהו חדש לנו, אנחנו פוגשים אותו גם בשגרה
דני לויט:
 נגיד שמה שקרה עכשיו זה שמעגלי בני הנוער שנמצאים בסיכון התרחבו
דני לויט:
 יש הרבה יותר בני נוער שחשופים לשיעמום, למצבי לחץ ומצוקה והולכים לפעמים גם לסמים ואלכוהול
דני לויט:
     אני כן רוצה להכניס לפרופורציות – אני לא חושב שאנחנו בקטסטרופה או בכאוס מהבחינה הזאת
דני לויט:
 הדברים קורים אבל - -
סימון דוידסון:
אסור להגיד את זה בכנסת
סימון דוידסון:
 בכנסת תמיד תהיה דרמטי
דני לויט:
בסדר, אבל לטובת בני הנוער להכניס את הדברים לפרופורציה
דני לויט:
 זה לא שהם עכשיו איבדו כל רסן וכולי
דני לויט:
 מן הסתם, הם בורחים לדברים האלה ואנחנו נוכחים שם כדי לראות את זה
לזכויות הילד):
אתם מכירים את היקף התופעה?
דני לויט:
תראה, זה מוקדם מדי לדבר על היקף התופעה
דני לויט:
 אני אגיד שאנחנו פוגשים מאות בני נוער כל יום, ואנחנו רואים סמים ואלכוהול
דני לויט:
 להגיד לך שזה הרבה הרבה יותר ממה שאנחנו פוגשים בשגרה? לא
דני לויט:
 להגיד שזה הרבה יותר בני נוער שחשופים לזה? כן
דני לויט:
 כי בעבר אם היינו פוגשים בגינות ציבוריות, על הברזלים, את בני הנוער ברחוב - -
לזכויות הילד):
דני, אם יש לך עוד משהו חשוב להוסיף – נשמע
דני לויט:
אני אגיד שאחד הדברים שאנחנו רואים לנכון לעשות חוץ מאשר להיות נוכחים במרכזים עצמם של המפונים, זה ברגע שנפתחים, ועכשיו מתחילים להיפתח בתי ספר למפונים, זה להכניס גם צוותים שהם צוותים בלתי פורמליים
דני לויט:
 אני לא מדבר על מורים ועל תכניות חינוכיות וכולי אלא צוותים בלתי פורמליים שיודעים לדבר בגובה העיניים ויודעים לקיים שיחה על התחומים האלה, על הנושאים האלה, והיינו רוצים גם להיכנס לשם, אנחנו ועמותות נוספות
לזכויות הילד):
 רעות שלו ממלכישוע, בזום בבקשה
רעות שלו:
שלום, אני סמנכ"לית נוה מלכישוע
רעות שלו:
 שלוש נקודות בקצרה: האחת, בנוגע לזמן שהוזכר פה, באמת לבקש שכל המחשבה וכל המענים וכל הפתרונות יינתנו לאורך זמן
רעות שלו:
 כמוש אמר הדובר הקודם, אנחנו עדיין לא יודעים מה עומק התופעה והשורשים שלה כי אנחנו רק בתחילת האירוע, וועדה כזאת צריכה להמשיך ולדון בנושא לאורך זמן
רעות שלו:
     נקודה שנייה הוזכרה בכיוון אחר של מסכים – כל מיני פתרונות, של "טיק טוק" וכולי
רעות שלו:
 אני רוצה להזכיר שאמנם המסכים הם מקום לפתרון אבל הם גם מקום לבעיה כיוון שהרבה מהסרטונים עדיין נמצאים באינטרנט ובני הנוער חשופים אליהם וממשיכים להיות חשופים אליהם
רעות שלו:
 אז יש לנו כאן מפגש של התמכרות לחומרים אסורים יחד עם מפגש לסוג של פורנו, שהוא פורנו-אלימות שיש בסרטונים האלה, וחייבים גם על זה לשים דגש
רעות שלו:
 אנחנו מנסים איזו שהיא תכנית משלנו עם מפעל הפיס אבל יש המון מה לעשות בנושא הזה שהוא לא חדש אבל הוא כן מחודד עכשיו, בתקופת המלחמה
רעות שלו:
     הדבר השלישי – איזו שהיא אבחנה שאני מבקשת לשים לב אליה כל הזמן, בין נערים שעושים שימוש לרעה בסמים, שימוש סימפטומטי קל, שמהווה בריחה מהמציאות, ושם יעזרו באמת פתרונות של מניעת שיעמום וחוסר מעש, תנועות נוער, קשר עם הורים, הרצאות חוסן, עשייה התנדבותית וכולי, לבין החלשים בתוך המוחלשים, בני נוער שמגיעים עם תשתית קודמת של מצוקה, אם זה בעקבות הקורונה, אם זה בעקבות סוגיות חיים, ושם כל הפתרונות האלה הם פתרונות חלקיים ופלסטרים, וצריך לתת שם הרבה יותר עבודה עם מיפוי ארוך טווח, ולא לצפות שהדברים יפתרו עם מועדונית כזאת או הרצאה כזאת
לזכויות הילד):
תודה, רעות
לזכויות הילד):
 יש את אילי לב בזום?
אילי לב:
אני אימא של עומר לב שנפטר ממנת ייתר לפני ארבע שנים
אילי לב:
 אני מייצגת את ההורים שחוו בתוך הבית מה זה סמים וכמה לא היה לנו פתרון, ואנחנו משפחה נורמטיבית לחלוטין שנפגעה קשות מהנושא הזה
אילי לב:
 לכן גם הקמנו את המיזם "להאיר את עומר"
אילי לב:
     אני חייבת לציין שהקשבתי לאורך כל הדיון, ואני בוערת בתוכי בצורה בלתי רגילה מהסיבה הפשוטה, שבדיוק לפני שנה הקמנו צוות שלם מטעם משרד ראש הממשלה – אז בזמנו לירית, היא ונטע וכל הצוות שלה – הקמנו תכנית למופת שנגוזה, לא התייחסו אליה
אילי לב:
 בפעם האחרונה שהיינו בישיבה אמרנו שלא התייחסו לזה, ואף אחד לא מרים את הכפפה
אילי לב:
     לכן, אמרנו שצריך - -
לזכויות הילד):
אילי לב, דקה, אני רוצה לשאול את בת שבע: הייתה תכנית שהוצגה לפני שנה בנושא הזה?
אילי לב:
יש תכנית
לזכויות הילד):
בסדר, האמת היא שלא נחשפתי לתכנית
לזכויות הילד):
 כנראה שהתכנית הייתה או נדונה בוועדה המיוחדת למאבק בשימוש בסמים אבל טוב מאוד שאת אומרת את זה, אני שמח
לזכויות הילד):
 אני מניח שגם חברי בועז ביסמוט - -
אילי לב:
שתי דקות, אני חייבת להגיד את זה: המציאות בלתי נסבלת
אילי לב:
 מדברים ומדברים ומדברים ולא עושים כלום
אילי לב:
 - - - עשינו ועוד פעם הגענו, והכל בהתנדבות
אילי לב:
 אנחנו גם הקמנו תכנית לבתי הספר, ופה אני חושבת שקרן איטח שנמצאת פה יודעת על התכנית שלנו, עשינו תכנית הוליסטית מדהימה והיינו אמורים לצאת עכשיו, בדצמבר, אבל לצערנו הרב הכל נדחה לקיץ, ואנחנו כל הזמן מתחננים לתפקידים, ושיעזרו לנו ושיעשו לנו ופשוט חייבים להעלות את התכנית שכבר נמצאת - - -