GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אליקו שליין:
 המומחים שמגיעים לכאן לא עושים שום רישום וגם לא העובדים הסוציאליים
אליקו שליין:
 אני מבקש ודורש שיהיו רישומים, שלא ניפול בנושא הבירוקרטי מול הביטוח הלאומי
אליקו שליין:
 צריך ליזום באופן אקטיבי הגעה למלונות - - -
יונתן מישרקי:
אתה קצת מקוטע אבל שמענו את תוכן הדברים של מה שרצית לומר בהקשר של הקנאביס הרפואי ולגבי הפניה האקטיבית של ביטוח לאומי
יונתן מישרקי:
 תישאר בהאזנה, נשמע את התשובות בהמשך
יונתן מישרקי:
      אנחנו עוברים לנושא של הוועדה המיוחדת לזכויות הילד
יונתן מישרקי:
 נתחיל עם עו"ד ורד וינדמן, המועצה לשלום הילד
יונתן מישרקי:
 בבקשה
ורד וינדמן:
תודה
ורד וינדמן:
 אנחנו בתוך אסון שפוגש מערכת בריאות נפש חלשה ומורעבת, בתת ספיקה, ועבור הילדים האתגר עכשיו הוא כפול
ורד וינדמן:
 כדי לתת את המענה שצריך, צריך לשקם ולעבות את המערכת הזו בתנועה, כי אחרת אין לנו סיכוי
ורד וינדמן:
 היום כל הילדים, מי יותר ומי פחות, עומדים בגרון ניחר אל מול שוקת שבורה והשוקת השבורה הזו היא מערכת בריאות הנפש במובן הרחב שלה, שבמקום שיהיו בה מים חיים יש בה רסיסים של שבר
ורד וינדמן:
 אבל מהקטסטרופה הזו צריך לצמוח ולבנות עבור הילדים בישראל את הקרקע הבטוחה לעמוד עליה מחדש והזעקה של כל מי שיושב פה סביב השולחן ובזום חייבת הפעם ליפול על אוזניים כרויות ואסור שמה שהיה הוא שיהיה
ורד וינדמן:
     כדי להיות קונקרטית אני רוצה למנות פעולות מבלי להעמיק באף אחת כדי לדעת מה, לפחות לדעתי, לדעת המועצה לשלום הילד, צריך לעשות עכשיו ובהמשך הקרוב
ורד וינדמן:
 קודם כל, בטווח המיידי צריך להקים מאגר לאומי של מטפלים שמתמחים בילדים, לא הכול תחת מערכת בריאות הנפש
ורד וינדמן:
 צריך בעל תפקיד אחד שיתכלל את כל המערך הבין משרדי הזה
ורד וינדמן:
 הדבר השני שצריך לעשות זה להסיר חסמים שקשורים לרפורמה, לא כולם צריכים להיכנס לאבחנות נפשיות למיניהן
ורד וינדמן:
      הדבר השלישי זה להרחיב באופן מידי הכשרות ייעודיות לטיפול בילדים ולטיפול גם בטראומה וגם בחרדה ובשביל זה צריך תקציב
ורד וינדמן:
 מבחינת כוח אדם, צריך לעודד מעבר של העובדים במערכת הציבורית למשרה מלאה – יש הרבה במערכת שהם במשרה חלקית – להעסיק פנסיונרים, להכשיר באופן מהיר וייעודי מתמחים
ורד וינדמן:
 צריך להסיט תקציבים לתוך מערכת בריאות הנפש ואנחנו לא מדברים על מיליונים, אנחנו מדברים על לפחות מיליארד שקלים שצריכים להיות מחולקים לא רק במשרד הבריאות אלא גם במשרד הרווחה וגם במשרד החינוך
ורד וינדמן:
     צריך להישען על תוכניות קודמות, או לפחות על מרכיבים עיקריים מהתוכנית הלאומית שנבנתה בתקופת הקורונה, להרחיב את שירותי השפ"ח, השירות הייעוצי החינוכי במשרד החינוך, להחזיר עובדים סוציאליים לבתי ספר, להרחיב את המענים בקופות החולים ולהרחיב את מרכזי ההתערבות במשבר
ורד וינדמן:
 יש אפשרות להגיע לכלל תלמידי ישראל וזה מאוד חשוב
ורד וינדמן:
 צריך לטפל במצוקות נפשיות לפני שהן מחריפות וזה נמצא תחת משרד החינוך
ורד וינדמן:
 חסרים 700 פסיכולוגים בשפ"חים
ורד וינדמן:
 צריך ליצור הסכם שכר, אני רוצה לצרף את הקול שלי להסכם השכר ולאייש חלק ניכר מהמרכזים הללו
ורד וינדמן:
     עוד שתי נקודות: הגדרה של מקצוע פסיכיאטריה של הילד והמתבגר כמקצוע במצוקה עם המענקים הרלוונטיים ולדבר על ה-wellbeing, על השלמות, על הבריאות הכללית הרגשית של ילדים ונוער, לטפל בפעילויות של חוסר מעש שעלולים להוביל להידרדרות במצבם הנפשי של ילדים ולתת להם שגרה
ורד וינדמן:
 יש פה מערכת שצריך לטפל בה ואלה הנקודות
ורד וינדמן:
 אנחנו לא מדברים רק על מערכת בריאות הנפש, אלא על מערכת החינוך, מבוגר משמעותי, תנועות הנוער וכו'
ורד וינדמן:
      שורה אחרונה שקשורה לבריאות הנפש של כולנו אבל גם של הילדים שנמצאים עכשיו בשבי – אני רוצה לנצל את המיקרופון שיש לי עכשיו ולקרוא, כפי שעשינו גם בכתב בימים הראשונים למלחמה, לכל הממשלות שיכולות לקבל תפקיד מתווך, לכל הארגונים הבינלאומיים, כולל לצלב האדום, ששלחנו מכתב, ולקרוא לשחרור המיידי של החטופים ובהם הילדים
ורד וינדמן:
 יש כשלושים ילדים, חלקם רכים בשנים, לקרוא לשחרור המיידי שלהם וכל הזמן נגיד את זה, כל הזמן, בלי להתעייף לרגע
אלי אפללו:
תודה, ורד
אלי אפללו:
 ד"ר חנה פרידמן
שמחה פרידמן:
צהריים טובים
שמחה פרידמן:
 אני שמחה לדבר אחרי המועצה לשלום הילד משום שאנחנו מדברים כאן על אירוע שמצריך באמת את הכפר כולו, את כל מה שהוזכר כאנשי מקצוע של טיפול
שמחה פרידמן:
 אנחנו מקצים לכל מרכזי הפינוי, לכל המלונות ברחבי הארץ, שירות פסיכולוגי חינוכי מטעם משרד החינוך באמצעות הרשויות המקומיות, עם מודל מיוחד למלונות ים המלח, אילת ועין גדי
שמחה פרידמן:
      כרגע צריך לקחת בחשבון שאנחנו עדים למצב שלא כל הילדים יכולים רגשית ונפשית לקבל טיפול עכשיו
שמחה פרידמן:
 אנחנו צריכים להסתכל על הטווחים הבינוניים והארוכים ולהיערך לתשתיות
שמחה פרידמן:
 אי אפשר בטווחים בינוניים וארוכים להסתמך על מתנדבים, שעכשיו יבורכו כולם
שמחה פרידמן:
 אנחנו גם מעבירים פסיכולוגיים מרשויות כאלה ואחרות, בשכר צריך להגיד, אל מקומות שהם עם חסר מאוד מאוד עמוק ועושים שותפויות עם מרכזי החוסן, עם הרווחה ועם מערך הבריאות
שמחה פרידמן:
      אבל אנחנו צריכים לקחת בחשבון שני דברים: אחד זה טווח הזמן, שאז יתגלו יותר ויותר ילדים שזקוקים לטיפול, כשאנחנו עדיין מניחים שחלק יחלימו ספונטנית, מתוך הציבור הרחב
שמחה פרידמן:
 אנחנו מפרידים את זה למעגלי פגיעות שונים ורואים את ההבדלים בין הצרכים של מעגלי הפגיעות
שמחה פרידמן:
 האתגר הגדול הוא ליצור טיפולים ממושכים לאותה קבוצה שתזדקק לכך והיא קבוצה גדולה, לצד פעולות מניעה
שמחה פרידמן:
 אם לא תטופלנה התשתיות של שירות פסיכולוגי ציבורי, של פסיכיאטריה ציבורית, של מענים של עו"סים ציבוריים, אלה יהיו מילים, כי התשתיות הן שתחזקנה למשכי הזמן שאנחנו צריכים לטפל
שמחה פרידמן:
     הדבר השני שאני רוצה להדגיש הוא הסוגייה של המבוגרים המשמעותיים
שמחה פרידמן:
 במערכת החינוך, כדי שנוכל לחזק חוסן, ליצור מניעה, להגביר את ההחלמה הספונטנית בקרב קבוצות גדולות – ויש לנו מלחמה גם בצפון, עוד חזית – אנחנו צריכים לעבוד גם עם המבוגרים, עם ההורים, עם מורים, עם גננות
שמחה פרידמן:
 אנחנו צריכים לחזק את תשתיות ההחלמה והן נמצאות בעבודה השוטפת שעושים פסיכולוגים חינוכיים, יועצים, מורים בפני עצמם
שמחה פרידמן:
 הקהילה היא קהילה טבעית וקהילה גם של צוותי חינוך
אלי אפללו:
את ממליצה שזה יקרה בתוך בתי הספר כשאת אומרת קהילה?
שמחה פרידמן:
ודאי
שמחה פרידמן:
 זה צריך לקרות בתוך המערכת החינוכית ולשם כך יש פסיכולוגים חינוכיים שגם מטפלים, עושים פסיכותרפיה, וגם תומכים במבוגרים משום שבדרך הזאת אנחנו יוצרים זירות החלמה, מרחבים שמחלימים בהם
שמחה פרידמן:
 המטרה שלנו כאן היא ליצור פירמידה של צרכים, להגביר את ההחלמה ולטפל ייעודית במשכי הזמן הנדרשים
שמחה פרידמן:
 יש ילדים שיתגלו בשלבים הרבה יותר מאוחרים ונצטרך לטפל בהם במהלכים האלה
שמחה פרידמן:
 לכן התשתיות הן תשתיות של שירות ציבורי שנעזר בכל מי שיכול לסייע לו
שמחה פרידמן:
 אבל אם לא יהיו מענים, תיקון התשתיות הציבוריות, זה לא יחזיק לאורך זמן
שמחה פרידמן:
 אנחנו חייבים לתקן את הבסיס כדי שהשירות הציבורי ייעזר בכל מי שיכול לסייע לו אבל הוא יהיה התשתית המרכזית
שמחה פרידמן:
 אנחנו עושים תכלול בין המשרדים, חשוב לי לציין את זה כאן, יש תיאום עם הרווחה ועם הבריאות
שמחה פרידמן:
 צריך לחזור לתוכנית הבין-משרדית שמתקופת הקורונה מחכה לגאולה
אלי אפללו:
פרופ' דורון גוטהלף, בבקשה
דורון גוטהלף:
שלום
דורון גוטהלף:
 אני מבית חולים תל השומר ויושב ראש האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה של הילד
דורון גוטהלף:
 קיימת הפלטפורמה של מרכזי ההתערבות במשבר במימון של משרד הבריאות ומבחני תמיכה יצאו לדרך בתחילת 2023
דורון גוטהלף:
 זה משאב לאומי שאפשר לנצל אותו
דורון גוטהלף:
 מדובר ב-9 מרכזים שפרוסים בבתי החולים בארץ, פסיכיאטריית ילדים ונוער עד גיל 18, מהעמק בצפון ועד סורוקה בדרום, בירושלים, באזור המרכז ובחיפה
דורון גוטהלף:
 כשהצענו את המרכזים האלה, בגלל שידענו שאין מומחים זמינים בפסיכאטריית הילדים, זה מצרך מאוד נדיר, מתבססים על מתמחים בפסיכיאטריה של הילד ועל מקצועות בריאות
דורון גוטהלף:
      אנחנו חושבים שכעת צריך להרחיב אותם
דורון גוטהלף:
 למה? קודם כל הזכירו פה את הטראומה ואת הפוסט-טראומה, אבל אנחנו נהיה מוצפים בגל נוסף של הנרטיב הבא: הילד לא כל כך הצליח לצאת מהקורונה ומהסגרים של בית ספר ונהיה לנו גל ואז הגיעה המלחמה שהוציאה אותו עוד יותר מהשגרה ואחרי זה הוא הפסיק ללכת לבית הספר, פיתח בעיות
דורון גוטהלף:
 אז חוץ מהבעיות שיש לנו מהעוטף והמלחמה אנחנו צפויים לגל של ילדי ישראל ותרומתנו הצנועה היא להציע להרחיב את מרכזי ההתערבות במשבר, להוסיף עוד מרכז אחד שחסר בצפת ולעבות את המרכזים
דורון גוטהלף:
     הוזכר פה ע"י קודמיי שצריך לעשות הכשרה – גם מרכזי ההתערבות במשבר לא קיבלו הכשרה, אנחנו רוצים לעשות הכשרה ממוקדת לטיפול בטראומה, בחרדה, מה שהכי מוכיח את עצמו בילדים זה CBT, לעשות את זה מדורג
דורון גוטהלף:
 כלומר, סדרת פגישות מוגבלת
דורון גוטהלף:
 אנחנו צריכים לעבוד בתיאום ולהחליט מה ייקחו על עצמם בתי הספר עם הפסיכולוגים החינוכיים, מה ייקחו על עצמם מרכזי החוסן
דורון גוטהלף:
 זה מה שאני מציע, הכשרות, השתלמויות ועיבוי של מרכזי החוסן
אלי אפללו:
אתה מדבר על כל ילדי ישראל?
דורון גוטהלף:
אני מדבר על כל ילדי ישראל כי אנחנו כבר אחרי הקורונה היינו בהצפה
אלי אפללו:
אתה מדבר בעצם על מספר של קרוב לשני מיליון תלמידים
דורון גוטהלף:
כן, עליהם אני מדבר
יונתן מישרקי:
גב' מיה אוברבאום, איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית, בבקשה
מיה אוברבאום:
אני אשמח לדבר ממש בקצרה על הנושא של טיפולים נפשיים לטראומה מינית, נושא שלא כל כך אוהבים לדבר עליו עכשיו אבל אנחנו יודעות שזה מגיע בכמה מעגלים
מיה אוברבאום:
 הגיעו אלינו מספר פניות כבר בנושא
מיה אוברבאום:
 אני אציין שלושה מעגלים של הנושא הזה: המעגל הראשון זה נפגעות ישירות שנפגעו כחלק מהטבח הנורא שנעשה וגם עדויות שאנחנו מעריכות שיגיעו מהחטופים וחטופים
מיה אוברבאום:
 יש את המעגל השני, של נפגעים ממעגל שני שבעצם ראו את הזוועות האלה, גברים שראו את הנשים שלהן נאנסות
מיה אוברבאום:
 והמעגל השלישי זה נפגעות שנפגעו בעבר וכל המראות הקשים עכשיו של המלחמה מאוד מטרגרים אותן
מיה אוברבאום:
     מאוד קשה לטפל בטראומה מינית בהקשר של מלחמה
מיה אוברבאום:
 לנשים מאוד קשה לפנות לטיפול בגלל שהן כל כך שבורות והסביבה שלהן עסוקה באיחוי השברים של כל החיים שלהם ופינוי שלהן ממקום מגוריהן, לכן מאוד מאוד חשוב לנו לציין שכמובן שצריך טיפולים נפשיים, זה הברור מאליו לכולם, אבל חשוב שזה יהיה לאורך זמן, לאורך שנים
מיה אוברבאום:
 אנחנו יודעות שהטיפול בטראומה מינית היום במערכת בריאות הנפש עומד על כשנתיים
מיה אוברבאום:
 אנחנו מאוד מברכות את הרווחה שישר נחלצו להציע טיפול מידי, זה מעולה, אבל באמת הכוונה היא לטיפול ארוך-טווח
מיה אוברבאום:
     הדבר השני בנושא הזה זה שאני רוצה להגיד שמאז ומתמיד יש מחסור בכוח אדם, דיברו על זה הרבה, אבל ספציפית בכוח אדם שמוכשר לטפל בטראומה מינית, זה דבר שונה, במיוחד בפריפריה, שזה בדיוק המקום שאנחנו צריכות היום שיהיה כוח אדם מוכשר לטפל בטראומה מינית
מיה אוברבאום:
     שתי נקודות אחרונות: הגיעה אלינו פניה בסוף שבוע של נפגעת שנפגעה כחלק מהטבח, גם נאנסה, כרגע נמצאת באילת כחלק מהפינוי והיא ביקשה טיפול פרטי, לא טיפול דרך הרווחה, לא מטפלת שהגיעה דרך הרווחה
מיה אוברבאום:
 אנחנו חושבות שזה הזמן להוריד את הבירוקרטיה ואת המחסומים שהמטפלת חייבת להגיע דרך הרווחה
מיה אוברבאום:
 אם הנפגעת הזו מבקשת מטפלת פרטית אין שום סיבה לא לאפשר לה את זה
מיה אוברבאום:
     נקודה אחרונה, שנאמרה בהקשר הכללי אבל אני אגיד בהקשר הספציפי, היא שהמטפלות והמטפלים חייבים ליווי צמוד, חייבים שדות חוסן, חייבים הכשרות והדרכות והחזקה כי הסיפורים שהם שומעות ושומעים הם פשוט בלתי נתפסים
מיה אוברבאום:
 תודה רבה
יונתן מישרקי:
 תגובה של שגית ארבל אלון ממשרד הרווחה כדי לשמוע על הנושא של הורדת הבירוקרטיה
שגית ארבל אלון:
השאלה של הורדת הבירוקרטיה היא סוגיה מאוד מאוד נקודתית
שגית ארבל אלון:
 אני חושבת שכל הנקודה של העבודה כרגע היא הפשטת כל מנגנוני העבודה
שגית ארבל אלון:
 ספציפית מנגנוני בריאות הנפש, כמו שאמר ד"ר בודנהיימר, נמצאים באחריות בריאות הנפש והקופות
שגית ארבל אלון:
 לגבי המנגנונים של משרד הרווחה, משרד הרווחה כרגע עסוק בתכלול המענה הביו-פסיכוסוציאלי, שכבר כמו שצוין ע"י משרד הבריאות, זה מנגנון שכבר גובש לתקופה הקרובה ולתת לו מענים - - -
אלי אפללו:
יש פה שאלה ספציפית
אלי אפללו:
 מה יותר פשוט מזה? היא לא רוצה את הטיפול דרך משרד הרווחה, לא קרה שום דבר, מביאה חשבונית, משרד הרווחה ישלם
שגית ארבל אלון:
אני לא יודעת, אני לא רוצה לתת מענה על משהו שלא בדקתי אותו
אלי אפללו:
אז אני מבקש שתנסו לבדוק את האפשרות הזאת, בלאו הכי גם חסרים אנשים
שגית ארבל אלון:
אני אבקש להבין את הסוגייה הספציפית, להביא אותה בצורה מסודרת למשרד ולתת מענה בזמן הקרוב
שגית ארבל אלון:
 אני לא מכירה את המנגנון ולא רוצה להתחייב על משהו שאני לא יודעת
יונתן מישרקי:
אנחנו גם נעקוב אחרי העניין הזה
יונתן מישרקי:
 תודה
יונתן מישרקי:
 דניאל רז, הסיוע המשפטי במשרד המשפטים
דניאל עטר:
תודה על הדיון החשוב הזה
דניאל עטר:
 משרד המשפטים, הסיוע המשפטי, ערוך
דניאל עטר:
 הקמנו מוקד דרך ייצוג של נפגעי רצח ופעולות איבה
דניאל עטר:
 אנחנו נמצאים שם, גם יש לנו מוקד ייעודי ואנחנו גם מגיעים לבתי המלון ונותנים מענה מידי לכל המקרים בכל תחומי המשפט האזרחי וכמובן יש הרבה צורך
דניאל עטר:
     לגבי בריאות הנפש, זו אחריות שלי
דניאל עטר:
 אני אחראי על מרבית האנשים שמאושפזים היום בכפייה ומבקשים להשתחרר מאשפוז
דניאל עטר:
 כבר לפני כשבוע וחצי הגיע אלינו מקרה ראשון של מישהי שבעלה נרצח ואשפזו אותה בכפייה בבית חולים פסיכיאטרי על מעשה אובדנות
דניאל עטר:
 זה רק המקרה הראשון
דניאל עטר:
 הייתי פה כמה פעמים, הזהרתי ואמרתי שככל שהקורונה תסתיים תהיה פה עליה משמעותית, הייתה עליה משמעותית, 20% מקרים
דניאל עטר:
 אנחנו מייצגים ב-14,000 דיונים בוועדות פסיכיאטריות במצב רגיל, מה שקורה כיום
דניאל עטר:
 ברגע של המלחמה הזאת, ובעזרת השם, תסתיים בניצחון, הניצחון הוא של כולנו אבל אנשים יישארו פה
דניאל עטר:
      זה משפיע בשלושה מעגלים: אחד, המעגל של אנשים שנפגעו ישירות, וכבר ראינו את זה
דניאל עטר:
 מעגל שני, אנשים שהיו על יד, מעגל שלישי זה אנשים שהיום נמצאים במערכת בריאות הנפש ומושפעים מהאירועים שקורים כרגע, בין אם זה ילדים ובין אם זה מבוגרים
יונתן מישרקי:
מה אתה מבקש או מציע כרגע?
דניאל עטר:
זה לגבי האשפוז הכפוי, לאנשים שנמצאים כשהמערכת לא מתפקדת
דניאל עטר:
 אנחנו חייבים היום לתת את מקסימום הטיפול הפסיכולוגי הנפשי ולא כמו שזה היה בעבר, כדי למנוע מקרים, כי אם אני כבר מדווח לכם שעכשיו הייתה לי אישה שייצגתי אותה, יחד עם עורכת דין נוספת, שבעלה נרצח ונמצאה מאושפזת בבית חולים פסיכיאטרי – איזה מזל שהיא לא שם ומטופלת עכשיו – זה רק מראה לכם שזה הולך ויעלה בצורה משמעותית
דניאל עטר:
     לכן אנחנו חייבים להתגייס, להיות מוכנים כבר עכשיו
דניאל עטר:
 מערכת בריאות הנפש סבלה מתת תקצוב במשך שנים
דניאל עטר:
 אמר בצדק ראש אגף בבריאות הנפש, משהו שהיה לפני זה לא יעבוד יותר טוב עכשיו
דניאל עטר:
 אז עכשיו זה הזמן המקסימלי להביא יותר מטפלים, פסיכולוגים או עובדים סוציאליים, כל טיפול
דניאל עטר:
 זו נקודה מאוד חשובה על מנת שניתן את העזרה ושלי יהיו פחות תיקים כאלה
דניאל עטר:
 זה לא צריך להגיע לשם
דניאל עטר:
 אסור שזה יגיע לשם
יונתן מישרקי:
 יונית אפרתי, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, בבקשה
יוסף אפרתי:
תודה על הדיון החשוב
יוסף אפרתי:
 אני רוצה לשים את הדגש על מתמודדי הנפש, אנשים עם מוגבלות נפשית שכבר היום מוכרים במערכת הבריאות והחשיבות של המשך מתן מענים
יוסף אפרתי:
 כמו שנאמר כבר לפני כן, המערכת כבר היום נמצאת בחסר גדול וצריך לעשות את הכול בכדי להמשיך ולתת את המענים כמה שיותר פרונטלי כמובן
יוסף אפרתי:
 כן אני קוראת לצאת מהמצב הזה בצורה אחרת שנוכל כמדינה לתת מענה לכל מתמודד נפש עם התוספות שחלילה יהיו לנו
יוסף אפרתי:
      אני רוצה לשים פה דגש על עוד נקודה
יוסף אפרתי:
 כמו שד"ר גלעד בודנהיימר אמר, מה שלא עובד בשוטף, קשה מאוד שיעבוד בחירום, והדבר הזה מתייחס בין היתר להפרדה בין המענים הניתנים ע"י מערכת הרווחה לבין המענים הניתנים ע"י מערכת הבריאות
יוסף אפרתי:
 באשר למתמודדי הנפש, המענה השיקומי ניתן ע"י מערכת הבריאות אבל המענה הסוציאלי אמור להינתן ע"י הרווחה, לא קורה בכל המקומות בשוטף
יוסף אפרתי:
     לשם כך, בשעת החירום פותחה הכספת הנצורה, שזה מאגר data base גדול של נתונים על כל האנשים עם מוגבלות ומתמודדי הנפש, שהרשויות המקומיות אמורות לפתוח בשעת חירום וליצור קשר עם כל האנשים, להבין את צורכי האנשים, להבין מי צריך פינוי, להבין מה החרדות של האנשים, מה המענים שהם נדרשים
יוסף אפרתי:
 בכדי שזה ייעשה הרשויות המקומיות צריכות לקבל הנחיה ברורה שעליהם לפתוח את הכספת הנצורה וליצור קשר גם עם אלה שלא מוכרים אצלם בשוטף, בין היתר מתמודדי הנפש
יונתן מישרקי:
הנתונים נמצאים בכספת?
יוסף אפרתי:
הנתונים נמצאים בכספת
יוסף אפרתי:
 הם צריכים לקבל הנחיה ברורה
יוסף אפרתי:
 הנחיה ברורה עדיין לא יצאה, כולל המענה התקצובי הנדרש בשביל ליצור קשר עם אותם אנשים, בין היתר מתמודדי הנפש
יוסף אפרתי:
 זו נקודה מאוד מאוד משמעותית כי היום המערכות שבאמת מוצפות אומרות: אנחנו יודעות לטפל קודם כל במי שמוכר לנו ומתמודדי הנפש בשוטף לא מקבלים מענה ע"י הרשות המקומית
יונתן מישרקי:
 היה דיון בוועדת העבודה והרווחה בהקשר העניין הזה, לפחות נציגי השלטון המקומי דיברו על-כך שהנושא עובד, הם הגיעו באופן אקטיבי לאותם אנשים, אבל בכל זאת אני חושב – אני לא רוצה להתחמק מאחריות אבל זה לא הנושא של הדיון, זה לא באחריות הוועדה הזו, אם כי אני אבקש בסיום הדברים לקבל דוח או איזשהו תמצות של העניין ממשרד הרווחה כדי לדעת שאנחנו בסדר עם זה ואם יש צורך נקיים דיון - - -
נעה בן שבת:
אדוני, יש מסקנות בנושא הזה בדיוק של מאגר המידע בשעת חירום, הן מונחות על שולחן ועדת העבודה הרווחה והיא צריכה לדון בהן בזמן הקרוב
יוסף אפרתי:
הדגש הוא לא רק אם פתחו את הרשומות אלא האם יצרו קשר ואתרו צרכים גם של מתמודדי הנפש, מי צריך פינוי, מי צריך מענה נפשי מוגבר וכו'
יונתן מישרקי:
סוגיה מאוד חשובה, אני מודה לך על הדברים
יונתן מישרקי:
 ד"ר אילנה לח, בבקשה
אילנה לח:
אני יו"ר יה"ת, האגודה לטיפול באמצעות אמנויות בישראל
אילנה לח:
 אנחנו מקצוע בריאות נפש שנמצא כרגע בהליכי חקיקה
אילנה לח:
 החוק שלנו עבר קריאה טרומית ונמצא לקראת קריאה ראשונה
אילנה לח:
 יש 9,000 מטפלים באמצעות אמנויות בארץ, לכולם יש הכשרה שעומדת בתנאי מתווה מל"ג וחוזר מנכ"ל משרד הבריאות
אלי אפללו:
זה כולל רכיבה על סוסים?
אילנה לח:
לא, ממש לא
אילנה לח:
 זה אנשים שיש להם תואר ראשון ולרובם יש גם תואר שני, יש מתווה מסודר לדבר הזה
אילנה לח:
 לפחות ל-2,000 מהם יש הכשרה מסודרת בטיפול בטראומה
אילנה לח:
 אנחנו נמצאים במרכזי בריאות הנפש
אילנה לח:
 אנחנו נמצאים במערכת החינוך, שלא הזכירו אותה אבל בתוך החינוך המיוחד
אילנה לח:
 הטיפול הנפשי הניתן לילדי ישראל נעשה ע"י מטפלים באמצעות אמניות
אילנה לח:
 אנחנו נמצאים בשטח בכל הפרויקטים של ההתנדבות
אילנה לח:
      מיד עם תחילת המבצע הקמנו 25 מרחבי סטודיו בטוח, היום זה כבר 30
אילנה לח:
 זה מרחבי סטודיו קהילתיים שנמצאים בתוך המלונות
אילנה לח:
 אני מבלה את כל ימיי במעלה החמישה, בתוך הסטודיו
אילנה לח:
 זה נותן שירות למאות אנשים שנמצאים שם, יוצרים, ילדים, מבוגרים, הורים, משפחות
אילנה לח:
 זה שירות קהילתי
אילנה לח:
 ד"ר בודנהיימר דיבר פה על הצורך במענים קהילתיים כדי למנוע את פוסט-הטראומה אחר כך ואת הצורך בבריאות הנפש, זה בדיוק מה שאנחנו עושים
אלי אפללו:
זה חלק מהכלים הפסיכולוגיים?
אילנה לח:
כן
אילנה לח:
 מטפל באומנות לומד תואר ראשון בפסיכולוגיה או במשהו אחר ואז משלים את הקורסים הבסיסיים של מקצועות הפסיכולוגיה, או, אם הוא בא מהכיוון של אומנויות, הוא צריך - - -
יונתן מישרקי:
בשורה התחתונה, מה את מבקשת?
אילנה לח:
אנחנו מבקשים שני דברים: אחד, שאנחנו ניכלל כאנשי מקצוע בכל התוכניות שמגובשות עכשיו, לתוכניות החוסן
אילנה לח:
 יש כבר מטפלים באומנויות במרכזי חוסן לאורך השנים, אנחנו רוצים להרחיב את הנוכחות שלנו
אילנה לח:
 אנחנו רוצים להיכלל בתוכניות שמשרד הבריאות מגבש עכשיו כאנשי מקצוע, ואנחנו מבקשים את הסדרת החקיקה
אילנה לח:
 אבל צריך להיזהר לא להכניס לחוק אנשים שההכשרה שלהם לא מספיקה, כי אנשים - - -
אלי אפללו:
החקיקה שאתם מדברים עליה היא מוסדרת יחד אתכם בהסכמה?
אילנה לח:
בוודאי
יונתן מישרקי:
זו חקיקה פרטית, כמו ששמת לב
אלי אפללו:
אז יכול להיות שאנחנו נקדם אותה
אלי אפללו:
 זה עבר קריאה ראשונה?
אילנה לח:
לא, זה עבר קריאה טרומית
אילנה לח:
 חברת הכנסת לימור סון הר מלך הגישה את ההצעה שלנו, שהיא הצעה לתואר שני
יונתן מישרקי:
אנחנו נבחן את זה מול המשרדים
אילנה לח:
המענה של הטיפול באומנות הוא מענה של חוסן וכוחות
אילנה לח:
 אנחנו נוגעים בכוחות, אנחנו מאפשרים לאנשים לבטא את מה ששום מילים לא יכולות - - -
יונתן מישרקי:
בעיקר ילדים?
אילנה לח:
לא, ילדים, מבוגרים, קשישים, הורים, משפחות שלמות יושבות סביב שולחן ויוצרות ביחד
יונתן מישרקי:
 ד"ר אסנת אייל, מרכז שלטון אזורי, בבקשה
אסנת אייל:
אני רוצה ברשותכם להתחיל עם מילת תודה לכל המתנדבים, לכל העובדים הסוציאליים, לכל הפסיכולוגים, לכל אנשי בריאות הנפש שעוזרים
אסנת אייל:
 אני רוצה להגיד תודה מיוחדת למנהלות הרווחה של המועצות האזוריות ושל הערים שנאלצו לשאת את הבשורה המרה בזו אחר זו ועשו את זה באמת באומץ, בכוח, ואני מסכימה שגם הן, כמו כולנו, צריכות החזקה ועזרה
אסנת אייל:
     אני רוצה ברשותכם לייצג את קולו של המפונה, הקולט, הנפגע וכו', ולהגיד שאנשים רוצים לדעת היום שיש מערך בין משרדי מאורגן, מסודר, שדואג להם לא רק לרגע זה אלא גם לטווח הארוך
אסנת אייל:
 מה אנחנו בעצם מבקשים? קודם כל אנחנו מבקשים כפשוטו תוספת תקינה משמעותית לכל אנשי בריאות הנפש
אסנת אייל:
 קודם כל שייתנו מענה לאלפי אזרחים שפונו, לנפגעים, לקולטים
אסנת אייל:
 מאוד מאוד מבקשים שמי שהתחיל בהתנדבות, אנשי בריאות הנפש, עבודה נפלאה עם המפונים, עם הקולטים ועם כל מי שנמצא, בהחלט להרחיב את התקינה, לשלב אותם במגזר הציבורי
אסנת אייל:
     אני רוצה להסב את תשומת לבכם לבעיות שמתפתחות בכל הנוגע לילדים ונוער
אסנת אייל:
 חייבים לתת הכשרה מיוחדת לשכבת הגיל הזו
אסנת אייל:
 אני רוצה ברשותכם גם לציין את ההורים
אסנת אייל:
 גם הם נמצאים היום במקום מאוד מבולבל, עדים להתנהגויות אחרות שהם לא מכירים וגם לא יודעים איך להתנהג עם זה
אסנת אייל:
 אני מאוד מבקשת לתגבר את כוחות בריאות הנפש בקופת החולים, גם בזמינות התורים וגם בנגישות
אסנת אייל:
     דבר אחרון, ברשותך אדוני היושב-ראש
אסנת אייל:
 תוספת תקציב משמעותית להפגה לכל החוסן, לכל מה שצריך היום במרכזים שבהחלט מאתגרים
אסנת אייל:
 אני שוב רוצה, כמו כולם, להודות על הדיון החשוב הזה
אסנת אייל:
 תודה
יונתן מישרקי:
תודה על הדברים, בהחלט דברים חשובים
יונתן מישרקי:
 ויקי ריכטר ישראלי, בבקשה
ויקי ריכטר ישראלי:
אני מעמותת "המסע שלנו", פורום משפחות מתמודדות עם הפרעות אכילה
ויקי ריכטר ישראלי:
 מאוד היה לי חשוב שגם ד"ר מיכל חסון רוזנשטיין תדבר אבל היא הייתה צריכה כבר לפרוש לביקורי בית
ויקי ריכטר ישראלי:
 אני אנסה לאגד ביחד
ויקי ריכטר ישראלי:
 העמותה שלנו הוקמה בעקבות הצפה מטאורית של ילדים שסובלים מהפרעות אכילה
ויקי ריכטר ישראלי:
 הייתה קפיצה מטאורית לאחר הקורונה ואנחנו כאן כדי להתריע שלא נחזור על אותה טעות שוב
ויקי ריכטר ישראלי:
 אז נתפסנו, סליחה על הביטוי, עם המכנסיים למטה ולא מוכנים, ו"נתפסנו" אני מדברת על המדינה, על מערכת הבריאות
ויקי ריכטר ישראלי:
 היום אנחנו מתריעים לפני
ויקי ריכטר ישראלי:
     כבר היום, אלה שכבר כן יחידי סגולה ומטופלים, מסגרות טיפול נסגרו או עובדות חלקית
ויקי ריכטר ישראלי:
 הילדים האלה נמצאים בבית, נכנסים שוב לתוך הלופ של החרדות ויש לנו משפחות שלמות שכתבו לנו אתמול בערב על המצב של הילדים שהולך ומידרדר עכשיו יותר ויותר והם במדרון חלקלק
יונתן מישרקי:
זו סוגיה שאינה קשורה למה שאנחנו מדברים עכשיו
ויקי ריכטר ישראלי:
מאוד קשורה למה שאנחנו מדברים, כי עכשיו מלחמת חרבות ברזל - - -
יונתן מישרקי:
ילד שמקבל טיפול בהקשר של המלחמה, הטיפול הזה משפיע גם על הפרעות האכילה שלו, נכון?
ויקי ריכטר ישראלי:
לא
ויקי ריכטר ישראלי:
 הטיפול בהפרעות אכילה הוא טיפול ייחודי, נפרד, אני יכולה להעביר לך חומרים על זה כדי שנוכל להאיר את עיניך
יונתן מישרקי:
מה ההצעה שאתם מבקשים לקבל?
ויקי ריכטר ישראלי:
שהמחסור הנוראי שהיה לפני – בואו לא נגדיל אותו
ויקי ריכטר ישראלי:
 בואו עכשיו כבר, לפחות את מרכזי טיפול שכבר כן מטפלים בילדים שלנו, לא לסגור אותם, לא לצמצם לטיפול חלקי
ויקי ריכטר ישראלי:
 אחר כך התורים יהיו עוד יותר ארוכים
ויקי ריכטר ישראלי:
 כמויות הסובלים מהפרעות אכילה יגדלו
אלי אפללו:
את אומרת שנסגרו כרגע מרכזים בנושא הזה?
ויקי ריכטר ישראלי:
כן, ועוד איך כן
יונתן מישרקי:
גם בעקבות המלחמה היא אומרת
ויקי ריכטר ישראלי:
בעקבות המלחמה
אלי אפללו:
אני רוצה פשוט להבין מה נסגר ואם את יכולה לתת לנו תמונה איפה נסגר
אלי אפללו:
 אני מבקש לקבל רשימה לשתי הוועדות
ויקי ריכטר ישראלי:
אין בעיה, אנחנו נעביר את זה
ויקי ריכטר ישראלי:
 דבר אחרון בעניין הזה, דיברנו על החרדות ודיברנו על הפרעות אכילה – זה מתחבר מאוד גם למה שדניאל רז דיבר וגם לגבי מה שמנהל אגף בריאות הנפש דיבר – החרדות שהילדים היום מתמודדים איתן בעקבות המלחמה זה מה שייצור שחלק גדול מהם יתפתח בהמשך להפרעות אכילה
ויקי ריכטר ישראלי:
 לכן המרכזים שעכשיו סגורים זה בטווח הקצר, אנחנו מדברים גם על הטווח הארוך
יונתן מישרקי:
 ד"ר עדית סרגוסטי, בבקשה
עדית סרגוסטי:
תודה רבה
עדית סרגוסטי:
 אני מארגון "בזכות", מרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלות
עדית סרגוסטי:
 למרות שזה כבר נאמר אני מרגישה חובה להגיד את זה עוד פעם ועוד פעם, כי זה לפתחכם
עדית סרגוסטי:
 אישית, הייתי פה באין-ספור דיונים בוועדות על המצב של מערכת בריאות הנפש, אנחנו צועקים את זה כבר שנים על שנים על שנים, אנחנו חייבים לצאת מהאירוע הזה, חייבים חייבים – אין לי דרך אחרת להגיד את זה – עם הבנה עמוקה שאי אפשר להמשיך לדלדל מערכת ציבורית בצורה כזו ולחשוב שזה יהיה בסדר
עדית סרגוסטי:
      לכן סדרי העדיפות הלאומיים חייבים להשתנות לעומק וזה לפתחכם כחברי כנסת, בעיקר חברי הקואליציה שיושבים כאן, לוודא שהדבר הזה קורה, שאנחנו לא ממשיכים עם הדבר הזה
עדית סרגוסטי:
 צעקנו את זה לפני הקורונה, צעקנו את זה בזמן הקורונה, צעקנו את זה אחרי הקורונה
עדית סרגוסטי:
 תורי ההמתנה לטיפול בקופות חולים לפני המלחמה עמדו על שנתיים, אנחנו לא יכולים להמשיך לעמוד במצב הזה
עדית סרגוסטי:
     קונקרטית מה צריך: קופות החולים אחראיות על פי חוק לתת טיפול נפשי
עדית סרגוסטי:
 חייבים להעביר תקצוב דרמטי משמעותי לקופות החולים ושהוא יהיה צבוע למטרות של בריאות נפש, שיהיה ברור שזה הולך לבריאות נפש
עדית סרגוסטי:
 צריך להרחיב את המעגל, לעשות את כל מה שצריך כדי להחזיר אנשי מקצוע לשירות הציבורי אבל גם להרחיב את המעגל של מי שיכול לתת טיפול ע"י הכשרות
עדית סרגוסטי:
 למשרד הבריאות יש תוכניות בנושא הזה
עדית סרגוסטי:
      פישוט בירוקרטיה – לא יכול להיות שאנשים יתחילו להתגלגל כל מיני התחייבויות וכל מיני דברים כאלה, חייבים חייבים לפשט את זה
עדית סרגוסטי:
 אוכלוסייה ערבית – גם האוכלוסייה הערבית נפגעה בתוך האירוע הזה, יש מחסור עצום באנשי טיפול דוברי ערבית
עדית סרגוסטי:
 גם זה נושא שכבר שנים מתגלגל ודובר עליו, כלום לא קורה לצערנו
עדית סרגוסטי:
 צריך לבנות תוכנית רצינית איך מרחיבים את מעגל אנשי הטיפול דוברי הערבית מכיוון שטיפול נפשי אי אפשר לתת שלא בשפה שבה האדם מדבר
עדית סרגוסטי:
     ורד דיברה כאן על הנושא של ילדים ונוער
עדית סרגוסטי:
 הייתה תוכנית לאומית לבריאות נפש לילדים ונוער, דנו בה ודנו בה וחזרנו ודנו בה, כולל בוועדה לזכויות הילד, היא לא תוקצבה, היא נקברה עם הבטחה שתהיה תוכנית חדשה
עדית סרגוסטי:
 אם לא קיימת כאן ועכשיו תוכנית חדשה בואו נחזור לתוכנית שכבר קיימת ונתקצב אותה
עדית סרגוסטי:
 מדובר על תוכנית מאוד מפורטת של מה נדרש וצריך לחזור אליה, צריך לתקצב אותה