GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהושע רבינוביץ:
 אנחנו מייצגים ילדים ונוער בהליכים אזרחיים, כ-15,000 ילדים בכל רגע נתון
יהושע רבינוביץ:
 וכמחצית מהם ילדים ונוער בסיכון, רובם נמצאים בהשמה חוץ ביתית כזו או אחרת
יהושע רבינוביץ:
 כלומר, ממשיכים לייצג אותם גם בעת הזאת
יהושע רבינוביץ:
      אני אומר משהו שאנחנו רואים קודם כל מתחילת המלחמה, התגייסות באמת מעוררת השתאות של עובדים סוציאליים, גם בתוך משרד הרווחה וגם עובדים סוציאליים שמתנדבים
יהושע רבינוביץ:
 יש לפעמים דיונים בבית הזה שככה מדברים על התכלית של המקצוע הזה
יהושע רבינוביץ:
 ואני חושבת שבימים אלו אנחנו רואים עד כמה בעצם עובדים סוציאליים הם כוחות הצלה, פשוטו כמשמעו
קארין אלהרר:
חד משמעית, מצטרפת לכל מילה
יהושע רבינוביץ:
אני אומר גם שלמדינת ישראל יש רזרבת מילואים, אבל לצערנו בתחום העבודה הסוציאלית של ילדים בסיכון אנחנו בתת רזרבה כבר הרבה מאוד שנים
יהושע רבינוביץ:
 וכרגע, כל המאמצים, הרבה מהמאמצים מופנים, ובצדק, לטיפול באוכלוסיות שנפגעו במישרין מהלחימה, תוך ניסיון, כפי שנאמר כאן, לשמור על שגרה ביחס לילדים בסיכון
יהושע רבינוביץ:
 אבל השמיכה היא מאוד מאוד קצרה
יהושע רבינוביץ:
 אני חושבת שכסדר עדיפות זה לא התחום שלנו וזה לא האחריות שלנו
יהושע רבינוביץ:
 אני חושבת שאנחנו רואים את ההשפעה של המחסור בכוח אדם לא רק בפנימיות, גם בשירות האומנה ובעמותות האומנה, גם ברשויות המקומיות
יהושע רבינוביץ:
 בסופו של דבר, ה- case manager של כל ילד כזה שנמצא בהשמה חוץ ביתית זה עו"ס לחוק נוער
יהושע רבינוביץ:
 וחלקן מגויסות לדברים אחרים
יהושע רבינוביץ:
 וזאת משימת חירום לאומית למלא את השורות האלה
יהושע רבינוביץ:
 אני לא יודעת איך, אבל זה דבר נורא נורא חשוב
אלי אפללו:
את כפופה למשרד המשפטים?
יהושע רבינוביץ:
נכון
יהושע רבינוביץ:
 אנחנו במשרד המשפטים, אני בסיוע המשפטי
יהושע רבינוביץ:
 אבל כל ילד יש לו עורך דין משלו והוא עורך הדין שלו לכל דבר ועניין
אלי אפללו:
אני אומר את זה כי קודם הייתה פה הערה לגבי בתי המשפט
יהושע רבינוביץ:
אני אתייחס, כן
יהושע רבינוביץ:
 אז בעצם מה שקרה זה שכידוע בתי המשפט לא פועלים כשגרה
יהושע רבינוביץ:
 אין דיונים
יהושע רבינוביץ:
 יש שורה מסוימת של נושאים שהוחרגו, אני בדיוק משיבה לחברת הכנסת ביטון האמת
יהושע רבינוביץ:
 אני רק אומר שהדבר היחיד שהוחרג בהליכי נוער בהוראת מנהל בתי המשפט ובצו של שר המשפטים זה דיוני חירום
יהושע רבינוביץ:
 אבל מה שקורה בפועל, כך שלכאורה תיקי נזקקות רגילים והארכות צווים, מה שגברתי שאלה, לא מתקיימים דיונים
יהושע רבינוביץ:
 בפועל מה שקורה זה שעורכי הדין שלנו או העובדים הסוציאליים או הפנימיות או ההורים בעצמם פונים לשופט ואומרים אמנם זה לא נכנס לרשימה, אבל יש כאן איזה שהוא צורך בהארכת צווים, צורך דחוף אחר שמתעורר
יהושע רבינוביץ:
 ואז השופט עצמו פונה לנשיאת בית המשפט ומקבל אישור חריג לקיים דיון
יהושע רבינוביץ:
 וזה קורה בכל הארץ
אלי אפללו:
היו מקרים שלא קיבלו אישור?
יהושע רבינוביץ:
 לא, אנחנו לא מכירים מקרה כזה
אלי אפללו:
מה שאת אומרת בעצם שהנושא הזה הוא נקרא בעצם פנייה בחירום והוא בעצם משהו חריג והוא מקבל מענה
יהושע רבינוביץ:
הוא מקבל מענה
יהושע רבינוביץ:
 ואם יש קושי לבן משפחה או לקטין עצמו או לפעמים גם לעורכי הדין שלנו, שבעצמם מפונים או בעצמם נפגעים, אז אפשר, יש גם חלופה של היוועדות חזותית
יהושע רבינוביץ:
 שהיא כמובן חלופה מאוד מאוד לא טובה במקרים האלה, אבל זה בחירה בין שתי חלופות לא טובות
אלי אפללו:
זאת אומרת, יש מענה, זה מה שאת אומרת
יהושע רבינוביץ:
מהניסיון שלנו יש מענה והתגייסות של כל בתי המשפט
קארין אלהרר:
היו מקרים של היוועדות חזותית?
יהושע רבינוביץ:
כן, היו לנו מקרים של היוועדות חזותית, כן
אלי אפללו:
לידיה, אני מבין שיש מענה
אלי אפללו:
 אבל השאלה היא כזאת: למה להחריג את זה אם בלאו הכי יש מענה? האם מראש היה אפשר לבוא להגיד את זה לא מחריגים ואז - - -
דבי ביטון:
את זה מחריגים
קארין אלהרר:
לא, אבל זה להנהלת בתי המשפט
אלי אפללו:
נניח שתהיה פניה שלנו כוועדה, את ממליצה לזה?
יהושע רבינוביץ:
אני חייבת לומר שאני חושבת שעדיין צריכה להיות איזה שהיא גמישות
יהושע רבינוביץ:
 זה נורא תלוי במצב הלחימה ובאזורים
יהושע רבינוביץ:
 כיוון שבסופו של דבר העמדה הראשונית שלנו הייתה שזה צריך להיות בשיקול דעת של בית המשפט, בהתאם למצב הספציפי של המקרה
יהושע רבינוביץ:
 כי בסופו של דבר צריך לזכור שגם המשפחות, גם באי כוחם, גם הילדים עצמם, חלקם תחת אש
יהושע רבינוביץ:
 כך שלדרוש מהם להגיע פיזית לבתי המשפט לפעמים זה פשוט לא מתאים, צריך למצוא חלופה אחרת
יהושע רבינוביץ:
 אבל כן, אני חושבת שהרשימה הזאת של דיונים שמתקיימים היא מתעדכנת
יהושע רבינוביץ:
 כרגע היא עד סוף דצמבר
יהושע רבינוביץ:
 ואנחנו בהחלט בסיוע המשפטי שוקלים לפנות ולבקש להרחיב את הרשימה
יהושע רבינוביץ:
      אני כן רוצה להתייחס לכמה קשיים
אלי אפללו:
יש מענה, אבל עדיין, היא אומרת שיש מענה
אלי אפללו:
 אבל עדיין זה משהו שאת פונה כי הוא חריג
תמי ברנע:
לידיה, יש מקרים שמסננים טבעית, שבכלל לא מגיעים?
קארין אלהרר:
השאלה אם זה לא מכביד עליהם יותר? כי כרגע, לפי מה שאני שומעת מלידיה, יש מענה והוא לא מדהים, אבל גם לא מדהים להיות במלחמה
קארין אלהרר:
 זאת אומרת, השאלה, אם לחייב אותם האם זה לא יכביד יותר על כל הצדדים?
אלי אפללו:
יכול להיות לחייב, לעשות איזה שהיא פנייה ולהגיד חבר'ה, הנושא הזה באמת חשוב
אלי אפללו:
 תנסו לראות שאתם כן דנים בנושאים האלה, ככל שניתן
יהושע רבינוביץ:
סליחה אדוני, אני חושבת שיש כאן איזה שהוא ניסיון לעבור לשגרת חירום, לעבודה תחת שגרת מלחמה
יהושע רבינוביץ:
 מה שלא היה קיים בשלב הראשון שהנוהל הזה יצא
יהושע רבינוביץ:
 אני חושבת שדברים השתנו מתוך הבנה שלא מדובר לא בשבוע, לא בשבועיים וגם כנראה לא בכמה חודשים
יהושע רבינוביץ:
      אני כן רוצה להציף כמה קשיים שאנחנו רואים, על העיכובים בהשמות
יהושע רבינוביץ:
 יש, שוב, מתוך ההבנה המאוד גדולה של העומסים, בסופו של דבר אנחנו כבאי כוח הילדים וכאפוטרופוסים לדין לילדים אנחנו לא יכולים לאפשר שהילדים שלנו יעברו לסדר עדיפות משני
יהושע רבינוביץ:
 ולכן ילדים שמצאנו שהם בסיכון מיידי, בהמתנה להשמה, אז פנינו גם ליעל וגם לחסות הנוער וביקשנו - - -
קארין אלהרר:
זה מקרים שהיו קודם?
יהושע רבינוביץ:
יש ילדים, מרבית הילדים שאני מדברת עליהם הם ילדים שהמתינו עוד לפני תחילת המלחמה
יהושע רבינוביץ:
 אבל עכשיו הצפי להשמה הוא מן הסתם התארך
יהושע רבינוביץ:
 ולא פנינו ביחס לכל הילדים, פנינו ביחס לילדים שעורכי הדין סברו שהם נמצאים בסכנה מיידית
יהושע רבינוביץ:
 וביקשנו שייקחו את זה בחשבון בשיקולים
יהושע רבינוביץ:
      יש לנו תופעה של ילדים שקשה להם לחזור
יהושע רבינוביץ:
 קשה להם לחזור לפנימיות, רוצים להישאר עם ההורים
יהושע רבינוביץ:
 למרות שלפעמים הם פחות מוגנים
יהושע רבינוביץ:
 כי בבתים הם פחות מוגנים גם מעצם הסיכון
אלי אפללו:
יש לזה הסכמה עם ההורים?
יהושע רבינוביץ:
אני כרגע מדברת על מה שהילד רוצה, אוקיי? הילד לא רוצה, הוא רוצה להישאר עם האחים שלו שבבית, עם ההורים שלו, מכל מיני סיבות
יהושע רבינוביץ:
 זה יכול להיות רצון להגן על ההורים, זה יכול להיות רצון להיות עם ההורים בשעת מצוקה
יהושע רבינוביץ:
 לפעמים אין בכלל מיגון בבית, מה שכן יש, שלא לדבר על הפגיעה בשגרה ושלא לדבר על הסיכון שלכתחילה - - -
קארין אלהרר:
שבגללה הוא הוצא
יהושע רבינוביץ:
אנחנו מנסים להגיע להסכמות
יהושע רבינוביץ:
 אני חייבת כן לדבר על כך שלפעמים מופעלת משטרה כדי להחזיר משטרה
יהושע רבינוביץ:
 אנחנו חושבים שאת הצעד הזה צריך לנקוט מאוד מאוד בשום שכל, תוך התייחסות לנסיבות המאוד מאוד ספציפיות
אלי אפללו:
מי מפעיל את המשטרה במקרה הזה בדרך כלל?
יהושע רבינוביץ:
בעצם זו דרישה של עו"ס חוק נוער שמבקשת סיוע של המשטרה
יהושע רבינוביץ:
 זו הוראה שיש בכל הצווים
יהושע רבינוביץ:
 זאת אומרת, זו הוראה סטנדרטית שבכל צו שבית משפט מאפשר להסתייע במשטרה
יהושע רבינוביץ:
 זה לא איזה משהו שצריך לפנות לבית משפט ספציפית
תמי ברנע:
כמה זה קורה?
יהושע רבינוביץ:
זה קורה מעט, אבל זה נושא שעלה בקרב עורכי הדין, שלא בהכרח, שלפעמים צריך להשתמש בזה ולא משתמשים
יהושע רבינוביץ:
 ומשתמשים לפעמים במקרים שזה
יהושע רבינוביץ:
 זאת פשוט קריאה להשתמש בזה בצורה שהיא מותאמת
יהושע רבינוביץ:
      מבחינת הקשר: סוגיית הקשר, גם סוגיה שהעלתה חברת הכנסת ביטון, בין הילדים לבין ההורים הביולוגיים
יהושע רבינוביץ:
 אז אנחנו כן רואים קושי בעניין הזה במקומות שמרכזי הקשר לא פועלים וגם סביב הנושא של ילדים שנמצאים באומנה
יהושע רבינוביץ:
 אני שוב אומרת, יש קושי מאוד גדול בכוח אדם
יהושע רבינוביץ:
 וההתגייסות של מנחות האומנה היא באמת מרשימה, אבל הן בעצמן תחת מעמסה
יהושע רבינוביץ:
 יש לנו מקרה אחד שבו האפוטרופסית לדין היא זו שמלווה את המפגשים בין הילדים לבין ההורים הביולוגיים
יהושע רבינוביץ:
 פשוט מתוך הסכמה עם כולם, כי היא פשוט התגייסה לדבר הזה למרות שזה לא התפקיד שלה
יהושע רבינוביץ:
 וזו רק דוגמה, זו סיטואציה פשוט קפקאית שבה האפוטרופסית לדין מפונה מהצפון לבית מלון שבו נמצאים שלושה ילדים שהיא מייצגת עם משפחות האומנה והיא נמצאת שם ומלווה את הביקורים
יהושע רבינוביץ:
 בעצם את הקשר עם המשפחות הביולוגיות
יהושע רבינוביץ:
 אני לא אומרת את זה כדי להתהדר בעבודה של עורכי הדין, אני אומרת את זה כי זה מדגיש את הצורך במילוי השורות בצורה, כמשימה לאומית, של העובדים הסוציאליים בכל השירותים לילדים בסיכון
יהושע רבינוביץ:
 תודה
קארין אלהרר:
חסר גם בשגרה
קארין אלהרר:
 זה לצערי חסר גם בשגרה, בחירום זה מתעצם
אלי אפללו:
 כל דבר, אין ספק
אלי אפללו:
 יפעת פוליצר, בזום
יפעת פוליצר:
היי, שלום, נעים מאוד
יפעת פוליצר:
 אני ממונה ארצית על הליכי נוער, ייצוג הורים, בסיוע המשפטי
יפעת פוליצר:
 אני למעשה המקבילה של לידיה בסיוע המשפטי, אבל מהפן של ייצוג ההורים הביולוגיים
יפעת פוליצר:
      אז אני ממש אקצר
יפעת פוליצר:
 אני מצטרפת לגמרי לכל הדברים שלידיה אמרה ואני לא אחזור עליהם
יפעת פוליצר:
 אני רק רוצה, אני גם כמובן מצטרפת למילים הטובות להתגייסות הנפלאה של העובדות והעובדים הסוציאליים
יפעת פוליצר:
 אבל אני רוצה לשאול בהמשך לדברים שעלו, כמה דברים שאצלנו, שיש איזה שהוא פער מהשטח שהייתי רוצה ככה לשאול
יפעת פוליצר:
 לגבי הביקורים: קודם כל, קשר בזום בין ילדים להורים ביולוגיים הוא מאוד מורכב ולא כולם יכולים לעשות את זה טכנולוגית
יפעת פוליצר:
 אז רציתי לדעת אם יש איזה שהיא רשימה של כל מרכזי הקשר שפתוחים? כי אנחנו חווים בשטח אי התאמה בין המחוזות, בין האזורים
יפעת פוליצר:
 זאת אומרת, יש אזורים שבהם כן יש ביקורים
יפעת פוליצר:
 לא בהכרח יש קשר מבחינת המצב המלחמתי
יפעת פוליצר:
 זאת אומרת, היינו רוצים לדעת אם אפשר, אני פונה פה לנציגות
יפעת פוליצר:
 אם אפשר לקבל איזה שהיא רשימה של מרכזי הקשר שפתוחים וכאלה שאינם פתוחים
יפעת פוליצר:
 ומה הסיבה? כי אנחנו לא רואים בהכרח קשר לגבי המצב
יפעת פוליצר:
 לא בהכרח כל מרכזי הקשר בדרום נניח סגורים, או בצפון
יפעת פוליצר:
 ואם אפשר, להתייחס גם לקושי של ההורים ושל הילדים לגבי מפגשים בזום
יפעת פוליצר:
 כי להבדיל, בקורונה כן מצאנו לזה כל מיני פתרונות יצירתיים
יפעת פוליצר:
      לגבי ההנחיה על שיפוי נסיעות, רציתי לדעת האם זה אחיד
יפעת פוליצר:
 האם כל הרשויות מכירות את זה או לא מכירות את זה? כי אנחנו, אני לא מכירה שיפוי לביקורים אצל הורים ביולוגיים
אלי אפללו:
את יכולה להרחיב? לא הבנתי מה זה השיפוי הזה של הנסיעות?
קארין אלהרר:
נציגת משרד הרווחה אמרה שהם משפים על נסיעות
אלי אפללו:
שמה, שהורה שמגיע?
קארין אלהרר:
כן
יפעת פוליצר:
כן
יפעת פוליצר:
 אז רציתי לדעת אם זה איזה שהיא הנחיה גורפת או שזה תלוי רשות מקומית? רציתי לדעת את זה, כי אנחנו שומעים קשיים מאוד גדולים מצד ההורים לבקר את הילדים והפוך
יפעת פוליצר:
      לגבי העניין של הדיונים, אני כמובן מצטרפת למה שלידיה אמרה שכרגע עד דצמבר אנחנו מנהלים דיונים בהיבט של הליכי חירום, אבל ככל שהמלחמה תימשך אנחנו מאוד היינו רוצים לשמור על היכולת האקטיבית של ההורים גם להעלות נושאים, הרי כל נוער הוא מצב חירום אחד מתמשך
יפעת פוליצר:
 אז היינו רוצים כן ככל הניתן לנהל דיונים שהם לא באמצעות הזום, מאותם נימוקים של הקושי של האוכלוסייה גם בביקורים בזום, גם בהיבט הטכנולוגי וגם בהיבט ההתרשמות של בית המשפט מהמקרה
יפעת פוליצר:
      רציתי גם להעלות איזה שהוא נושא שהוא קשור ולא קשור
יפעת פוליצר:
 יש איזה שהיא בקשה של גורמי הרווחה בעצם שאנחנו הבענו עליה התנגדות והיא עברה בוועדת שרים לענייני חקיקה אתמול, לגבי הארכה של תקופת אומנה
יפעת פוליצר:
 אני אגיד בדיוק איך זה נקרא, אם אתם מכירים את זה
קריאה:
אומנת חירום
יפעת פוליצר:
 אבל יש לזה, יש תסקיר חוק תקופות ודחיית מועדים (הוראת שעה חרבות ברזל), החלטות מנהליות ופעולות של רשויות ציבוריות, אומנה לילדים, תאגידים
יפעת פוליצר:
 זה בעצם עבר בוועדת שרים
קארין אלהרר:
זה עניין הדיווח?
יפעת פוליצר:
בעצם מה שזה אומר למעשה שכרגע המפקח, התקופה של אומנת החירום התארכה לתשעה חודשים
יפעת פוליצר:
 זאת אומרת, כרגע זה עד, אני לא בדיוק זוכרת את התאריכים
אלי אפללו:
אבל מה המשמעות של זה? מה המשמעות של זה?
יפעת פוליצר:
שאין אפשרות בעצם להורים בסופו של דבר לבוא ולהתנגד לאומנת חירום
יפעת פוליצר:
 זאת אומרת שאם כרגע יש אמא בבית שלמעשה הילד שלה יצא לאומנת חירום לתקופה של שלושה חודשים, שזה בעצם מה שחוק האומנה וההחלטה של בית המשפט אומרת
יפעת פוליצר:
 והיא יושבת ומחכה לסיום התקופה ומשקמת את עצמה ועושה הכול כדי שהתקופה הזאת תיגמר ואז בעצם להגיע לדיון
יפעת פוליצר:
 כרגע התקופה הזאת מתארכת בשל המלחמה
יפעת פוליצר:
 זה מה שזה אומר, בשפה פשוטה
יפעת פוליצר:
 וזה בעייתי
יפעת פוליצר:
 עכשיו, אני לא יודעת מתי זה יעלה ואיפה, לדעתי בוועדת חוקה
יפעת פוליצר:
 ואנחנו נתנגד לזה
יפעת פוליצר:
 וזה מתייחס כמובן לקשיים האחרים שככה עלו בין השורות פה על ידי הבקשה שלנו לעשות, למצב שגרת מלחמה כמה שיותר בתחום הנוער, בשביל לא להעמיק מצוקות ובשביל להשאיר את הליך הנוער כהליך זמני
אלי אפללו:
 מה עמדת משרד הרווחה? הרי זה לא סתם נובע מאיזה שהוא מישהו החליט
רחל איגר לוין:
אני רוצה להתייחס
יפעת פוליצר:
דברי ההסבר של ההצעה הזאת למעשה אומרת שיש קושי מאוד גדול שהוא מובן לגמרי של עו"סיות שצריכות כמובן לבקר ולכתוב תסקיר ואני מאוד מבינה את הקושי הזה
אלי אפללו:
בסדר, אבל יש הבדל בין שלושה חודשים לחצי שנה לתשעה חודשים
אלי אפללו:
 זה לא, יש פה איזה שהוא טווח מסוים שהוא צריך להיות סביר
יפעת פוליצר:
נכון
רחל איגר לוין:
בחוק האומנה ניתן למפקח הארצי, שזה כרגע גם אני, חוץ ממנהלת השירות, סמכות לאשר שלושה חודשים מעבר לשלושה חודשים הקבועים בחוק, הארכת שהיית ילד באומנת חירום
רחל איגר לוין:
 כמובן שהכול בהתייחס להחלטות שיפוטיות
רחל איגר לוין:
 ההצעה שעלתה זה שלאור המצב, במצבים חריגים ביותר, שבהם לא נוכל לעמוד בזמנים, תהיה הארכה
רחל איגר לוין:
 בגורף אנחנו מנסים לעשות כמה שיותר מהר אבחונים של הילדים באומנת החירום ולהעביר אותם למשפחות רגילות לא כחירום
רחל איגר לוין:
 ההצעה עלתה בהקשר שידענו שלפחות בדרום וחלק מהמצבים כרגע בדרום, ייתכן וזה לא יתאפשר
רחל איגר לוין:
 זו ההצעה
רחל איגר לוין:
 היא בעצם איזה שהיא הוראת שעה על הסעיף של אומנת חירום
רחל איגר לוין:
 אבל בגדול, בגדול, ככל שאנחנו יכולים כמובן שבשגרה אנחנו נעמוד בזמנים
קארין אלהרר:
אבל זה חל רק על המחוזות?
יפעת פוליצר:
שיקול הדעת הוא לא מאוזן
קארין אלהרר:
זה חל רק על הצפון או הדרום?
רחל איגר לוין:
לא, ההצעה היא על כל הארץ
קארין אלהרר:
למה?
רחל איגר לוין:
אבל בגדול, מה שאנחנו רוצים לבוא ולהגיד, א', קודם כל, צריך להגיד בצורה גורפת שהישארות ילד באומנת חירום היא תלוית החלטת בית משפט וככל שצריך מגישים בקשות לבית משפט להארכת צווי הביניים
אלי אפללו:
בואי נגיד אחרי שלושה חודשים צריך בית משפט לאשר את זה? זה מה שאת אומרת?
רחל איגר לוין:
כל תקופה שילד נמצא באומנת חירום נדרש אישור בית משפט
יפעת פוליצר:
לא, לא, אחרי שלושה חודשים אפשר, המפקח - - -
קארין אלהרר:
רק המפקח
אלי אפללו:
דקה, דקה, אני רוצה להבין מה התהליך
אלי אפללו:
 אנחנו מדברים כרגע על תקופת חירום
אלי אפללו:
 יש שלושה חודשים שאין קשר בין ההורה לבין - - -
רחל איגר לוין:
לא, לא, לא
אלי אפללו:
אז מה?
רחל איגר לוין:
כשילד נמצא באומנת חירום הוא נמצא בתקופה של הגנה וטיפול מיידיים ואיזה שהיא תקופת אבחון לגבי יכולתו לחזור לבית ההורים או שצריך לחשוב על אלטרנטיבה אחרת
רחל איגר לוין:
 בכל המצב הזה הילד פוגש את ההורים שלו ומאובחן הקשר
רחל איגר לוין:
 בסעיף הספציפי בחוק האומנה מתייחסים לזה - - -
אלי אפללו:
זאת אומרת, עדיין יש קשר בינו לבין ההורים
רחל איגר לוין:
בוודאי
אלי אפללו:
אבל הוא לא יכול לחזור הביתה, זה מה שאת אומר
רחל איגר לוין:
נכון
יפעת פוליצר:
לפעמים הוא גם בזום
יפעת פוליצר:
 וזה מה שהוצג בפני אדוני עכשיו ממש
רחל איגר לוין:
אבל כעיקרון מאוד משמעותי שהם נפגשים
רחל איגר לוין:
 בחוק האומנה נכון לרגע זה יש למפקח הארצי סמכות להאריך את השהות בעוד שלושה חודשים
רחל איגר לוין:
 כמובן בכפוף לאישור בית משפט
רחל איגר לוין:
 ההצעה שעלתה כרגע זה להוסיף שלושה חודשים, לאור המצב הקיים
רחל איגר לוין:
 וכמובן ששגרת היום יום היא כזו שרוב הילדים הם מתחת לחצי שנה וככל שאפשר מסתיים האבחון והילדים עוברים למשפחות קבועות
רחל איגר לוין:
 מבחינת ההשמה באומנה אנחנו ממשיכים תהליכי השמה לפחות במרכז הארץ, איפה שאין בעיית ביטחון
אלי אפללו:
יפעת, איזה תיקון היית רוצה לראות בחוק?
יפעת פוליצר:
הייתי רוצה להשאיר את מצב של אומנת חירום, זאת אומרת, הייתי רוצה להשאיר את זה כמו שזה
יפעת פוליצר:
 לא הייתי רוצה שהליכי האומנה ייכנסו בתוך ההארכה
יפעת פוליצר:
 כי גם ככה ההורים האלה הם הורים מוחלשים, שנמצאים במצב לא שוויוני בבית המשפט ובכלל
יפעת פוליצר:
 וכאשר הם מבקשים, אני מאוד מקווה שזה לא יהיה בזום
יפעת פוליצר:
 אבל כאשר הם מבקשים את הזכויות שלהם מול רשות - - -
אלי אפללו:
בסדר גמור
אלי אפללו:
 יפעת, יפעת, דקה
קארין אלהרר:
זה עבר אתמול ועדת שרים, לא?
אלי אפללו:
עבר קריאה ראשונה
אלי אפללו:
 אנחנו נבחן את זה מבחינה משפטית של הוועדה ולפי זה נראה מה אנחנו נעשה כדי באמת לעזור, כי אנחנו רואים פה את טובת הילד
אלי אפללו:
 אני חייב לומר, לפני טובת המשפחה, אני חייב לומר
אלי אפללו:
 אבל טובת הילד לפעמים היא גם הולכת יחד עם טובת המשפחה ולא תמיד אנחנו יודעים את זה
אלי אפללו:
 ולכן הנושא הזה הוא עדין והתקופה היא יחסית ארוכה
אלי אפללו:
 בכל מקרה, אנחנו נבחן את זה יחד עם היועצים המשפטיים של הוועדה
אלי אפללו:
 בסדר? תודה יפעת
יפעת פוליצר:
אני אשמח להעביר משהו כתוב
אלי אפללו:
תעבירי משהו כתוב, אנחנו נשמח לקבל
קארין אלהרר:
רגע, אני רק רוצה לברר
קארין אלהרר:
 זה ישר מקפצה של תשעה חודשים? או קודם שלושה?
אלי אפללו:
לא, לא מגיעים ישר
אלי אפללו:
 לא, לא, זה כל שלושה
אלי אפללו:
 זה כל שלושה
יפעת פוליצר:
לא, זה בין שישה לעוד שלושה
אלי אפללו:
בסדר, אז זה מקפצה, זה לא מיד תשעה
אלי אפללו:
 בסדר, אמרנו את זה
אלי אפללו:
 אמרנו את זה נכון
אלי אפללו:
 זה מקפצה של שלושה חודשים, זה לא מיד תשעה חודשים
יפעת פוליצר:
אני לא חושבת שבמצב הנוכחי צריך לקחת את זה למצב - - -
קארין אלהרר:
בסדר
קארין אלהרר:
 רק להבין את האירוע
אלי אפללו:
יפעת, תעבירי נייר, נשמח לקבל
יפעת פוליצר:
תודה רבה, מעריכה מאוד
אלי אפללו:
אפרת רותם, שלום לך
אפרת רותם:
שלום
אפרת רותם:
 אני רוצה גם להתחבר, אבל גם להוסיף על ככה תודה לצוותים שבשטח
אפרת רותם:
 ואני רוצה לציין שני צוותים ספציפיים
אפרת רותם:
 אני חושבת שבתוך המצב המאוד מאוד קשה שאנחנו נמצאים בו הפנימיות עושות מעל ומעבר בהיקף כוח אדם מצומצם
אפרת רותם:
 אני יכולה לספר על פנימייה שנאלצה להתפנות ולגייס כוח אדם חדש ובתוך זה מה שהיה להם חשוב זה לפנות אלינו, לאיגוד העובדות והעובדים הסוציאליים כדי לוודא שהם משלמים לעובדות הסוציאליות שהם גייסו את השכר שמגיע להם
אפרת רותם:
 וזה באמת גם מחזק וגם מחמם את הלב
אפרת רותם:
      אני גם רוצה מאוד לחזק את עובדות ועובדי משרד הרווחה, שכבר חודש עושים כמיטב יכולתם כדי להתמודד עם מציאות בלתי נסבלת, שאנחנו נמצאים בתוכה
אפרת רותם:
      לצד זה, אני רוצה להעלות שלוש נקודות: אנחנו נמצאים בתקופת חירום שבה אנחנו יודעים, המערכות לא עובדות כפי שהן עבדו בעבר
אפרת רותם:
 זה אומר שעובדות סוציאליות במחלקות לשירותים חברתיים, עובדות חוק נוער, כמו שלידיה הזכירה, נאלצות להתעסק גם בסוגיות אחרות, בהתמודדות למשל עם מפונים שהעיר שלהם קלטה או היישוב שלהם קלט ובסוגיות אחרות
אפרת רותם:
 לפעמים יש להם גם את הנסיבות האישיות שמקשות
אפרת רותם:
 אנחנו נמצאים במצב שבהרבה מקומות אין בתי ספר ומסגרות חינוך, כפי שהיה בעבר
אפרת רותם:
 הרבה מסגרות קהילתיות עובדות בהיקפים מצומצמים
אפרת רותם:
 ובאופן כללי תשומת הלב של כולם על דברים אחרים
אפרת רותם:
 ולכן מה שעלול לקרות ביום שאחרי הוא מה שקרה לנו גם בקורונה: ברגע שהמערכות חוזרות לשגרה, אנחנו רואים את אותם ילדים שלא ראינו בשבועות הללו
אפרת רותם:
 ואנחנו צריכים כבר עכשיו להיערך לזה
אפרת רותם:
 הקורונה אנחנו ראינו אחרי שהמסגרות חזרו צורך הולך וגובר במסגרות חוץ ביתיות
אפרת רותם:
 אנחנו צריכים אבל להיערך לזה במקומות אחרים מלבד זה
אפרת רותם:
 אנחנו צריכים להיערך לזה בגיוס כוח אדם, שזה בכל הארץ
אפרת רותם:
 זה לא רק ביישובי העוטף
אפרת רותם:
 זה גם כמובן בשלומי ובאופקים ובקריית שמונה, אבל גם בראשון לציון ובחולון, בתל אביב ובירושלים
אפרת רותם:
 כי אנחנו יודעים שהצרכים הולכים לעלות
אפרת רותם:
 ואנחנו צריכים לגייס, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מצליחים לעבות את המענים הקהילתיים, כבר עכשיו להתחיל לראות איך אנחנו מתוכננים לזה כדי לצמצם את כמות הילדים שאחרי זה יהיה צריך להוסיף למסגרות חוץ ביתיות
אפרת רותם:
 וזו הנקודה הראשונה
אפרת רותם:
      הנקודה השנייה, לידיה הזכירה מקרים שבהם יש התערבות משטרתית ואולי זה לא בצדק
אפרת רותם:
 אני רוצה להציג את הצד השני של המערכת
אפרת רותם:
 המלחמה פרצה מיד בסמוך לאחר חופשה, חופשת חג
אפרת רותם:
 הרבה ילדים שהיו בצו גם קודם לכן היו בחופשה בבית, חופשה ארוכה בבית ולא חזרו למסגרות
אפרת רותם:
 בין אם בגלל חרדה, בין אם בגלל רצון באמת להיות עם המשפחה בתקופת החירום ובין אם בגלל הרבה סיבות אחרות
אפרת רותם:
 מה שנדרש בעצם מהעובדות והעובדים הסוציאליים במחלקות לשירותים חברתיים זה לבחון מקצועית כל מקרה לגופו
אפרת רותם:
 יש הרבה מקרים שבהם מאפשרים את זה כרגע
אפרת רותם:
 אוקיי? רואים את היתרון אולי בלהיות בבית עם המשפחה לעומת אולי הסיכון שיכול להיות גם באיזה שהיא מסגרת, או החרדה
אפרת רותם:
 וכרגע מנסים או לאפשר את זה או לעבוד על מנגנונים, לשכנע את הילד ואת ההורים ולנסות להגיע להסכמות בעניין
אפרת רותם:
 אבל כן, יש מקרים שבהם כרגע יש ילד שנמצא בסכנה
אפרת רותם:
 לצערנו, גם המשטרה עובדת במצב חירום
אפרת רותם:
 והעובדות והעובדים הסוציאליים מספרים על מקרים שבהם המשטרה לא פנויה כדי לתת את הגיבוי שנדרש
אפרת רותם:
 ואנחנו צריכים להבין איך אנחנו מתמודדים עם זה, בטח אם אנחנו במצב שלא נגמר והולך רק להמשיך
קארין אלהרר:
כמה מקרים כאלה כבר יש?
אפרת רותם:
אני לא יודעת כמה
אפרת רותם:
 אני כן יודעת להגיד שזה בכמה וכמה רשויות שונות
אפרת רותם:
 אז יכול להיות שבכל רשות זה מקרים ספורדיים
יעל דיין:
אפרת, אנחנו נשמח לקבל נתונים
יעל דיין:
 כי אני אגיד שאנחנו מהיום השני של המלחמה כבר פעלנו להחזיר את כל ילדי פנימיות הרווחה לפנימיות
יעל דיין:
 רובם חזרו
יעל דיין:
 ובאמת ממש בנינו מנגנון של אישור מיוחד דרך עו"ס חוק נוער מחוזית לאשר בצורה מאוד מאוד ספציפית מקרים חריגים שיישארו
יעל דיין:
 שאלה שעונים להגדרה של סיכון וסכנה הם לא בין האישורים המיוחדים
יעל דיין:
 אז אנחנו נשמח לקבל שמות אם יש לכם
אפרת רותם:
בסדר
אפרת רותם:
 אחרי זה כמובן, לא בפומבי
אלי אפללו:
נכון, אוקיי
אפרת רותם:
בשמחה
אפרת רותם:
 הערה אחרונה שלי היא תחת הכותרת שאנחנו כולנו אוהבים לקרוא לה "סיוע למסייעים"
אפרת רותם:
 זה תפס, כמו חוסן וכמו קונספציה, המילה החדשה של החודש
אפרת רותם:
 אבל רגע מה עומד מאחורי זה? יש לנו כאן צוותים חינוכיים וצוותים טיפוליים שעושים מעל ומעבר בנסיבות מאוד מאוד קשות
אפרת רותם:
 אנחנו יודעים שזה גם גורם לשחיקה מאוד מאוד גדולה
אפרת רותם:
 אנחנו צריכים להבין איך אנחנו כמדינה נותנים להם את הסיוע
אפרת רותם:
 הסיוע הזה הוא גם בסיוע תמיכתי, הוא גם בהכרה, הוא גם בהכרה כספית, אבל לא רק
אפרת רותם:
 והוא גם בהפוגות
אפרת רותם:
 כי אחרת, שוב, אנחנו נמצא את עצמנו ביום שאחרי ללא אנשי מקצוע שמסוגלים להמשיך לעבוד
אלי אפללו:
 בכלל, יש מספיק אנשי מקצוע בארץ או שיש חוסר?
אפרת רותם:
יש בארץ, רשומות בפנקס העובדות והעובדים הסוציאליים בין 37,000 ל-38,000
אפרת רותם:
 בפועל, פעילים בכל רגע נתון כ-20,000
אפרת רותם:
 זאת אומרת, יש לנו כאן דלתא שגם אפשר וגם צריך להגיע אליהם
אפרת רותם:
 ויש דרכים להגיע אליהם
אפרת רותם:
 יש דרכים להחזיר אותם לשירות הציבורי
אלי אפללו:
דרך אגב, משרד החינוך למשל החליט שהוא מגייס חזרה פנסיונרים למערכת החינוך וזה כן עזר
אפרת רותם:
אז בהחלט, גם משרד הרווחה וגם משרד הבריאות קראו לעובדות ועובדים סוציאליים לחזור, גמלאים
אפרת רותם:
 זה מצוין
אפרת רותם:
 אני רוצה להציע שלצד לקרוא, צריך להתקשר אחד אחד לגייס אותם לתפקידים שמתאימים
אלי אפללו:
דרך אגב, במשרד החינוך הקימו מוקד לנושא הזה בתחילת שנת הלימודים
אלי אפללו:
 ואני חייב לומר לך, הם קלטו בערך למעלה מ-3,000 מורים
אלי אפללו:
 זה דבר אדיר
אפרת רותם:
פעולה נוספת שאפשר לעשות כדי לגייס: עדיין יש מתנדבים בשטח
אפרת רותם:
 אני יכולה להגיד שביקרתי בשבוע שעבר במלון שבו עדיין יש מתנדבת שאמרה לו עכשיו היו מציעים לי לעשות את זה, אני אעזוב את הקליניקה שלי, אני מוכנה לצמצם שם
אפרת רותם:
 ואני אמשיך את העבודה הזאת
אפרת רותם:
 ואני יודעת כמוה על עוד עשרות רבות שיסכימו להמשיך
אלי אפללו:
 רוני לוי?
רוני לוי:
אני נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית
רוני לוי:
 אנחנו במועצה מאמינים ורוצים לוודא שכל בן נוער שנמצא היום בהשמה חוץ ביתית יקבל מענה רגשי ונפשי על מנת לבנות חוסן ולהרגיש מוגן
רוני לוי:
 בריאות הגוף והנפש היא המפתח של בני הנוער הללו לעבור את המצב הנוכחי בשלום, עם כמה שפחות קשיים
רוני לוי:
 וגם לתת את הכלים עם משברים שעתידיים לבוא
רוני לוי:
      מצב אידיאלי זה יתקיים בעזרת צמצום המחסור בכוח אדם על ידי גיוס משאבים, פיקוח וקיום קשר רציף ופורה בין בני הנוער לבין הגורמים האמונים על ביטחונם האישי והנפשי כגון פסיכולוגים, עובדים סוציאליים, עובדי רווחה וכדומה
רוני לוי:
 קשרים אלו יגרמו לבן הנוער להרגיש בטוח, נתמך ולהסיר את תחושת הבדידות, החרדה והסיכונים שהמלחמה עלולה להחריף
רוני לוי:
      חשוב לנו במועצת התלמידים והנוער הארצית שתיווצר סביבה חמה אשר תיתן מענה מיטבי לנערים והנערות ותספק להם סדר יום יומי אשר ישים דגש על המצב הנפשי שלהם, צורכיהם ועל ההתמודדות שלהם תוך כדי הוספת כוח אדם, שדיברתי על זה קודם, שזה נורא חשוב
רוני לוי:
 כי גם דיברו מקודם שיש מחסור
רוני לוי:
 שנורא חשוב שידאגו לזה, במיוחד במצב הנוכחי שבעצם נוספה טראומה על טראומה שקיימת כבר
רוני לוי:
 אז פי שתיים צריך יותר עבודה
אלי אפללו:
 יופי, קצר ולעניין
קארין אלהרר:
עם נוער כזה בסוף תהיה לנו תקווה
אלי אפללו:
אמרתי, קצר ולעניין, מתומצת, ממוקד
אלי אפללו:
 מעריך מאוד, ישר כוח
אלי אפללו:
 נטלי מייעוץ משפטי, משרד הרווחה, בזום
נטלי מופסיק:
שלום, צוהריים טובים
נטלי מופסיק:
 האמת שרציתי להגיב על דברים של יפעת מייעוץ וחקיקה, אבל הצורך התייתר, שכן הדברים הוסברו בצורה מדויקת על ידי המפקחת הארצית
נטלי מופסיק:
 אני רק שוב אגיד שזה מחלוקת בינינו לבין הסיוע המשפטי, שממילא אי אפשר להאריך השמה של ילד מחוץ לביתו אם אין או אישור בית משפט או הסכמת ההורים
נטלי מופסיק:
 למעשה ההסכמה הזאת רק מאפשר שהות באומנת חירום ולא מעבר לאומנה אחרת
נטלי מופסיק:
 כלומר, אנחנו לא נשאיר את הילד מחוץ לבית הוריו בלי בית משפט או בלי הסכמת ההורים
נטלי מופסיק:
 יש פה איזה מחלוקת לגבי הפרשנות המשפטית של הצעת החוק
נטלי מופסיק:
 זה מה שרציתי לדייק, אבל הדברים נאמרו על ידי המפקחת הארצית רחל איגר לוין
נטלי מופסיק:
 אז אני לא רוצה לגזול את זמנה של הוועדה
אלי אפללו:
 עדי חן?
עדי חן:
עדי חן, יושבת ראש הוועדה לזכויות הילד ויושבת ראש הוועדה לאימוץ, פונדקאות ואומנה בלשכת עורכי הדין