GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלומציון כהן:
כרגע אנחנו מלמדים, למשל בהרצליה, אבל אני כן אומרת בהסתכלות, גם משיחות שעשיתי עם בעלי המלון ועם ראש העיר של הרצליה – אמרתם קודם שאולי את כולם היה צריך לשים בישוב אחד, אני מתקשה להאמין שהם היו מסוגלים להתמודד עם כולנו
שלומציון כהן:
 אני לא חושבת שיש די מורים, מתקנים
שלומציון כהן:
 תיארתי לכם מה קורה במלון בהרצליה ולמידה במלון באופן כללי היא לא אפקטיבית
שלומציון כהן:
 המלון מלא בכל מיני נופשים וגירויים - - -
מאיר כהן:
אין נופשים
שלומציון כהן:
יש אנשים שהם לא משלנו בהכרח
מאיר כהן:
יש כ-15 חדרים של אנשים שגרים שם
שלומציון כהן:
ילדים מהחטיבה וילדים מהתיכון כן התווספו לבתי ספר אחרים
סימון דוידסון:
איך אתם מסתדרים עם הסעות?
שלומציון כהן:
יש הסעות
שלומציון כהן:
 זו לא בעיה
שלומציון כהן:
 מה שאנחנו רוצים שיקרה – אנחנו בדרך כלל מקבלים את העזרה
שלומציון כהן:
 תכף אני אסביר על דברים שפחות קיבלנו ואולי כדאי לחשוב עליהם כי פה אני מבינה שיש גם רווחה וגם חינוך, אז מי שצריך בסופו של דבר ירים בשבילנו את הכפפה כדי לסייע לנו
שלומציון כהן:
     אנחנו חודש אחרי המלחמה, אין לנו שגרה, הבית שלנו חרב ולכן אני מרגישה שחייבת להיות איזושהי התארגנות
שלומציון כהן:
 אני אתן דוגמה, זה משהו שביקשתי גם מיגאל ואני מבקשת גם כאן, כשלוקחים מלון לאכסן בו מפונים צריך לחשוב על כל האלמנטים, כל הדברים האלה
שלומציון כהן:
 מה זה אומר שנכנסת קבוצה גדולה של ילדים, כ-60-70 ילדים בבית מלון, מה זה אומר
שלומציון כהן:
 זה אומר facilities ללמידה, זה אומר מקומות כאלה ואחרים לנהל בהם איזשהם מפגשים רגשיים
שלומציון כהן:
 אין לנו אפילו את המקומות האינטימיים האלה כדי לנהל את המפגש הזה
שלומציון כהן:
 לפעמים עושים את זה בחדר במלון וכולנו יודעים שבחדר במלון אנחנו כבר חודש, וכנראה גם חצי שנה קדימה, בלי איזושהי פרטיות
שלומציון כהן:
 אני מנהלת שיחות זום לפעמים עם מורה שלי, אני מנסה להרים אותה מאשפתות כשלפעמים הבנות שלי והחברות שלהן בכניסה ויציאה לחדר
שלומציון כהן:
 החיים שלנו די התהפכו מהבחינה הזאת
שלומציון כהן:
     כן היה חשוב לי להגיד – אני גם מגיבה לכמה מהדברים שאמרתם פה – כל חשיבה על העברה למלון אחר חייבת להיות מגובה בהסדר של כל המענים
שלומציון כהן:
 אל תשאירו אותנו לעשות את זה
שלומציון כהן:
 לא קשובים לאנשים שבשטח במידה שבה הם מקבלים באמת את המענה
שלומציון כהן:
 אני אתן דוגמה מהמלון בדן אכדיה
שלומציון כהן:
 מרטין, עם כל הרצון הטוב, הדס, עם כל הרצון הטוב, כל האנשים האלה מהקהילה שלנו מתמודדים ומנסים להשיג לנו חדרים, מנסים להשיג לנו אמצעים ללמידה וכד', אבל כשמנהל המלון אומר אין לי אז אין לי
שלומציון כהן:
 כשהוא אומר אני צריך את האולם הזה למשהו אחר אז הוא צריך את האולם הזה למשהו אחר, וזה לא שלנו וזה יכול להפוך לנו את סדר היום
שלומציון כהן:
 חשוב להבין שאנחנו צריכים משהו יציב, משהו שהוא לאורך זמן, ולא משהו שהוא משתנה כל שני וחמישי, כי השתנו לנו מספיק דברים ורצפים נקטעו לנו מפה ועד להודעה חדשה
שלומציון כהן:
      אני ממש מודה על האמירה שאין חסמים כלכליים, השר
שלומציון כהן:
 אני יודעת שהייתה שיחה השבוע ואני מאוד מעריכה גם את סמל המוסד האלטרנטיבי שאיפשרתם לנו כי הוא מאפשר לנו לגייס עובדים
שלומציון כהן:
 אני אגיד שברמה שלי אני אשמח שזה יגיע עד אלי כמנהלת
שלומציון כהן:
 אני צריכה עוד מחשבים ללמידה
שלומציון כהן:
 חולקו מחשבים ללמידה לד'-י"ב אבל צריך לזכור שגם א'-ג' היום לומדים מרחוק, כל הלמידה שלהם היא למידה מקוונת אינטרנטית
שלומציון כהן:
 אני צריכה דיור למורים שאני משנעת ליישובי הפינוי
שלומציון כהן:
 יש לי הרבה מורים שגרים במרחב שלנו, במרחב הקצת יותר רחוק, לכיוון באר-שבע
שלומציון כהן:
 הצלחתי להגיע להסדרים איתם שיבואו ללמד אותנו פה בשפיים – אנחנו בעיצומה של פתיחת מערכת חינוך בשפיים – ואצלנו בדן אכדיה וגם במשמר העמק, אבל אנחנו מתקשים בלארגן להם דיור
שלומציון כהן:
 ברגע שאין דיור הם לא יוכלו לבוא, וחבל כי אני לא רוצה שהרצון שלהם ילך וידעך
שלומציון כהן:
 אני צריכה להחזיק את המוטיבציה שלהם לאורך זמן
מאיר כהן:
בכמה אנשים מדובר?
שלומציון כהן:
כרגע אני מדברת על 5 אנשים
שלומציון כהן:
 ברגע שזה יוסדר ואנשים יראו שיש - - -
החינוך יואב קיש:
הבעיה זה חוסר פיזי בחדרים במלון
סימון דוידסון:
אתם מתחברים לכפר עזה בשפיים?
שלומציון כהן:
לא, כפר עזה לבד ומפלסים לבד
שלומציון כהן:
 אני דואגת שהמורים ישונעו מפה ולפה אבל צריך לדעת שרוב הישובים מאוד מבקשים, ובצדק, יציבות גם מבחינת המורים שנכנסים לתוך המערך הזה
לפניות הציבור):
אדוני השר, אני חושב שמה שהיא אמרה מחדד את מה שאמרתי בתחילת הדיון
לפניות הציבור):
 בסופו של דבר יש 3 אפשרויות: אפשרות אחת, שמנהלת תקומה, משרד התיירות, מקבל החלטה שהוא אחראי על הנושא המבני - - -
החינוך יואב קיש:
לא, מבני חינוך אנחנו אחראיים
לפניות הציבור):
אני מסביר
לפניות הציבור):
 הוא שוכר את המלון, החוזה שלו זה חוזה חשכ"ל מול המלון
לפניות הציבור):
 אפשרות שנייה זה שהמועצות האזוריות של המפונים מקבלות תקציב גמיש לניהול הדבר הזה
לפניות הציבור):
 אפשרות שלישית זה שהרשות המקומית הקולטת תקבל תקציבים
לפניות הציבור):
 אבל מישהו צריך להיות כתובת לגברת
החינוך יואב קיש:
אני אסביר לך איך זה עובד: הם בוחרים מקום, אנחנו משלמים, נקודה
החינוך יואב קיש:
 הם פשוט לא מצאו
החינוך יואב קיש:
 ברגע שימצאו אנחנו סוגרים
החינוך יואב קיש:
 אני אומר את זה בצורה הכי ברורה: כל מה שהם רוצים – אנחנו מטפלים בו
החינוך יואב קיש:
 זה לא משנה אם בסוף את הכסף נעביר ליגאל והוא ייקח את זה, או שנעביר להרצליה
לפניות הציבור):
זה משמעותי למלון אבל, במשרד התיירות, בחוזה שלהם
לפניות הציבור):
 תיכנסו פנימה לתוך החוזה של משרד התיירות
החינוך יואב קיש:
אבל היא לא רוצה במלון, היא אומרת לך
לפניות הציבור):
היא אומרת שחלק היא צריכה למלון
לפניות הציבור):
 חלק כן וחלק לא, תלוי גילים
החינוך יואב קיש:
חבר'ה, הוויכוח הוא מיותר, אני רוצה להסביר
החינוך יואב קיש:
 יש נושא שבו אתה צודק וזה החוזה הראשוני שנחתם, זה כבר אללי פאת מאת
החינוך יואב קיש:
 אני לא מתעסק בזה
החינוך יואב קיש:
 אם יש אולם שהיא רוצה במלון לטובת לימודים והוא פנוי והמלון רוצה להשכיר, אני משלם ונגמר
החינוך יואב קיש:
 אם אין אז אין, אז מחפשים בחוץ
החינוך יואב קיש:
 אני חוזר ואומר, והיא יודעת את זה, כל מה שהם צריכים הם יקבלו, הבעיה שלא בכל מקום יש כל מה שצריכים
החינוך יואב קיש:
 אני אגיד לה רק דבר אחד לגבי שער הנגב, הם המועצה הכי מפוזרת בפער, 22 מקומות - - -
שלומציון כהן:
רק פיזית מפוזרת, בלב אנחנו מאוחדים
החינוך יואב קיש:
רק פיזית
החינוך יואב קיש:
 הקרב הוא לשמור על האחדות הזו בתוך כל הפיזור הרחב
החינוך יואב קיש:
 מועצות אחרות, כולל העיר שדרות, לא כל כך מפוזרות
החינוך יואב קיש:
 יש פה אתגר עצום למועצת שער הנגב ואנחנו עושים מה שאנחנו יכולים
שלומציון כהן:
אני אשמח להראות לך איך בכל זאת אפשר לנהל בית ספר גם כשהוא כך, עם כל הכאב
שלומציון כהן:
 אמרתי על המחשבים, על הדיור למורים, על ספרים באופן אוטומטי ומהיר מכל ההוצאות
שלומציון כהן:
 המורים, חשוב לי להגיד, הרבה מהם באו ושאלו, הם רוצים לדעת, פתחנו סמל מוסד, אנשים שואלים אותי כמה הם יקבלו, אני אומרת: אני אכניס אתכם למערכת ואז נראה, נכניס כמה ילדים יש לכם וכו' – אני לא יודעת להגיד אפילו את הסכום לשעה
שלומציון כהן:
 זה די מורכב ופספסתי כמה אנשים בגלל זה
שלומציון כהן:
       חשוב להגיד, כמה שמורים משלנו לא ירתמו להיכנס לתוך המערך הזה, חשוב להגיד, הם לא מספיקים
שלומציון כהן:
 הרי מה קרה? כיתה התפזרה להמון כיתות, אז המורה לא יכול לחלק את עצמו להרבה
שלומציון כהן:
 זאת אומרת שבזמן חירום אנחנו צריכים את העזרה הזאת של הרבה הרבה מורים שמפנים אותם לטובתנו, מורים עוטפים, שעות, מה שזה לא יהיה
שלומציון כהן:
      מבנים יבילים
שלומציון כהן:
 זה מדהים בעיניי ההתגייסות המהירה הזאת לתת לנו מבנים יבילים
שלומציון כהן:
 אני בקשר עם יובל, מנהל בית ספר אדם וסביבה בגעש, הוא יקבל מבנים יבילים כדי שאנשי כפר עזה יוכלו להיכנס פנימה
שלומציון כהן:
 גם מבנים יבילים שאמורים להגיע לכל מיני מרחבים, כל הדברים האלה צריכים לעמוד בזמנים
שלומציון כהן:
 האנשים כבר איבדו בנו אמון, בי, שאני בן-אדם שמייצר קשר טוב עם האנשים, אפילו לא רוצים לשמוע
שלומציון כהן:
 אני אומרת להם: עוד חודש יגיע, גם לי כבר פחות מאמינים
שלומציון כהן:
 אובדן האמון הוא קצת כוללני ואני אשמח שיעמדו בזמנים כדי שבאמת נגיע לגעש בזמן
שלומציון כהן:
     הכי כואב לנו והכי חסר לנו זה מטפלים רגשיים, גם לעכשיו וגם לאחר כך
שלומציון כהן:
 בחלק מהמקומות זה עובד יותר טוב, באחרים זה חסר
שלומציון כהן:
 עכשיו, אחרי האופוריה הראשונית של הסיוע והחיבוק של כולם, אנחנו מתחילים לאזור אומץ ואנחנו מתחילים לחשוב על זה, מבינים מה קרה
שלומציון כהן:
 השהות הממושכת והאיסור לחזור הביתה מחמירים ממש את המצב הרגשי של הילדים
שלומציון כהן:
 הרשתות החברתיות מרשות לעצמן יותר
שלומציון כהן:
 מה שהרשתות החברתיות לא הראו בשבוע הראשון והשני, עכשיו מתחילות להראות והילדים חשופים לזה, והילדים מעלים דברים מאוד מאוד קשים
שלומציון כהן:
 כתוצאה מזה אנחנו חווים מהילדים סיוטים, ביעותי לילה, היצמדות להורים, חוסר יכולת להתמסר ללמידה, ואצל הגדולים יש שוטטות, עישון, אלכוהול, והחינוך החברתי חייב להיות מגובה מכל העברים
שלומציון כהן:
 גם אצלנו זה נכנס כמובן ואני חושבת שצריך פה תגבור כי חסרים לנו אנשים ובסוף-בסוף הכל אנשים
שלומציון כהן:
     אני לא יודעת לפעמים להסביר לכם איזה בית חם עזבנו, באיזה מקום מדהים אנחנו גרים ואיזה חינוך מיוחד יש לנו, חינוך מיוחד במיוחד
שלומציון כהן:
 אנחנו עכשיו לא בטוב
שלומציון כהן:
 אנחנו צריכים המון המון עזרה
שלומציון כהן:
 בדרך כלל אנחנו אלה שעוזרים
שלומציון כהן:
 חשוב לי שמפה, מהמקום הספציפי הזה – אם זה למנהלת תקומה ואם זה כבר עכשיו, כשמדברים על לעשות חוזר מנכ"ל או משהו כזה – צריך לקחת אותנו בחשבון בצורה כזאת שאומרת איך המדינה הזאת מתנהלת חירום 24/7 כל השנים גם אם אתם חושבים ששיגרה, כי אין שגרה בעוטף
שלומציון כהן:
      אנחנו נחזור לשם, מי שיגיד לי שלא יהיה לנו פעם הבאה, אני חושבת שהוא יטעה אותי, כרגע לפחות
שלומציון כהן:
 כל זמן שמכפר עזה לא רואים את הים אנחנו יודעים שעזה עדיין שם
שלומציון כהן:
 ולא, לא חצו את הגדר כל המחבלים ונשארו בעזה כל הטובים
שלומציון כהן:
 עזה עדיין מהווה גורם מאיים וראינו שלא החומה הגבוהה, ולא הקירות, ולא החשמל, ולא שום דבר עזר כרגע כדי להגן עלינו
שלומציון כהן:
 אנחנו אזור מיוחד, אני מבקשת להתייחס אלינו כעל אזור עם צרכים מיוחדים
שלומציון כהן:
 אני מבקשת להיערך
שלומציון כהן:
      כל מנהל בית ספר במהלך החופשה – כל חופשה מכאן ל-50 שנה הבאות – צריך להגיש תוכנית שבתוכנית הזאת הוא כותב כמה ילדים הוא יכול לקלוט במקרה שיהיה איזשהו פינוי או איזושהי פעולה
שלומציון כהן:
 אנחנו צריכים שבתי הספר יהיו ערוכים
שלומציון כהן:
 בבית הספר שלי מורות לא יכולות לעבוד 25 שעות, שיעבדו 20 שעות, שיעבדו 15 שעות ויתר השעות יהיו ללמידה איך לטפל רגשית, לחיזוק רגשי עצמי וכמובן להיות מורות טובות
שלומציון כהן:
 אני מודה לכם
יוסף טייב:
חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה
מאיר כהן:
תודה רבה
מאיר כהן:
 גברתי המנהלת, אני רוצה להגיד לך שכולנו איתך ומה שאת מתארת נוגע בעצבים החשופים של כל החברה הישראלית
מאיר כהן:
 30 שנה ניהלתי בית ספר, לא הייתי במצבים כאלה, לכן אני לא יכול לשפוט אותך אלא לחזק אותך
מאיר כהן:
 הוועדה הזאת מחויבת, וכל מי שנמצא כאן, להקשיב למה שאת אומרת
מאיר כהן:
      שר החינוך, אני רוצה רק על דבר אחד להביע את תמיהתי, שאנשי שפ"י לא נמצאים כאן
מאיר כהן:
 הם האנשים החשובים ביותר במשרד החינוך היום
מאיר כהן:
 אל תמהרו להכניס אותם לכיתות, אל תמהרו להכניס אותם לשגרה
מאיר כהן:
 המפונים לא צריכים את השגרה שלכם
מאיר כהן:
 אני הייתי במעלה החמישה, ישבתי עם צוות ההוראה של נתיב העשרה
מאיר כהן:
 במקרה נקלעתי, באתי עם צעצועים, אמרו לי: היית המנהל, שב איתנו, תחשוב איתנו
מאיר כהן:
 שאלתי אותם שאלה אחת: האם שאלתם את הילדים מה הם רוצים, תלמידי י"א, י"ב, י'? יצאתי החוצה ואספתי את התלמידים, הם ממש לא רוצים למה שאתם מתכוונים
מאיר כהן:
 הם שבורים לגמרי
מאיר כהן:
      לכן, האנשים הראשונים שצריכים לבוא איתך, אדוני, זה אנשי השירות הפסיכולוגי
מאיר כהן:
 כמו שמתארת המנהלת, הילדים האלה ליבי ליבי ליבי איתם
מאיר כהן:
 מה שהם עברו – אף אחד לא יכול לשער ולא משנה מאיפה המורים שלהם
מאיר כהן:
 מי שלא חווה את החוויה הזאת לא יודע על מה הוא מדבר
מאיר כהן:
 ראיתי אותך, אדוני שר החינוך, אדוני יושב-ראש הוועדה, היינו בסרט הנורא הזה וראינו איך אנחנו יצאנו מהסרט הזה, תארו לעצמכם ילדים שחוו את זה, שהרגישו את זה
מאיר כהן:
      לכן, אני חושב – הערה ראשונה והערה בונה – יואב, אני חסיד גדול של משרד החינוך, אתה יודע את זה, באתי משם, אני חושב שאנחנו תמיד צריכים להגיד תודה לאנשי החינוך, אבל בפעם הבאה שיישבו כאן אנשי שפ"י ויציגו מה התוכנית שלהם לטיפול פרטני בילדים הטובים האלה, במורים שלהם ובמנהלת הנהדרת הזאת, שאף אחד לא התנסה במה שהיא התנסתה
מאיר כהן:
 יכולתי להיות 30 שנה מנהל בדימונה אבל מה שהיא עברה בבוקר אחד ביום אחד אף אחד מאיתנו לא עבר
מאיר כהן:
     דבר שני, בסופו של דבר משרד החינוך יימדד, אדוני, במהירות העברת המקל
מאיר כהן:
 עד עכשיו זה המגזר השלישי
מאיר כהן:
 הייתי בלאונרדו בתל אביב עם החבר'ה משדרות ומניר עם, מקסים מה שקורה שם בין שתי האוכלוסיות, אבל אלטשולר-שחם הם אלה שנתנו קומה מהמבנה בכדי שיוכלו להקים את הכיתות
מאיר כהן:
 לא בכל מקום יש את אלטשולר-שחם
מאיר כהן:
 לכן הסיפור הפיזי הוא סיפור שצריך לתת לו מיד מענה, וטוב שאמרת שאין בעיה של תקציב
מאיר כהן:
 זה מצוין שאתה אומר זה
מאיר כהן:
 ברגע ששר יושב ואומר: אין בעיה של תקציב, תמצאו לי מקום, אני משלם, זה מורה על מידת הרצינות שלו
קריאה:
וזה מורגש בשטח
מאיר כהן:
מעולה
מאיר כהן:
 דבר שלישי, אני הדגשתי בפניך את החשיבות של חוזר מנכ"ל
מאיר כהן:
 אני פוגש את זה בכל המקומות – אצל ועדי הורים, אצל המפונים, אצל הקולטים – עבר חודש, חייב שיהיה חוזר מנכ"ל
מאיר כהן:
 אני לא מדבר על חוזר מנכ"ל שיושבים לעבוד עליו חודשיים, חוזר מנכ"ל שאפילו כל יום מתווסף לו דף, בכדי שלאנשים יהיה ברור מה עושים
מאיר כהן:
 מה עושים עם החינוך המיוחד? עדיין לא סגור, גברתי
מאיר כהן:
 לא סגור, הנושא פתוח
מאיר כהן:
 מה עושים עם ילדים עם מוגבלויות? איך מתאמים להם מבנים? איך מביאים אותם? אני יודע שזה קשה, אדוני השר
מאיר כהן:
 מי שרוצה להיכנס לנעליך, שלא יחשוב שזה קל
מאיר כהן:
 זה המשרד שצריך באמת את המסה הכי גדולה
מאיר כהן:
 אבל חוזר מנכ"ל מסדיר את זה ומוריד ממך הרבה מאוד שאלות ותשובות של טלפונים
מאיר כהן:
      דבר שלישי ואחרון
מאיר כהן:
 תשאלו את התלמידים
מאיר כהן:
 תזכרו, שפ"י
מאיר כהן:
 תעבירו את זה
מאיר כהן:
 הערבים – אני מבקר בפזורה הבדואית, מחר אני נוסע לרהט
מאיר כהן:
 מי שמכיר את הפזורה הבדואית, נפלו שם טילים - - -
החינוך יואב קיש:
נרצחו שם
מאיר כהן:
נרצחו, ירדו טילים, עדיין אני מטייל שם ועדיין להרבה מאוד תלמידים שגרים שם אין שום מיגון
מאיר כהן:
 אז נכון שזה שייך לפיקוד העורף, אבל אני חושב, אדוני, שמגרונך זה נשמע אחרת
מאיר כהן:
 שר החינוך מעלה את הבעיה הזאת של ילדים בפזורה הבדואית שכשנופל טיל אין להם לאן ללכת
מאיר כהן:
 דווקא בתקופה הזו משרד החינוך הוא זה שצריך להוביל את הניסיון של החיבור מחדש בין שתי האוכלוסיות האלה
מאיר כהן:
 יש לנו מספיק פירומנים שמנסים כל יום להצית, אבל אנחנו, משרד החינוך, עם הממלכתיות היוצאת דופן שלו יותר מכל משרד, צריך שקולך ישמע
מאיר כהן:
     אני באמת חושב שהמורים הם משאב יקר מאוד
מאיר כהן:
 הוועדה הזאת, בראשותך, עושה עבודה נהדרת
מאיר כהן:
 אני חייב להגיד את זה
מאיר כהן:
 הדברים האלה מאוד חשובים
מאיר כהן:
 ואתה, אדוני השר, אף אחד לא היה רוצה להתחלף איתך כי באמת היום העיניים נשואות אליך
יוסף עטאונה:
אין ספק שהאוכלוסייה הבדואית שילמה מחיר כבד בכלל וגם במערכת החינוך
יוסף עטאונה:
 אחת הסוגיות שאכן עלתה זה הסוגיה של העדר מיגון במערכת החינוך בכפרים הלא-מוכרים
יוסף עטאונה:
 השר היה, באותו ערב גם התקיימה פגישה עם ראשי הרשויות עם אדוני השר והוא הנחה את הצוות המקצועי שלו, גם שירין נאטור  וגם פארס טויל, להתקדם ואכן אנחנו יושבים על הנושא כמעט מדי יום, מדברים בלי סוף על זה
יוסף עטאונה:
     אני רק רוצה להגיד בנושא הזה, כבוד השר, הם עושים עבודה נפלאה, אנחנו עובדים ביחד, מקדמים את הנושא, עשינו את מיפוי הצרכים והכל, הפערים והדרישות עצומים, צריך לעשות את סדר העדיפות ולצאת לדרך עם זה ומידית
יוסף עטאונה:
 אנחנו ביחד נעשה את זה
החינוך יואב קיש:
קודם כל, מאיר, הוא חסך לי לתת את התשובה
החינוך יואב קיש:
 אנחנו שם, אנחנו עוזרים וזה חשוב
החינוך יואב קיש:
 רק שבוע שעבר פגשתי את ראש מועצת אל-קסום ואני מדבר עם נווה מדבר, שהם אחראיים על הפזורות, יש פה הזנחה של מדינת ישראל שנים ארוכות וצריך לתקן את זה
החינוך יואב קיש:
 לגבי שפ"י – אינה אחראית על שפי, סמנכ"לית פדגוגיה, כל מה שאמרתי פה על נושא בני הנוער זה בדיוק המקום הזה
שמעון סולומון:
אדוני, אני אדלג על הקומפלימנטים, באמת ביקרתי בהרבה בתי מלון ובכל מלון שהייתי בו היה נציג של החינוך, אני לא אאריך בזה למרות שהתכוונתי
שמעון סולומון:
 הדבר הנוסף הוא הסוגיה של הרשויות הקולטות
שמעון סולומון:
 בכל מקום שהגענו הסוגיה הזאת עולה כל הזמן
שמעון סולומון:
 יש רצון טוב אבל בסוף חמישה שקלים לאדם, שכך אני מבין שמקבלים, זה דבר שלא מאפשר להם לתת את כל מה שהם יכולים לתת ואי אפשר לדרוש מהרשויות המפונות לייצר מענה חינוכי
שמעון סולומון:
 אני מניח שאתה יודע על מה אני מדבר
שמעון סולומון:
 צריך לראות איך נותנים לזה מענה
שמעון סולומון:
 הייתי בנתניה, בתל אביב, בירושלים, שהעלו את הסוגיה הזו
שמעון סולומון:
     סוגיה נוספת זה הפנימיות
שמעון סולומון:
 הגיעה אלי בקשה ממישהו שפונה ממרכז קליטה איבים לניר עציון ואולפנה סגולה קולטת אותם, אבל מחייבים אותם כל יום לחזור בהסעה, לנסוע ולחזור כל יום
שמעון סולומון:
 אפשר לתת להם לשהות בפנימייה שלהם – גם כך הם היו בפנימייה – זה גם יחסוך את עלות ההסעה אבל גם יאפשר להם לחזור לשגרה
שמעון סולומון:
 אני מדבר כרגע רק על תלמידות לא שלהן, שהן מאמצות אותן
שמעון סולומון:
 האם אפשר ליצור מצב שבו הן יוכלו ללון שם, בהנחה שהאולפנה יכולה להלין אותן, ולתת להם את הכסף על הדבר הזה?     נקודה נוספת זה ניצול המציאות המאוד קשה שאנחנו נמצאים בה שבה יש פיזור של כל ילדי ישראל בהרבה מאוד מקומות לא רק להחזיר את היכולת שלהם בלמידה תחת המערכת הרגילה, איך אנחנו מכניסים כאן את העולם הערכי, את העולם של רוח העם, את העולם ההיסטורי, את העולם של ההיסטוריה של עם ישראל בהיבט של איך אנחנו מתמודדים מול אירועים כאלה
שמעון סולומון:
 הדבר הזה חשוב מאוד מאוד
שמעון סולומון:
      בתוך זה אני אגיד גם שברור לכולנו שהבגרויות לא יהיו כפי שתוכננו
שמעון סולומון:
 אני מציע לראות איך כל מערכת בונה לעצמה סדר עדיפות של פרקים
שמעון סולומון:
 אני מניח שעשיתם את זה
שמעון סולומון:
 אם אני יודע שאני צריך ללמוד עשרה פרקים, לראות מה הפרק הראשון והשני, לראות מה הספקנו ועל זה להיבחן כי אנחנו יודעים להגיד שדילוג על בגרות זה בעייתי
שמעון סולומון:
     דבר אחרון זה הסיפור של המענה
שמעון סולומון:
 אשתי סגנית מנהל בית ספר, הם מאוד רוצים לחזור למערכת, הם עושים הכול כדי שכולם יחזרו, הם באזור לכיש, והבעיה היא הצוותים
שמעון סולומון:
 יש היום צוותים שמגויסים, או נשים של, צריך לראות איך נותנים לזה מענה
שמעון סולומון:
 דיברת על זה קודם לכן, לא מספיק רק המתנדבים אלא צריך לראות איך מייצרים מאגר שמאפשר למידה גם לכיתות הנמוכות יותר
סימון דוידסון:
אני רוצה קודם כל לפרגן למשרד החינוך
סימון דוידסון:
 אני יודע שתמיד אני תוקף אבל פעם אני מפרגן
סימון דוידסון:
 הנושא של נציג בבתי מלון, הנושא של חופש פעולה לראשי העיריות, הנושא של תקציבים לראשי העיריות, זה דבר חשוב, למדתם מהעבר ואתם עושים את זה יפה מאוד וראיתי את זה בעיניים
סימון דוידסון:
 אני לא מאמין שאני מפרגן לך
סימון דוידסון:
 הנושא של העסקת פנסיונרים, העסקת סטודנטים, דיברנו על זה, זה מבוצע וזה נפלא
סימון דוידסון:
 אני רוצה גם לפרגן לירון, העוזר שלך, שפניתי אליו במספר דברים ובאמת היו ממש קישורים מהירים
סימון דוידסון:
     שני דברים מהירים
סימון דוידסון:
 אחד, נפל לי האסימון כשדיברה המנהלת, הבנתי דבר אחד – צריך לקחת אותה, וכמובן לשכפל אותה באחרים, לשים אותה בשולחן אתכם ולשאול אותה: מה את צריכה? ופשוט לבצע
סימון דוידסון:
 היא יודעת, אנחנו לא יודעים
סימון דוידסון:
 גם הנושא הרגשי, גם הצרכים
סימון דוידסון:
 כסף זו לא הבעיה, פשוט לקחת את האנשים האלו ולבצע
סימון דוידסון:
     דבר שני, נושא שדיברתי עליו פה, ואתה מכיר את האג'נדה שלי, אבל הדברים לא מבוצעים
סימון דוידסון:
 לא סתם אני חוזר על ספורט, כי ספורט זה באמת הנשמה שאפשר להפעיל את הילדים האלו, במיוחד את הנוער
סימון דוידסון:
 קיבלנו פה את כל הנתונים, אנחנו יודעים שזה מונע סמים, אלכוהול ופשע
סימון דוידסון:
 הילדים שמסתובבים בבתי המלון בגילאים האלה מגיעים למקומות האלה
סימון דוידסון:
 סיפרתי לך על טבריה, יש בכל מקום במדינת ישראל משהו מיוחד
סימון דוידסון:
      דיברתם על הרצליה, בהרצליה יש מערכת ספורטיבית מטורפת
סימון דוידסון:
 בני הרצליה, שאני הקמתי, אני יודע מה נמצא שם, ויש אקדמיה לימאות שם, פשוט לחבר את הילדים האלו
סימון דוידסון:
 ראש העיר יסכים ויתקצב את זה, ויש הרבה כסף לבני הרצליה, אפשר לתקצב את זה
סימון דוידסון:
 לתת אפשרות לנוער ולילדים להצטרף למערכות הספורטיביות, לאגודות, וחבל שהשר לא נמצא פה אבל כשהוא דיבר על החברה למתנ"סים – אני עובד מולם פשוט – אין כסף, אין להם תקציבים
סימון דוידסון:
 כל פרויקט שרוצים לעשות – אין כסף, נגמר הכסף
סימון דוידסון:
 אז אם אפשר לתקצב את הדברים האלו ולתת לילדים האלה לצאת מבתי המלון ולהיות חלק מזה
החינוך יואב קיש:
סימון, אמרת את מה שאנחנו עושים, לשאול ולבצע
החינוך יואב קיש:
 אז נכון שעם שלומצי עוד לא דיברתי אבל יש מנהלת מחוז שיושבת איתה, שואלת מה אתם צריכים ונותנת מענה
החינוך יואב קיש:
 כך עושים המחוזות
החינוך יואב קיש:
 יש מקומות שזה עובד יותר טוב, יש פחות טוב, אבל זה המסר המרכזי וזה מה שאנחנו מכוונים וזו ההנחיה
החינוך יואב קיש:
 נתתי לה את הטלפון כדי שגם אם יש בעיה שתדבר איתי
החינוך יואב קיש:
 אני רוצה לדעת, ותפנו אתם כחברי כנסת, במקומות שאתם רואים שהמפונים לא מקבלים מענה וזה מה שאנחנו עושים
החינוך יואב קיש:
 מה אתם רוצים? אנחנו עושים
החינוך יואב קיש:
 אנחנו ספק
החינוך יואב קיש:
 אנחנו לא רגולטור, אנחנו לא קובעים מדיניות, אנחנו ספק, ואם יש מקום שרוצה ספורט יקבל ספורט, אם יש מקום שלא רוצה ספורט אני לא אבוא ואגיד לו: לך תעשה ספורט, אני אעשה מה שהם רוצים
החינוך יואב קיש:
 זו המדיניות וכך אנחנו פועלים
החינוך יואב קיש:
 אני מאד מקבל את מה שאמרת על ספורט, דרך אגב, אנחנו נפעל ונקדם את זה
החינוך יואב קיש:
      אני רוצה להגיד מילה אחת על בגרויות דווקא לילדי המפונים, אני מדבר על המפונים מהדרום, לא מהצפון כי הצפון זה אירוע אחר
החינוך יואב קיש:
 זה לא רק ילדי המפונים, זה גם המתווים לאותם בני נוער שאיבדו אחים, הורים, בכל האסון הזה
החינוך יואב קיש:
 הם לא בהכרח חייבים להיות, זה יכול להיות גם ילד בבית שאן שאחותו הייתה במסיבה ונרצחה, יש אירוע ארצי בעניין הזה
החינוך יואב קיש:
 המעגל הזה, אנחנו אמרנו בפירוש, אנחנו מדברים עם בני הנוער, מדברים עם המנהלים של שקמה, נופי הבשור ושער הנגב, יש זום אתם, אנחנו נשמע מה הם רוצים, ובדיוק כמו שאמרתי, מה שהם רוצים זה מה שיהיה
החינוך יואב קיש:
 לא מכריחים
החינוך יואב קיש:
 אם רוצים רק ציונים פנימיים יהיה רק ציונים פנימיים
החינוך יואב קיש:
 אני אומר עוד פעם, שלומצי, נדבר אחר כך אבל חשוב לי שתדעי, בעניין הזה של המעגל השלישי, המעגל שהאסון הכבד נחת עליו, נבוא לקראתם בכל מה שצריך בנושא הבגרויות, נקודה
יבגני סובה:
גם אולי בקבלה למוסדות להשכלה גבוהה
יבגני סובה:
 אם יש אנשים בגילאי תיכון, צריך לחשוב על האופציה
החינוך יואב קיש:
הנושא של הקבלה להשכלה גבוהה – מה שהצלחנו להשיג זה שכל המתווים שהצגנו יתקבלו ולא יפסלו לנו בגרויות מסוימות
החינוך יואב קיש:
 אני חושב שזה מספיק טוב בשביל העניין הזה
החינוך יואב קיש:
 כמובן שאחר כך יהיו דברים נוספים
החינוך יואב קיש:
      לגבי הנושא של יציאה מחוץ למלון– היציאה מאוד חשובה
החינוך יואב קיש:
 אני מבין שזה הצורך
החינוך יואב קיש:
 שמעתי על הפתרון של ארנה ואני מאוד מקווה שנצליח למצוא שם מתווה מוסדר וגם השילוב עם המבנים היבילים
החינוך יואב קיש:
 אנחנו על זה
החינוך יואב קיש:
 אני יכול לומר לך שהראשונים נפתחים מחר או ביום רביעי בתמר, אחרי כשבועיים
החינוך יואב קיש:
 מהיציאה לדרך זה סדר גודל של שבועיים כשעובדים מהר
החינוך יואב קיש:
 לדעתי כבר יצאו לדרך לפני כשבוע אצלכם, אז כנראה עוד כשבוע נראה שם את היבילים
החינוך יואב קיש:
      גם החינוך המיוחד זה אתגר מאוד גדול, עם צרכים משתנים וזה מתנהל כפרויקט בפני עצמו
החינוך יואב קיש:
 בכל מקום אנחנו נותנים את המענים
החינוך יואב קיש:
 יש לנו גם אתגר של חינוך מיוחד במקומות שבהם לא פונו, שנמצאים באשקלון ובאשדוד, שגם שם מאוד קשה להורים ולמשפחות, אבל בוודאי גם בנושא של המפונים
החינוך יואב קיש:
 אנחנו מנסים לתת מענה לכל הדברים האלה, כמו המגזר החרדי וכו'
החינוך יואב קיש:
      אני חושב שהמסר שחשוב שייצא מהוועדה הוא שתציפו לנו את הקשיים ואנחנו נלך ונטפל
החינוך יואב קיש:
 בכל מקום שאנחנו רואים חשוב שזה יגיע ונטפל
החינוך יואב קיש:
 תודה רבה לכל מי שהשתתף ואמר וגם לכל עובדי משרד החינוך שבאמת עושים עבודה מאוד משמעותית וקשה, כולם בתפקידים שלהם ועושים פי שניים דברים נוספים אז תודה רבה
קריאה:
אפשר משפט אחד בנושא שלא נגעו בו בכלל, רק 30 שניות?
קריאה:
נערות נפגעות במלוניות האלה
קריאה:
 צריך לשים לב
קריאה:
 זה קרה בקורונה
יוסף טייב:
אריאל שמחון, מועצת התלמידים, בבקשה
אריאל שרון:
שלום לכולם, אריאל שמחון, נציג במועצה הארצית, גר באשקלון אבל כרגע מתגורר בהרצליה, בשבט ארד של הצופים
אריאל שרון:
 השר דיבר מקודם על בני נוער מפונים ויש להם מקומות בתכלס
אריאל שרון:
 התלמידים שפונו מבתיהם חווים קשיים רבים לאור העובדה שהם נמצאו באזור מלחמה, חלקם איבדו את הבתים שלהם, קרובי משפחה והסביבה המוכרת שחיו בה
אריאל שרון:
 התלמידים עצמם צריכים מסגרת יומיומית אבל לא רק מערכת, הם צריכים את הטיפול הפסיכולוגי, הם צריכים את השעות היומיומיות
אריאל שרון:
 אם משרד החינוך רוצה לתת לתלמידים את הזמן – צריך לקיים חצי שעה שיעור ובשאר הזמן לתת מענה פסיכולוגי, לתת לגורמים המוסמכים
אריאל שרון:
      ראיתי את מתווה הבגרויות, הוא טוב אבל לא לבני הנוער בדרום, בעוטף, באשקלון וגם בצפון
אריאל שרון:
 בתור בן נוער שחי באשקלון, כל רעש של מטוס, חמ"ל או כל דבר אחר, אגזוז של אופנוע, של רכב שאני שומע ממש חזק, אני אגיד את זה בצער ואני מודע לזה, לא בטוח שאני אעבור את הבגרויות
אריאל שרון:
 אני מנסה כמה שיותר ללמוד ולעבור אבל יש לי התקפי חרדה
אריאל שרון:
 יש לבני נוער רבים, בצפון, בדרום ובמרכז, זה לא מספיק באמת כדי להבין את מה שיש לנו בדרום
אריאל שרון:
      אני חושב שכל התלמידים מהדרום, מחבל תקומה, חוו וראו דברים שבאמת לא צריך לראות
אריאל שרון:
 הם מפונים גם בים המלח
אריאל שרון:
 הכיתות שם יחסית קטנות אבל יש כמה רשויות בכל מלון
אריאל שרון:
 בריאות הנפש זה דבר חשוב
אריאל שרון:
 לתת לתלמידים את הסביבה הפיזית שתאפשר להם ללמוד עם החברים שלהם שנשארו עדיין בחיים, עם המורים שהם מכירים, כדי שהם באמת ירגישו שאולי לא לומדים בבית ספר עצמו אבל נותנים מדי פעם להרגיש את הכל
אריאל שרון:
 תודה
יוסף טייב:
צמרת, בבקשה
צמרת אביבי:
כבוד יושב-הראש וכבוד יושב-הראש השני, אלי, אני מדברת בשם כל ענף החינוך המשלים
צמרת אביבי:
 אתם צריכים להבין שילדי ישראל הם לא אותו דבר מלפני ה-7 באוקטובר
צמרת אביבי:
 מדובר על ילדים אחרים
צמרת אביבי:
 מה שהיה עד ה-7 באוקטובר זה עולם אוטופי ויפה שלא יהיה יותר
צמרת אביבי:
 כל מקבלי ההחלטות צריכים להבין, כמו שהבחור המקסים הזה עכשיו דיבר, בריאות הנפש צריכה להיות על השולחן
צמרת אביבי:
 זה כבר לא יכול להיות תפוח אדמה לוהט שאף אחד לא מטפל בו