GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי חן:
 אני מודה על ההזמנה
עדי חן:
 וכמובן שאנחנו מצטרפים לכל הדברים שנאמרו פה וגם אנחנו מחזקים את ידי הוועדה
עדי חן:
      היינו רוצים להוסיף מספר עניינים נקודתיים לייעול הדברים
עדי חן:
 נאמרו כאן, נאמר משפט שמהדהד בזיכרון שלי עכשיו "השמיכה קצרה"
עדי חן:
 זאת אומרת, כמה שהעובדות הסוציאליות מנסות לעזור והפסיכולוגים וכו', אין לנו כוח אדם
עדי חן:
 אז הצעת ייעול היינו מציעים אותה, וזה הולך אצלנו גם בקליניקות
עדי חן:
 אני אצלי, יש לי קליניקה לענייני משפחה ואני מכשירה את הסטודנטים שלי והם עוזרים לי
עדי חן:
 אזרחים שאין להם כסף לייצוג
עדי חן:
 אותו דבר הייתי מציעה לקחת את הסטודנטים לפסיכולוגיה ולעבודה סוציאלית, לתת להם הטבה מסוימת וזה יהיה חלק מהיישום
אלי אפללו:
רעיון טוב
עדי חן:
להתחיל להכשיר אותם לעבוד בשטח
אלי אפללו:
 תודה קארין, תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר שליוותה אותנו פה ונתנה כמה רעיונות ענייניים וחשובים
אלי אפללו:
 תודה לך
אלי אפללו:
 טוב, יש עוד מישהו שרוצה לומר משהו? בבקשה
אלי אפללו:
 כל אחד את שמו וכמובן גם את התפקיד לפרוטוקול
הניה מרמורשטיין:
שמי הניה מרמורשטיין, אני מעמותת על"ה
הניה מרמורשטיין:
 אני רציתי להציג את הפנימיות, מה שאנחנו קוראים להם, קודם כל אני רוצה להגיד באמת על המצב הקשה ושאנחנו שותפים ומקווים לטוב
הניה מרמורשטיין:
 וגם תודה רבה שהעליתם בוועדה הזאת, למרות שכבר הצגנו את כל הדברים האלה גם בוועדות אחרות
הניה מרמורשטיין:
 אבל כרגע אנחנו אולי לא שומעים עזרה, לכן אני מאוד שמחה שבוועדה הזאת ואני מקווה שבאמת יעזרו לנו וישמעו אותנו ויענו למה שאנחנו רוצים
הניה מרמורשטיין:
      אני מייצגת פה את המעונות, פנימיות, מעונות של הילדים עם הצרכים המיוחדים, במיוחד את הילדים עם הצרכים המיוחדים הקשים ביותר
הניה מרמורשטיין:
 יש לנו, אני מייצגת שני מעונות של על"ה, אחד בבני ברק ואחד בגדרה
הניה מרמורשטיין:
 בגדרה זה 40 קילומטר מהגבול, שאנחנו חווים שם הרבה התראות, הרבה אזעקות, הרבה בומים
הניה מרמורשטיין:
 ואני רוצה לקרוא לכם, כדי שאני לא אתבלבל במספר בדיוק של הילדים שנמצאים אצלנו ושהם פשוט חלק מהם בסכנה בכל רגע נתון
הניה מרמורשטיין:
 אז יש לנו במעון של על"ה מתגוררים 104 ילדים במוריה קוראים לזה
הניה מרמורשטיין:
 יש תשעה בתים, חלק מהבתים עם מוגבלות שכלית בינונית וסיעודיים
אלי אפללו:
כולם בגדרה?
הניה מרמורשטיין:
בגדרה
הניה מרמורשטיין:
 וחלק מהם אוטיזם במצבים הקשים ביותר
הניה מרמורשטיין:
 יש לנו שני בתים מתוך תשעת הבתים האלה שיש לנו שם בגדרה שאין להם בכלל מקום להסתתר
הניה מרמורשטיין:
 בתים שאין מיגון
אלי אפללו:
זאת אומרת, לדאוג למיגוניות? זה מה שאת רוצה?
הניה מרמורשטיין:
אני רוצה לדאוג למיגוניות
הניה מרמורשטיין:
 ואני יכולה להסביר לכם גם כמה ילדים שיש לנו, שאנחנו פשוט לא יכולים להעביר אותם
הניה מרמורשטיין:
 זו אוכלוסייה שהיא צריכה את המקום שלה
אלי אפללו:
רגע, יש לי שאלה
אלי אפללו:
 את אומרת על תשעה בתים, שהבתים האלה בעצם אני מניח שהם נשכרו על ידי משרד הרווחה או על ידי אחד המשרדים?
הניה מרמורשטיין:
לא, הילדים מגיעים אלינו עם השמות של משרד הרווחה
הניה מרמורשטיין:
 הבתים הם של עמותה
אלי אפללו:
אה, של העמותה
אלי אפללו:
 זאת אומרת, מראש זה בתים שהם שייכים לעמותה ומראש אין בהם ממ"דים או מיגוניות או משהו בסגנון הזה
הניה מרמורשטיין:
נכון
הניה מרמורשטיין:
 או חלק מהם או כולם
הניה מרמורשטיין:
 למשל, בגדרה יש חלק שיש כן ויש חלק שאין
אלי אפללו:
אני אשאל שאלה אחרת, אפשר לשים מיגוניות בבתים האלה?
הניה מרמורשטיין:
יש
הניה מרמורשטיין:
 יש מקומות שאפשר לשים בהם מיגוניות בהחלט
אלי אפללו:
ובמקומות שאי אפשר, מה היית מבקשת?
הניה מרמורשטיין:
בכל המקומות שאני רוצה, שאני מבקשת שאני רוצה לעורר את המקום, אפשר לשים מיגוניות
הניה מרמורשטיין:
 זה נכון שזה מצריך כסף
הניה מרמורשטיין:
 אבל בהחלט אפשר לשים מיגוניות
הניה מרמורשטיין:
 יש לנו מקומות שיש לנו 30 תלמידים שהולכים - - -
אלי אפללו:
לא, לא הבנתי
אלי אפללו:
 אני שואל כך: את אומרת שיש תשעה בתים
הניה מרמורשטיין:
כן
אלי אפללו:
בתשעה בתים האלה, כמה הם בלי מיגון?
הניה מרמורשטיין:
תשעה
הניה מרמורשטיין:
 לא תשעה, יש, אני אקריא לך בדיוק בדיוק כמה שהם בלי מיגון
הניה מרמורשטיין:
 יש שתי דירות של אוטיסטים שהם בכלל בכלל בלי מיגון
אלי אפללו:
מתוך התשעה שניים בלי מיגון?
הניה מרמורשטיין:
כן, שניים בכלל בלי מיגון
הניה מרמורשטיין:
 שהם ממש בתים
אלי אפללו:
הבנתי, רגע, שניים בלי מיגון
אלי אפללו:
 מה השאר?
הניה מרמורשטיין:
עכשיו יש לנו בית ספר ל-30 ילדים שהוא גם כן שם במקום, שיש מיגון אחד, זאת אומרת לעשרה ילדים פלוס שמונה עובדות
הניה מרמורשטיין:
 אז אנחנו עושים את בית הספר כל יום כן, יום לא, לכל מי שכן יכולים להיכנס
הניה מרמורשטיין:
 והיתר מחכים
הניה מרמורשטיין:
 וזה מאוד קשה שאין בית ספר, כי צריך להעסיק אותם במשך היום וזו אוכלוסייה מאוד מאוד קשה
הניה מרמורשטיין:
 אז מאוד קשה שלא כולם יכולים להשתתף בבית הספר
הניה מרמורשטיין:
 זה אני מדברת על גדרה, שזה 40 קילומטר מהגבול
אלי אפללו:
 מה שאת מספרת כרגע, האם את הודעת למשרד החינוך או למשרד הרווחה?
אלי אפללו:
ומה אמרו לך? או לפיקוד העורף?
הניה מרמורשטיין:
הם היו אצלי בביקור, הם ראו את הדבר
הניה מרמורשטיין:
 אבל אף אחד לא עוזר לי
אלי אפללו:
לא, זה לא שאלה שאף אחד לא עוזר
אלי אפללו:
 השאלה אם ניתן לעזור? כי יכול להיות מקום, תראי, אני יודע דבר אחד, שלפחות ממשרד החינוך לגבי מיגוניות לא הייתה בעיה כספית, משרד החינוך אני אומר
אלי אפללו:
 משרד הרווחה אני לא יודע
אלי אפללו:
 אבל לפעמים הבעיה היא אם בכלל ניתן להציב מיגוניות
הניה מרמורשטיין:
אני רוצה לדבר על בני ברק, דוגמה
אלי אפללו:
אז לכן אני חושב שצריך לעשות פה איזה שהוא מיפוי, זה גם לא בתפקיד הוועדה
אלי אפללו:
 אבל מה שאני מציע לך, מה שאני מציע לך, מאחר ואת אומרת שיש פה קושי תפקודי של אותם חלק, אם זה שניים או שלושה, אני לא יודע כרגע
אלי אפללו:
 אני מציע לך יחד עם פיקוד העורף לפנות למשרד האחראי, אם זה משרד הרווחה
הניה מרמורשטיין:
אנחנו פנינו והם היו אצלנו
הניה מרמורשטיין:
 למשל אני מדברת על בני ברק
הניה מרמורשטיין:
 בבני ברק אני בעצמי הייתי בביקור
אלי אפללו:
דיברת על גדרה, רגע, בואי
תמי ברנע:
אני חייבת להגיד שאין לנו פה נציגים של מנהל המוגבלויות
אלי אפללו:
אני רוצה שנבין, תראו
תמי ברנע:
המוקד של הישיבה לא היה בנושא של המוגבלויות
הניה מרמורשטיין:
נכון, אבל זה פנימיות של משרדי הרווחה
אלי אפללו:
 אני לא אמרתי שאני לא מקשיב לך
רחל איגר לוין:
אנחנו גם יכולות להעביר את זה
אלי אפללו:
אני רוצה שתביני, זה באמת לא הנושא, אבל לא אמרתי לך שזה לא הנושא
אלי אפללו:
 אני בראש כן רוצה לכוון
אלי אפללו:
 אז בואי נדבר כרגע על גדרה ואחר כך דיברת על בני ברק
אלי אפללו:
 זה לא משנה כרגע איפה
אלי אפללו:
 בסדר? אני זורם איתם
אלי אפללו:
 אני כן מציע שתאפייני את הבעיה
אלי אפללו:
 תגידי בגדרה יש לנו מקום אחד, מקום שתיים, עם הכתובת, ששם אין מיגוניות שאפשר לשים
אלי אפללו:
 או שיש מקומות שאי אפשר בכלל לשים מיגוניות
אלי אפללו:
 פשוט לאפיין את זה יחד עם פיקוד העורף
אלי אפללו:
 ואז עם זה לפנות לגורם האחראי
אלי אפללו:
 אם זה משרד הרווחה או משרד החינוך ולפי זה יידעו מה לעשות
הניה מרמורשטיין:
אני אומרת שאנחנו פנינו ולכן אני הבאתי את זה לפה, כיוון שבינתיים לא קיבלנו תשובה
הניה מרמורשטיין:
 ואנחנו קשה מאוד, בקושי מתפקדים
הניה מרמורשטיין:
 ולכן אני פניתי, שאולי פה
אלי אפללו:
בסדר, אז בואי נעשה דבר פשוט
אלי אפללו:
 את פנית, אני מציע שאני אקבל גם את הפנייה או העתק מהפנייה, אבל בצורה ממוקדת
אלי אפללו:
 בסדר? כי אני רוצה לדעת בדיוק על איזה בית מדובר, איפה כתובת וכך הלאה
אלי אפללו:
 תאפייני את זה בצורה שאנחנו נוכל באמת לטפל בזה בצורה נקודתית
אלי אפללו:
 ועם זה אנחנו נעזור, דרך המשרדים
הניה מרמורשטיין:
אני אעביר לכם
אלי אפללו:
יופי, תודה
אלי אפללו:
 אוקיי, עוד מישהו רוצה לומר משהו? אה, בוודאי, אני לא אוותר על נועם וילדר
אלי אפללו:
 סליחה שהשארנו אותך לסוף
נועם וילדר:
זה בסדר
אלי אפללו:
את תמיד נציגה נאמנה שלנו
נועם וילדר:
היה לי גם חשוב להקשיב, אז זה בסדר
נועם וילדר:
 אני קודם כל מבקשת להצטרף לדברים שנאמרו בתחילת הדיון ולהתייחס לחטופים וביניהם לילדים החטופים, חלקם רכים בשנים
נועם וילדר:
 ולהגיד את המובן מאליו, שחייבים לעשות הכול כדי להחזיר אותם הביתה בריאים ושלמים
אלי אפללו:
 מצטרפים לקריאה שלך, אנחנו גם נגיד את זה בסוף
נועם וילדר:
לגופו של הדיון, אנחנו מדברים על הילדים שזקוקים למעטפת הכי צמודה מצד המדינה, בשגרה וביתר שאת בזמן חירום
נועם וילדר:
 אני רוצה להתייחס, למרות שזה דובר, לכוח האדם וגם להצטרף להערכה לעובדים הסוציאליים, למדריכים, לכל גורמי המקצוע שעובדים היום ובאמת משקיעים מאמצים רבים ואני רואה את הפתרונות היצירתיים שמשרד הרווחה מגייס כרגע וזה חשוב
נועם וילדר:
 אבל כמו שנאמר, אם לא תהיה תוכנית ארוכת טווח בשיתוף של משרד הרווחה והאוצר, שמתייחסת לשימור כוח האדם לטווח הרחוק אנחנו עלולים לראות נשירה מאוד מאוד גדולה של אנשי המקצוע, שגם ככה אנחנו בתוך מערכת היא מורעבת
נועם וילדר:
 אז זו סכנה שחייבים להתייחס אליה היום ולא לתת לזמן לעשות את שלו
נועם וילדר:
 אנחנו יודעים שגורמי המקצוע, למרות שמשרד הרווחה דיבר ואני מאמינה שזה קורה, הנושא של הסיוע הנפשי לצוותים
נועם וילדר:
 אנחנו יודעים על מקומות שזה לא, שזה לא הגיע לשטח
נועם וילדר:
 ושהם באופן וולונטרי מחפשים לעצמם סיוע נפשי
נועם וילדר:
 זה גם חלק משימור כוח האדם והוא מאוד מאוד חשוב
נועם וילדר:
     יחד עם זאת, אני אתייחס למענה הרגשי לילדים
נועם וילדר:
 יש ילדים שנמצאים, שחוו את המקרים, שפונו, ושם צריך להתייחס להתמודדות עם טראומה
נועם וילדר:
 ויש את שאר הילדים שמצטרפים לשאר האוכלוסייה שצריכה להתמודד פה עם מצוקות חרדה וחייבים להתייחס לזה ביתר שאת בימים האלה ולראות איך נותנים לזה את המענה
נועם וילדר:
      אני רוצה לדבר על השגרה, כי שמענו שיש מסגרות שיש בהן, שלא חזרו לשגרה של לימודים וזה תלוי רשויות וכל מיני נסיבות כאלה ואחרות
נועם וילדר:
 שגרה לילדים תמיד זה חשוב
נועם וילדר:
 בזמן חירום זה חשוב וקריטי
נועם וילדר:
 ולילדים האלה שנמצאים במצבי סיכון זה סופר סופר חשוב
נועם וילדר:
 באמת, זה משהו שחייבים לשים עליו דגש שכבר היום למצוא את כל הפתרונות כך שכל הילדים בכל המסגרות האלה נמצאים בשגרה לימודית ושגרה של אחר הצוהריים
נועם וילדר:
 זה חשוב
נועם וילדר:
 גם לעניין של המענה הרגשי, זה גם עוזר ומסיח את הדעת מהחרדות שהם מתמודדים איתם
נועם וילדר:
      לעניין רשימות ההמתנה והרחבות שדובר עליהם, אנחנו מכירים את המגמה של ההרחבות, שהתחילה הרבה לפני
נועם וילדר:
 ואני רוצה להבין, אם אני מבינה נכון, מוסיפים מיטות
נועם וילדר:
 מוסיפים עוד נערים
נועם וילדר:
 האם יש מענה, אם אתם מצליחים למצוא מענה מבחינת כוח האדם שנוספים לילדים האלה
נועם וילדר:
 זה משהו שאם אנחנו יודעים שמצוקת כוח האדם קיימת איך זה בא לידי ביטוי בהרחבות
נועם וילדר:
      גם לגבי משפחות אומנה, האם נותנים מענקים או איזה שהם משאבים להורים לסיוע נפשי לילדים, אם יש איזה שהוא תגבור בנושא הזה? האם משרד מתייחס לזה?
אלי אפללו:
 עוד מישהו או שאנחנו נסכם?
תמי ברנע:
רויטל לן
יעל דיין:
אדוני יושב הראש, אני אשמח להגיד עוד משפט אחד
אלי אפללו:
ברצון
יעל דיין:
אני רוצה, אפרת, את התחלת את זה ותודה
יעל דיין:
 אני רוצה מפה לצאת ולהודות לצוותים שעובדים בפנימיות בשגרה ובחירום
יעל דיין:
 הפנימיות שלנו פתוחות 24/7 חירום שיגרה ומלחמה
יעל דיין:
 הם אמורים ונותנים את השיגרה כמה שיותר
יעל דיין:
 מג'נגלים גם כשמערכות אחרות לא תמיד עובדות
יעל דיין:
 ואני רוצה, אני חושבת שגם אני אשמח שתצא גם איזה שהיא קריאה של הערכה מהוועדה
יעל דיין:
 אז תודה רבה
יעל דיין:
      ולגבי הרחבות וכוח האדם, כן, אנחנו נערכים גם לזה גם עם תוכנית מגירה וגם אנחנו מקימים בימים אלו צוות של היום שאחרי כדי לדבר כבר על עוד כמה חודשים
רחל איגר לוין:
לגבי מרכזי הקשר, אנחנו קיבלנו עכשיו פשוט עדכון
רחל איגר לוין:
 זה לא התחום שלנו, אבל מרכזי הקשר עובדים בהתאם להחלטות ברשויות המקומיות והם כפופים לפיקוד העורף
אלי אפללו:
 יש לי עוד שאלה לגבי משפחות אומנה
אלי אפללו:
 אני לא יודע, כמובן, אם יש מספרים, בטח חטופים או לא יודע, באיזה שהיא צורה, או בין המפונים, ילדים שאמורים בסוף להתפנות למשפחות אומנה
אלי אפללו:
 או שישובו או שיצטרכו להיקלט למשפחות
אלי אפללו:
 האם אתם נערכים לזה כבר עכשיו?
רחל איגר לוין:
אנחנו נערכים כבר עכשיו לקליטת ילדים שיחזרו, אינשאללה ברגע זה
רחל איגר לוין:
 בכל מקרה, גם מבחינת המערך הטיפולי אנחנו נערכים לטיפול בילדים שאנחנו לא יודעים מה קורה להם כרגע
רחל איגר לוין:
 וגם לגבי שאר הילדים שנשארו ללא הורים, אנחנו כרגע דואגים להם למשפחות
רחל איגר לוין:
 וצריך לציין שהמשפחות המורחבות קולטות כרגע את הילדים ונותנים להם מענה
אלי אפללו:
 אתם ציינתם את זה באחת הישיבות, בישיבה שהייתה לפני שבועיים, נכון
אלי אפללו:
 בסדר, יופי
תמי ברנע:
רק, יש 21 ילדים שנותרו ללא הורים? חלקם ללא שני ההורים
תמי ברנע:
 מדובר ב-21?
רחל איגר לוין:
לא, יש פחות
רחל איגר לוין:
 19
רחל איגר לוין:
 כי לחלק הגיעו הורים, אותרו הורים חיים
אלי אפללו:
 עוד מישהו רצה להעיר משהו? כן, בבקשה
ברברה לנג:
ברברה לנג, משרד הבריאות
ברברה לנג:
 כן, אני רק אוסיף שכל הילדים שפונו ממשיכים לקבל טיפולים רפואיים כפי שקיבלו קודם
ברברה לנג:
 יש הסדרים לגבי טיפולים, תרופות ומרשמים
אלי אפללו:
אין מחסור בתרופות, אין קושי מסוים שאת יודעת עליו?
ברברה לנג:
לא שידוע לי
אלי אפללו:
 מאה אחוז, יופי, תודה
אלי אפללו:
 עוד מישהו או מישהו? רויטל לן בזום
רויטל לן כהן:
כן
רויטל לן כהן:
 שלום לכם
רויטל לן כהן:
 עו"ד רויטל לן כהן, מקואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים
רויטל לן כהן:
 אני רוצה להעלות כמה מקרים, שני מקרים נקודתיים ושני דברים כלליים
רויטל לן כהן:
      הדבר הראשון זו פנימייה של בית אקשטיין, נקראת כפר לי בפרדס חנה
רויטל לן כהן:
 אין שם מיגון בכלל
רויטל לן כהן:
 צמוד אליה בית ספר שכל הכיתות שלו זה בעצם צריפי עץ
רויטל לן כהן:
 בית הספר והפנימייה נמצאים בקצה היישוב, ליד שדות ואזור תעשייה
רויטל לן כהן:
 יש שם הרבה גזם
רויטל לן כהן:
 לא בפנימייה ולא בבית הספר אין ולו מרחב מוגן אחד
אלי אפללו:
רגע, מקום שיש בו גזם הרשות המקומית צריכה לטפל בו
אלי אפללו:
 מה? לא הבנתי
רויטל לן כהן:
נכון
רויטל לן כהן:
 אבל כששמים פנימייה ובית ספר בקצה של היישוב אז - - -
אלי אפללו:
איזה יישוב זה?
רויטל לן כהן:
בכל מקרה, לא נותנים - - -
אלי אפללו:
לא, לא, איזה יישוב? איזה יישוב?
תמי ברנע:
איזה פנימייה? רויטל, עוד פעם, תחזרי על הפרטים
רויטל לן כהן:
שאלתם אותי שאלה? לא שמעתי
אלי אפללו:
כן, כן, שאלנו אותך אם את יכולה לחזור
אלי אפללו:
 את מדברת על גזם שנמצא, שאלתי את היישוב, אז אמרת פרדס חנה-כרכור, ברור לי
אלי אפללו:
 יש דברים שבאמת, אם את צריכה את העזרה שלנו, אנחנו נעזור
אלי אפללו:
 אבל אני חייב לומר שכל הרשויות המקומיות, בלי יוצא מן הכלל, מטפלים גם במצב חירום בנושא של פינויים, של גזם, אשפה, עצים, כל הדברים האלה מטופלים
אלי אפללו:
 האם הייתה פנייה למשל למוקד העירוני בפרדס חנה-כרכור
אלי אפללו:
 ואם יש לך את מספר הפנייה אני אטפל בזה
רויטל לן כהן:
אני אעביר לכם את מספרי הפניות וגם את ההתכתבות עם משרד החינוך
רויטל לן כהן:
 אבל אני מבקשת להגיד שהבעיה העיקרית היא שלא בבית הספר ולא בפנימייה יש ולו מרחב מוגן אחד
רויטל לן כהן:
 מדובר בילדים בתפקודים מאוד נמוכים
רויטל לן כהן:
 אוטיזם בתפקוד נמוך, עם מוגבלות שכלית
רויטל לן כהן:
 ההוראות שהם קיבלו זה להוציא את הילדים מהכיתות, שיישכבו בחוץ על הדשא וישימו ידיים על הראש
רויטל לן כהן:
 חלק מהילדים לא מסוגלים אפילו לעשות את זה
רויטל לן כהן:
 וזה מה שנותנים למעל 100 ילדים עם מוגבלות
אלי אפללו:
למי שייכת הפנימייה הזאת?
רויטל לן כהן:
בית אקשטיין
אלי אפללו:
לא, אבל לאיזה משרד?
רויטל לן כהן:
הרווחה
רויטל לן כהן:
 הפנימייה למשרד הרווחה ובית הספר למשרד החינוך
אלי אפללו:
 משרד הרווחה, אתם מכירים את הנושא הזה?
יעל דיין:
זו פנימייה של מנהל מוגבלויות
הניה מרמורשטיין:
זה כמו אצלנו
הניה מרמורשטיין:
 אותו דבר, כמו בבני ברק
אלי אפללו:
 אתם מודעים?
יעל דיין:
אני אומרת שזו פנימייה של מנהל מוגבלויות ואנחנו נעביר את התכנים לצוות הרלוונטי
אלי אפללו:
 אוקיי, בסדר, הנושא יועבר לצוות הנוגע בדבר
אלי אפללו:
 אוקיי, בבקשה, מה עוד?
רויטל לן כהן:
מצוין
רויטל לן כהן:
 אני רוצה לדבר על כך שיש תלמידים שמאחר ואין להם שיבוץ חינוכי פנימיות לא מסכימות לקלוט אותם
רויטל לן כהן:
 ומן הצד השני, הרשויות המקומיות שבהן נמצאת הפנימייה אומרת עד שהוא לא ייקלט בפנימייה אני לא אעשה ועדת שיבוץ
רויטל לן כהן:
 וכך הילדים תקועים באיזה שהוא לימבו
רויטל לן כהן:
 ועכשיו, בגלל כל המצוקה של המלחמה אז הם בכלל נדחקים לשוליים
רויטל לן כהן:
 ויוצא שהילדים שהכי צריכים גם מסגרת חינוכית וגם מקום לא מצליחים לקבל לא את זה ולא את זה
רויטל לן כהן:
 חלקם נמצאים בבית וחלקם תקועים באשפוז פסיכיאטרי ואי אפשר לשחרר אותם עד שלא תהיה להם מסגרת
רויטל לן כהן:
 ואיפה שהוא הפינג פונג הזה בין קודם שיהיה לך שיבוץ בבית ספר לבין קודם שיהיה לך שיבוץ בפנימייה מישהו חייב להחזיק את זה
אלי אפללו:
 רויטל, יש לי בקשה אלייך
אלי אפללו:
 קודם כל תעלי את הנושא הזה גם בכתב לגורמים שאיתם את עובדת, אם זה משרד הרווחה, חינוך וכך הלאה
אלי אפללו:
 שבוע הבא אנחנו עושים ישיבה משותפת בנושא ילדים עם החינוך המיוחד, עם מוגבלויות
אלי אפללו:
 בדיוק בנקודה הזאת
אלי אפללו:
 וכדאי שהדברים האלה יהיו לפנינו
אלי אפללו:
 עם ועדת החינוך, ישיבה משותפת
רויטל לן כהן:
 אני שלחתי את זה גם לוועדת החינוך
רויטל לן כהן:
      דבר אחרון שאני רוצה לומר נוגע לנושא של המחסור באנשי טיפול
רויטל לן כהן:
 אתה צודק שמשרד החינוך הציע והגיעו מורים
רויטל לן כהן:
 אבל זה ההבדל, אנשי טיפול לא מוכנים לשכר של משרד הרווחה ומשרד החינוך מציעים
רויטל לן כהן:
 והתוצאה היא שגם אם יצליחו להגיע לכמה מורים פנסיונרים, לא מצליחים לגייס למקצועות הבריאות
אלי אפללו:
שמענו את זה, תודה
רויטל לן כהן:
רק עוד דבר אחד בעניין הזה
רויטל לן כהן:
 עד שלא יעלו את השכר, זאת הרי בעיה ידועה
רויטל לן כהן:
 הייתה ועדה תחת משרד ראש הממשלה ועדיין לא מעלים את השכר וזה לא ישתנה
אלי אפללו:
תודה רויטל
אלי אפללו:
 עדי חן, בזום, נכון? משום מה נאמר שקטעתי אותה
אלי אפללו:
 אני לא זוכר אם קטעתי, אבל יכול להיות
עדי חן:
תודה אדוני
אלי אפללו:
תשלימי
אלי אפללו:
 אם קטעתי אותך אני מתנצל
עדי חן:
אין בעיה, תודה רבה
עדי חן:
 הערה אחת שכדאי לנצל את המצב הקיים ולהכניס הוראת שעה בחוק האומנה, שהיא גם תייעל וגם תיטיב אם ממילא היינו צריכים את התיקון הזה גם אתמול צריכים לעשות אותו
עדי חן:
 ההוראה מדברת על מי יכול לשמש משפחת אומנה
עדי חן:
 אנשים שלא מלאו להם 56 שנים
עדי חן:
 אבל אנחנו יודעים, עם כל מה שקרה בסיטואציה הזו, ילדים נשארו הרבה מהם בלי הורים
עדי חן:
 ואז מן הסתם הם עוברים לסבא וסבתא, שלרוב הם יותר מבוגרים מ-56
עדי חן:
 אני ערה לזה שיש אופציה לרישיון אומנה חריג בנסיבות מאוד מסוימות
עדי חן:
 אבל שווה לתת הוראת שעה שתסביר את המצב הזה באופן גורף
עדי חן:
 ולהשאיר דווקא את החריג לכלל
עדי חן:
 רק אם סבא וסבתא יש להם משהו מיוחד, לא כשירים, מסיתים וכו'
עדי חן:
 אז ייכנס החריג
עדי חן:
 אבל כדאי לייעל
אלי אפללו:
מה שאמרת כרגע זה נתמך גם על ידי גורמי הרווחה?
רחל איגר לוין:
אם אני יכולה, אני אתייחס
אלי אפללו:
לא, אני אגיד לך ככה: אם יש סבא וסבתא, זה אילוץ, אז אני יכול להבין
אלי אפללו:
 אבל אני מניח שיש לא מעט משפחות שמתחת לגיל 56 שהן כן רוצות להיות משפחות אומנה ואותם אני מניח שבודקים
אלי אפללו:
 אבל לבוא מראש ולתת גם לאנשים קצת מבוגרים או נקרא לזה מה שנקרא אזרחים ותיקים להיכנס למשפחות כאלה, אני לא יודע אם זה הדבר הנכון ביותר מבחינת רווחה
אלי אפללו:
 אני לא יודע, אני שואל
עדי חן:
אני מדברת על ילדים שכבר חוו את הטראומה
עדי חן:
 שחוו כבר רצח של ההורים שלהם
עדי חן:
 והם דווקא ירצו להיות במעטפת המשפחתית, זו הטובה שלהם
אלי אפללו:
על זה אין בעיה
אלי אפללו:
 על זה אני חושב שאין בעיה
רחל איגר לוין:
אין בעיה, אין בעיה בחוק
אלי אפללו:
תקשיבי, אני כבר אומר, תראי, אנחנו מאחר ודיברנו על זה נדמה לי באחת הוועדות לפני שבועיים
אלי אפללו:
 אם יש ילד שאיבד את ההורים שלו והסבא והסבתא או הדודים רוצים אותו ומעל 56 אין עם זה בעיה, נכון?
רחל איגר לוין:
אין עם זה בעיה בחוק
אלי אפללו:
אין עם זה בעיה בכלל
אלי אפללו:
 אז לא צריך אפילו, לא צריך לא הוראת שעה ואין בעיה בכלל
אלי אפללו:
 אוקיי? את מדברת על משהו מעבר לזה?
עדי חן:
אני מדברת דווקא על זה
אלי אפללו:
לא, אם את מדברת על זה, אין בעיה
אלי אפללו:
 פה אין בעיה
אלי אפללו:
 אם את מדברת באופן כללי אז אני לא חושב שאני מסכים איתך, אבל אני לא איש המקצוע
רחל איגר לוין:
נכון לתקופה זו, כיוון שמדובר על קרובי משפחה יש החרגה בחוק
אלי אפללו:
 אז אין בעיה
רחל איגר לוין:
יש את סעיף 88 בחוק האומנה שנותן לנו פתרון לילדים שנשארו ללא הורים, אנחנו עובדים על זה
אלי אפללו:
 אוקיי, אנחנו נסכם
אלי אפללו:
 אם יש עוד מישהו או מישהי? אני רוצה לסכם, ברשותכם
אלי אפללו:
      1
אלי אפללו:
 הוועדה וחבריה מתפללים להשבת כל החטופים וביניהם כ-30 ילדים
אלי אפללו:
 לצערי, יש גם ילד בן 10 חודשים
אלי אפללו:
 כשהוא נחטף היה בן 9 חודשים
אלי אפללו:
 ואני מכיר משפחה שעם הבחור אני בקשר, שגם אשתו נחטפה, היא בת 34
אלי אפללו:
 ושתי הבנות אחת מהן היא בת שנתיים וחצי והשנייה בת חמש וחצי, משפחת אשר
אלי אפללו:
 כמו שציינתי, להשבת כל החטופים, ביניהם כ-30 ילדים
אלי אפללו:
 וקוראים לעשות הכול על מנת להשיבם
אלי אפללו:
 זו תהיה תמונת הניצחון שלנו
אלי אפללו:
      2
אלי אפללו:
 הוועדה מודה לצוותים בפנימיות ובחסות הנוער ובאומנה על עבודתם הנאמנה, ואני שוב מודה לכם
אלי אפללו:
 הוועדה קוראת לחזק את מצבת כוח האדם בכל המסגרות על ידי גיוס סטודנטים, ש"ש, מתן מלגות לעובדים, בשל גיוס עובדים בצו 8
אלי אפללו:
      4
אלי אפללו:
 הוועדה קוראת לקדם בניית תוכניות למענים רגשיים לצוותים ולחניכים
אלי אפללו:
      5
אלי אפללו:
 הוועדה שמעה על שגרת העבודה זמן חירום בבתי המשפט לנוער, וקוראת להמשיך ולאפשר שיקול דעת במקרים דחופים ולהרחיב את הפעילות
אלי אפללו:
      6
אלי אפללו:
 הוועדה קוראת לפעול לצמצום רשימת ההמתנה להשמת ילדים שצפויה להתארך עקב המצב הנוכחי
אלי אפללו:
     7
אלי אפללו:
 הוועדה חוששת מהמצב של מערכת הרווחה והבריאות ובריאות הנפש ביום שאחרי וקוראת לפעול כבר היום על מנת למנוע מצב של שוקת שבורה לאחר תקופת המלחמה
אלי אפללו:
      אני רוצה לומר לכם, המלחמה הזאת היא בעצם זעזעה את כל עם ישראל
אלי אפללו:
 את כל המערכות ולא משנה באיזה מערכת: הביטחונית, הבריאותית, הרווחה, הכול
אלי אפללו:
 ואני חושב שזה הזמן גם לעשות restart, מה שנקרא לחשב מסלול מחדש בכל מה שאנחנו עוסקים, כדי שאנחנו באמת נעשה הכול למען ילדי ואזרחי ישראל
יוסף טייב:
צהריים טובים, אני מתכבד לפתוח וועדה משותפת של ועדת החינוך, התרבות והספורט, והוועדה לזכויות הילד בנושא: ביטחון תזונתי לתלמידים בהעדר בתי"ס בתקופת המלחמה
יוסף טייב:
 דיון מעקב לאחר הדיון הקודם שהיה בוועדה
יוסף טייב:
 בסיכומים העלנו שתי שאלות שלצערי, עד לעצם רגע זה לא קיבלנו את התשובות, למרות הבקשה שלנו והדרישה שלנו לקבל את התשובות באותו יום מהאוצר
יוסף טייב:
 הבקשה הראשונה הייתה ממשרד החינוך
יוסף טייב:
 ביקשנו לקבל רשימה של רשויות מקומיות שמפעילות הזנה, ואת הרשימה של הרשויות המקומיות שזכאיות לקבל הזנה, ולא מפעילות אותה, ואם הן לא מפעילות אותה – למה?  עד לרגע זה לא קיבלנו תשובה ממשרד החינוך
יוסף טייב:
 ממשרד האוצר ביקשנו לדעת מה התקציב להזנה של השנה הקודמת ושל השנה, כמה ואיפה בוצע
יוסף טייב:
 באילו רשויות מקומיות התקיים, או באלו היה אמור להתקיים ולא התקיים
יוסף טייב:
 אני מקווה שאכן האוצר הגיע עם תשובות לוועדה
יוסף טייב:
      אני אאפשר למרכז המחקר והמידע של הכנסת, תנו לנו מה אתן כן הצלחתן להשיג, ולפי זה נבדוק אם אכן הנתונים מותאמים
נטע משה:
צהריים טובים, אני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, המחלקה לפיקוח תקציבי
נטע משה:
 אני אתייחס בכמה נקודות לבדיקה שערכנו לתקנה ייעודית לחוק ארוחה יומית במסגרת יוח"א, כי היא תקנה שבה יש  כסף על-פי חוק שמיועד להזנה, זה לא כולל את כל ההזנה, ולא הזנה בצהרונים
נטע משה:
 בעצם, יש שני מקורות תקציביים לתקנה הזו
נטע משה:
 1
נטע משה:
 תקציב המדינה
נטע משה:
 מקור שני, זו השתתפות של הרשויות המקומיות וההורים
נטע משה:
 משנת 2017, אנחנו רואים בעצם באופן עקבי שיש פער
נטע משה:
 לפעמים הוא גם פער ניכר בין התקציב המקומי המתוכנן בתחילת השנה, לבין בסוף תקציב הביצוע בפועל, שהוא התקציב של השימושים - מה שצרכו ומה שתוקצב שהוא יותר גבוה
נטע משה:
 תקציב הביצוע בסוף גבוה יותר, תקציב הביצוע
נטע משה:
 ההשלמה התקציבית הזאת בעצם מתבססת על המקור שהגיע מההורים, ומהרשויות המקומיות
נטע משה:
 המקור השני זו הגדלה של תקציב המדינה, תקציב המאושר, השינויים שמובאים במהלך השנה לכנסת ולוועדת כספים ומאושרים
נטע משה:
     	הנקודה שכן אנחנו רואים – מ-2021, ועד היום,  בעצם, התקציב המקורי של התקנה הזו לא השתנה - הוא 211 מיליון שקלים, זה התקציב המקורי
נטע משה:
 אנחנו כן יודעים שעלות הארוחה עלתה בשנתיים האחרונות בכ-25%, וגם שיש גידול טבעי במערכת החינוך
נטע משה:
 כך שכן ניתן להניח, ואפשר בעצם ללמוד מזה גם מזה וגם מפרוטוקול של ועדת מכרזים שהייתה, שהמסגרת הכללית המתוכננת היא גבוהה מ-211 מיליון השקלים האלה, אנחנו גומרים את התקציב האחרון, מאושר בעצם בביצוע של 2022, שהוא עמד בערך על 450 מיליון שקלים
נטע משה:
 זה מה שקרה עד עכשיו
תמי סלע:
	כמעט פי שתיים
נטע משה:
	נכון
נטע משה:
 יש פה חלק של כמעט 100 מיליון שהגיע מההורים, ועדיין, יש חלק שגדל מתקציב המדינה
נטע משה:
 כן צריך להסביר שבעצם יש פה כל מיני מנגנון, נציגת האוצר תוכל להרחיב יותר התחשבנויות עבר עם הספק, מקדמות, זאת אומרת, זה יותר מורכב מרק שנת התקציב, וגם תמיד כשאנחנו מדברים בוועדת חינוך, יש לנו בין שנת הלימודים לשנת התקציב ועדיין יש פה גידול משמעותי באופן עקבי כל שנה בין התקציב המקורי בסוף לתקציב הביצוע
נטע משה:
      נדבר רגע על 2023, מה שאנחנו כן יודעים שהצלחנו לאסוף, הנתונים הם לא מלאים, ואני מקווה שהמשרדים יוכלו לספק אותם
נטע משה:
 עד סוף הרבעון השלישי של 2023, הביצוע היה 540 מיליון שקלים, זאת אומרת, יש פה גידול גם ביחס למקורי, וגם ביחס למה שהיה בשנה שעברה רק לתקציב ארוחה יומית, רק לתקנה הזאת שמספרה 20670202 למי שמחפש
נטע משה:
      כמו שהסברנו, יש התחשבנויות, ועדיין יש פה איזה גידול מאוד דרמטי שהיה, כך שביחס לאמירה שהייתה פה בשבוע שעבר, אם אנחנו כבר בתקצוב שהוא יותר מהמקורי, זה כן, אבל זה כנראה קורה בכל מקרה ובכל שנה, האם כמה נחסך, או מה התקציב שפה חסר ביחס לחודש השבתה, או ילדים שלא היו, זה מאוד קשה לדעת מאחר שלא מפורסמת המסגרת התקציבית הכוללת, והאמירה היא שאנחנו מתקצבים על-פי שימוש בסוף
נטע משה:
 אז זה נעלם שנותר פה בסוף הדיון הקודם, וגם בחלקו עכשיו, ומהבדיקה שערכנו, זה בעצם מה נחסך בחודש הזה
נטע משה:
      נקודה אחרונה
נטע משה:
 פורסמו המקורות לתוכנית הכלכלית – התמודדויות עם הצרכים של מלחמת "חרבות ברזל", ושם יש פירוט של מקורות שונים, ומאיזה משרדים הם מגיעים
נטע משה:
 אנחנו רואים שיש שם מקור אחד בלי מספר תקציבי שמדבר על תת ביצוע בהזנה ובהסעות בסך 115  מיליון שקלים, וכאן, עולות השאלות
נטע משה:
 אם יוכלו להרחיב ביחס לאיזו הזנה מדובר, האם ההזנה של יוח"א, או הזנה של הצהרונים, אם יודעים להעריך את זה
נטע משה:
 אני חושבת שזה מתחבר לאמירה של חברי הכנסת, האם זה השימוש שנעשה בזה, או שחברי הכנסת רצו להציע משהו אחר
נטע משה:
      צריך לבדוק מה קורה עם הקיזוז של ההורים ברשויות המקומיות
נטע משה:
 כמו שהסברנו בהתחלה, יש גם מקור תקציבי שהוא לא מגיע מהמדינה, וגם פה עולה השאלה איך ומתי יכולה להיעשות ההתחשבנות הזאת
יוסף טייב:
לצורך העניין, ההורים שלא קיבלו, אותם ילדים שלא קיבלו את המענה באוקטובר, ההורים את חלקם אכן שילמו, אבל גם לא קיבלו וגם שילמו
נטע משה:
יש גם השתתפות הורים ביוח"א
תמי סלע:
מה שהבאתם עד עכשיו זה על ארוחה יומית לתלמיד לפי יום חינוך ארוך