GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמי ברנע:
אני רק אגיד שמשרד רוה"מ הוזמן כמה פעמים, ולא הגיעו
אלי אפללו:
גם ביקשנו, כי אני חושב שבאמת זה אחד הדברים החשובים מבחינת תכלול, כי יש חוק, ואת החוק צריך ליישם, אבל צריך לוודא מי מיישם אותו ואיך מיישמים אותו
אלי אפללו:
 אני חושב שהקפת את כל הדברים בצורה מאוד נכונה
קארין אלהרר:
אדוני, זו הטרגדיה של כל הנושא של ה-7 באוקטובר וההשלכות
קארין אלהרר:
 הרי מה קורה? משרדים ממשלתיים עובדים, זה לא שהם לא עובדים
קארין אלהרר:
 מישהו שיהיה מלמעלה, שיראה שקושרים את כל החוטים, את זה אין
קארין אלהרר:
 ובסוף, אתה יודע, גם כשעושים דברים טובים - - -
אלי אפללו:
התפקיד שלנו כוועדה לפקח על הפעילות
קארין אלהרר:
 השאלה מה רואים מהממשלה מהפיקוח הפרלמנטרי שלנו, כי את העבודה שלנו נעשה, השאלה מה ייקחו מזה
אלי אפללו:
חברת הכנסת דבי ביטון
דבי ביטון:
תודה רבה, אני מודה לאדוני גם על הדברים שאמר כאן בנוגע לחטופים לזכויות הילד
דבי ביטון:
 בהחלט הלב נחמץ, כואב
דבי ביטון:
 אני מצאתי את עצמי אתמול ממש בוכה כשראיתי את טיפות הגשם הראשונות, כי חשבתי לעצמי מה קורה שם? מי מכסה אותם
דבי ביטון:
 מי מאכיל אותם
דבי ביטון:
 כמה חם להם, זה לא זה, וזה לא רק ילדים, זה גם הסבים והסבתות והאחים
דבי ביטון:
 באמת,  זו לא בקשה, זו קריאה, זו דרישה – תחזירו אותם הביתה
דבי ביטון:
 לדאבוני, אלה שכבר חזרו, חזרו כגופות, ואסור לנו לסכן כבר אף אחד נוסף איתם
דבי ביטון:
      כפי שנאמר כאן, כבוד היושב-ראש, בהחלט זה נחמד ועדה על השאלה מי מתכלל את זה
דבי ביטון:
 מי נמצא, ומי דואג שהוועדה הזאת תדע הכול
דבי ביטון:
 הרי ברור שאנחנו מתכנסים מוועדה לוועדה, אבל בסוף השטח בוער
דבי ביטון:
 הימים הם ימים מאוד קשים
דבי ביטון:
 הנוער ובני הנוער שלנו קצת התפזרו מחוץ לבתים
דבי ביטון:
 אמרה לי אימא באחד מהמלונות בירושלים שהיא דווקא מהמגזר הדתי, הילדים למדו להכיר את התחנה המרכזית ולעשן
דבי ביטון:
 ילדים שלעולם לא עשו
דבי ביטון:
 ואז החשיפה והסכנה היא בהחלט ברורה לנו, ואנחנו צריכים למנוע
דבי ביטון:
 ודי לנו באסון הרגשי שיהיה לנו, ובטח לא בפגיעות שאחר כך יביא את הנזק העתידי
דבי ביטון:
     אני רוצה לשים דגש על הנושא של המתנדבים
דבי ביטון:
 הגיעו לידיעתי, כבוד היושב-ראש, שבמסגרת המתנדבים יש אחד שכבר הורשע בעבר בפגיעות מיניות, ויש אחד שמתנהלים נגדו כיום הליכים והוא מתנדב, וזה מידע שהגיע, מידע מהימן
אלי אפללו:
הועבר למשטרה?
דבי ביטון:
זה אחד הארגונים, אני מניחה שהם יפעלו
אלי אפללו:
חשוב לומר להם כל מי שמתלונן או מגיע מידע להתלונן במשטרה
אלי אפללו:
 לבקש מספר תלונה מהמשטרה כדי שנוכל לעקוב אחרי הדברים האלה בלי להזכיר שמות כמובן
אלי אפללו:
 זה מאוד חשוב, לא להשאיר את זה ללא איזושהי עשייה
דבי ביטון:
ללא ספק
דבי ביטון:
 וזה בדיוק מה שאנחנו צריכים כי די לנו בסכנה בינם לבין עצמם
דבי ביטון:
 תודה על הדיון החשוב
אלי אפללו:
דיברת על הגשם שירד אתמול
אלי אפללו:
 אני הייתי בעיצומה של הלוויה
אלי אפללו:
 ירד גשם זלעפות
אלי אפללו:
 הייתי בהלוויה של רועי ביבר בצור משה
אלי אפללו:
 אין אחד שלא בכה
אלי אפללו:
 איך אמר שם מישהו – "גם השמים בוכים"
יעל טל פואה:
אני מאיגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית
יעל טל פואה:
 גם אני רוצה לברך על הדברים שנאמרו כאן, ועל החשיבות בשחרור החטופים
יעל טל פואה:
  הלב נשבר, ואני חושבת שזאת המחויבות שלנו כי זה החוזה הכי בסיסי של כל אזרח ואזרחית מול המדינה להגן על הביטחון
יעל טל פואה:
 אני מצטרפת לקריאה הזו
יעל טל פואה:
 אני רוצה להפנות את תשומת הלב לכמה נקודות שנוגעות למרכזי הפינוי
יעל טל פואה:
 יש לנו שני סוגי אוכלוסיות
יעל טל פואה:
 יש לנו אוכלוסיות של קהילות אורגניות שהן יודעות איך להתנהל, יש מי שמנהל את העניינים, אפילו מנהלי הקהילות, חלק מהמקומות אפילו ועדות המוגנות כבר התחילו לפעול
יעל טל פואה:
 לעומת זאת, יש לנו קהילות שהן בעצם לא קהילות
יעל טל פואה:
 אנשים שמגיעים מכל מיני מקומות, והאופן שבו הם מתנהלים הוא לא מפוקח, ואין להם איזושהי תחושה שיש מישהו שדואג להם
יעל טל פואה:
 ואז הם נמצאים במצבי סיכון
יעל טל פואה:
 אני ככה אספר שהגיעו אלינו הרבה מאוד מקרים שקשורים לצריכת אלכוהול וסמים של בני ובנות נוער שפשוט משוטטים להם, משוטטים במלון, במרחבים הציבוריים
אלי אפללו:
בנושא סמים ועישון, יש לנו בשבוע הבא דיון משותף יחד עם הוועדה בנושא סמים
יעל טל פואה:
מצוין, צריך כן להבין שיש לזה קשר מאוד קריטי לסוגית המוגנות, כי גם מגיעים אלינו מקרים, לצערנו, של פגיעות מיניות שמתרחשות תחת השפעת אלכוהול
יעל טל פואה:
       אני כן רוצה להסב את תשומת הלב למספר מקרים ואירועים כדי שנבין מי האוכלוסיות שצריך לתת להן מענה
יעל טל פואה:
 ראשית, הגיע אלינו מקרה שקשור להקרנת סרטים ותכנים פורנוגרפיים ממש בטלוויזיות של המלונות עצמם
יעל טל פואה:
 נערים משתובבים, משועממים בשעות הערב, ואז ילדים צעירים נחשפים לתכנים פורנוגרפיים ממש בתוך המלונות
אלי אפללו:
המלון משדר?
יעל טל פואה:
המלון לא מודע לבעיה, או שהוא מודע רק אחר כך כשההורים פנו, או שאיזה אדם מבוגר ראה והפסיק את הדבר הזה
יעל טל פואה:
 זאת סוגיה שצריך להבין, שיש חשיפה אינטנסיבית לתכנים פורנוגרפיים, ושלא על תכני המלחמה
יעל טל פואה:
 זה מקרה אחד
אלי אפללו:
אנחנו צריכים לפנות למשרד התיירות, שיפנה לכל בתי המלון למנוע בכלל את השידורים האלה לחלוטין
יעל טל פואה:
שני סיפורים נוספים, כמובן, אני רוצה לשמור על איזשהו חיסיון, אבל כל מיני קומונות ומכינות קדם צבאיות שבעצם הוסבו בכל מרכזי הפינוי כדי לעזור ולהצטרף לצוותים החינוכיים
יעל טל פואה:
 אז גם שם, בתוך הקומונות עצמן, או בתוך הבתים עצמם בינם לבין עצמם  מתרחשות פגיעות מיניות
יעל טל פואה:
     עוד נקודה סביב בנות שרות הלאומי
יעל טל פואה:
 פה אני פותחת סוגריים ואומרת שגם הג'ויינט, וגם הרשות לשירות לאומי בעצם הבינו והתחילו להגיע פניות של בנות השרות המתנדבות
יעל טל פואה:
 בעצם, כרגע אושר תקציב מטעם הג'וינט לסדנאות מוגנות ייעודיות לבנות השרות הלאומי
יעל טל פואה:
 ויש לנו פניות מטעם הורים שנוגע לנערים ולנערות
יעל טל פואה:
      אני אתן דוגמה לפנייה שהגיעה אלינו גם מהורים וגם מהצוות החינוכי שהיו בהרבה מאוד בלבול סביב התנהגויות מיניות לא מותאמות
יעל טל פואה:
 מה אני רוצה לומר, שלא כל הפגיעות הן פגיעות מיניות חד-משמעיות, אלא הרבה נמצאים שם במה שנקרא המרחב האפור
יעל טל פואה:
 ולכן, זה לא רק עניין או שאלה של נהלים, אלא זו גם שאלה חינוכית, ומתוך כך צריך להבין שצריך להעביר סדנאות והכשרות, ממש להסביר איך מייצרים מרחב בטוח
יעל טל פואה:
 איך אני מזהה או מזהה את הגבול שלי
יעל טל פואה:
 איך לתווך את זה
יעל טל פואה:
 למי פונים במקרה הצורך, ויש פה חשיבות קריטית לזה שאני חושבת שהמדינה תממן סדנאות ספציפיות לתחום הזה
יעל טל פואה:
 ואני מוסיפה למה שורד אמרה, הנושא של נאמני מוגנות
יעל טל פואה:
      אנחנו יודעים שיש את המנגנון הזה שאחראיות על מניעת הטרדות מיניות בארגונים
יעל טל פואה:
 אותו דבר יש בתוך קהילות, אנחנו בעצם רוצים לעשות איזושהי הכשרה עקרונית שבכל אחד מהמקומות האלה יהיה אדם שהוא הכתובת, הוא האחראי, והוא יודע, בעצם הוא יהיה הרמזור
יעל טל פואה:
 הוא לא חייב לטפל בכל המקרים
יעל טל פואה:
 אבל כן איזשהו מענה ראשוני בסיסי, ולדעת לאן להפנות
יעל טל פואה:
 ברגע שתהיה לנו הפונקציה הזאת בכל אחד מהמקומות, קודם כל גם האנשים עצמם בתוך מרכזי הפינוי ירגישו הרבה יותר בטוח, וגם אנחנו נדע שהמקרים לא נופלים בין הכיסאות, והם כן מטופלים על ידי אדם מסוים
אלי אפללו:
 העלית רעיונות טובים, אנחנו נשתדל לקדם אותם
אלי אפללו:
    בבקשה, מיכל בזום
מיכה גולדמן:
קודם כל אני רוצה גם להודות על הדיון
אלי אפללו:
יש כנראה משהו במיקרופון, מיכל
אלי אפללו:
 אולי תתרחקי מהמיקרופון, או שתזיזי את המיקום שלו
אלי אפללו:
 עדיין יש זמזום
אלי אפללו:
 ננסה לשמוע בצורה הזאת
מיכה גולדמן:
בירכתי על הדיון, ואציין שגם שר המשפטים פנה לוועדה לזכויות הילד, והלוואי שכל הפניות האלה יישאו פרי
מיכה גולדמן:
 בנושא המוגנות, כמו שאמרה חברתי מנכ"לית המועצה לשלום הילד, הנושא עלה ברב מגזרי ממש מהרגע הראשון
מיכה גולדמן:
 הקמנו צוות מוגנות שרבים מחבריי, גם ממשרדי הממשלה, וגם מהחברה האזרחית חברים בו, וגיבשנו ביחד את ההמלצות כל אחד כמיטב היכרותו והתמקצעותו בנושא
מיכה גולדמן:
 ממקום של חשיבות, הקידום של הנושא, וכל מה שדיברתם פה, היום מתכנסת ועדת מנכ"לים לזכויות הילד
מיכה גולדמן:
 קבענו את הוועדה ליום זכויות הילד לפני חצי שנה, כמובן, שכל סדר היום השתנה, והנושא גם ידון שם
מיכה גולדמן:
 בהחלט נמצאות פה נציגות מהיחידה, וגם חברות מהמשרדים האחרים שיהיו בדיון, ואנחנו נשמע את הדברים
מיכה גולדמן:
 אנחנו שותפים לגמרי לצורך ולחשיבות
אלי אפללו:
מיכל
אלי אפללו:
 קשה מאוד לשמוע אותך
אלי אפללו:
 אם נעשה את זה בקצרה, לפחות נתרכז
אלי אפללו:
 יש בעיה במיקרופון
אלי אפללו:
     תודה רבה
תמי סלע:
בתור מי שעומדת בראש השולחן העגול יחד עם ורד, לנסות להבין מה מונע מההנחיות שגיבשתן, אם יש הנחיות סדורות לגבי איך לפחות להפחית את המקרים האלה, ולשפר את ההתנהלות במתקנים
תמי סלע:
 למה זה לא יורד ומתבצע? כלומר, בשולחן העגול נמצאים נציגי המשרדים הרלבנטיים, אז איפה בעצם הכשלים או הקשיים שמונעים מזה להתבצע? למיכל, זה אולי גם רלבנטי לגורמים המבצעים האחרים, אבל מיכל עומדת בראש השולחן
מיכה גולדמן:
מה שאמרתי אלה הדברים
מיכה גולדמן:
 באמת, באותה תחושה זה יעלה בוועדת מנכ"לים
אלי אפללו:
אני אחדד את השאלה
אלי אפללו:
 מה אתם עושים כדי שיאכפו את החוק? את ההמלצות שהן כפופות לחוק בסופו של דבר
אלי אפללו:
 מה אתם עושים בעצם?
מיכה גולדמן:
אמרתי ואני אגיד שוב
מיכה גולדמן:
 גם כל משרד פועל בתחומו, אבל כדי שתהיה לזה מכפלת כוח, ולא רק כל משרד לעצמו, זה יעלה היום לדיון בוועדת מנכ"לים, נוכל לעדכן אחרי
אלי אפללו:
יש לי בקשה
אלי אפללו:
 תבקשי שגורם אחד שמתכלל את כל הנושא
אלי אפללו:
 השולחן העגול, זה שולחן עם כל הגורמים בעצם
אלי אפללו:
 אני רוצה שיהיה כן גורם שאולי אליו יהיה אפשר להעביר את כל השאלות ולקבל תשובות, ולדאוג לאכיפה
אלי אפללו:
 בסופו של דבר, ונאמר בצורה ברורה - גורם מתכלל שייתן הנחיות
אלי אפללו:
 תארי לך שכל אחד נותן הנחיות, ואולי יש גם הנחיות סותרות
אלי אפללו:
 אני לא יודע, למרות שכולם רוצים את אותה מטרה אז מה עושים?
מיכה גולדמן:
השאיפה היא שיהיה איזשהו פורום בין-משרדי
מיכה גולדמן:
 אני מציעה שאני אתן עדכון לוועדה אחרי ועדת המנכ"לים
קארין אלהרר:
קודם כל אני אגיד שהגיע הזמן שמשרדי הממשלה יפנימו שזה לא לשבוע שבועיים
קארין אלהרר:
 זה כבר חודש וחצי
קארין אלהרר:
 היה מחדל
קארין אלהרר:
 אי-אפשר שהמחדל יהיה פעם שנייה ופעם שלישית, כי הם לא יודעים לעגן על אותם צעירים וצעירות ואחריות המדינה
קארין אלהרר:
      גם פניתי לשר הרווחה בנושא
קארין אלהרר:
 יש מקומות כמו שנאמר שהיישובים הגיעו כיישוב, ויש להם ממונה מוגנות משלהם, והם הפעילו אותו, וזה עובד מצוין
קארין אלהרר:
 בסעד, למשל, בשפיים וכו'
קארין אלהרר:
 ויש מקומות שאין כי זה קצת כזה מגדל בבל
קארין אלהרר:
 הביאו מכל מיני מקומות, מכל מיני ישובים, אין קהילתיות
קארין אלהרר:
 שם המצב הרבה יותר קשה
קארין אלהרר:
 קודם כל למנות אדם שיהיה אחראי על מוגנות, לדעתי, לא צריך לחכות לשום פורום, זה יכול להיות מישהו שפשוט יקבל את המינוי, והינה דבר אחד שעשינו
אלי אפללו:
זה לא חייב להיות במשרה מלאה גם
אלי אפללו:
 פשוט מישהו שאליו יפנו, אם זה בתוך מלון
קארין אלהרר:
אדוני זה לבחירתם
קארין אלהרר:
 אבל למנות מישהו
קארין אלהרר:
 לתת לו את האחריות הזאת, ולצפות ממנו לדיווח, זה בוודאי אפשר לעשות
קארין אלהרר:
 לא כל דבר צריך להיות מדען גרעין
אלי אפללו:
מיכל, תיקחו את ההערה הזאת שנאמרה פה גם על-ידי המועצה הלאומית לשלום הילד, על-ידי עו"ד ורד וגם על-ידי קארין אלהרר, ותדאגו שבכל מקום כמו שיש במפעל, בחברה עסקית כזאת או אחרת כתובת שאליה יש גורם שאליו פונים בנושא של פגיעה מינית
אלי אפללו:
 אז גם פה פגיעה בילדים, ולא משנה מה, אם זו אלימות, או כל דבר אחר, שיהיה בכל מקום מישהו שאליו יהיה אפשר לפנות
אלי אפללו:
 זה יהיה גם מפורסם
אלי אפללו:
 זה דבר שהוא מינימלי, שמישהו בתוך אותו מלון, או באותו יישוב, לאן שאליו מופנים, זה הדבר הכי נכון לעשות זה מידי, כי אז תהיה גם כתובת, היא לא חייבת להיות כתובת ממשלתית כרגע
אלי אפללו:
 אבל פשוט כתובת אם קורה משהו שאליו פונים, שגם ילד יידע שיש לו מישהו שאליו יוכל לפנות ולהעלות את הבעיה זה לא חייב להיות משטרה באותו רגע
מיכה גולדמן:
זו הייתה אחת ההמלצות, לגמרי זה לנגד עינינו
מיכה גולדמן:
 בין ההמלצות ליישום לפעמים מתגלה פער, צריכים לראות איך פותרים את הדברים
מיכה גולדמן:
 כל הדברים שעלו פה בדיון, אנחנו כמובן שומעים ונרצה לראות איך אפשר ליישם כל מה שאפשר -  זה לנגד עינינו לחלוטין
מיכה גולדמן:
 תודה רבה
תמי סלע:
בהקשר הזה, אני מניחה שכן לקחו את זה בחשבון, וזה לא מותאם בדיוק למטרה
תמי סלע:
 אבל כן בבתי מלון לפחות אמורים להיות ממונה הטרדות מיניות, שאמנם הם אמורים יותר לטפל במקרים של עובדים שעברו פגיעות, אבל בכל זאת אלה אנשים שעברו הכשרה והם מהתחום, והם נמצאים שם
תמי סלע:
 ויכול להיות שיחד עם נציג של קהילת השוהים, או של משרד הרווחה, או בריאות הנפש, או להקים איזשהו צוות שכן ייתן מענה לפחות במלונות, יש לי הנחה שזה בטח עלה בין האופציות, אבל נשמע לי הגיוני
אלי אפללו:
הינה, רעיון מצוין
תמי סלע:
אמורים להיות קיימים
אלי אפללו:
מיכל, אני מבקש שתעלו את הדברים האלה
אלי אפללו:
 תנסו ליישם את מה שעלה פה, כי באמת, אפשר לעשות את זה מידי ללא השקעה, אלא רק בהנחיה ובתיאום יחד עם בתי הארחה, בתי המלון וכך הלאה
קארין אלהרר:
אדוני היו"ר, אפילו לא צריך אותה לעניין הזה
אלי אפללו:
 היא יושבת עכשיו בשולחן עגול
אלי אפללו:
 היא תשב, ואז זה יהיה הרבה יותר קל
אלי אפללו:
 זה פשוט בידי
קארין אלהרר:
עוד דבר
קארין אלהרר:
 הייתי שמחה להתייחס אליו
קארין אלהרר:
 ערך ההתנדבות הוא באמת ערך עליון
קארין אלהרר:
 בעת הזאת אנחנו לא רוצים לפגוע בהתנדבות
קארין אלהרר:
 יחד עם זאת, אתם יודעים, בסוף תמיד כל דבר זה זכויות שצריך לאזן ביניהם
קארין אלהרר:
 אז להתנדב זה טוב וזה חשוב, ובטח בעת הזאת
קארין אלהרר:
 אנחנו רואים את עם ישראל שיא תפארתו מתנדב וכו'
קארין אלהרר:
 אבל אנחנו לא רוצים ששכרנו ייצא בהפסדנו, ולכן, כן צריך לעשות איזשהו סינון הקטן שבקטנים, לא מכניסים לשם עברייני מין, לא מכניסים לשם עבריינים
קארין אלהרר:
 זה המינימום שבמינימום, אני אפילו לא מדברת על בחינות מדוקדקות - משהו קטן
אלי אפללו:
הצטרפה אלינו גם חברת הכנסת פנינה שטה
אלי אפללו:
 אם תרצי, אז בבקשה
הדס יחיעם:
שלום, ותודה רבה על הדיון הזה
הדס יחיעם:
 אני יושבת ראש החברה הרפואית להגנת הילד בהסתדרות הרפואית בישראל, מייצגת רופאים שמתעסקים בטיפול, איתור והכשרה על ילדים שעברו התעללות
הדס יחיעם:
 אני רוצה רפואה דחופה ילדים
הדס יחיעם:
 אני רוצה קודם כל להצטרף בתודה, הדיון אומנם על מוגנות ילדים שמפונים במתקני קליטה, ואי אפשר להתעלם מהעדר מוגנותם של הילדים שהמבטים שלהם נשקפים אלינו מפה שכרגע אין אף אחד ערב למוגנותם, גם לא בקרב ארגוני הסיוע ההומניטריים מטעם הצלב האדם או יוניצ"ף
הדס יחיעם:
 אני מצטרפת אליך היום גם לעצרת, ואני גם אשא שם דברים, ונאמר למשפחות האלה שאנחנו מבחינתנו עומדים לצדו, ומקבלים את האחריות הבוגרת שלנו על הילדים
הדס יחיעם:
     לגבי הילדים המפונים, אנחנו מדברים על מספר סוגים של טראומות
הדס יחיעם:
 יש שם טראומה קשה של ילדים שהיו עדים שנפצעו, שנעקרו, שחווים סטרס הורי ומשפחתי, אבל משפחתי, אבל קהילתי, אלה שחווים הכול ביחד
הדס יחיעם:
 הדגש שלי פה גם כרופאה בסופו של דבר, הוא גם לשים דגש על עניין הטיפול הרפואי הרגיש טראומה, על המקום של הרופאים גם לזהות את הדברים האלה וגם לטפל בהם
הדס יחיעם:
 וגם על המקום של הטיפול הרפואי, ואיך אנחנו עושים אותו ממזער, מה שנקרא טראומה משנית
הדס יחיעם:
 אותה טראומה שקורית מרגע הטראומה הראשונית על-ידי החברה והמטפלים שלה
הדס יחיעם:
     פה אני חוזרת לעיקרון שחזר ונשנה פה, ואני רוצה להוסיף גם מהמקום שלנו כרופאי הילדים, וכרופאי הגנת הילד
הדס יחיעם:
 אני אתמול הייתי בשיחה של 10 דקות עם פרופ' אבי אורי, שהוא גם פדויי שבי, והוא גם מנהל מחלקת שיקום, רופא שיקום
הדס יחיעם:
 הדבר הראשון שהוא אמר – "הכוחות מבוזרים"
הדס יחיעם:
 הטיפול הזה מבוזר, צריך לרכז את הדברים האלה תחת מטרייה אחת, כי בעצם הפיזור הזה בין ארגונים שונים פוגע בסופו של דבר במטופלים
הדס יחיעם:
 אתם תרגמתם את זה בעצם למה שקורה בשטח מבחינת מי שמרכז את התלונות, ומי שמזהה ומי שמטפל ומי שמונע
הדס יחיעם:
 אני מוסיפה פה את הרפואה, ואני מתחברת גם לעניין ההתנדבות
הדס יחיעם:
 כרגע, לדעתי, צריך לרכז קודם כל מידע
הדס יחיעם:
 צריך להבין מבחינת הרפואה כמה מהמפונים בכל מתקן כזה מטופלים על-ידי קופות החולים
הדס יחיעם:
 כמה מהם מטופלים על-ידי רופאים שהם מתנדבים
הדס יחיעם:
 כמה מהם מטופלים על-ידי רופאים שעובדים בשכר
הדס יחיעם:
 כמה מהנתונים מועברים לתוך המערכות הממוחשבות של קופות החולים המקוריות
הדס יחיעם:
 כמה ממשיכים להיות מטופלים על-ידי רופאי הילדים הראשוניים שלהם בקהילות, וכמה מטופלים על-ידי ארגוני סיוע הומניטרי כמו נת"ן
הדס יחיעם:
 כל מיני ארגונים שלאו דווקא מחויבים לתת את התיעוד, והאם הארגונים האלה מתעדים ומעבירים את האינפורמציה
הדס יחיעם:
 בסופו של דבר, מבחינה רפואית ורופאים הם גם אמונים על איתור וטיפול בילדים שהם נפגעי התעללות
הדס יחיעם:
 הם מגיעים לפתחם של הרופאים במגוון תלונות
הדס יחיעם:
 לפעמים הם באים אל הרופא לדבר, להגיד, להתלונן
הדס יחיעם:
 הרופא גם צריך לדעת לזהות את זה כשזה לא נאמר, זה חלק מהעבודה שלו, ואני אתייחס גם לזה
הדס יחיעם:
     אנחנו צריכים להכין פה איזושהי העברת מקל מסודרת
הדס יחיעם:
 זאת אומרת, שכרגע, כל הטיפול המפוזר הזה, צריך לאט, לאט להתנקז לכדי מטריה אחת
הדס יחיעם:
 ולאט, לאט, לא מיד, להחזיר את זה בחזרה למי שיטפל באנשים האלה בטווח הארוך
הדס יחיעם:
 כי בטווח הארוך הם יחזרו לקופות החולים שלהם
אלי אפללו:
למיטב ידיעתי, קופות החולים פתחו נציגויות, כמעט, בכל בתי המלון, וכמובן, במתקני הקליטה
אלי אפללו:
 עוד פעם, לא כל קופות החולים, אבל תלוי באיזה מקומות, אבל עדיין ניתן, כמובן, מבחינת קופות החולים, הן אפילו יוזמות את זה
אלי אפללו:
 מה שכן, אני שואל אותך, אנחנו מדברים פה על מוגנות עוד לפני שבעצם הנושא הזה קרה
אלי אפללו:
 האם יש לך איזשהו רעיון מה לעשות? לפני שבעצם ילד נתקל בפגיעה כזאת או אחרת?
הדס יחיעם:
זה חלק מהעניין הזה גם הלפני, כי זה חלק מההסדרה, וגם פה חלק מהקופות יש נציגים שלהן בהתנדבות, חלק בשכר
הדס יחיעם:
 חלק מהקופות מקבלות מבוטחים של כל מיני קופות
הדס יחיעם:
 חלק מהקופות מקבלות רק את המבוטחים שלהן
הדס יחיעם:
 זאת אומרת, צריך לעשות סדר בדבר הזה לטובת כולם, גם לטובת מה שאתה ציינת כרגע
הדס יחיעם:
      לגבי המניעה
הדס יחיעם:
 בחברה רפואית להגנת הילד יושבים, בעצם, חלק מהעבודה שלנו, היא הכשרה של צוותים רפואיים לזיהוי וטפול ודיווח על ילדים נפגעי התעללות
הדס יחיעם:
 זה משהו שאנחנו עושים אותו בשגרה וברוטינה שלנו כל הזמן
הדס יחיעם:
 ההכשרות האלה קיימות
הדס יחיעם:
 הקורסים האלה קיימים
הדס יחיעם:
 אנחנו מעבירים אותם
הדס יחיעם:
 ואנחנו גם מוכנים להעביר אותם בהתנדבות, ולקבץ רופאי ילדים, לא רק רופאים, גם עובדים סוציאליים וצוותים סיעודיים
הדס יחיעם:
 יש לנו קורס מובנה שמיועד לרב מקצועיות הזאת
הדס יחיעם:
 הוא מודולרי, והוא קורס של יום
הדס יחיעם:
 אנחנו מעבירים אותו ברוטינה
הדס יחיעם:
 כבר דיברתי עם הקולגות שלי
הדס יחיעם:
 אנחנו מוכנים לקבץ כל פעם כ-20 צוותים רפואיים כאלה ולהעביר להם את ההכשרה
הדס יחיעם:
 איתור דגלים אדומים, זיהוי, ומה עושים כשמזהים ואיך מדווחים, ולמי מדווחים, ואיך מאתרים סימנים רכים לאותם מקרים אפורים שהזכרת
הדס יחיעם:
      מה שעוד אני רוצה רק לגעת בו, שהוא שוב, יכול להיות שתייחסו אותו פחות למוגנות, אבל כשאני מדברת על מוגנות ועל טראומה משנית, אז אני מדברת בדיוק על הדברים האלה, וחלק ממזעור הטראומה המשנית צריך לחשוב ברמת מערכת הבריאות איך אנחנו מצמצמים מאוד את הביורוקרטיה למשפחות האלה – מקצרים תורים
הדס יחיעם:
 מזניחים ומייתרים את הצורך בטפסים, בהתחייבויות
הדס יחיעם:
 נותנים להם מענים אוטומטיים
הדס יחיעם:
 בעצם מאפשרים, כי בתור חלק מהמוגנות של הדבר הזה, זה אנשים שהיו בתוך תהליכים של אבחון בעיות רפואיות, של בדיקות סקר, של טיפולים, והם כרגע בכלל לא ליד המרכז הרפואי שבו הם טופלו, והם בטח לא ליד הרופאים שלהם והכול נגדע
הדס יחיעם:
 חלק מהעניין הזה, אם כבר מישהו מהאנשים האלה מצא תעצומות נפש להגיע, לדבר, להיות מטופל, לחזור למסלול הבריאותי שלו, הדבר האחרון שאנחנו רוצים, זה שהוא עכשיו ייתקל בעוד חומה שהיא חומה ביורוקרטית, כלכלית שתשבור אותו
תמי סלע:
שאלה בצד המעשי, את אומרת שיש לכם הצעה להעביר הכשרות
תמי סלע:
 גם בעניין של לחבר קצוות פה, הפנית אותה לאיזה גורם ממשלתי, העברתם אותה? קיבלתם תגובה? זה הולך לקרות?
הדס יחיעם:
שני דברים
הדס יחיעם:
 קודם כל, ההכשרות הן כבר קיימות ומועברות ברוטינה בתוך בתי החולים לצוותים של רופאי ילדים
הדס יחיעם:
 הרבה מאוד רופאים כבר קיבלו גם מהצוותים שנמצאים שם, קיבלו פשוט בקונטקסט אחר, אבל ממש לפני הישיבה הזאת
הדס יחיעם:
 אנחנו מתחברים לגופים אחרים שמשתפים איתנו פעולה שגם הפיצו הכשרות
תמי סלע:
למי זה הועבר? כדי שנוכל לעקוב אחרי זה
הדס יחיעם:
גם עניין ההכשרות הוא מאוד מבוזר
אלי אפללו:
 אבל הפנייה שלכם למי הועברה?
הדס יחיעם:
ממש לפני הישיבה למשרד הבריאות
אלי אפללו:
תביאו העתק
אלי אפללו:
 זה כל הסיפור
אלי אפללו:
      חברת הכנסת פנינה תמנו שאטה
אלי אפללו:
 קודם כל, תודה רבה שהגעת
פנינה תמנו:
תודה רבה לך על הדיון החשוב הזה, אדוני היושב-ראש, היום אנחנו מציינים את היום הבין-לאומי לזכויות הילד, הילדה
פנינה תמנו:
 אני רואה את התמונות של 38 ילד וילדה שנמצאים בשבי, זה כמו שחרוט על הדסקיות, הלב שלנו שבוי איתם ביחד בעזה
פנינה תמנו:
 מעבר לכאב ששוכן אצלנו בלב – 45 ימים חלפו, הייתי רוצה לזעוק, לשאול - איפה העולם? איפה האו"ם? שהילדים האלה, תינוקות, ילדים מתחת לגיל שנה, ילדות, תינוקות בלי הורים שרצחו את ההורים שלהם לעיניהם - איפה האו"ם? איפה ארגוני הבריאות? איפה הצלב האדום? איפה כולם? להזכיר להם למה אנחנו נמצאים בתוך המלחמה הזאת? הילדים האלה נחטפו על-ידי ארגון טרור מהאכזריים ביותר, ואנחנו, ישראל, צריכים להזכיר להם את זה, כי הם לא מסוגלים להסתכל עליהם
פנינה תמנו:
      היום ראיתי סרטון של עובדת של הצלב האדום שמסירה תמונות של ילדים חטופים - לאן הגענו? לצערי, עם ישראל צריך כנראה להסתמך על עצמו, גם אם לא נוותר בזירה הבין-לאומית
פנינה תמנו:
 אנחנו ביחד נצטרך לזעוק את זעקת האימהות, את זעקת האבות, כולל זעקה של הורים שהם לא איתנו, שנרצחו, שנאנסו
פנינה תמנו:
 אחד הסיפורים הקשים, על שני אחים, שאחד בן 4, והאח עוד לא בן שנה - כפיר ואריאל, איזה עולם בלי הורים? באיזה עולם זה קורה? ואני רוצה לומר לכל משפחות החטופים שחלקן גם היו כאן בוועדה, שהלב שלנו איתכן, אבל לא רק בליבנו, גם במעשים שלנו, אנחנו נהיה איתכן
פנינה תמנו:
 נעשה כל שביכולתנו חברות וחברי הכנסת יחד, כדי לדאוג שנראה את הילדים, את הנשים, את הקשישים, את הגברים, את החיילים, את החיילות כאן, בבית, בעזרת השם, במהרה
פנינה תמנו:
      לעניין הנושא של המפונים והמפונות
פנינה תמנו:
 ממש בצער קראתי את הנייר של המועצה הלאומית לשלום הילד שעושים עבודת קודש על פגיעות מיניות בזמן שהילדים האלה נמצאים במרכזים האלה, אסור לנו שזה יקרה, לא פגיעות מיניות, לא התעללויות נפשיות
פנינה תמנו:
 צריכים לדאוג שיהיה פה מרחב בטוח
פנינה תמנו:
 אם אני מדלגת על כל הפרטים, כי גם חברתי, חברת הכנסת קארין אלהרר, שעוסקת בזה שנים ארוכות, והיא בטח נגעה בחלק מהנושאים – תכלול
פנינה תמנו:
 כשאנחנו מדברים על קיצור ביורוקרטיה, שעל טיפול נכון חייב להיות פה תכלול
פנינה תמנו:
 לא מספיק שיש כאן מנהלת שיקום ותקומה על פני העתיד, אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים עכשיו את התכלול, וזה עדיין לא עובד
פנינה תמנו:
 ורק על-ידי תכלול יהיה גם את המגוון של היכולת שלנו מה אנחנו מציעים למשפחות
פנינה תמנו:
 מה אנחנו מציעים? יכול להיות שיש הרבה אלטרנטיבות חוץ מלהיות בבית מלון באילת
פנינה תמנו:
 אגב, יש כאלה שיכולים להשתבץ לכפרי נופש, כפרי נוער, פנימיות, לא בהכרח
פנינה תמנו:
 אני אומרת אבל איך אם אנחנו לא נדע לתכלל את הנושא הזה, כי יש פה משרדים שעובדים
פנינה תמנו:
 אני יודעת שמשרד הרווחה עובדים מאוד קשה
פנינה תמנו:
 אני יודעת שגם בריאות עובדים מאוד קשה
פנינה תמנו:
 ועדיין, אם לא יהיה פה תכלול, אנחנו נצטרך לתת דין וחשבון ביום שאחרי
אלי אפללו:
תודה רבה לחברת הכנסת פנינה תמנו
אלי אפללו:
      חברת הכנסת מירב כהן
מירב כהן:
אגיד ממש בקצרה
מירב כהן:
 קודם כל, באמת אי-אפשר להתעלם מהיום הבין-לאומי לזכויות הילד כשיש גופים בין-לאומיים שמתנהלים בשיא הצביעות כשחוטפים ילדים, תינוקות, בני פחות משנה, בני שלוש, בני ארבע שנמצאים עכשיו בעזה, והם לא יוצאים והם לא מוחים, ולא עושים כל מה שהם יכולים כדי לעצור את זה זאת צביעות
מירב כהן:
 זה סכין בלב שלנו כי האמת, שלא ציפיתי שככה זה יהיה
מירב כהן:
 ציפיתי שכולם התייצבו, ויגידו ששום נסיבות שבעולם לא מצדיקות קשיים כל כך נוראים
מירב כהן:
 אני מקווה שנצליח להביא אותם במהרה אלינו
מירב כהן:
     באשר לנושא הדיון, בקורונה קרה בדיוק אותו הדבר, ואנחנו לא לומדים כלום
מירב כהן:
 במלוניות הקורונה, היה אונס, היו הטרדות מיניות, ושם הם היו לתקופות הרבה יותר קצרות
מירב כהן:
 ביום הראשון שזה קרה, וסיירנו במלונות, אמרתי את זה לכל אנשי המקצוע, זה יקרה
מירב כהן:
 ברור שעברנו איזשהו משבר, אבל יש שם הרבה מאוד בני נוער חסרי מעש, לא קמים בבוקר לשום דבר, שום דבר לא מחכה להם
מירב כהן:
 ההורים לא במיטבם
מירב כהן:
 אין שם סמכות הורית
מירב כהן:
 מורכב
מירב כהן:
 זה קרה בדיוק בקורונה, ופה יש פוטנציאל למשהו הרבה יותר חמור כמה שלא נעים להגיד את זה
מירב כהן:
  עכשיו לך הכול מהכול ביחד
אלי אפללו:
בקורונה גם לא היו ילדים קטנים
מירב כהן:
הייתי מצפה שנפיק מזה לקחים, ולא הפקנו מזה לקחים
מירב כהן:
 המצב במלונות רע מאוד גם עכשיו שישה שבועות אחרי
מירב כהן:
 מיד אחרי האירוע בשבועות הראשונים הלכנו למלונות, היו בעיקר מתנדבים
מירב כהן:
 הבנתי, לא אהבתי את זה, אבל אמרתי שבוע ראשון, מדינה, זו ספינה כבדה, קשה
מירב כהן:
 שבוע שני שום דבר לא התקדם
מירב כהן:
 אנחנו כבר לקראת חודשיים של אירוע ושום דבר לא התקדם עם יד על הלב, אז יש פה ושם כמה נציגות של משרדי ממשלה, אבל ברוב המקרים אין להם בכלל את הכלים לפתור את הבעיות שמציפים כי הם בדרגים מסוימים
מירב כהן:
 אין עדיין מנהל אחד שמתכלל את כל הצרכים שבן אדם מבוגר, או ילדה שעברה אירוע, או מה שזה לא יהיה ניגש, הוא יודע לסגור לו את הפינה - אם זה מול ביטוח לאומי
מירב כהן:
 מול משרד הבריאות
מירב כהן:
 מול משרד הרווחה, אין את זה עדיין
מירב כהן:
 וכל עוד לא יהיה באמת גורם מתכלל – אנחנו נמשיך לדרוך במקום
מירב כהן:
 אמרו שאולי זה יהיה פיקוד העורף, זה לא כל כך מעניין מי עושה את זה
מירב כהן:
 תבחרו אחד שיוביל
מירב כהן:
 שיחליטו מי
מירב כהן:
 אבל צריך לעשות את זה, והזמן עובר, התירוצים האלה כבר לא מתקבלים על הדעת
מירב כהן:
 וקורים דברים נוראיים מתחת לפני השטח, מספיק להסתובב במלונות
מירב כהן:
 כשאני יושבת בוועדות האלה, נציגי ממשלה מציגים תמונה מאוד יפה
מירב כהן:
 כשאתה ניגש למלון, אתה שואל מישהי שחיה שם כבר חודשיים, תגידי, את יודעת מי נציגת משרד הרווחה פה? אם יש לך בעיה, את יודעת למי לגשת? איך קוראים לה את יודעת?
פנינה תמנו:
הרווחה, זו דווקא דוגמה לא כל כך נכונה, כי הרווחה נכנסת לכל המלונות
מירב כהן:
אין לי תלונה על אף בן אדם כזה או אחר
מירב כהן:
 כל האנשים שנמצאים שם הם אנשים טובים שבאים מתוך תחושת שליחות
מירב כהן:
 אבל הם לא קבועים
מירב כהן:
 זה לא שבא מישהו אחד קבוע, הוא כאן כל יום מהבוקר עד הערב כולם מכירים אותו
מירב כהן:
 לאנשים אין מושג מי הכתובת, זו בעיה מבנית
מירב כהן:
 זו לא בעיה פרסונלית של בן אדם כזה או אחר
מירב כהן:
 זו בעיה מבנית
מירב כהן:
 דרוש ניהול דחוף
קארין אלהרר:
אבל גם הגורם המתכלל צריך להיות אדם שמוכשר לאירוע
אלי אפללו:
מישהו ממשרד החינוך
תמי סלע:
למשרד החינוך כי מנהלת של מפונים
אלי אפללו:
 הם מנהלים בתי-ספר
קרן רוט איטח:
- - -