GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אפללו:
איזה רעיון יפה, בת כמה את?
אורי רום צימת:
אני בת 11
אלי אפללו:
ואו, איזה רעיון מדהים, איך חושבים על דבר כזה? נותנים ומקבלים את הבובה שאבדה לך
אורי רום צימת:
בהתחלה חשבתי שזה יהיה משהו ממש קטן, שאני אביא מהבית שלי או חברות שלי או משפחה, אבל מהרגע שהעלינו את זה, הרבה אנשים אהבו את זה וזה נגע להם ללב, כנראה כי זה משהו שכולם צריכים
אלי אפללו:
נכון, זה מאוד מנחם
אורי רום צימת:
זה הפך למשהו יותר גדול ממה שהייתי יכולה לדמיין
אורי רום צימת:
 מלא אנשים כתבו לנו לאימייל, שהם רוצים לעזור לנו לתרום לנו, לא רק מהארץ, גם מאמריקה, מאיטליה, מאנגליה, מהרבה מקומות, וזה היה ממש מרגש
אורי רום צימת:
 אני גם חושבת שזה לא רק עוזר לילדים מהעוטף, אלא לכל האנשים שלוקחים חלק ועוזרים
אלי אפללו:
אין ספק שזה מאוד מאוד מרגש
אלי אפללו:
 אני חייב לומר לכם כסבא, שלפעמים אחד הנכדים שוכח את הבובה אצלי בבית, ואז אני יודע שהמשימה שלי זה לנסוע אליו ולהביא לו את הבובה
אלי אפללו:
 זה פשוט מרגש, אז אני יכול מאוד מאוד להתחבר לזה, אתם עושים פה דברים מדהימים
אלי אפללו:
 תודה, תודה לך
אורי רום צימת:
תודה לכם
אורי רום צימת:
      שקד בן דוד, בבקשה תציגי את עצמך
שקד בן דוד:
שלום, נעים מאוד, קודם כל תודה רבה על ההזמנה, זו זכות
אלי אפללו:
תודה לכם, אני מראש אומר – תודה, תודה, תודה לכם
שקד בן דוד:
כתבתי משהו שאני אקריא
שקד בן דוד:
 אני שקד בן דוד מצור הדסה בכיתה י"ב
שקד בן דוד:
 הגעתי לכאן היום כנציגת הנוער ביישוב שלי והנוער בארץ בכלל, ואולי גם כנציגת העורף, המשפחות והילדים, שמנסים לשמור על השגרה ועל השפיות בתוך המלחמה
שקד בן דוד:
 מהיום הראשון של המלחמה ולאורך החודש וחצי האחרונים כל הנוער שלנו מגדול ועד קטן התגייס לעזור בכל מה שצריך, אם זאת קייטנה לילדי המגויסים, פירוק סוכות, הכנת אוכל לשבת למשפחות המגויסים, התנדבות חקלאית, ארגון מנגל או סתם צ'ופרים לחיילים בבסיס ביישוב או במחסום
שקד בן דוד:
      באחת הפעילויות הראשונות שעשינו לילדי משפחות המגויסים, הכנו יחד איתם שלטים גדולים וכתבנו עליהם "עם ישראל חי" ו"יחד ננצח", ואת אותם שלטים החזקנו כשהלכנו כל נוער היישוב לעמוד לאורך הכביש עם שלטים ודגלי ישראל בהלווייתו של סגן ינאי קמינקא, זכרונו לברכה, מצור הדסה שנפל בשמיני עצרת
שקד בן דוד:
 אותם שלטים קישטו את בית הקפה שארגנו לנשות המילואימניקים, שיכלו לשבת ולשתות קפה ולפטפט עם חברה, כשאנחנו שמרנו על הילדים
שקד בן דוד:
 אימהות ניגשו אלינו אחרי זה עם דמעות בעיניים, שבזכותנו הן מחזיקות מעמד
שקד בן דוד:
      אני לא באה לפה כדי שתגידו לי כל הכבוד, אני באה לפה כדי שגם אתם, המנהיגים של העם, תדעו שאנחנו פה ואפשר לבנות עלינו, אנחנו כוח
שקד בן דוד:
 גם בדור קום המדינה נערים ונערות נשאו כבר באחריות כבדה, חלקם אפילו לחמו
שקד בן דוד:
 יש דברים שאנחנו יכולים לעשות הכי טוב בעולם – בעזרה עם משפחות וילדים, בהעלאת המורל, בהתנדבות אצל חקלאים
שקד בן דוד:
 אמנם יש לנו בגרויות, וצריך לחשוב איך אפשר לאפשר לנו להמשיך גם את ההתנדבות שלנו וגם להצליח לעבור את הבגרויות, אבל המדינה שלנו כרגע צריכה אותנו, ובאנו להגיד שאנחנו פה
שקד בן דוד:
      אם יש משהו שהתקופה הזו לימדה אותנו, זה שהעשייה החברתית למען העם שלנו חשובה לא פחות, ולפעמים הרבה יותר, מעוד ציון ועוד מבחן בתעודת הבגרות, תודה רבה על ההקשבה
אלי אפללו:
תודה, ישר כוח
אלי אפללו:
      אנחנו נעבור עכשיו לליסה אבוסעדה, אורט רונסון עוספיא בזום, בבקשה
ליסה אבוסעדה:
בוקר טוב, אני תלמידה דרוזית מבית ספר אורט רונסון שבעוספיא
ליסה אבוסעדה:
 אחרי שראיתי את הזוועות שהיו ב-7 באוקטובר, הרגשתי הרגשה של פחד וכאב, שלא הרגשתי בחיים שלי
ליסה אבוסעדה:
 אחרי שדיברתי עם כמה תלמידים מבית הספר שלי, הבנתי שכולנו מרגישים את אותו הדבר, פוחדים וחסרי תקווה
ליסה אבוסעדה:
 החלטתי לצלם סרטון, שבו אנחנו אומרים משפטים לעידוד ולתקווה
ליסה אבוסעדה:
 אספתי כמה תלמידות מכיתה י' עד י"ב וצילמנו סרטון, שעודד את כל התלמידים ונתן להם תקווה
ליסה אבוסעדה:
 אחרי שסיימנו את הסרטון וערכנו אותו, העלינו אותו באנסטגרם של בית הספר והמורים שידרו אותו בזום
ליסה אבוסעדה:
 זה נתן הרגשה טובה
ליסה אבוסעדה:
      זאת לא היוזמה היחידה שלנו
ליסה אבוסעדה:
 אנחנו גם הבנו שיש מפונים בבית מלון עדן בזיכרון יעקב, והבנו שחסרים להם שם משחקים
ליסה אבוסעדה:
 קנינו משחקים ונתנו לילדים שם ועשינו להם הרגשה טובה
ליסה אבוסעדה:
 דיברנו איתם, וזה היה כל כך משמח ועשה לנו טוב בלב
ליסה אבוסעדה:
 בתקופה הזאת הכי חשוב להיות מאוחדים ולהבין שכולנו עוברים את הדבר הזה ביחד, כולנו מנסים לעזור אחד לשני, תודה רבה
אלי אפללו:
ואו ליסה, תודה רבה
אלי אפללו:
      (הצגת סרטון )
אלי אפללו:
כל הכבוד לכם
אלי אפללו:
 אני חושב שאתם עשיתם עבודה חשובה מאוד, ברוכה מאוד
אלי אפללו:
 אני רוצה גם בהזדמנות הזאת לציין את שיתוף הפעולה, ברית הדמים, בין העדה הדרוזית לעם היהודי
אלי אפללו:
 אנחנו רואים את זה לאורך כל הדרך, אז שאו ברכה
אלי אפללו:
      עכשיו נעבור לתאמר ברקאת בזום מבית הספר עמל, יאנוח-ג'ת
אלי אפללו:
 דרך אגב, הייתי ביאנוח-ג'ת לפני כשבועיים
אלי אפללו:
 יש לכם כפר מדהים, אנשים מדהימים
אלי אפללו:
 ניחמתי שם את סגן אלוף חבקה, זכרונו לברכה
תאמר ברקאת:
שלום רב, אני מכפר יאנוח
תאמר ברקאת:
 אני בכיתה י' בתיכון יאנוח-ג'ת
תאמר ברקאת:
 בתחילת המלחמה איבדנו את סגן אלוף עלים עבדאללה, ואחרי פחות מחודש איבדנו עוד סגן אלוף סלמאן חבקה
תאמר ברקאת:
 איבדנו שני פרחים מהכפר, שני סגני אלופים, אחד מהם היה מפקד גדוד 53 בחיל השריון
תאמר ברקאת:
 אחרי זה אמרתי שאני רוצה לתרום לחיילים
תאמר ברקאת:
 בזמן הפנוי שלי אני עובד כספר
תאמר ברקאת:
 אמרתי שאני רוצה לתרום בתחום שאני עובד בו
תאמר ברקאת:
 הלכתי לבסיס פילון ליד חצור הגלילית
אלי אפללו:
אתה לומד במגמת ספרות?
תאמר ברקאת:
לא, למדתי באקדמיה
תאמר ברקאת:
 הלכתי לשם, היו שם 200 חיילים, סיפרתי כמעט 50 מהם
תאמר ברקאת:
 התחביב שלי מאז שאני קטן להיות ספר, אבל רציתי לתרום, אני אוהב לתרום מגיל קטן
תאמר ברקאת:
 אני מאחל שכל החטופים יחזרו הביתה בשלום, ועם ישראל חי
אלי אפללו:
תודה רבה לך, באמת מרגש מאוד
אלי אפללו:
 אפשר לומר עכשיו שאתה ספר עם ניסיון
אלי אפללו:
 באמת, זה רעיון מדהים, אני לא חושב שמישהו היה חושב על דבר כזה
אלי אפללו:
 האמון שהחיילים נתנו בך שתספר אותם הוא לא פחות חשוב
אלי אפללו:
      באמת כל הכבוד, אנחנו מחייכים, זו יוזמה אישית, אבל אין ספק שהדברים העלו גם חיוך וגם איזשהו כיף ברגע מסוים לאותם חיילים, שהיו זקוקים גם לתספורת
אלי אפללו:
 באמת סע ברכה, תאמר ברקאת
תאמר ברקאת:
זאת היתה חוויה שאני לא אשכח בחיים
אלי אפללו:
אני בטוח שגם החיילים לא ישכחו, כל הכבוד
אלי אפללו:
      משפיענית צעירה, שירה שלם
שירה שלם:
אני גם משפיענית, אבל באתי על תקן מתנדבת
שירה שלם:
 כבר מהשבוע הראשון למלחמה שמעתי על בית מלון, שאליו מפונות הרבה משפחות שפונו מנתיב העשרה
שירה שלם:
 אימא שלי ועוד שתי חברות שלה לקחו על עצמן להיות אחראיות על מערך ההתנדבויות בבית המלון
שירה שלם:
 מאז אני, אימא שלי ואח שלי הקטן באים פעמיים בשבוע להתנדב ולהיות שם עם הילדים, שבאמת כל כך זקוקים לזה
שירה שלם:
 אפילו לקחנו חדר במלון והפכנו אותו לחדר משחקים, הכול מתרומות שגייסנו – משחקים ויצירות
שירה שלם:
 אנחנו מפעילים אותם, כי הם היו רגילים לחיים נורמליים, ליצור יצירות ולשחק, וזה באמת חסר להם עכשיו
שירה שלם:
      עם הזמן גם הפכנו עוד אחד מהחדרים לגן ופעוטון לגילאי שנה עד שלוש, שגם היו זקוקים לכך, כי הם כבר הרבה מאוד זמן בלי גן, אז הנה עכשיו יש להם
שירה שלם:
 אנחנו באים אני ואח שלי בן תשע, הוא גם בא איתי פעמיים בשבוע, וזה לא מובן מאליו
שירה שלם:
 אנחנו באים פעם אחת בבוקר לעזור בגן ובפעוטון עם התינוקות ועוד פעם אחת אחר הצהריים לעזור עם הילדים היותר גדולים, לשחק איתם ולעשות איתם יצירות ופעילויות
שירה שלם:
      אני חייבת להגיד שנוצר קשר וחיבור עמוק וטוב בינינו לבין הילדים המפונים
שירה שלם:
 כל פעם אני ואח שלי שואלים את אימא שלי: מתי נבוא למלון? כי אנחנו כל כך מחכים ומצפים לחוויה ששם
שירה שלם:
 אנחנו באים ובאמת רואים על פרצוף שלהם שגם הם באמת מתרגשים, שהם באמת חיכו לנו
שירה שלם:
 כיף לנו שם לדבר, לשחק ולהפעיל אותם
שירה שלם:
 אני ממש מרגישה שהם האחים הקטנים שלי או החברים שלי
שירה שלם:
 זאת נקודת האור שלי בתקופה הזאת, כי אני יודעת שהרבה מאוד ילדים, ואפילו מבוגרים, עכשיו בבית ואין מה לעשות, והם בממ"דים
שירה שלם:
 אני, אח שלי ואימא שלי התנדבנו, וכן קרה שתפסה אותנו כמה פעמים אזעקה בדרך או שם, וזה בסדר, זה המצב, אבל כן חשוב לשמור על איזושהי שגרה, לבוא ולעשות טוב
שירה שלם:
      כמו שגם נאמר בהתחלה, אנחנו באנו לחזק ויצאנו מחוזקים בעצמנו
שירה שלם:
 לראות אנחנו כמה יכולים להשפיע על הילדים ולנסות לגרום להם לברוח מהמצב עד כמה שאפשר ולעשות להם טוב ושמח, וגם אני נהיית מזה מאוד מאוד שמחה ומאושרת, וזה באמת כיף לי
שירה שלם:
 חשוב לי לשתף כאן שעוד נוער יידע
אלי אפללו:
תודה שירה, נראה בבקשה את התמונות
שירה שלם:
כאן הכנו איתם חול צבעוני ממלח וגירים
שירה שלם:
 אני ילדה מאוד יצירתית, אני מאוד אוהבת לעשות יצירות, אז הבאתי את זה למלון
שירה שלם:
 עשינו להם עמדות – עמדה של צמות, עמדה של איפור, עמדה של שזירת חרוזים וחול צבעוני
שירה שלם:
 זה הפעיל את הילדים והיה להם מאוד כיף וגם לי
שירה שלם:
 זה אח שלי בן תשע, פה הוא משחק עם ילד קטן בפעוטון, הם מציירים ביחד, אנחנו בונים, משחקים, גם עם הילדים היותר גדולים
שירה שלם:
 תראו את ההבדלים בגילאים
אלי אפללו:
באיזה מקום זה?
שירה שלם:
במלון רויאל ביץ בתל אביב
אלי אפללו:
ומאיפה אתם? איפה את גרה?
שירה שלם:
בחולון
אלי אפללו:
יפה מאוד, באמת יפה
אלי אפללו:
 האמת היא שאני ביקרתי באחד מבתי המלון, וניסיתי גם לשחק עם הילדים, אבל לא צריך להגיד לכם, הפרש הגילאים לא כל כך קטן, הדבר היחיד שהתלהבו ממנו זה שציירתי להם ציור של מיקי-מאוס וגם חתמתי להם
שירה שלם:
כל דבר עכשיו יכול לשמח אותם, זה באמת מה שהם צריכים
שירה שלם:
      אני גם חייבת להגיד שמתחילת המלחמה עד עכשיו – אני הייתי שם פעם אחרונה ביום חמישי ואני גם אבוא מחר – באמת מתנדבים
שירה שלם:
 יש כאלה שבאו להתנדב בהתחלה או תרמו, וזה מקסים, אבל הפסיקו עם זה באיזשהו שלב, ולא, אנחנו באים וממשיכים
שירה שלם:
 אפילו אימא שלי סיפרה לי שבזמן שאנחנו שיחקנו עם הילדים, אחת האימהות שגם שם במלון דיברה עם אימא שלי ובאחת השיחות אמרה לה שאיזה יופי שאנחנו ממשיכים לבוא ושלא שוכחים אותך, כי הם פונו מהבית שלהם והם כרגע לא בבתים שלהם ולא במקום שהם רגילים ומכירים, וחשוב מאוד שהם יידעו שאנחנו לא שוכחים אותם ושאנחנו איתם, עד שהכול ייגמר, ואנחנו נמשיך לבוא ולא ניתן שישכחו אותם
אלי אפללו:
את מדברת נהדרת, עם ביטחון עצמי, באמת מדהימה, תודה
שירה שלם:
תודה
אלי אפללו:
איתמר זהר בזום
איתמר זהר:
אני תלמיד בקריית החינוך התורנית מדעית חמ"ד אורט יהודה עפולה בכיתה ח'
איתמר זהר:
 הפרויקט שאנחנו לקחנו על עצמנו היה להכין ציציות לחיילים
איתמר זהר:
 אנחנו בית ספר דתי, עשינו את מה שאנחנו יודעים וניסינו לחזק את החיילים בדרך הרוחנית
איתמר זהר:
 בהובלת המנהל והרכז החברתי, רכשנו 312 ציציות וגייסנו כל מי שיודע להכין ציצית באזור, אבות, ילדים, נערים
איתמר זהר:
 הבאנו אותם לבית הכנסת בבית הספר וישבנו והכנו ציציות מבוקר עד ערב לחיילים, מה שאנחנו מאמינים שישמור עליהם
איתמר זהר:
 אחרי שסיימנו להכין את הציציות, שלחנו את הציציות לבתי ספר יסודיים שיארזו אותן יפה בנייר צלופן ויוסיפו מכתב בהצלחה לחיילי צה"ל, מכתב תמיכה
איתמר זהר:
 כל חייל ששלחנו אליו קיבל את הציצית בשטחי הכינוס שלו, ואני נורא נורא שמחתי, כי נפלה בחלקי הזכות להכין את הציציות לחיילים
איתמר זהר:
      אני למדתי להכין ציצית לפני כשנתיים עם אבי שלי, כשהייתי בן 11
איתמר זהר:
 היה לי מזל גדול שיצא לי להכין את זה, ואני נורא נורא שמח, שיצא לי לדבר אתכם ולשתף את הארץ, את ישראל בפרויקט הזה שלנו, תודה רבה
אלי אפללו:
איך החיילים קיבלו את זה?
איתמר זהר:
בשטחי הכינוס אנשי צוות נסעו עם הציציות וחילקו להם את הציציות
אלי אפללו:
דרך אגב, מה ההבדל בין ציצית לטלית?
איתמר זהר:
ציצית זאת מין גופיה שמחוברים אליה פתילים, אני יכול להדגים, ושמים את זה על הגוף מתחת לחלוצה; וטלית זאת מין פיסת בד גדולה יחסית, שגם אליה מחוברות ציציות, אבל בה מתעטפים קצת כמו שמיכה, זה ההבדל
אלי אפללו:
יפה, תודה רבה, יש תמונות? בבקשה
אלי אפללו:
      (הצגת תמונות)
איתמר זהר:
פה אנחנו מכינים בבית הכנסת את הציציות, אני והחברים שלי
איתמר זהר:
 זאת היתה פעילות נורא נורא מהנה ונורא נורא מרוממת נפשית, רוחנית לדעתי, ובאמת זאת היתה פעילות מאוד מיוחדת
איתמר זהר:
 פה ניתן לראות את הציציות ארוזות ואת המכתבים שכתבו
איתמר זהר:
 תודה רבה
אלי אפללו:
יופי, תודה לך, תודה לכם
אלי אפללו:
      אני חייב לומר לכם שאני נפעם ונרגש מהיוזמות והתושייה מכל אחת ואחד מכם
אלי אפללו:
 אני חייב לומר, שקימתי עשרות דיונים בכנסת בנושאים שונים, אבל הדיון הזה הוא הדיון הכי הכי מרגש, באמת הכי מרגש
אלי אפללו:
      אני יכול לומר שיש על מי לסמוך, יש לנו נוער מדהים, מקסים, עם חשיבה, עם יוזמה, והבאתם את זה לידי ביטוי
אלי אפללו:
 אתם באמת הדוגמה או הקצה, כי אני מניח שיש כל כך הרבה יוזמות ופעילויות, אבל היה חשוב להביא מין דוגמית, שלפחות אנחנו בכנסת נוכל להתפאר ולהיות נפעמים, נרגשים וגם בטוחים, שיש לנו פה דור עתיד, שאפילו גם מביא לנו גם תקווה וגם שקט, שיש לנו פה דור שאפשר יהיה לסמוך עליו
אלי אפללו:
 אני באמת מודה לכם
אלי אפללו:
 אני גם רוצה להודות לצוות – לא סיימנו, יש פה עוד רשימה
אלי אפללו:
  אם כבר אמרנו תודות, אני גם רוצה להודות לתמי וגם לכל הצוות, עאליה ומעיין וגם לים
אלי אפללו:
      מרים בושנאק מתיכון אלביאן מכפר מנדא, בבקשה
מרים בושנאק:
שלום לכולם, אני בת 17 מבית ספר אלביאן מכפר מנדא
מרים בושנאק:
 שנים רבות יש לנו מיזם בשם תן אושר, תהיה מאושר
מרים בושנאק:
 באמצעותו המיזם הזה אנחנו יוזמים פעילויות אשר מקנות אושר לאחרים, ובזה האושר חוזר אלינו ואנחנו מרגישים בשמחה
מרים בושנאק:
      אחרי מחשבה רבה, ראינו חשיבות רבה לשמח אנשים שפונו מהבית שלהם בעקבות המלחמה, אז יצרנו קשר עם האחראים על התלמידים בערב אל עראמשה, הנמצאים בבית מלון בנצרת ועשינו פרויקט התנדבותי מיוחד ויסודי, אשר כלל תרומות מחברים, כל אחד 75 עד עשרה שקלים
מרים בושנאק:
 במשך יומיים אספנו בערך 1,900 שקלים, הכנו מתנות קטנות לחלק לילדים, וגם קנינו מוצרים להכנת עוגות פשוטות וגם הכנו סלי פרחים
מרים בושנאק:
 הגענו לבית המלון שהם גרים בו בנצרת, הכרנו אותם, הכרנו את רגשותיהם, והזמנו אותם להצטרף להצגת קסמים
מרים בושנאק:
 אחרי ההצגה התחלנו לשתף אותם בפעילות
מרים בושנאק:
 הכנו ביחד כדורי שוקולד וכל אחד שתל שתיל, פרח כדי להעניק למי שהוא אוהב
מרים בושנאק:
 הכנו גם תכשיט קטן לכל אחד מהם
מרים בושנאק:
 הם היו שמחים והפרצוף שלהם היה מלא שמחה, אהבה והערכה לנו
מרים בושנאק:
 המשפט שכל הזמן שמענו: מתי אתם חוזרים עוד פעם? אנחנו היינו מלאי גאווה וגם התמלאנו אושר רב
מרים בושנאק:
      בסוף הדיבור שלי אני מקווה שכולנו נחזור לחיים שקטים, נחיה ביחד בשלום, בלי מלחמה, בלי הרג, שני עמים ביחד, כולנו אחד עם השני
מרים בושנאק:
 שנדע רק ימים שקטים, רגועים ויפים, והכי חשוב שנדאג תמיד לאחרים, על מנת שנחיה חיים יותר טובים
מרים בושנאק:
 תודה
אלי אפללו:
תודה רבה מרים, אנחנו באמת מעריכים מאוד
אלי אפללו:
 זה מראה את שיתוף הפעולה והחיים ביחד במדינה הזאת
אלי אפללו:
 כל הכבוד לכם, חיים בשותפות מלאה, תודה רבה
אלי אפללו:
 יש תמונות? לא, מאה אחוז
אלי אפללו:
      אנחנו נעבור לאביב אשלום, שלום
אביב אבשלום:
שלום לכולם, יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אלי דלל, מה שלומך? אני תלמיד כיתה י"א מתיכון רבין בקריית ים
אביב אבשלום:
 במהלך השנים האחרונות עסקתי בפעילות חברתית כוללת כחלק מהמועצות, המש"צים, שלל יוזמות חברתיות שעוסקות בזיכרון השואה ובהנצחת חיילי מערכות ישראל
אביב אבשלום:
      אחרי ה-7 באוקטובר, גם לנו האסימון בבית הספר ובקריית ים בכלל
אביב אבשלום:
 מאז המלחמה הספקנו המון, אם זה להכין עוגות ועוגיות לחיילים, לכוחות הביטחון ולשלל ארגוני החירום בכמויות עצומות, לצאת להתנדבויות חקלאיות, לעבוד בחממות, ללפף מלפפונים, להכין את שדות התותים, לפנות פלפלים רקובים, להתחבר לאדמה שלנו ולחקלאות הישראלית, להתרים כספים לקניית ביגוד חם למפונים מכל קצוות הארץ, להקים שוק של תוצרת ישראלית מהדרום ומהצפון בקריית ים, להעביר סדנאות בנושאים רבים לילדיהם של רופאים, רופאות, מפונים ומפונים, לקחת חלק בהסברה העולמית ולדבר מול בני נוער מכל העולם – ברזיל, מקסיקו, ספרד ועוד, להסביר להם איך זכויות של עשרות ילדים נגזלו מהן, ולרתום אותם וללחימה על דעת הקהל בנושא, ואולי הדבר הכי חשוב – הכנת מיצגים של אותם ילדים חטופים וההפצה שלהם גם בקריית ים וגם במחוז כולו באמצעות הרשתות החברתיות
אביב אבשלום:
 אני באמת כולי תקווה, שבשנה הבאה אנחנו לא נצטרך לדבר בוועדה הזו על זכויות ילדים, שהחירות שלהם נגזלה מהם, ושנדע רק ימים טובים
אביב אבשלום:
      המציאות היא אמנם מורכבת, אבל החלק שלנו בתור בני נוער הוא מאוד פשוט – לצאת להתנדב ולעזור כמה שרק אפשר, תודה רבה על ההזדמנות להיות כאן
אלי אפללו:
 שאלה אישית, איפה ההורים?
אביב אבשלום:
ההורים שלי גם בקריית ים, במקור?
אלי אפללו:
כי אמרת שפנית למדינות כמו מקסיקו
אביב אבשלום:
ההורים שלי עלו מברית המועצות
אביב אבשלום:
 פנינו גם לספרד, גם לברזיל, גם למקסיקו, גם לתלמידים מאוקראינה, מצרפת, ילדים מכל העולם, כיתות שלמות ישבו והקשיבו לבני נוער ישראלים שמנסים לעשות הסברה
אלי אפללו:
אין ספק שיש לזה חשיבות עליונה, לדבר עם בני נוער מארצות אחרות
אלי אפללו:
 זאת השפעה אחרת לגמרי מאשר מבוגר שמדבר אליהם
אלי אפללו:
 יופי, יישר כוח, תודה רבה
אביב אבשלום:
תודה רבה
אביב אבשלום:
      אייל לוי אוסמי, בבקשה
אייל לוי אוסמי:
קודם כל להגיד תודה רבה על ההזמנה, זה כבוד גדול
אלי אפללו:
לא רואים אותך
אלי אפללו:
 לא נראה אותך, אבל בינתיים נשמע אותך, גם זה בסדר
אייל לוי אוסמי:
אני קמתי בשבת בבוקר לאזעקה, כמו כולנו, ומיד הבנו שמתחילה פה מלחמה, שיש פה משהו מאוד רציני
אייל לוי אוסמי:
 גם ביום למחרת, ביום ראשון, גייסתי כל דבר – מאוכל חם עד לחטיפים, טואלטיקה, כל מיני דברים שחיילים צריכים
אייל לוי אוסמי:
 היה לי רכב באותו יום
אייל לוי אוסמי:
 אני לא יודע אם יש פה את הסרטון, זה סרטון שמראה שכל האוטו מלא בדברים שאספתי מכל ילדי השכבה
אייל לוי אוסמי:
 הבאנו את כל זה לגדוד של חיילים, ששהה בקרבת מקום
אייל לוי אוסמי:
      אחר כך אספתי תרומות וכסף דרך הביט מילדים מבית הספר, גם כדי לתרום לכל מיני עמותות שעוזרות כרגע במלחמה
אייל לוי אוסמי:
 בנוסף לכך, גם בחקלאות – עזרתי לחקלאים שכל העובדים שלהם ברחו או עזבו
אייל לוי אוסמי:
 ככה גם בית הספר נתן לגיטימציה להתנדבות פעם בשבוע
אייל לוי אוסמי:
 במיוחד אחרי התקופה שהיינו מאוד מפולגים, היה כיף לראות את כולם מאוחדים
אייל לוי אוסמי:
 תודה
אלי אפללו:
אייל, תודה
אלי אפללו:
 קודם כל, תמסור את תנחומי לתושבי פרדס חנה
אלי אפללו:
 אתמול הייתי בהלוויה של ינון תמיר, ופגשתי שם חלק גדול מן התושבים שבאו להלוויה
אלי אפללו:
 יהי זכרו ברוך
אלי אפללו:
      אנחנו נעבור ליוזמה הבאה של יהונתן אופצ'ר
יהונתן יפרח:
אני נציג פרלמנט הנוער של המועצה לשלום הילד
יהונתן יפרח:
 אני בן 14 מבאר שבע, ואני אפתח רגע בהקשר הרחב של יום זכויות הילד, שצריך לעשות כל מה שאפשר כדי להחזיר את החטופים שלנו בעזה, ובפרט את הילדות, הילדים, בני ובנות הנוער
יהונתן יפרח:
 אני באופן אישי מכיר תלמידה מבית הספר שלי, שאח שלה נחטף לעזה, והם באמת מנהלים את מטה משפחות החטופים בבאר שבע
יהונתן יפרח:
 בהקשר הזה, הרבה מאוד בני ובנות נוער מכל רחבי הארץ מתגייסים ופועלים כדי לתרום ככל האפשר למאמץ להשבת החטופים, בין אם על ידי מיצגים שהם מקימים, בין אם על ידי הפעלת לחץ ברשתות החברתיות
יהונתן יפרח:
 באמת ברשתות החברתיות בני ובנות הנוער עושים התנדבות עצומה במאמץ ההסברה הלאומי
יהונתן יפרח:
 חשוב לנו, לבני הנוער, לקחת חלק במאמץ ההסברה, להסביר לעולם את מה שמתרחש כאן, ואנחנו כמובן יכולים לעשות את זה הכי טוב, כי אנחנו מתמחים בכל העניין הזה של הרשתות החברתיות
יהונתן יפרח:
 הרבה מאוד בני נוער משתפים ומסבירים לעולם את מה שמתרחש בלי כלים או הכשרה
יהונתן יפרח:
 הם באמת חשופים לתגובות אלימות לפעמים, והם יודעים להתמודד עם זה ולעשות את ההסברה הכי טובה שיש
יהונתן יפרח:
      אני חושב שחשוב שבהקשר הזה משרד החינוך או משרד החוץ יעבירו הכשרות לבני ובנות הנוער, כדי שנוכל לעשות את ההסברה הכי טובה שאנחנו יכולים למדינת ישראל
יהונתן יפרח:
 חשוב להבין שבני ובנות הנוער זקוקים להתנדבות, בין אם זה כדי לברוח רגע מהמציאות המאוד מורכבת שאנחנו נמצאים בה, או להרגיש שאנחנו תורמים ועושים משהו בשביל המאמץ המלחמתי, למרות שאנחנו רק בני נוער
יהונתן יפרח:
 אפשר לראות שלכל אורך המלחמה ההתנדבות שלנו השתנתה, אופי ההתנדבות השתנה, אם זה התחיל מתרומות של אוכל, צעצועים  וספרים לחיילים ולמפונים, עכשיו זה באמת עבר ומתעסק יותר בהתנדבות בחמ"לים עירוניים, בפעילויות לילדים במלונות, בסיוע בחקלאות
יהונתן יפרח:
      אני באופן אישי לוקח היום חלק במפגשי שיתוף נוער של המועצה לשלום הילד
יהונתן יפרח:
 משהו שעלה הרבה מאוד פעמים זה הקושי הרגשי של הנוער והצורך במענים רגשיים, גם דרך מערכת החינוך
יהונתן יפרח:
 הרבה מאוד בני נוער עונים על הצרכים האלה על ידי ההתנדבות שלהם, שמשמשת להם איזושהי תמיכה רגשית וחברתית
יהונתן יפרח:
 מאוד חשוב להבין, שלבתי הספר יש אפשרות לארגן ולסדר התנדבויות, למשל בית הספר שלי ארגן איזושהי התנדבות שכל החטיבה העליונה יצאה והתנדבה באיזשהו שדה שהיה חסר בו כוח אדם
יהונתן יפרח:
 חשוב מאוד להבין שלהתנדבות של בני נוער יש תרומה כפולה: גם לחברה שאנחנו מתנדבים בה וגם לנוער עצמו, שיש לו פחות פניות ללימודים של 100%, אבל הוא עושה את כל מה שהוא יכול כדי לתרום ולעזור למאמץ המלחמתי, ולכן כמוש אמרתי, מאוד חשוב שבתי הספר יתמכו בהתנדבות
יהונתן יפרח:
 אבל חשוב מאוד לזכור שאנחנו כבני נוער, יש לנו כוח עשייה מאוד גדול, יש לנו כוח השפעה מאוד גדול, ואני חושב שחשוב מאוד לנצל אותו, ושכל הדברים שאנחנו אומרים כאן אלה לא רק דברים יפים שאנחנו מנסחים על נייר והם נשמעים טוב, אלא גם בפועל בשטח בני נוער מתנדבים ותורמים לחברה ולקהילה כולה
יהונתן יפרח:
      אני מודה על ההזדמנות לדבר כאן
יהונתן יפרח:
 זה חשוב מאוד להמשיך ולשמוע אותנו, במיוחד בדיונים כאלה
יהונתן יפרח:
 תודה רבה
אלי אפללו:
      בבקשה חנה
חנה ארז:
אני רוצה להגיב
חנה ארז:
 אני חייב להגיד לך תודה רבה על העצה
חנה ארז:
 כנראה הקשבנו לכם מאוד מאוד חזק, כי שר החינוך הכריז על יום בשבוע שבו מהבוקר תלמידים ייצאו לפעילויות למען החברה בעת הזאת, כולל בנושא התעסוקה במפעלים חיוניים וכן הלאה
חנה ארז:
      יש כיום כ-5,400 בני נוער בתכנית שנקראת נובה, על שם אותה מסיבה מפורסמת, שהופכים יחד עם משרד החוץ, פעלנו כדי לתת להם הכשרה וללוות אותם בהסברה בכל העולם בכל השפות
אלי אפללו:
זה מה שרציתי להמליץ
חנה ארז:
אז כנראה שזה כבר קורה, הם כבר פעילים
חנה ארז:
 נשמח לכל רעיון של בני נוער, שיבואו אלינו, אנחנו קונים באהבה כל רעיון שלכם ומוכנים לממש אותו
חנה ארז:
 תודה
אלי אפללו:
 יונתן, תודה רבה לך
אלי אפללו:
      אורטל חדד, מחלקת הנוער ברשויות המקומיות
אורטל חדד:
צהרים טובים, אני מדברת גם בשם השלטון המקומי וגם בשם איגוד מנהלי מחלקות הנוער
אורטל חדד:
 אני מנהלת את מחלקת הנוער בקריית ביאליק ויושבת ראש האיגוד
אלי אפללו:
הקריות חוגגות פה היום
אורטל חדד:
לצדי יוסי גמליאל, מנהל מחלקת הנוער בבית שמש וממלא מקום יושבת ראש האיגוד
אורטל חדד:
 אנחנו כאן כדי לתת את הקול של הרשויות המקומיות בכל מה שקשור לפעילות של הנוער
אורטל חדד:
      העבודה מתחלקת כך שכל אחד מאתנו ברשות שלו עובד ופועל בפעילויות בכל מה שקשור לאיסוף מזון ותרומות, וכל מה ששמענו כאן, כל אחד ברשות שלו גם בשגרה וגם בחירום, וגם יש מחלקות נוער שמפונות, בני הנוער שלהן קרועים ונמצאים בכל הארץ, ומנהלי מחלקות הנוער צריכים לנסוע לכל מרכזי הפינוי, שזה כלל לא פשוט, ויש רשויות מקומיות שקולטות, בין אם בצורה רשמית, שהמדינה העבירה ופתחה מרכזי פינוי, ובין אם בצורה לא רשמית – אנשים ששכרו דירות, הגיעו לקרובי משפחה וכו'
אורטל חדד:
      מנהלי מחלקות הנוער צריכים לתכלל את הפעילות הזו ואת היוזמות, בין אם אלה יוזמות שמגיעות מהנוער באופן אישי, ובין אם אלה יוזמות של הרשות עצמה
אורטל חדד:
 שמחנו לראות יוזמות מרגשות בכל הפעילויות ברחבי הארץ
אורטל חדד:
 דוגמאות לפעילויות – השבוע קיבלנו גם מהחברה הערבית, דוגמאות של שכנות טובה, של הזמנה לשיח ושל איסוף מזון, וחשוב שזה ייאמר כאן
אלי אפללו:
נכון, צריך להזכיר את זה ולציין את זה לטובה
אורטל חדד:
צריך להזכיר את זה, וגם חשוב להגיד, שאנשי המקצוע – גם במחלקות הנוער וגם בכלל ברשויות המקומיות – הם בעצמם מפונים, מפוחדים
אורטל חדד:
 יש לנו מנהלת מחלקת נוער במועצה האזורית אשכול, שהבן שלה נרצח, אז זו גם ההזדמנות להביע את תנחומינו
אורטל חדד:
 יש אנשי מילואים, לכל אחד את ההתמודדות שלו
אורטל חדד:
      כן חשוב לי להגיד, שחשוב לדבר גם על היום שאחרי
אורטל חדד:
 בשיח כאן נאמר בצורה ברורה, שהנוער, הפעילויות, ההפוגה והפעילות הבלתי פורמלית הם חשובים
אורטל חדד:
 אלה בני הנוער שלפני רגע עברו את הקורונה, ועכשיו הם מתמודדים עם מציאות חדשה נוספת
אורטל חדד:
 בהמלצות של הוועדה היום אני מבקשת לראות איך התקציבים לחינוך הבלתי פורמלי והמקום שהחינוך הבלתי פורמלי בישראל יקבל יהיו גבוהים יותר וחשובים יותר
אורטל חדד:
       אני כמובן מתפללת להחזרה של החטופים
אורטל חדד:
 התמונות כאן של הילדים קורעות לב
אורטל חדד:
 אנחנו מתפללים כולנו, זאת משימת העל של מדינת ישראל
אורטל חדד:
 אני מניחה שיוסי כמובן ירצה להוסיף
יוסי גמליאל:
שלום לכולם, אני מנהל מחלקת נוער בעיריית בית שמש וממלא מקומה של אורטל יושבת ראש האיגוד
יוסי גמליאל:
 שמענו פה על יוזמות
יוסי גמליאל:
 אני רק אומר שמעז יצא מתוק, מהשבר הזה יצא פה משהו מתוק, אותם בני נוער שאנחנו תמיד מדברים עליהם – נוער בסיכוי, נוער טיקטוק – כמו שאמרה אורטל, הראה לנו אחרי הקורונה עוד פעם יצירתיות, יוזמות, הן דרך מעורבות חברתית, שבועיים הם רק התנדבו ימים שלמים, כי עוד לא היו לימודים
יוסי גמליאל:
      פשוט להעביר מסר ולחזק את זה, שכוחנו באחדותנו
יוסי גמליאל:
 זאת לא המלצה, זו חובתנו להמשיך להיות יחד יחד ולחזק את זה
יוסי גמליאל:
 אני פונה אליכם בני הנוער – להמשיך לעשות את זה ולחזק את זה
יוסי גמליאל:
      אני חייב לציין כמובן את התרומה המיוחדת של בני נוער חרדים בכל מקום, שהשתתפו בכל יוזמה
יוסי גמליאל:
 לא נתבקשתי להביא תמונות, אבל יש לנו מאות ואלפי, ויש כאן גם נערות חרדיות
יוסי גמליאל:
 הנוער החרדי נרתם לכל דבר ועניין, וכמו שאמרה אורטל, ובזה היא סיימה את התודות המיוחדות למנהלי מחלקות הנוער שפועלים בתחום הבלתי פורמלי, שתצא מכאן המלצה
יוסי גמליאל:
 לפעמים יש איזושהי תחושה, שכשקורה איזה דבר או כשצריך משהו, זה נוער בסיכון, בוא נשים שם את הכסף
יוסי גמליאל:
 לא, יש לנו 95% נוער נורמטיבי יצירתי וחזק, בוא ניתן להם קודם, נשקיע שם ברכזים ונחזק את התחום הבלתי פורמלי
יוסי גמליאל:
 תודה
אלי אפללו:
      איל גלאס, מועצת ארגוני הילדים והנוער בזום
איל גלאס:
שלום לכולם, אני סמנכ"ל מועצת ארגוני הילדים והנוער
איל גלאס:
 אני שומע פה בוועדה, אני רואה מסביבי בארגונים את בני הנוער, שנרתמים לעשייה, שיוזמים ושמתגייסים למאמץ האזרחי במגוון מאוד גדול של דרכים
איל גלאס:
 זה מחמם את הלב, ואני חושב שזה מחזק לכולנו את החוסן החברתי, שאנחנו כל כך צריכים אותו בימים האלה
איל גלאס:
 בגדול, זה גם מכניס אופטימיות בתקופה הקשה שעוברת עלינו
איל גלאס:
 לשמוע את הדיון פה היום – חוץ מזה שאני מרגיש קצת יותר זקן, כי החבר'ה הצעירים מדברים, התחושה היא תחושה טובה
איל גלאס:
      מילה וחצי על ארגוני הנוער
איל גלאס:
 ארגוני הנוער שנמצאים אצלנו במועצת ארגוני הילדים והנוער, מהיום הראשון למלחמה מגויסים למאמץ האזרחי – זה אומר מד"צים, מתנדבי שנת שירות, צוותי הדרכה אלה שלא מגויסים למילואים
איל גלאס:
 בהתחלה הפעולות היא מאוד מגוונות: הכנה של מקלטים, איסוף ציוד, הנגשה של מידע, אוכל, באמת מגוון מאוד גדול של פעילויות