GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אפללו:
באתי לברך אתכם ויצאתי מבורך
התרבות והספורט):
אני מקווה שלא הרסנו לך את הפריימריז
אלי אפללו:
באמת תודה רבה לשלי; וכמובן, לידידי סימון דוידסון, איש יקר, וליוראי
אלי אפללו:
 אני חושב שהנוכחות שלכם היא מאוד חשובה, כי אנחנו באמת רוצים לתת פה גם את הביטחון וגם את ההכרה לקהילה
אלי אפללו:
 אני, אישית, לא אתן יד לפגיעה בקהילה בשום פנים ואופן, בכל סיטואציה שלא תהיה
אלי אפללו:
 בבקשה, אפרת
אפרת פרנק:
היי, תודה
אפרת פרנק:
 אני אפרת פרנק
אפרת פרנק:
 אני עו"ס ומנהלת קו הקשב באגודה למען הלהט"ב
אפרת פרנק:
 כקו קשב, פונים אלינו לא מעט חברות וחברי הקהילה, נוער וילדים, שמחפשות את המקום הבטוח שלהן
אפרת פרנק:
 כרגע, הדבר החשוב הוא שיש קווים מנחים, ולא חוזר מנכ"ל, שצריך לעגן אותם כחוזר מנכ"ל, כדי לוודא שזכויות הילד נשמרים, גם לחברי ולחברות הקהילה הגאה
אפרת פרנק:
 אנחנו צריכות לעגן את המסמך החשוב הזה, לתת לזה את התקציב ואת המקום, ולהגיד לילדים הגאים בארץ ישראל שיש להם מקום ואנחנו פה בשבילם, ולתת להם את הגב הזה
התרבות והספורט):
זה יפה מאוד
התרבות והספורט):
 אני רק רוצה להדגיש, כאיש חינוך – ואני אומר את זה כאן כמעט כל ישיבה – חוזרי מנכ"ל הם דבר חשוב; מה שהמשרד עושה הוא מאוד חשוב, אבל הכי חשוב זה מה שהמורים עושים בשטח
התרבות והספורט):
 100 חוזרי מנכ"ל לא יפתרו מורה אחד שהוא להט"בופוב, מכל סוג שהוא, ובזה – אנחנו צריכים לטפל הכי הרבה
התרבות והספורט):
 יש בישראל כ-100,000 כיתות
התרבות והספורט):
 אנחנו צריכים שב-100,000 כיתות – ילד להט"ב ירגיש בטוח ובבית
אפרת פרנק:
נכון מאוד, וזוהי פונקציה תקציבית
קריאה:
אין חוזר מנכ"ל על הנושא הזה
קריאה:
 אין שום מדיניות כתובה ומחייבת
אלי אפללו:
 מירב לבני-קייש
מירב לבני קייש:
שלום לכולם
מירב לבני קייש:
 אני מירב לבני-קייש, מנכ"לית ארגון "ברית הלביאות"
מירב לבני קייש:
 אנחנו ארגון הורים לילדים טרנסים ומגווני מגדר, והילדים שלנו זקוקים לתמיכה ולאישוש של הזהות שלהם, ולהגנה על הזכויות שלהם, ומגיע להם לחיות חיים בטוחים וחופשיים, כמו לכל ילד במדינת ישראל, כולל במערכת החינוך, שבה הם נמצאים הכי הרבה
מירב לבני קייש:
      כמונו, הם חשופים לכל השיח המסית שמתפשט כרגע
מירב לבני קייש:
 דיברו רק על הפייק-ניוז, אבל גם ערוצי התקשורת: ערוץ 14; תכנית הבוקר של אברי גלעד; תרגום הספר: "נזק בלתי הפיך", שעושה לילדים שלנו נזק בלתי הפיך מעצם פרסומו
מירב לבני קייש:
 אנחנו מרגישים שהבורות הולכת ומתפשטת
מירב לבני קייש:
 אנחנו רואים את הקשר הסטטיסטי המובהק בין היעדרויות של הילדים מבתי הספר ליחס לא הולם של צוות חינוכי ושל הנהלות בתי ספר
מירב לבני קייש:
 הילדים שלנו נמצאים בנשירה סמויה
מירב לבני קייש:
 הם לא מגיעים לבית הספר
מירב לבני קייש:
      אנחנו מבינים שתהליך מעבר מגדרי הוא מורכב עבור הסביבה, ולכן צריך ליווי חינוכי ומקצועי מתאים
מירב לבני קייש:
 לא לעשות את זה מעל הילד, אלא עם הילד ועם המשפחה שלו
מירב לבני קייש:
 ללוות אותם, להבין את ההשלכות האפשריות מהמקום הזה, ולחשוב, עם המשפחה ועם הילד, איך נכון להעביר אותו
מירב לבני קייש:
     לפני יותר משנה יצאו קווים מנחים, על ידי שפ"י, שמנחים את צוותי החינוך ואת מנהלי בתי הספר איך לנהוג
מירב לבני קייש:
 אני יכולה להגיד לכם, בתור מי שבאה, לשעבר, מתוך מערכת החינוך – זה לא יורד לשטח
מירב לבני קייש:
 אני שולחת את זה, בעצמי, ליועצות בתי ספר ולמנהלות בתי ספר
מירב לבני קייש:
 זה לא מגיע לשטח
מירב לבני קייש:
 צוותי החינוך חייבים – זאת לא שאלה היום, בעקבות הסטטיסטיקה של כמה ילדים יש – לעבור הכשרות חד משמעיות, להבין את המושגים הבסיסיים בנטייה מינית למגדר, ולאפשר
מירב לבני קייש:
 הם לא יכולים לעצום את העיניים, כי הילדים שלנו לא ייעלמו
מירב לבני קייש:
 הם פה בשביל להישאר, ואנחנו פה בשביל לתמוך בהם
מירב לבני קייש:
 תודה רבה
אלי אפללו:
 נקבל בברכה את נעמה לזימי שהצטרפה אלינו
אלי אפללו:
 מישהו מחברי הכנסת?
מירב כהן:
אני עובדת עם הארגונים ועם השותפים פה כל הזמן
מירב כהן:
 אני תורמת את הזמן שלי לאורחים שלנו, שהגיעו
אלי אפללו:
תודה, מירב
אלי אפללו:
 אורנה, בבקשה
אורנה ברביבאי:
אני רוצה להגיד שאין יותר חשוב מהדיון הזה, כי בסוף, אנחנו מבינים שחינוך משפיע על עיצוב עמדות ותפיסות עולם
אורנה ברביבאי:
 אנחנו רואים כמה ההסתה הנוראית הזו, בתקופה האחרונה, משפיעה על היקף הפגיעות
אורנה ברביבאי:
 זאת אומרת, יש קשר ישיר בין לגיטימיות שנותנים לדעות קיצוניות, על אדם באשר הוא אדם, לבין האופן שבו זה מתורגם, על ידי אנשים, למעשים; למקרי אלימות
אורנה ברביבאי:
 המחקר האחרון מראה קשר ישיר
אורנה ברביבאי:
      אני חושב שהלגיטימיות של השולחן הזה – וטוב מאוד שאתה יוזם את הדיון הזה – אומרת שלפחות בכנסת ישראל – גם אם זה לא כל הבית הזה – יש חלק שמאוד חשוב לו איך נראים החיים של כל אדם בישראל, ללא קשר לדעה פוליטית
אורנה ברביבאי:
 בסוף, תפקידנו, בנבחרי ציבור, הוא לדאוג לכל אזרח במדינה
אורנה ברביבאי:
 כשאנחנו נותנים לגיטימיות, לחלקים מהחברה, לשפוט אדם על נטייתו, על מינו, על תרבותו, על תפיסותיו, ובעבור זה – גם לרדוף אותו ולהסית נגדו או נגדה – זהו לא דבר שיכול להתקיים במדינת ישראל
אורנה ברביבאי:
      לצערי, יש פה הבחנה בין יהודית לדמוקרטית, באיזו חזקה שלפיה יהודית לא יכולה להרשות לעצמה הכלה, שונות וגיוון
אורנה ברביבאי:
 שמעתי את חבר הכנסת מעוז אתמול במליאה
אורנה ברביבאי:
 אני מסרבת לקבל את ההגדרה שיהודית היא לא - - -, ואז, או שאתה יהודי שיש לו מודל אחד – המשפחתיות הרגילה, הקונבנציונלית, ואין מקום לאחרים, או שאתה דמוקרטי – ואנחנו נדאג שדמוקרטי לא יהיה בבית ספרנו
אורנה ברביבאי:
      אנחנו נעשה כל מאמץ להתחבר גם לערכים היהודיים וגם לערכים הדמוקרטיים, ונוודא שכל מי שיש לו רצון להיות מה שהוא – תהיה לו לגיטימיות מוחלטת, של 100%, להיות גאה בעצמו, ולנו – להיות גאים בכל בחירה שלו
אלי אפללו:
 שלי, בבקשה
שלי טל מירון:
 תודה גם לחבר הכנסת טור פז, שחולק את ניהול הדיון הזה
שלי טל מירון:
 קודם כל, אני רוצה להודות על עצם הדיון החשוב מאוד הזה
שלי טל מירון:
 אני ממש שמחה לראות את החדר מלא באורחים ואורחות חשובים מאוד
שלי טל מירון:
 הבמה היא באמת שלכם, ואני אתן לכם את מרבית זכות הדיבור
שלי טל מירון:
     אני רק אגיד בקצרה: בשבוע שעבר צעדנו במצעד הגאווה בירושלים
שלי טל מירון:
 הרגשתי גאווה גדולה מאוד לראות את הנוכחים והנוכחות במצעד הזה
שלי טל מירון:
 היה שם שילוב מדהים של מגוון
שלי טל מירון:
 אפילו פגשנו שם רב חרדי, שבא לצעוד איתנו, לדבר איתנו ולנהל שיח
שלי טל מירון:
 מאוד התרגשתי מזה
שלי טל מירון:
 אני רוצה לברך את חבר הכנסת טור פז על האומץ הגדול שלו
שלי טל מירון:
 זה לא מובן מאליו, ואנחנו מאוד גאים בך על האומץ ועל הדרך שאתה מוביל
שלי טל מירון:
 תודה לך
שלי טל מירון:
      אני רוצה גם להגיד תודה למשטרת ישראל, ולשתי הנציגות כאן – אורית ורחלי, שמקפידות להגיע לכל הדיונים ולוקחות את זה ברצינות מאוד גדולה
שלי טל מירון:
 אני מרגישה שיש אוזן קשבת במשטרה, ושיש עם מי לדבר
שלי טל מירון:
 כשאנחנו באים, מבקשים וטוענים טענות – אתם שם, ואתם מקשיבים
שלי טל מירון:
 יש עוד דרך לעשות, ללא ספק, תמיד, אבל אני רוצה להודות לכן על זה
שלי טל מירון:
 זה לא מובן מאליו
שלי טל מירון:
     בסוף – על מה אנחנו מדברים פה? אנחנו מדברים על הזכות של כל בן אדם להגדרה עצמית; לבחור מי הוא ומה הוא; מה הוא רוצה להיות, ובעיקר – את מי הוא רוצה לאהוב
שלי טל מירון:
 מי אנחנו שנתערב, נשפוט או נחליט, לכל בן אדם, על הזכויות הכי בסיסיות שלו?     אני מבטיחה, לפחות מהצד שלי, ובטח של חבריי כאן – כי אנחנו חולקים, כולנו, את תפיסת העולם הזו – שנעשה את הכל, בבית הזה ובכל מקום, כדי לשמור על הזכויות שלכם; כדי להילחם איתכם ולהיאבק איתכם, עד שנגיע למצב שכבר לא יהיו מלחמות וצורך להיאבק
שלי טל מירון:
     מילת תודה אחרונה ליוראי שלנו, שהוא חבר הכנסת המוביל בתחום
שלי טל מירון:
 הוא עושה עבודה מטורפת –אני לא יודעת כמה כולם יודעים – ויש לו כנס, היום, פה, בשעה 14:00, יחד עם מירב, נעמה ועוד רבים
שלי טל מירון:
 כולם מוזמנים
שלי טל מירון:
 תודה רבה
אלי אפללו:
תודה רבה, שלי
אלי אפללו:
 אנחנו ניתן למשרד החינוך לתת התייחסות
איריס בן יעקב:
נעים מאוד, אני איריס בן יעקב, אני מנהלת היחידה למיניות ומניעת פגיעה בילדים ובני נוער
איריס בן יעקב:
 קודם כל, חשוב להגיד שבמשרד החינוך יש יחידה מיוחדת שמתעסקת בנושא של מיניות ומניעת פגיעה בילדים ובני נוער
איריס בן יעקב:
 זאת אומרת, זה כבר מראה על החשיבות המאוד גדולה של זה בעיניי המשרד, ועל ההשקעה שלנו בנושא
איריס בן יעקב:
     בשנים האחרונות, חל שיפור ושינוי מאוד גדול בכל העשייה, הן ברמת הצוותים החינוכיים והן ברמת התלמידים
איריס בן יעקב:
 זה נכון ששינויים קורים לאט, ולא כולם מרגישים אותם ישר ובבת אחת, אבל עדיין, יש שינוי מאוד גדול, בכלל, בכל ההיקף של הפעילות, שתכף אמנה אותה
איריס בן יעקב:
     דבר ראשון, היחידה אחראית גם על התוויית מדיניות
איריס בן יעקב:
 חלק מהמדיניות – ואתה צודק במה שאמרת – יש הרבה חוזרי מנכ"ל; מאוד חשוב מה שנעשה בשטח - - -
יוראי להב-הרצנו:
איזה חוזר מנכ"ל יש בעניין הקהילה הגאה?
איריס בן יעקב:
אין חוזר מנכ"ל; יש קווים מנחים
איריס בן יעקב:
 זהו שינוי מאוד גדול
יוראי להב-הרצנו:
אני מסכים, אבל אין חוזרי מנכ"ל
איריס בן יעקב:
זוהי התוויה של פעולות שהמשרד, או מוסדות החינוך, יכולים להתנהל על פיה
אלישע אלכסנדר:
אלה הצעות לא מחייבות
אלישע אלכסנדר:
 הם לא חייבים לעשות שום דבר
איריס בן יעקב:
קודם כל, יש בליבה של העשייה תכניות חינוכיות שנוגעות למיניות, בתוך שיעורי כישורי חיים, מהגיל הרך ועד לי"ב
איריס בן יעקב:
 כמובן שהן מותאמות לשלב ההתפתחותי של הילדים, כשיש יחידה מיוחדת שמתייחסת גם לנטייה מינית ולזהות מגדרית
איריס בן יעקב:
 זוהי התכנית החדשה שלנו, של הכוחות שבדרך
איריס בן יעקב:
     יש גם יחידה שעוסקת בלהט"ב
איריס בן יעקב:
 יש לנו תקנה תקציבית – חינוך לסובלנות; מור דיברה עליה
איריס בן יעקב:
 התקנה הזו נועדה לאפשר לבתי הספר להזמין סדנאות לצוותים חינוכיים בנושא של משפחות הקשת וחינוך רגיש מגדר, בגנים וביסודי, ובתיכונים – לדבר על נטייה מינית ועל זהות מגדרית
איריס בן יעקב:
 כמובן, גם הרצאות שמשלבות סיפור אישי של הארגונים, מניסיון
איריס בן יעקב:
 זה עוזר מאוד לילדים לפתח אמפתיה, ולהבין את המורכבות, ואת הקושי המאוד גדול, שתלמיד להט"ב עובר
אורנה ברביבאי:
אפשר להזמין את זה דרך תכנית הגפ"ן?
איריס בן יעקב:
יש אפשרות להזמין דרך תכנית הגפ"ן
סימון דוידסון:
יש לך נתונים אם הזמינו, בעבר, דרך התכנית הזו?
איריס בן יעקב:
הגפ"ן היא מערכת חדשה
סימון דוידסון:
בשנה שעברה גם היה גפ"ן
איריס בן יעקב:
אני עוד לא יודעת להגיד, אבל אני יכולה לבדוק את הנושא
איריס בן יעקב:
 בכל מקרה, אני כן יכולה להגיד על הסדנאות, כמו שמור אמרה, שהביקוש מדבר בעד עצמו
איריס בן יעקב:
 יש ביקוש מאוד גדול של בתי הספר
איריס בן יעקב:
 צריך להבין שצוותים חינוכיים הם מורכבים; הם לא מקשה אחת - - -
יוראי להב-הרצנו:
את מדברת, עכשיו, רק על הממלכתי
איריס בן יעקב:
אני מדברת, כרגע, על הכלל
אלי אפללו:
כשאת אומרת: "יש ביקוש" – כמה? אפשר למדוד את זה?
איריס בן יעקב:
הארגונים מדווחים שהם שילשו את מספר הבקשות שהגיעו כל שנה
איריס בן יעקב:
 אני חושבת שמור תוכל להעיד על זה – יש מספר מאוד גדול של סדנאות שמועברות בבתי הספר
איריס בן יעקב:
 לגבי מגזרים מיוחדים – אנחנו עושים התאמות
איריס בן יעקב:
 הנהלת החמ"ד – אני יודעת שמתכוונים לחמ"ד – שוברת את הראש לגבי איך, בכל זאת, מכניסים נושא שהוא מורכב לתֹוך בתי הספר, וגם חמ"ד הוא לא מקשה אחת
איריס בן יעקב:
 אנחנו כן הגענו להסדר
איריס בן יעקב:
 אנחנו אפשרנו להם תקנה מיוחדת, שמזמינה אנשים שמקובלים גם עלינו, כאנשי מקצוע, כדי שיסייעו בהכשרות של צוותי החינוך
איריס בן יעקב:
 דרך אגב, אנחנו מתחילים מצוותי החינוך
התרבות והספורט):
איריס, אני רק רוצה לומר משהו
התרבות והספורט):
 תראו, מערכת החינוך בנויה מארבע מערכות חינוך
התרבות והספורט):
 זוהי האמת
התרבות והספורט):
 עשינו התקדמות אדירה בכ-53% ממנה, שהם המערכת הכללית, אבל כ-47% הם המערכת הערבית, החרדית והדתית
התרבות והספורט):
 אני לא בא בטענות; אני בא בקריאה לעבודה
התרבות והספורט):
 עם חמ"ד – עברנו מאפס לשלוש, מתוך עשר
התרבות והספורט):
 בחברה הערבית – אנחנו יודעים עד כמה האתגרים הם גדולים, ובחברה החרדית – אני אגיד בארמית: "- - - שמייקן" – מי זכר שמו
התרבות והספורט):
 אין כזה דבר
התרבות והספורט):
      אני לא אומר את זה כדי לקנטר
התרבות והספורט):
 אני אומר את זה כי זוהי המשימה שלנו
התרבות והספורט):
 גם של נבחרי הציבור, אבל בעיקר של משרד החינוך
התרבות והספורט):
 הרי, בסוף – אין פחות להט"בים בחברה החרדית
התרבות והספורט):
 כולנו יודעים את זה
התרבות והספורט):
 זה רק שהם מקבלים אפס מענה, אפס קשב, אפס תקציב, וכל התופעות שדוברו כאן – הן פי שתיים או שלוש בחברה החרדית, או בכל חברה שמדחיקה את המציאות
התרבות והספורט):
 לכן, אני חושב שמאוד חשוב שלפחות בתכניות העבודה של משרד החינוך – ולצערי, זה לא יקרה Bottom-Up
התרבות והספורט):
 מה לעשות? בחברה החילונית זה כן קורה, אבל בחברה החרדית זה יקרה רק מלמעלה – צריך לבוא ולומר: "חברים יקרים, רציתם 55% תקצוב ממוסדות הפטור? התעקשתם על זה? הוספתם בקואליציוני? זה בא גם עם חובות"
התרבות והספורט):
 בין השאר, בשפה הדתית: לא תוכל להתעלם מהילד הלהט"ב שיושב לך בכיתה
התרבות והספורט):
 מה לעשות? תרצה או לא תרצה – הוא שם
התרבות והספורט):
 סליחה, אבל אני חושב שההערה היא במקומה
מיכל ורדיגר:
אני רק רוצה להגיד שקהילות דתיות ורשויות דתיות מבקשות הסברה סביב השעון - -
התרבות והספורט):
ולא מקבלות
התרבות והספורט):
 נכון
מיכל ורדיגר:
- - והן מקבלות את זה דרך המשרד לשוויון חברתי
מיכל ורדיגר:
 אני אומרת את זה בהערכה גדולה, אבל כל עוד אין אופציה לדבר עם להט"בים בתקנה של חמ"ד – יש פה אמירה, שחור על גבי לבן, שהם מודרים והם פחות לגיטימיים
איריס בן יעקב:
יחד עם זאת, אני חייבת לדייק שכל הנהגות החמ"ד ואנשי המקצוע עברו הכשרות בנושא
איריס בן יעקב:
 בואו נסתכל על נקודת האפס
איריס בן יעקב:
 הדרך עוד ארוכה, ובמיוחד לאור המצב היום, ויש לנו משימה מאוד מורכבת
איריס בן יעקב:
 אנחנו ביחד, ומנסים לפתור את כל המכשולים שיש, ויש; אני לא מכחישה את זה
אלי אפללו:
איריס, לא התייחסת – למיטב ידיעתי, זכרוני והקשבתי – לנושא של היציאה לטיולים
איריס בן יעקב:
לגבי היציאה לטיולים, יש סוגיות
איריס בן יעקב:
 כשתלמיד או תלמידה עושים מעבר חברתי, ישנן כל מיני סוגיות מורכבות, כמו טיולים, שיעורי ספורט ולשון פנייה
איריס בן יעקב:
 הרבה פעמים, כשבית ספר היה נתקל באיזה שהוא קושי – גם הארגונים, דרך אגב – הרבה פעמים קיבלתי פניות על קושי, וביקשו שנעזור למעטפת המקצועית
איריס בן יעקב:
 היום, אנחנו הוצאנו מסמך של קווים מנחים, שיש בהם סעיף על תלמידים טרנסג'נדרים
איריס בן יעקב:
 יחד איתם, אנחנו מנסים לברר מה נוח להם, מה עדיף להם, באיזה שלב הם נמצאים - - -
תום שרצר בר:
אבל תקנות משרד החינוך לא נותנות לתלמידים טרנסים, למשל - - -
איריס בן יעקב:
אין דבר כזה; זה לא קורה
תום שרצר בר:
זה קורה, עובדתית
איריס בן יעקב:
אני מלווה את הנושא בבתי ספר
איריס בן יעקב:
 כשיש מקרים פרטניים, שבהם לא נותנים לילדים לצאת לטיולים, זה מגיע אלינו ואנחנו מסייעים לתלמידים, במידת האפשר, להצטרף לקבוצה שאליה הם רוצים להצטרף
איריס בן יעקב:
 לגבי שירותים – להשתמש בשירותים בתוך בתי הספר
נהר זיק:
כ-70% מהנוער הטרנסי לא מקבל אופציה להשתמש בשירותים המתאימים לו בבית הספר
איריס בן יעקב:
ברגע שיש מקרה פרטני - - -
נהר זיק:
זהו לא מקרה פרטני
נהר זיק:
 שירלי מאיגוד הלביאות, שיושבת לידי, פנתה אליי כמה פעמים במקרים פרטניים, ואנחנו טיפלנו בזה נקודתית
אלי אפללו:
איריס, יש לי בקשה אליך
אלי אפללו:
 מסתבר שהנושא הפרטני הוא לא נכון
אלי אפללו:
 יש פה מצב – והנה, אנחנו רואים את זה – ולכן קמה פה איזו שהיא מהומה
אלי אפללו:
 למה? כי אומרים בצורה ברורה: זהו לא נושא פרטני
אלי אפללו:
 זהו נושא שצריכים להנחות לגביו את מנהלי בתי הספר, להוציא איזה שהוא קומוניקט, כדי שהדברים האלה לא יחכו למקרה פרטני כזה או אחר
אלי אפללו:
 אנחנו רואים את זה פה ושומעים פה את הקולות
אלי אפללו:
      אני מבקש ממך: לכו הביתה, תעשו שיעורי בית – מחיאות הכפיים הן לכם, ולא לי – וצריכה להיות הנחיה ברורה למנהלי בתי הספר איך, בכלל, להנחות, או איך, בכלל לעזור, או מה לעשות במקרים כאלה או אחרים
אלי אפללו:
 לא צריך שהילד או הילדה יפנו לאותם גורמים במשרד החינוך, אלא לדעת מה עושים במקרה של יציאה לטיול, של שירותים או כל דבר אחר
אלי אפללו:
      אני חושב שהנושא הזה צריך לבוא בקווים מנחים, באיזו שהיא צורה - - -
איריס בן יעקב:
יש קווים מנחים
אלי אפללו:
אם יש – עוד יותר טוב, אבל זה לא מגיע לילדים
משולם נהרי:
יש התייחסות בקווים מנחים, אבל כל עוד זה לא יהיה מעוגן בחוזר מנכ"ל – זה לא יהיה מחייב
אלי אפללו:
זה לא עניין של מחייב; זה עניין של תפיסה
אלי אפללו:
 משרד החינוך, אתם משרד שצריך להתוות את הדברים האלה
אלי אפללו:
 אני מבקש מכם, כחלק מהפרוטוקול: תעשו שיעורי בית, ותתנו את אותם קווים מנחים
אורנה ברביבאי:
אלי, אפשר שאלה?
אורנה ברביבאי:
איך הקווים המנחים, כמו שאת קוראת להם – לא הנחיות, שלא לומר פקודות, שלא מעוגנים בתוקף – מסתדרים עם התפקיד של סגן השר מעוז, שכל תכליתו היא לוודא שמה שאת מנחה לא יתקיים?
איריס בן יעקב:
הוא צריך להבין שזהו מסמך מקצועי
איריס בן יעקב:
 זה לא קשור - - -
אלי אפללו:
זה לא קשור לאבי מעוז; זה קשור לשר החינוך ולמנכ"ל - - -
אורנה ברביבאי:
אני לא באה בשם עניין פוליטי - - -
איריס בן יעקב:
אני פה מקצועית; לא פוליטית
איריס בן יעקב:
 המסמך הזה הוא מקצועי לחלוטין
אלי אפללו:
זה מה שרציתי לומר
אלי אפללו:
 תראו, זה לא משנה, כרגע, מי יהיה בשלטון
אלי אפללו:
 אני כבר אומר לכם – זה לא מעניין
אלי אפללו:
 יש פה אנשי מקצוע, וזוהי הכוונה שלי, ולכן, נתתי את ההנחיה לאנשי מקצוע
אורנה ברביבאי:
מצוין, אני רוצה להעצים אותה
אורנה ברביבאי:
 אני תוהה איך אנחנו מעצימים אותה בקווים מנחים ובמדיניות מנחה, כשבמקביל, יש מאמץ עתיר משאבים לוודא שהיא לא מבצעת את תפקידה
אלי אפללו:
אורנה, אחרי הישיבה – היא צריכה לתת הסברים לוועדה על מה הם עושים ועל איך הם מנחים את מנהלי בתי הספר
אלי אפללו:
 חבר הכנסת סימון דוידסון, בבקשה
אלי אפללו:
 ידידי היקר, וטוב שאתה פה
אלי אפללו:
 אני שמח
אלי אפללו:
 אני רק רוצה לציין שיש פה עוד שתי חברות כנסת: שרון ניר מישראל ביתנו וד"ר צגה מהליכוד
קריאה:
פעם ישראל ביתנו היו חלק מהליכוד
אלי אפללו:
קודם התייחסו לכך שאני היחידי מהליכוד, אז לכן ציינתי את זה
סימון דוידסון:
אני רוצה להפריד את דבריי לשני חלקים: אחד כחבר כנסת, והשני – כאבא
סימון דוידסון:
 אני אתחיל כאבא
סימון דוידסון:
 כולנו פה – עוד מעט גם יוראי, בעזרת השם – הורים לילדים, וכשאתה הורה לילדים – אתה מאוד רגיש לכל דבר שקורה עם הילד שלך
סימון דוידסון:
 זה לא משנה אם זו בת או בן, בכל סיטואציה
סימון דוידסון:
 בשבוע שעבר היה פה דיון גדול על נושא של חרמות ושל התאבדויות, ועל מה עוברים ילדים בבתי הספר, לא עלינו
סימון דוידסון:
 כשהייתי צעיר, אני זוכר שהנושא של הלהט"בים היה הרבה יותר קיצוני ממה שהוא היום
סימון דוידסון:
 זאת אומרת, ילד ממש פחד להגיד שהוא הומו, או לסבית, או מישהו מהקהילה הגאה
סימון דוידסון:
 זה היה ממש מפחיד
סימון דוידסון:
      התקדמנו, אבל אנחנו עדיין לא שם
סימון דוידסון:
 גם היום – במקומות מסוימים זה יותר דרמטי, ובמקומות אחרים פחות – להיות חבר הקהילה הגאה בבית ספר זה קשה
סימון דוידסון:
 הקהילה הסביבתית לא מספיק מקבלת את זה
סימון דוידסון:
 אני, כאבא, הייתי רוצה שלבנות שלי יהיה טוב
סימון דוידסון:
 גם אם היא בקהילה הגאה – הייתי רוצה שהסביבה תקבל אותה, תכיל אותה ותהיה חברה שלה, ושלא תגרום לה להיות בצד
סימון דוידסון:
 הכאב הכי גדול של הורים הוא שלילד שלך לא טוב מבחינה חברתית
סימון דוידסון:
     אני עובר לחלק השני בבניין, שמחוקק את החוקים של מדינת ישראל
סימון דוידסון:
 זהו המסלול הפוליטי
סימון דוידסון:
 יש פה שני בניינים: האחד הוא הבניין של הוועדות, והשני הוא המליאה והמשרדים
סימון דוידסון:
 בבניין הזה, מסתובב אדם שקוראים לו בנצי גופשטיין
סימון דוידסון:
 הוא מייסד ארגון להב"ה
סימון דוידסון:
 לארגון להב"ה יש נציג בכנסת, היום, שקוראים לו אבי מעוז, שהוא גם סגן שר
סימון דוידסון:
 דיברתם פה על אבי מעוז כל הזמן, אבל אני רוצה להגיד לכם שזה אבי מעוז, אבל יש עוד אחרים, שהם אנשים חשוכים, שלא רואים את החיים של הקהילה הגאה כחיים נורמטיביים - - -
אלי אפללו:
סימון, יש לי בקשה
אלי אפללו:
 אנחנו רוצים לעשות דיון מקצועי
אלי אפללו:
 אני יודע שזה חשוב, אבל בוא נעזוב את הקטע הזה, בסדר?
קריאה:
תנו לו לדבר
סימון דוידסון:
משפט ואני מסיים
סימון דוידסון:
 למרות שנמצאים פה אנשים כאלה, אני רוצה להבטיח לכל אחת ואחד שנמצא, שומע ורואה אותנו: אנחנו נהיה חומה בצורה בפני כל דבר שינסה לגעת בחיים הנורמטיביים של כל אחד בקהילה הגאה
סימון דוידסון:
 זה לא רק יש עתיד; יש גם חברי כנסת בליכוד ובמפלגות אחרות
סימון דוידסון:
 אנחנו לא ניתן לאנשים החשוכים, שנמצאים ומסתובבים פה, לעשות דבר כנגד הקהילה הגאה
סימון דוידסון:
 יושב לידי יוראי, שאני רואה אותו כנציג של הקהילה הגאה, גם בבניין הזה וגם ביש עתיד
סימון דוידסון:
 אני יודע כמה הוא פועל ועושה, ואנחנו, כעזרו, נעשה כל דבר
סימון דוידסון:
      כשאתם יוצאים מהיום הזה – תצאו עם חיוך גדול, עם גאווה אמיתית, עם אמונה ומחשבה שיש פה אנשים ששומרים עליכם, בעדכם ואיתכם בכל צעד
אלי אפללו:
סימון, תודה רבה לך
אלי אפללו:
 ד"ר נאוה כהן, בבקשה
כהן אביגדור:
ד"ר נאוה כהן אביגדור, אני ראשת האגף האזרחי במטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת – 105
כהן אביגדור:
 אנחנו נותנים מענה לכל טווח הפגיעות בקטינים במרחב המקוון
כהן אביגדור:
 זהו שיתוף פעולה של חמישה משרדי ממשלה, בהובלת המשרד לביטחון לאומי, משרד החינוך, הבריאות, הרווחה והמשפטים, וכמובן משטרת ישראל
כהן אביגדור:
     אני אתייחס גם לתחום של הסברה, מניעה וטיפול, ואגיד שבכל עולמות העשייה שלנו – הנושא של הקהילה הלהט"בית הוא חלק משמעותי וחשוב
כהן אביגדור:
 אנחנו עובדים בשיתופי פעולה, בכל התחומים האלה, עם האגודה למען הלהט"ב, עם איגי, עם ברית הלביאות, עם מועצת התלמידים והנהגת ההורים הארצית
כהן אביגדור:
 שיתופי הפעולה שלנו נועדו כדי ללמוד ולהעביר את המסרים הלאה לציבור, ככל שאנחנו פועלים בתחום שלנו
כהן אביגדור:
     בדצמבר 2021 עשינו, בפעם הראשונה, כנס מקוון של ארבע שעות בנושא של הקהילה הלהט"בית, שדן בכל המאפיינים של הפגיעה והשיח הפוגעני נגד הקהילה
כהן אביגדור:
 אני הבאתי נתונים של מחקר שעשינו לקראת הכנס הזה, ואני אשאיר את זה פה, אחר כך, לוועדה, ואפשר יהיה גם להפיץ את זה לכל מי שירצה
כהן אביגדור:
     אפשר להגיד על ארבע השעות שהיו בכנס, אבל הדבר שאותי הכי ריגש זה שהיו בו הרבה נציגים של הקהילה הלהט"בית שדיברו, וסיפרו על מה שהם חווים ברשת, והיה משפט של אחד הדוברים, שעמד ואמר לי: "תראי, אני עומד פה ומדבר לאלפי מאזינים
כהן אביגדור:
 מאחוריי יש את הלוגואים של כל המשרדים ומשטרת ישראל, ומי שפותח את השידור הזה הם השר והמפכ"ל
כהן אביגדור:
 אני מתרגש מהמעטפת שיש סביבי"
כהן אביגדור:
 זה משהו שבאמת השפיע עליי מאוד – ההבנה שאנחנו צריכים לתת את התמיכה לקהילה הזו, גם ברמה של משרדי הממשלה
כהן אביגדור:
      יש לנו, בתוך מוקד 105, דסק שותפויות אזרחי
כהן אביגדור:
 בדסק הזה יש נציגים של משרד הרווחה, ויש לנו עו"סית להט"ב מהרווחה
כהן אביגדור:
 כשאנחנו מטפלים באירועי פגיעה בקטינים ברשת – יש רגישות לעניין הזה, וכאשר אנחנו מעבירים להמשך טיפול בקהילה – במקרים של נערים ונערות מהקהילה הלהט"בית, זה עובר לעו"סים שיש להם התמחות מיוחדת, ונקראים "עו"ס להט"ב"
כהן אביגדור:
      יש לנו את הפרויקט של "אבירי הרשת", שבו אנחנו מנטרים מידע גלוי ברשת, ואנחנו נותנים מענה למצוקות שעולות גם מנוער מהקהילה
כהן אביגדור:
 אנחנו מעבירים את זה להמשך טיפול וסיוע של הארגונים, ובהכשרה שאנחנו נותנים למתנדבים – שוטרים ואזרחים – יש הרצאה שלמה על הקהילה הגאה ועל הצרכים שלה
אלי אפללו:
 חבר הכנסת יוראי, בבקשה
יוראי להב-הרצנו:
כן
יוראי להב-הרצנו:
 קינלי ואלי, תודה רבה לכם על כך שאתם מובילים את הדיון החשוב הזה; אולי הכי חשוב היום
יוראי להב-הרצנו:
 יש הרבה דיונים היום, אבל השולחן הזה הוא הכי חשוב, כי הכל מתחיל בחינוך
יוראי להב-הרצנו:
 תודה רבה שאתם מובילים את זה
יוראי להב-הרצנו:
 זה מאוד מרגש אותי
יוראי להב-הרצנו:
     אני רוצה להתמקד, בדבריי, בקהילה הטרנסית ובנוער הטרנסי
יוראי להב-הרצנו:
 אנחנו עדים לייבוא של אידיאולוגיה רעילה במיוחד, מארצות הברית, ביחס לקהילה הטרנסית
יוראי להב-הרצנו:
 מתקיפים אותם; עושים להם דה-לגיטימציה; דה-הומניזציה; מצמצמים את אותם אנשים לאידיאולוגיה, או לתופעה, ואז נאבקים בתופעה הזו; נתלים בפלורליזם ובסובלנות, כי בשם חופש הביטוי – אפשר לקבל דעות שונות
יוראי להב-הרצנו:
      טרנספוביה היא לא דעות שונות
יוראי להב-הרצנו:
 היא לא חוסה תחת חופש הביטוי
יוראי להב-הרצנו:
 טרנספוביה היא הומופוביה; היא להט"בופוביה; היא אלימות, ואלימות לא נכללת בחופש הביטוי
יוראי להב-הרצנו:
 אני רוצה לומר, חד וחלק: אנחנו לא נקבל טרנספוביה; אנחנו לא נקבל התקפה כלפי האנשים האלה; כלפי הילדים האלה; כלפי בני הנוער האלה
יוראי להב-הרצנו:
 התקפה נגדם היא התקפה נגד כולנו – נגד ההומואים, הלסביות, הבי, נגד כל חברות וחברי הקהילה הגאה, נגד כל הישראלים כולם
יוראי להב-הרצנו:
     חשוב לי לומר את זה דווקא פה, כי אנחנו רואים את הטירגוט דווקא של הילדים
יוראי להב-הרצנו:
 מזהים שהם "החולייה החלשה", ומנסים למחוק אותם ואת הקיום שלהם
יוראי להב-הרצנו:
 זוהי תופעה מדאיגה מאוד, שצריך לתת עליה את הדעת ולגדוע אותה, עוד כשהיא קטנה
יוראי להב-הרצנו:
 אי אפשר, בחסות חופש הביטוי, להכניס תופעות כל כך מכוערות
יוראי להב-הרצנו:
     אני רוצה לומר, דווקא מפה, מהשולחן שלכם, מכל הילדים והילדות באשר הם: אתם מהממים כמו שאתם, אתם אהובים כמו שאתם, ואנחנו נילחם בחירוף נפש כדי שיהיה לכם את המקום שלכם בעולם הזה, ובחברה הישראלית
יוראי להב-הרצנו:
 אתם חלק בלתי נפרד מאיתנו
אלי אפללו:
תודה רבה, יוראי
אלי אפללו:
 חברת הכנסת שרון ניר, בבקשה
שרון ניר:
 אני רוצה להודות ליוראי על דבריו, שכרגיל – מרגשים מאוד, ובהחלט נוגעים בלב
שרון ניר:
 אני רוצה לומר כמה דברים: אני חושבת שכל ילד צריך אדם אחד לפחות שיאמין בו
שרון ניר:
 רצוי שאלה יהיו שניים או שלושה, ורצוי שזה יהיה גם ההורה וגם המורה, וגם חברי הכנסת, על כל גווני הקשת הפוליטית, שיאמינו בילדים באשר הם, ולא על שום ובשל נטייתם המינית
שרון ניר:
 אם נתחיל בחינוך, ונהווה דוגמה אישית לעניין הזה – כנראה שנהיה במקום יותר טוב
שרון ניר:
     אני רוצה להגיד לכל אלה שיושבים כאן, בקצה של השולחן, שפה, בבית הזה, אתם רצויים בדיוק כמו שאתם
שרון ניר:
 אתם לא מוגדרים בזכות הנטייה המינית שלכם; אתם מוגדרים, קודם כל, בזכות היותכם אנשים, וכך צריך שיהיה במדינת ישראל ובמערכת החינוך
שרון ניר:
 אני מאוד מברכת את שני יושבי הראש על עצם קיום הדיון הזה, כי הכל מתחיל, בסוף, בחינוך
שרון ניר:
 אני מקווה שנהיה במקום יותר טוב, באופן יחסי ל-2023
אלי אפללו:
 אחרונת הדוברים, חברת הכנסת ד"ר צגה, בבקשה
צגה מלקו:
תודה, יושבי הראש
צגה מלקו:
 הנושא הוא באמת מאוד חשוב
צגה מלקו:
 אני גם אמא, לשני בנים
צגה מלקו:
 אני אומרת תמיד שכל דבר מתחיל בחינוך
צגה מלקו:
 זהו הנושא המרכזי ביותר, שצריך להתחיל מגיל כל כך צעיר
צגה מלקו:
 אני זוכרת שכשבני הבכור היה בכתה ד', בשנת 2004, הייתה רשימה של התלמידים, ולאחד החברים הטובים שלו יש שתי אימהות
צגה מלקו:
 הבן שלי בא ושאל אותי: "מה זה שתי אימהות?"
צגה מלקו:
 מאותו הרגע – היה שיח על זה בכיתה, ובית הספר הקדיש לזה הרבה
צגה מלקו:
 לכן – הכל מתחיל בחינוך
צגה מלקו:
     אנשי חינוך, אנשי מקצוע – ללא קשר לפוליטיקה; זה לא ימין, לא שמאל ולא ליכוד – כולנו נרתמים לזה
צגה מלקו:
 יכול להיות שבודדים לא מסכימים, אבל הרוב הגדול של הציבור – כן
צגה מלקו:
 יחד עם זאת, לגבי האלימות שדיבר עליה יוראי – אלימות היא אלימות
צגה מלקו:
 אני גידלתי שני ילדים בצבע עור שחור, לצורך העניין
צגה מלקו:
 אני זוכרת את מה שהם עברו בבית הספר בגלל צבע העור
צגה מלקו:
 לכן, הנוער המופלא הזה – לא משנה מאיזו נטייה, דת, צבע עור או גזע – כולנו אותו הדבר