GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל מנקס:
 אם ממשלת ישראל חושבת שצריך להשקיע בגיל הרך, אז לא יכול להיות שבדצמבר 2022 יוצא מסמך של הממ״מ, שאני גם מצדיעה לו ועובדת אתו בשיתוף פעולה, והנתונים בו נלקחים אך ורק ממשרדי המשלה ומהם בלבד וכל אחד שמרואיין פה טופח לעצמו על השכם
מיכל מנקס:
 איפה הרשויות המקומיות?
קריאה:
פה
מיכל מנקס:
אני גם תכף אתן לכם את רשות הדיבור ואני חושבת שצריך לשמוע מהשדה
מיכל מנקס:
 אבל ברמה של מדיניות, אני רוצה לומר שאם ממשלה רוצה לקדם את הגיל הרך, אני לא חושבת שהיא צריכה להסתמך על תוכנית ׳360׳ בלבד ולא רק ב-185 רשויות
יוסף עטאונה:
כמה כסף יש ב-׳360׳? אי אפשר לתחזק ולתכלל את הגיל הרך בתוכנית ׳360׳, מדובר במעט כסף
אלי אפללו:
חברים, אני אתם לכולם לדבר
מיכל מנקס:
יש 275 רשויות ואני חושבת שאין רשות אחת שהיא הומוגנית, אנחנו יכולים לעשות איזה שהוא מודל תקצוב דיפרנציאלי, זה אכן נכון, אבל לא יכול להיות שאומרים: ״יש מג״רים עצמאים, הרשות משקיעה
מיכל מנקס:
״ אז תושב מדינת ישראל שגר ברשות שתושביה עשירים, יממן את כל מה שהמדינה בעצם אמורה לתת לו? אני חושבת שצריך לעשות חשיבה על המודל ועל התקצוב
מיכל מנקס:
 הרשויות המקומיות נאנקות מחוסר תקצוב
מיכל מנקס:
 גם לא יכול להיות שרשויות פושטות יד לקרנות ולכספים שהם צריכים כדי לממן את זה
מיכל מנקס:
 מדובר במודל מדהים ובשיתופי פעולה מדהימים, אבל זה לא עובד טוב ואני חושבת שלא צריכה להיות רשות אחת שאין בה מרכז כזה
מיכל מנקס:
 במיוחד עכשיו
מיכל מנקס:
 תודה
יערה שילה:
אני יערה שילה
יערה שילה:
 אני מאוד שמחה על שד״ר אלפסי הגיעה, אנחנו עובדות ביחד במחקר
יערה שילה:
 אני רוצה לחזק את מה שמיכל אמרה ולהגיד קודם כל בכובע המחקרי
יערה שילה:
 אני מומחית בגיל הרך, הדוקטורט שלי הוא במדיניות בגיל הרך
יערה שילה:
 לצערי הרב, אין שום מחקר אורך במדינת ישראל
יערה שילה:
 אף אחד לא חקר את הילדים ואת ההשפעות של המרכזים האלה וזה חשוב מאוד
יערה שילה:
 אין שום מחקר שעקב אחרי ילדים בגיל שנתיים, אחר כך בגיל ארבע והלאה
יערה שילה:
 המחקר שהראתה ימית, הוא קריטי כדי לראות את המשמעות של המרכז, זה פעם ראשונה
יערה שילה:
 פעם שנייה אני מדברת בכובע של חברת מועצת עיר בירושלים
יערה שילה:
 מדובר בעיר ענייה וחלשה
יערה שילה:
 אתם לא רואים פה שום נציג מירושלם, אני נחשבת אופוזיציה אז בכלל
קריאה:
אני מעיריית ירושלים
יערה שילה:
במג״רים?
קריאה:
מהמחלקה לגיל הרך
יערה שילה:
אז בסדר, מהמרכז הרשותי
יערה שילה:
 אני רוצה להגיד שאני כתבתי מכתב ולא קיבלתי עד עכשיו תשובה, אז פשוט שנדע
רון כץ:
מכתב למי?
יערה שילה:
לעיר
יערה שילה:
 לא משנה
יערה שילה:
 אבל כתופעה זו עיר חלשה וענייה, יש בה מעט מג״רים ובמזרח העיר אין בכלל
אחיה קמארה:
רגע, שניה
אחיה קמארה:
 לירושלים דווקא מגיע קרדיט מאוד גדול
אחיה קמארה:
 הקימו שם שבעה מג״רים, שזה מאוד מאוד מרשים
יערה שילה:
בסדר, אבל בוא תראה איפה הם מחולקים ומה קורה
יערה שילה:
 אני לא מדברת רק על ירושלים, אלא על הסיפור הזה של איפה זה נמצא, המיקום, מי אחראי על זה, הסיפור של המרכז הפרטי מול המרכז הבין רשותי וההתנגשות של המודלים
יערה שילה:
 אני חושבת שצריך להביא את זה מכל הכובעים
יערה שילה:
 ובעיקר לבצע מחקר אורך ולהשתמש בזה
יערה שילה:
 תודה
אלי אפללו:
הצטרפה אלינו גם חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שלום
אלי אפללו:
 בבקשה קרן
קרן אוחנה-איוס:
עורכת דין קרן אוחנה-איוס, פורום הגנים הפרטיים בישראל
קרן אוחנה-איוס:
 אני רוצה להודות על הדיון, תודה רבה יושב ראש הוועדה
קרן אוחנה-איוס:
 אני רוצה לחזק את מיכל ולתת איזו שהיא דוגמה קטנה
קרן אוחנה-איוס:
 אנחנו כרגע מדינה בסערה
קרן אוחנה-איוס:
 יש איזה שהוא מקרה מאוד ׳חם׳ שעולה בתקשורת
קרן אוחנה-איוס:
 אני לא אדבר ברזי הפרטים אבל אני רק רוצה להראות מה קורה בשורה תחתונה, לכל צלעות המשולש הזה, כאשר רשות מקומית לא לוקחת, לא עונה על קול קורא ולא מחזיקה מרכז לגיל הרך
קרן אוחנה-איוס:
 כשמתפוצצת אצלה פרשה שצריכה לתת מענה להורים במצוקה, לילדים במצוקה ולצוותים שלא קשורים ואין להם את יד ורגל בהתנהלות בלתי הולמת, אבל עדיין צריכים מענה
קרן אוחנה-איוס:
      אם ניקח לדוגמה את עיריית אילת, שם אין מרכז לגיל הרך, שענה לכל הקורא של משרד החינוך
קרן אוחנה-איוס:
 אז אנחנו מבינים שבהמשך לחוק הפיקוח, לשם לא מגיעות יועצות חינוכיות, ששם אין תמיכה כזו או אחרת להורים ובטח לצוותים, שעובדים כרגע ומקבלים ילדים כל בוקר במעונות
קרן אוחנה-איוס:
 אני יודעת שאין מענה ברמה, אני לא אגיד התפתחותית אבל ברמה מסוימת
קרן אוחנה-איוס:
 פגשתי פה מישהי בחוץ שאני מרגישה אותה ואני מתנצלת אם אני עם הגב אלייך
קרן אוחנה-איוס:
 אבל המצב הוא קשה
קרן אוחנה-איוס:
 ואני יכולה לתת דוגמאות לעוד רשויות כאלה
קרן אוחנה-איוס:
 חולון, קריית אונו, יהוד מונסון
קרן אוחנה-איוס:
      יש כל כך הרבה רשויות מקומיות שלא מצליחות
קרן אוחנה-איוס:
 זה לא שהן לא מושיטות יד כדי ליישר קו עם משרד החינוך, אבל אין להן את הכלים ואין להן מול מי לעבוד
קרן אוחנה-איוס:
 מה זה להוציא קול קורא? עבר חוק הפיקוח על מעונות יום ומשפחתונים במדינת ישראל, בשנת התשע״ט, זה לא אמור לקחת ארבע שנים, זו לא אמורה להיות שאלה של בחירה או ברירה
קרן אוחנה-איוס:
 לכל ילד במדינת ישראל מגיע שוויון הזדמנויות ולא משנה באיזה רשות מקומית הוא גר, נולד וחי
קרן אוחנה-איוס:
 אם ילד עבר מירושלים לקריית אונו, אז פתאום אין לו מסגרת ואין לו מעטפת ברשות המקומית
קרן אוחנה-איוס:
 אין לו איזה שהוא מענה
קרן אוחנה-איוס:
 ואז מי שנכנס בפתרונות זה המגזר הפרטי ואנחנו עושים עבודה טובה, אבל זה לא מספיק כי אנחנו לא מתוקצבים
קרן אוחנה-איוס:
 תודה רבה
אלי אפללו:
 עיריית רחובות
ענת בניטה:
תודה רבה לך כבוד ראש הוועדה ותודה רבה לכל השותפים כאן
ענת בניטה:
 אני חייבת לומר שאני קודם כל מאוד מתרגשת להיות כאן ואני מתנצלת אם הדברים יישמעו קצת נסערים
ענת בניטה:
 אבל אני רוצה להביא לכם את קולות השטח
ענת בניטה:
 אני מנהלת את המחלקה לגיל הרך בעיר ואנחנו גם מנהלים מג״ר, מג״ר רשותי
ענת בניטה:
 אנחנו, בעיר רחובות, נמצאים במצב של קריסה
ענת בניטה:
 הרשות שלנו משקיעה משאבים והקימה מג״ר לתפארת
ענת בניטה:
 יש לנו שם שתי יחידות התפתחותיות, אחת מהן היא שלוחה חרדית חדשה, שנותנת מענה
ענת בניטה:
 אני בכל יום, באופן גורף, צריכה לדחות הורים שפונים אלינו בבקשת עזרה
ענת בניטה:
 אני מדברת על פעוטות שנמצאים כרגע במסגרות שלנו, זה מתחבר גם לחוקים אחרים שכרגע מחוקקים פה לטובת הגיל הרך ואנחנו לא נותנים להם מענה
ענת בניטה:
      יש ילדים שנמצאים בהמתנה של חצי שנה, של שנה ושל שנה וחצי, לטיפולים באבחונים
ענת בניטה:
 יש מטפלות פרא-רפואיות שנוטשות את המקצוע, שלא מגיעות, כי אני לא מקבלת תשלום, אני מצליחה בקושי לכסות את זה באמצעות טופס 17 ואני צריכה גם לשלם - - -, הדרכה וליווי
ענת בניטה:
 הרשות משקיעה ומשקיעה המון, אבל המשאבים שנדרשים היום הם הרבה יותר מזה
ענת בניטה:
 כדי לסבר את האוזן, יש עלייה של 32% בילדים עם בעיות רגשיות ועלייה של 30% בילדים עם בעיות התנהגותיות
ענת בניטה:
 מדובר בפצצה מתקתקת שהיא בעיר עם אשכול שבע
ענת בניטה:
 אני לא רוצה לדעת מה קורה במקומות אחרים
ענת בניטה:
 אנחנו לא מצליחים לעמוד בקצב
ענת בניטה:
      עוד מילה, ברשותך יו"ר הוועדה, אתמול עשיתי סיכומים, יחד עם מנהלת תוכנית ההדרכה שלי ויחד עם מנהלת היחידה ההתפתחותית שלי, אתי זילברמן, שיושבת איתי כאן ויודעת כל כך הרבה נתונים
ענת בניטה:
 דיברנו עם מטפלות ועם מנהלות, שלשם אנחנו חותרים היום, לתת את המענה להן
ענת בניטה:
 הן באו ואמרו שבזכות התוכניות שהכנסנו, בזכות תוכניות האיתור ובזכות הליווי, מטפלות החליטו להישאר ולא לעזוב
ענת בניטה:
 לא הכסף
ענת בניטה:
 ולא שאני אומרת לכם לא להשקיע בהן ולא להעלות להן את השכר
ענת בניטה:
 אבל אם תתנו להן 10 אלפים שקלים והן יתמודדו עם ילדים שנמצאים על סף התמוטטות, אז זה לא יעזור
ענת בניטה:
      משפחות שלא מקבלות מענה במשך שנה והן מפרקות בית שלם ומסגרת שלמה, ככה לא נתקדם לשום מקום
ענת בניטה:
 אני מבקשם מכם שתיקחו אחריות גם על המג״רים ותיתנו לנו תקציבים
ענת בניטה:
 אני מתחברת למיכל, בכל רשות חייב להיות מג״ר וזה חייב להיות בתמיכה כלכלית
ענת בניטה:
 זהו, תודה
אלי אפללו:
 ד״ר ענת בר, עיריית טירת הכרמל
ענת ברקו:
שמי ענת בר
ענת ברקו:
 אני רוצה לדבר על מודלים רשותיים, גם כדוגמת רחובות וגם כדוגמת אחרים, שהם לא מודל המג״ר הבין משרדי
ענת ברקו:
 יש די הרבה כאלה בארץ, שהוקמו באמצעות הרשויות המקומיות והם הוקמו כמערכת גיל רך, כמודל רשותי שהוא לא רק מרכז אלא הוא חלק ממערכת
ענת ברקו:
 אני מנהלת היום את תחום הגיל הרך בעיר
ענת ברקו:
 מתחתיי נמצא גם תחום מעונות היום וגם ׳מרכז הפעוט׳, שאותו הקמתי, ייסדתי וגם עבדתי בו במשך שנים רבות
ענת ברקו:
 אני חושבת שכאשר מדברים על מודל רשותי, כן צריך לדבר על מערכת מארגנת של כל הדבר הזה וגם על מדידת התוצאות
ענת ברקו:
 מה עשינו בתוך ההתארגנות הזאת שהביא לצמצום פערים? אני רוצה להתחבר למה שאמרו יערה, מיכל ועינת
ענת ברקו:
      גם בנושא של התוצאות וגם בנושא של מחקר האורך
ענת ברקו:
 מחקר האורך שהקמן עשה והוצג פה, הוא בעצם מחקר אורך על תוכנית מאוד אינטנסיבית
ענת ברקו:
 התוכניות היום בתוך המרכזים לגיל הרך, אלה שמוצעות בתקציבים לא גדולים, הן בעצם לא מספיק אינטנסיביות כדי ליצור שינוי
ענת ברקו:
 אנחנו מדברים על הדרכת הורים, אבל אותם ההורים צריכים טיפול
ענת ברקו:
 לפעמים אנחנו מדברים על טיפול קצר מועד אבל זה לא מספיק
ענת ברקו:
 הסיפור של הגיל הרך הוא סיפור קשה, הוא סיפור שדורש גם את התארגנות משרדי הממשלה וגם התארגנות רשותית
ענת ברקו:
      יש הרבה כספים של הרשויות המקומיות בתוך המודלים הרשותיים ואני כן מזמינה גם לדיון על המודל עצמו ומזמינה להקמת מערכת גיל רך אחת בתוך השלטון המקומי
ענת ברקו:
 אצלנו זה תחת החינוך
ענת ברקו:
 אני רוצה גם להגיד משהו גבי בחירה של הרשות או של העיר
ענת ברקו:
 לפעמים לרשות מאוד קשה לבחור, כי יש אינטרסים שונים לגורמים שונים, המשיכה היא תקציבית ואין איזה מישהו שמנחה על האופן בו כדאי לבחור באמת
ענת ברקו:
 צרכי התושבים מגיעים על פי סקרים אבל זה לא בהכרח המענה הנכון
ענת ברקו:
 זה כמו שתיתנו לילד את מה שהוא צריך ולאו דווקא את מה שהוא מבקש
ענת ברקו:
      בנושא הזה של התמחות בתחום הגיל הרך והיכולת לנהל צוותי היגוי, יש הרבה רשויות שהיו בהן צוותי היגוי גם לפני צוותי הגיל, אצלנו למשל, הם כבר מזמן השתלבו יחד
ענת ברקו:
 אבל כן, יש פה איזו בעיה של מומחיות, באיך לנהל את התקציב המועט שמגיע אל הרשות ואיך למדוד את התוצאות של המקומות בו הושקע
ענת ברקו:
 הנושא האחרון שאני רוצה להתייחס אליו הוא נושא התפתחות הילד
ענת ברקו:
 הנושא של התפתחות הילד, שעינת דיברה עליו, הוא נושא כאוב
ענת ברקו:
      יושב לידי מנהל חדש, של היחידות הקהילתיות להתפתחות הילד
ענת ברקו:
 אנחנו לא מגיעים לילדים שזקוקים לטיפול
ענת ברקו:
 למשל, הנושא של העברת מעונות היום למשרד החינוך, השיקומיים לא הועברו למשרד החינוך
ענת ברקו:
 אנחנו נמצאים באיזה שהוא גירעון נוראי לגבי הילדים שזקוקים לעזרה כבר בגיל הרך
ענת ברקו:
 וכן, באשכולות הנמוכים יש לפעמים גנים, עם 50% ילדים שזקוקים לסיוע
ענת ברקו:
 הם לא יגיעו לזה לעולם
ענת ברקו:
 לא באופן הציבורי ולא באופן הפרטי וכולנו נישא בתוצאות של זה
ענת ברקו:
 מה שד״ר אלפסי הראתה, זה באמת את הקטסטרופה הזו
אלי אפללו:
 שגיא בכר, עיריית באר יעקב
שגיא בכר:
שלום, שמי שגיא בכר, נעים מאוד
שגיא בכר:
 אני מנהל תחום הגיל הרך בעיריית באר יעקב
שגיא בכר:
 אני עד לפני שמונה חודשים הייתי איש חינוך, גנן בגן ילדים
שגיא בכר:
 זכיתי שאורלי היה המדריכה שלי כשהייתי גנן
שגיא בכר:
 אני אגיד שלדעתי כולם צודקים
שגיא בכר:
 אבל יחד עם זאת, אנחנו מקימים עכשיו, בנובמבר, יחידת התפתחות והכל מכספי הרשות
שגיא בכר:
 דיברו על תוכנית ׳360׳, הם מביאים משהו כמו 25 או 26 אלף שקלים וזהו
שגיא בכר:
 אם רוצים להביא מנהל, מנהל מחלקה של המג״ר זה 150 אלף שקלים ועבור מזכירה משלמים 115 אלף שקלים, אז זה ממש ממש מאתגר
שגיא בכר:
      אצלנו ברשות יש 2,700 פעוטות
שגיא בכר:
 תוך שנתיים וחצי אנחנו נגיע לסביבות ה-6,000 או 6,500 אלף תינוקות
שגיא בכר:
 אנחנו בצמיחה מטורפת והכול, אבל הכול יוצא מכספי הרשות, שעדיין נמצאת בהתפתחות
שגיא בכר:
 אנחנו מבקשים להגיד שיש כאן מודל מצוין שתכף מור גם תציג אותו, אנחנו נשמח להיות בו כפיילוט ולהוביל אותו, כדי להראות איך עם תקצוב נכון אנחנו יכולים לרוץ קדימה ולעשות את זה נכון בעיר צומחת ועל בסיס זה נוכל להתפתח הלאה
שגיא בכר:
 תודה
קריאה:
באיזה אשכול אתם?
שגיא בכר:
אנחנו באשכול , לקראת 8
אלי אפללו:
יואב, בבקשה
יואב קיש:
שלום, אז כמו שענת אמרה, אני מנהל הפורום של היחידות להתפתחות הילד
יואב קיש:
 אני רוצה לומר שחלק עצום מהיחידות להתפתחות הילד נמצא בקריסה, בקריסה כלכלית של ממש
יואב קיש:
 חלק גדול מהתקציבים ניתנו על ידי משרד השיכון ועל ידי משרד הנגב והגליל, שכבר לא נותנים תקציב
יואב קיש:
 אם נלך בעיקר לצפון הארץ, אז המצב הוא קטסטרופה, לא פחות מזה
יואב קיש:
 ילדים שלא מקבלים טיפול ובעצם המדינה מזניחה אותם
יואב קיש:
 באופן פושע כמעט
יואב קיש:
      אנחנו יודעים, כמו ששמענו עכשיו, שמה שנכון לגבי חינוך נכון גם לגבי בריאות
יואב קיש:
 אם יאבחנו בזמן ויטפלו בזמן, ילדים ירוויחו, משפחות ירוויחו ויותר מזה, המוביליות של הילדים האלה כאנשים בוגרים בתוך החברה, שיכולים לתרום לה ולהיות חלק ממנה, תהיה משמעותית הרבה יותר
יואב קיש:
 היום קורה תהליך הפוך
יואב קיש:
 מטפלים בורחים מהיחידות הציבוריות, אין מספיק מטפלים וזו גם בעיה שלא מספיק מטפלים בה
יואב קיש:
 כשאני אומר שאין מספיק מטפלים אז זאת אומרת שגם אם ניתן את כל התקנים אין מי שיאייש אותם
יואב קיש:
 זאת בעיה שצריך לפתור ברמה הלאומית, כדי שילדים יקבלו טיפול ראוי
יואב קיש:
      דבר נוסף, המדינה ומשרד הבריאות, התחייבו לנו בפורום ולרכז השלטון המקומי, ל-30 מיליון שקלים, שהיו אמורים להגיע ב-2019 וב-2020, בשתי פעימות
יואב קיש:
 הכסף הזה לא הגיע עד היום
אלי אפללו:
משרד האוצר מכיר את המספר הזה?
קריאה:
אני אישית לא מכיר את הנושא
אלי אפללו:
אוקיי, אז תרשמו לכם את זה בבקשה
אלי אפללו:
 יואב, יש עוד משהו להוסיף?
יואב קיש:
תודה
אלי אפללו:
 גלית פרידמן, עיריית אילת
גלית פרידמן:
שלום
גלית פרידמן:
 סליחה אם אני בוכה
גלית פרידמן:
 אני לא יודעת אם ראיתם את כתב האישום שיצא אתמול בגלל הגננת המתעללת מהגן הפרטי
גלית פרידמן:
 אני שומעת פה שאנשים אומרים קוראים ליום הזה יום חג, זה ממש לא יום חג מבחינתנו
גלית פרידמן:
 אני לא רוצה לשים את אילת כמקום מיוחד ושונה, כי אנחנו שומעים על סיפורים כאלה כל יום וגם על דברים מזעזעים יותר שקורים
גלית פרידמן:
 מה שקרה אצלנו, מדובר בגננת יש לה גן כבר 30 שנה, אני מדברת על הורים שבורים, על חוסר אמון טוטאלי במערכת
אלי אפללו:
מאחר והבנתי שהנושא הזה נמצא בחקירת משטרה - - -
גלית פרידמן:
הוא כבר לא בחקירת משטרה, יש כתב אישום
גלית פרידמן:
 כתב האישום נמצא פה
אלי אפללו:
חברים, אין לי בעיה לשמוע, אני לא רוצה לדון בו, בסדר? אז בבקשה, בקצרה
גלית פרידמן:
אוקיי, היה לי חשוב להביא את הנושא הזה, כי מדובר בעיר שלמה שנמצאת בסערה
גלית פרידמן:
 זה לא קשור רק להורים או לילדים האומללים, אלא לכל מסגרות החינוך
גלית פרידמן:
 יש שם עכשיו כאוס מוחלט ומטפלות שלא מוכנות לטפל בילדים אחרי שמוצאים מכשירי הקלטה בתוך הנעליים של הילדים
גלית פרידמן:
 הכל נכנס שם לתוך סחרחורת של טירוף ומי בעצם שומר עכשיו על הילדים האלה? אז אני יודעת שכל מי שיושב פה מגויס למען הדבר הזה, אבל איך באמת מקדמים משהו? משרד החינוך היה לפני חודש בגן הזה, איך מעלים מדרגה את חוק המצלמות ומרחיבים את הסמכות לצפות במצלמות גם למדריכה פדגוגית שנכנסת לביקור או לאיזה שהוא מפקח שנכנס לגן? כך שהם לא רק ייכנסו בשביל לראות את הגן
גלית פרידמן:
      אין לנו מג״ר באילת, לצערי
גלית פרידמן:
 זה נפל בדיוק על מה שאת דיברת
גלית פרידמן:
 על עניין של מי יהיה האחראי על הדבר הזה, זה מה שהיה בעיר
גלית פרידמן:
 זה עלה, כולם תמכו בו, היו בעדו וגם קיבלו כסף אבל לא הצליחו להגיע להחלטה בעניין האחריות
גלית פרידמן:
 השירות הפסיכולוגי אמר שזה צריך להיות תחתם ואלה אמרו שזה צריך להיות תחתם ובזה זה הסתיים, בזה שאין לנו מג״ר
גלית פרידמן:
 אני חייבת להגיד עוד דבר אחד
גלית פרידמן:
 אני גם מנהלת בית ספר להורים בעיר אילת
גלית פרידמן:
 ד״ר אלפסי דיברה על ההשקעה
גלית פרידמן:
 ההורים צריכים לקבל הדרכות הורים, כל ההורים, ולא יכול להיות שהיום זה נתון לשיקול דעתו של ראש העיר או של ראש המועצה, לאם הוא מבין את המשמעות והחשיבות של זה או לא ולאם יש לזה תקציב או לא
גלית פרידמן:
      זה צריך להיות משהו מדיני, חוק במדינת ישראל
גלית פרידמן:
 אם רוצים, לתת את זה כדמי מענק לידה, שהורה יקבל איזה שהוא משהו
גלית פרידמן:
 זה צריך להיות כמו רישיון נהיגה
גלית פרידמן:
 לא יכול להיות שאנחנו לומדים כל כך הרבה דברים בחיים האלה, אבל את הדבר הכי חשוב, איך לגדל בני אדם, את זה אף אחד לא מלמד אותנו
גלית פרידמן:
 ווואלה, העולם השתנה
גלית פרידמן:
 תודה רבה
אלי אפללו:
תודה רבה גלית
אלי אפללו:
 אלה כהן
אלה כהן:
אנחנו ארגון הורים יחד עם נשות חינוך
אלה כהן:
 אבל יש כאן פצע מדמם שאף אחד לא מטפל בו
אלה כהן:
 זו יכולה להיות הרשות המקומית, להיות הרשות הכי טובה עם ראש רשות שרוצה לעשות שינוי
אלה כהן:
 אבל זה מאוד מאוד קשה
אלה כהן:
 אני הייתי רוצה שאפילו גם המרכזים האלה, יתנו את הדעת על איכות הטיפו שיש במעונות היום
אלה כהן:
 מה קורה שם
אלה כהן:
 כי אנחנו מגיעים למצבי קצה, כי הילדים שלנו במצוקה, כבר כשהם נמצאים בתוך המעון
אלה כהן:
 כשהם נמצאים בתוך המעון ויש מטפלת אחת על שישה תינוקות או מטפלת אחת על 11 פעוטות ו-35 פעוטות בכיתה אחת, זה סיר לחץ שהוא לא אנושי
אלה כהן:
      המצוקה הזאת מתחילה כבר שם וזה לא משנה מאיזו משפחה הגיעה הילד, כבר כשהוא נכנס בפתח הדלת של המעון מתחילה המצוקה, גם עבורו וגם עבור נשות החינוך והמחנכות
אלה כהן:
 מצוקה וחוסר אונים מוחלט על שלא מצליחות להגיע לכל הילדים ולתת את המענה הזה
אלה כהן:
 אז זה הפצע המדמם וזו אחת הסיבות שבגללה הגענו למצבים שגם רואים חוסר שפיות של מטפלות
אלה כהן:
 הטובות האלה, שיש בהן את הנכונות, שמבינות מה קורה לילדים ואת העוול שנעשה להם, קמות והולכות, הן לא ממשיכות כי הן לא יכולות לשאת את זה
אלה כהן:
 אז בסוף את מי אנחנו רואים שממשיכות? את אותן גננות שגם מתעללות ופוגעות בילדים שלנו
אלה כהן:
      אבל הפגיעה בילדים שלנו מתחילה מעצם זה שהממשלה והמדינה, לאורך כל השנים האלה, אפשרה לדחוס עוד ועוד ילדים והנה, זה מה שאנחנו רואים
אלה כהן:
 אנחנו רואים את זה במחירים שהילדים שלנו משלמים, בהפרעות התנהגות, בעיכוב שפתי ובעיכוב התפתחותי והחברה כולה משלמת את המחירים האלה
אלה כהן:
 ואם אנחנו מדברים על תוכניות מניעה, תוכנית המניעה הראשונית של מדינת ישראל צריכה להיות קודם כל שיפור של התקינה והתפוצה במעונות היום
אלה כהן:
 רק שם, אם נוריד את כמות הילדים ונפסיק את הצפיפות הזאת, רק אז נוכל לבנות תוכנית מניעה
אלי אפללו:
תודה רבה, משרד הבריאות, רוצים להגיב ולהתייחס?
נעמה יושע-אורפז:
שלום
נעמה יושע-אורפז:
 שמי נעמה יושע-אורפז, מנהלת המחלקה להתפתחות הילד במשרד הבריאות
נעמה יושע-אורפז:
 קודם כל אני אגיד שאני מסכימה מאוד עם הדברים שנאמרו פה
נעמה יושע-אורפז:
 אנחנו הראשונים להגיד על חשיבות הגיל הרך ועל מתן המענים בגיל הזה
נעמה יושע-אורפז:
 המג״רים הם הצורה האידיאלית מבחינתי למתן שירות אינטגרטיבי ומיטיבי לילדים בגיל הרך
נעמה יושע-אורפז:
 תוך שיתופי פעולה בן משרדי הממשלה והרשויות המקומיות
נעמה יושע-אורפז:
 גם לצורך זיהוי של צרכים מותאם לאוכלוסייה במקום עצמו, גם לפיתוח של תוכניות מניעה וגם למתן מענה התפתחותי, חינוכי וסוציאלי, תוך חשיבה רב תחומית של כולם
נעמה יושע-אורפז:
      אני מסכימה גם עם מה שנאמר לגבי כך שהיחידות ההתפתחותיות עומדות בעול כלכלי מאוד גדול
נעמה יושע-אורפז:
 התקציב שמועבר אליהן הוא חלקי ביותר ולא כולל הוצאות רבות שיש להן
נעמה יושע-אורפז:
 בין אם מדובר בישיבות הצוות, שהן חלק חשוב ומשמעותי מאוד בטיפול בילד, להגגה הרפואית, לצוות המזכירות, שאנחנו עדים לכמה הוא קריטי בהגעה של ילדים לטיפולים
נעמה יושע-אורפז:
 למשל במצבים של No Show, שהם גבוהים עוד יותר ביחידות ההתפתחותיות
נעמה יושע-אורפז:
 וגם בקושי לגייס בעקבות כך את נשות ואנשי מקצועות הבריאות, כחלק מהמחסור הכולל שיש בארץ במקצועות הבריאות
נעמה יושע-אורפז:
      ביחד עם הצוות של משרד רוה״מ, גובשו תוכניות שיכולות לתת פתרונות כמענה לחסר הזה במקצועות הבריאות
נעמה יושע-אורפז:
 ואנחנו איתכם בכך שיוקצב לכך התקציב ושבחלק מהתקציב יימצא גם מנגנון לאיך הוא יועבר באופן ישיר ליחידות ההתפתחותיות
אלי אפללו:
אז איך אתם דואגים לזה? הייתה פה קודם הערה שתוקצבו 30 מיליון שקלים שלא הועברו, אז איך אתם דואגים שזה יועבר?
נעמה יושע-אורפז:
מדובר בתקציב שדובר עליו ב-2020, שיעברו 30 מיליון שקלים שיתפרסו על פני שנתיים
נעמה יושע-אורפז:
 בסופו של דבר לא נמצא המנגנון שבו יועבר התקציב
אלי אפללו:
כן אבל מאז כבר עברו ארבע שנים
אלי אפללו:
 עברנו את 2021, 2022, 2023 ותכף אנחנו ב-2024 והתקציב עוד לא הועבר
אלי אפללו:
 אז מישהו צריך להתייחס לזה
אלי אפללו:
 זה לא הגיוני שזה יגיע לפה ורק פה נתייחס לזה
נעמה יושע-אורפז:
אנחנו מאוד תומכים בלמצוא כזה מנגנון
נעמה יושע-אורפז:
 ואנחנו בתוך המשרד שלנו, מול משרד האוצר ומשרדים נוספים, דואגים לערוך כזה - - -
אלי אפללו:
אבל הנה, משרד האוצר קודם אמר שהוא אפילו לא יודע במה מדובר
נעמה יושע-אורפז:
בסדר, לא מולו מתנהל הדיון
אלי אפללו:
זה לא חשוב, אוקיי
אלי אפללו:
 אני מבקש שתתנו לנו תשובה בתוך שבועיים איפה הכסף הזה נמצא ומתי הוא יגיע, בסדר? תודה
אלי אפללו:
 מור דקל, בבקשה
מור דקל:
תודה רבה
מור דקל:
 מור דקל, יו״ר העמותה הישראלית למען הילד בגיל הרך
מור דקל:
 אני רוצה להודות לך על הדיון החשוב הזה וגם לחבר הכנסת רון כץ, שיזם את הנושא הזה, במיוחד בתקופה כזאת, ואני גם אסביר
מור דקל:
 כשהמדינה לוקחת אחריות על הגיל הרך מגילאי שנה עד שש ואנחנו מדברים על מהלכים, אז אנחנו באמת רואים חוקים שעברו ואת המעבר שקרה למשרד החינוך
מור דקל:
 משרד החינוך באמת עשה מהפכה במבנה הארגוני שלו ובדברים שהוא הקציב ועשה ובדמויות שנכנסו ואנחנו מרגישים את זה בשטח
מור דקל:
 בנוסף לכך, ברגע שעבר חוק והאחריות עברה למשרד החינוך, אז יש אחריות אוטומטית לרשויות המקומיות על התחום הזה
מור דקל:
      אנחנו גם נברך כי חייבים לברך, איפה שאנחנו היום זה לא איפה שהיינו לפני שנתיים לא איפה שהיינו לפני חמש שנים ולא איפה שהיינו לפני עשר
מור דקל:
 אבל יש עניין במדינת ישראל בעיקר, שאנחנו אוהבים לשים פלסטר ואנחנו אוהבים לחשוב בדיעבד מה צריך לעשות קדימה, אבל גם אז, לא אוהבים תוכניות ארוכות טווח מידי
מור דקל:
 תחום המג״רים, לא נמצא בכל הרשויות המקומיות
מור דקל:
 אנחנו מדברים על מצב של עלייה בילדים מגילאי לידה עד שש, שזקוקים לטיפולים כי יש להם עיכובים התפתחותיים בשפה, במוטוריקה וברגש
מור דקל:
 אנחנו גם מדברים על מקרים של שיתופי פעולה בין ההורים למעונות היום
מור דקל:
      שמעתי גם על הנושא עליו דברה פה חברתי, על המעונות
מור דקל:
 אבל חברה, יש גם המון פעוטות שנמצאים בבית ומי שמטפל בהם זה ההורים וגם שם יש צרכים ייעודיים
מור דקל:
 אנחנו רואים בעמותה את המג״רים, כקמפוס לכל דבר ועניין, שהוא בעצם המטריה
מור דקל:
 כשיש לי בעיה עם כסף אני פונה אל הבנק, כשיש לי בעיה עם הבריאות אני פונה לקופות החולים וכשיש לי בעיה בבית עם התפתחות הילד, שאלות, צרכים ודברים נוספים, אין לי את הבית הזה בתוך הרשות שלי שנותן לי את המענה
מור דקל:
 לכן אנחנו באות ואומרות, אני לא ארחיב על התוכנית שהצגנו לך כבוד היו״ר, כי היא מאוד מפורטת, אבל היא גם נמצאת באתר וכולם יכולים לראות
מור דקל:
 סטנדרט אחיד עם תקציב צבוע לתחום הזה, באחריות של משרד אחד
אלי אפללו:
תודה מור, חשוב מאוד
אלי אפללו:
 לוסי חדידה
לוסי חדידה:
הי
לוסי חדידה:
 אני לוסי חדידה, מנכ״לית ארגון ׳גנים ברמה אחרת׳, נעים מאוד
לוסי חדידה:
 אני מברכת על הדיון הזה, הוא מאוד מאוד חשוב ובהמשך לדברים של מור, אין סטנדרט קבוע בין הרשויות
לוסי חדידה:
 יש רשות שעושה ככה ורשות שעושה ככה
לוסי חדידה:
 יש מפקחת שעושה ככה ודורשת את זה ומפקחת שעושה אחרת ודורשת את זה
לוסי חדידה:
 צריך סטנדרטיזציה גם כלפי הפנל המקצועי שמגיע לשטח, צריך קודם כל הדרכה, הדרכה היא הדבר הכי חשוב, מעבר לשיפור תקינה
לוסי חדידה:
 זה או שפשוט יש את זה לאדם שמתעסק בחינוך ובא במגע עם הפעוט, או שפשוט אין את זה
לוסי חדידה:
 ואם תוריד מטפלת לארבעה ילדים אבל עדיין אין לה את הכישורים המקצועיים אז זה לא משנה
אלי אפללו:
מי צריך לעשות את ההדרכה הזאת?
לוסי חדידה:
יש את היועצות החינוכיות שמשרד החינוך מקצה, אבל לא כל רשות לוקחת את זה לצערי
לוסי חדידה:
 ויש כאן גנים שנופלים בלי הדרכה חינוכית
לוסי חדידה:
 אני אתן לך דוגמה קטנה
לוסי חדידה:
 אתמול אני, כראש ארגון, שאלתי את השטח שלי מה הוא הנושא שהם רוצים לדון בו במפגש הפדגוגי הבא
לוסי חדידה:
 אני, כארגון, לוקחת וסוחבת יועצת חינוכית, על אף שאני לא מחויבת כי אני נותנת מעטפת שמשלימה את המדינה
לוסי חדידה:
 אבל אתה יודע מה הם אמרו? הם ביקשו הדרכה לאיך להתמודד מול ילדים מאתגרים
לוסי חדידה:
 אין להם את הידע הזה
לוסי חדידה:
 ואז מתפלאים למה מקרה זה או אחר מתפוצץ ככה
לוסי חדידה:
 יש כאן שטח שאין לו אפילו את המודעות הזאת למה זה חינוך, הם אפילו לא יודעים איך לגשת לילד
אלי אפללו:
תודה לוסי
אלי אפללו:
 רותם עזר-אליהו, קרן ׳רש״י׳
רותם עזר-אליהו:
שלום, תודה כבוד היושב ראש ותודה על ההזדמנות לדבר
רותם עזר-אליהו:
 אני רותם, אני מנהלת את תחום הגיל הרך בקרן ׳רש״י׳
רותם עזר-אליהו:
 אני מתעסקת בפיתוח מרכזי הגיל הרך כבר הרבה מאוד שנים
רותם עזר-אליהו:
 אני ניהלתי את ׳התחלה טובה׳ בתהליך שבו התפתח המודל הבין משרדי וגם ליוויתי את המשרד בהטמעה של המודל
רותם עזר-אליהו:
 חשוב לי להדגיש שני דברים מרכזיים
רותם עזר-אליהו:
 מדובר פה בפלטפורמה רב מערכתית משמעותית מאוד, שיודעת לתת מענה
רותם עזר-אליהו:
 פעם אחת מענה אוניברסלי לכלל הילדים ופעם אחת, מענה ייחודי לאוכלוסיות בסיכון
רותם עזר-אליהו:
 היא הוכחה כפלטפורמה שיודעת לעזור להורים, לילדים ולאנשי מקצוע, וככזו, היא תורמת משמעותית לצמצום פערים
רותם עזר-אליהו:
 עלו כאן המון סוגיות
רותם עזר-אליהו:
      מי שמכיר אותי יודע שאני מחזיקה את הדגל של התפיסה הרב מערכתית ברשויות מקומיות בתחום הגיל הרך, מגיל לידה ועד גיל שש
רותם עזר-אליהו:
 במרכז לגיל הרך זה שירות קריטי ומשמעותי
רותם עזר-אליהו:
 אנחנו רואים הבדלים משמעותיים ברשויות מקומיות שבהן יש מרכז לגיל הרך , ביכולת שלהן לפתח מענים, לעומת רשויות בהן אין מרכז לגיל הרך, שם היכולת הזו כמעט ולא קיימת
רותם עזר-אליהו:
 קרה כאן משהו מאוד חשוב
רותם עזר-אליהו:
 יש לנו מודל שמוכר על ידי שלושה משרדי ממשלה ויש כאן סטנדרטים, אבל זה רק למי שיש תקציב ויכול לממש אותו
רותם עזר-אליהו:
 לכן הנושא הקריטי ביותר בנושא המרכזים לגיל הרך, זה לתת תקצוב מסודר לכל רשות שמעוניינת להקים מרכז לגיל הרך
רותם עזר-אליהו:
      דרך אגב, נעשה פה גם מהלך מול מפעל הפיס
רותם עזר-אליהו:
 כבר חמש שנים שרשויות יכולות לבחור מתוך סל השירותים שלהם, לבנות מרכז לגיל הרך
רותם עזר-אליהו:
 כמובן שהכסף הזה אף פעם לא מספיק, צריך לגייס פילנתרופיה
רותם עזר-אליהו:
 קרן ׳רש״י׳ בנתה הרבה מאוד מרכזים לגיל הרך ומימנה את ההפעלה שלהם במשך 25 שנה, זה הרבה מאוד זמן
רותם עזר-אליהו:
 התקציב הזה חייב להיות תקציב שעומד לרשותה של כל רשות מקומית אם אנחנו רוצים לקדם הזדמנויות לילדים צעירים, במיוחד בפריפריה
רותם עזר-אליהו:
 זה שירות שהוא בכל העולם, כשירות משמעותי
אלי אפללו:
הבנתי, תודה רותם
אלי אפללו:
 מישהו רצה להעיר לדברי רותם? בבקשה
מיכל מנקס:
אני שאלתי את קרן ׳רש״י׳, אם כל רשות שתפנה תוכל לקבל תקצוב לפתיחה של מג״ר
אלי אפללו:
טוב, תודה
אלי אפללו:
 דנית ברביבאי
דנית ברביבאי:
צהרים טובים לכולם, צהרים טובים אדוני יושב ראש הוועדה
דנית ברביבאי:
 אז קודם כל, אני לא אוסיף על מה שנאמר פה
דנית ברביבאי:
 אני כן רוצה לומר שאני מדברת כמנכ״לית פורום מסגרות החינוך לגיל הרך בישראל
דנית ברביבאי:
 אנחנו במשך תקופה ארוכה, הצבענו על הצורך בהקמת רשות לגיל הרך, שתתכלל את כלל המענים הקשורים בגיל הרך מ- א׳ ועד ת׳
דנית ברביבאי:
 יש צורך משמעותי בהקמת רשות לגיל הרך