GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גיל ברדוגו:
      החברים ימשיכו תיכף למיקרו, אז אתה תשמע קצת יותר איך זה עובד בתוך המלון עצמו, במסגרות שקיימות
גיל ברדוגו:
 עכשיו אני אעלה כבר קושי שאני אשים אותו על השולחן, אם אנחנו כבר מדברים על קשיים
יוסף טייב:
 לפני הקושי
יוסף טייב:
 במיפוי עצמו, אתם מקבלים שיתוף פעולה מלא של ההורים? כי לצורך העניין אתמול הייתי בהרצליה, והמיפוי שהיה הוא 53 ילדים
יוסף טייב:
 אמרתי להם 'תשמעו, מה שאני רואה פה, יש לכם לפחות 300-200 ילדים'
יוסף טייב:
 אז אמרו לי 'נכון
יוסף טייב:
 חלק מההורים לא שיתפו פעולה'
דרורה הרמן:
דרורה הרמן
דרורה הרמן:
 אז אני באמת אתייחס לזה
דרורה הרמן:
 בהתחלה באמת נתקלנו בקשיים כאלה
דרורה הרמן:
 עכשיו היכולת של אותם מנהלים פדגוגיים במלונות, לייצר קשרי אמון עם הקהילה
דרורה הרמן:
 כשגיל דיבר על זה שהם יוצרים עם ההורים, זה ממש אספות הורים
דרורה הרמן:
 אנחנו ממש רואים את לנכון לשתף אותם גם לגבי מגמות חינוכיות, היינו רוצים ללמוד בחוץ, האם עדיף להם בפנים? יש הורים שמאוד חרדים, לא רוצים לשחרר את הילדים מחוץ למלון
דרורה הרמן:
 ואז אתה חייב לתת להם מענה
דרורה הרמן:
 מענה יותר ספציפי בתוך המלון
דרורה הרמן:
 אז בהתחלה נתקלנו באמת במורכבות הזו
דרורה הרמן:
 לאט לאט כשהאמון נבנה נפתרת הבעיה
דרורה הרמן:
 והמיפויים ממש מדויקים
יוסף טייב:
 אם זה יקרה עכשיו, אי אפשר לדעת מה ההשלכות של זה גם
יוסף טייב:
 איך אומרים, חוו את זה קרוב מאוד
דרורה הרמן:
    מבחינתנו בעתיד, אם זה הולך לתקופה מאוד ארוכה, העתיד הוא באמת לשלב אותם בתוך מסגרות בעיר עצמה, כי העיר מסוגלת להכיל אותם ואז הם חווים באמת קשרים חברתיים לטווח ארוך
דרורה הרמן:
 וגם האוכלוסייה הקולטת חווה משמעות וסיפוק, ואז הערך המוסף הוא באמת הדדי
יוסף טייב:
 כמה משפחות  לא מסכימות להוציא את הילדים החוצה
יוסף טייב:
 ואיזה מענה אפשר לתת להן פה מבפנים?
דרורה הרמן:
 עידית תענה על השאלות
דרורה הרמן:
 יש מענה
גיל ברדוגו:
 אני אדבר משהו על אתגרים שעל פניו יש פתרונות, אבל זה, כמו שאתם מבינים, דברים זזים לאט
גיל ברדוגו:
 כשאנחנו מוציאים תלמידים מכאן – אם זה לבתי ספר סמוכים או למרכזים שאנחנו כרגע מקימים, אז זה כרוך בנושא של הסעות
גיל ברדוגו:
 ואז תמיד עולה השאלה 'או-קיי, מי מממן את ההסעות'
גיל ברדוגו:
 המחוז הקולט, המחוז הפולט, איך מסדרים את הדברים? קשה מאוד
גיל ברדוגו:
 אני חייב לומר, זה לא קל
מעיין בר יוחאי:
 כרגע העירייה מעמידה שירותי - - -, במקרה אני אחראית על שירות - - -
דרורה הרמן:
 בדרך כלל זה הרשויות
מעיין בר יוחאי:
 אני מעיריית שדרות
מעיין בר יוחאי:
 מעיין בר יוחאי
מעיין בר יוחאי:
 ביום-יום אני מנהלת פרויקטים פדגוגיים באגף החינוך
מעיין בר יוחאי:
 נקלענו לסיטואציה כמו כל תושבי שדרות לפינוי, זאת הפעם הראשונה שאני מתפנה מהעיר שלי
מעיין בר יוחאי:
 ואנחנו כאן במלון לאונרדו
מעיין בר יוחאי:
 אני רוצה להגיד תודה רבה למשרד החינוך
מעיין בר יוחאי:
 התפנינו בבהלה, בתאריך 12
מעיין בר יוחאי:
10, ב-15
מעיין בר יוחאי:
10 כבר בשעה 15:00 הייתה ישיבה עם משרד החינוך במלכי ירושלים להקמת מרכזי למידה בתוך המלונות כמענה ראשוני
מעיין בר יוחאי:
      כל הצוות כולל עידית וכל משרד החינוך עמדו לרשותנו בשלושת המלונות
מעיין בר יוחאי:
 בצורה יוצאת מן הכלל
מעיין בר יוחאי:
 בעבודה מסודרת מגילאי 0 עד גילאי 18, כולל החינוך המיוחד
מעיין בר יוחאי:
 בעבודה מתואמת, ישיבות מטה מסודרות
מעיין בר יוחאי:
 הסיפור של המיפוי והפילוח הוא היה לא פשוט, וזה היה אתגר אחד הגדולים
מעיין בר יוחאי:
 הורים לא שיתפו פעולה כמו שאמרה דרורה
מעיין בר יוחאי:
 מהלחץ ומהחשש שמה יעשו עם הנתונים
מעיין בר יוחאי:
      אנחנו לא נדבר על דברים שהיו אחרים, אבל ברוך השם גם את הבעיה הזאת פתרנו
מעיין בר יוחאי:
 אני יכולה להגיד שברוך השם, גם שפתרנו את הסוגייה שלה, בטריו, בשלושת המלונות הללו יש לנו אוכלוסייה חרדית מאוד גדולה
מעיין בר יוחאי:
 ולכן ברגע שפתרנו את הסיפור של האוכלוסייה החרדית – יש לנו שלושה בתי ספר קולטים פה בירושלים, שערי תורה, של הרב רזניק, ששם לומדים 85 תלמידים
מעיין בר יוחאי:
 התגייסו בצורה מדהימה
מעיין בר יוחאי:
 תלמוד תורה, זה שערי תורה, התלמוד תורה
מעיין בר יוחאי:
  הורה ברמה, ברמת שלמה, ששם לומדות 45 תלמידות ובנות ציון ברמות שלומדות שם 25 תלמידות
מעיין בר יוחאי:
 ברגע שנפתח המערך הזה, פתרנו את הבעיה
מעיין בר יוחאי:
 בעצם רוב האוכלוסייה הלכה
מעיין בר יוחאי:
 מה שנשאר לנו, וזה השינוי הגדול שעשינו, במקום לפתוח בכל מלון מרכז למידה, עידית ישבה אחרי שבוע של למידה ועבודה לא פשוטה שגם היינו צריכים לעשות שינוי של להביא לכאן את הצוותים החינוכיים מתוך בניית חוסן לתלמידים, הם רוצים את הדמויות המוכרות והמשפיעות
מעיין בר יוחאי:
 נבנה כאן – וזה תיכף עידית תפרט – איך נבנתה כאן התוכנית של ממלכתי וממלכתי דתי
מעיין בר יוחאי:
      נמצאת כאן יסמין גבאי שהיא סגנית מנהלת בית ספר הגדול היסודי הגדול בשדרות, המונה 540 תלמידים
מעיין בר יוחאי:
 סגנית מנהלת שהיא דמות משמעותית, צריך לראות את החיבוק שילד רץ לדמות שהוא מכיר אחרי התופת הנוראה שעברה שדרות בשמחת תורה
מעיין בר יוחאי:
      התחלנו עם ההסעות
מעיין בר יוחאי:
 היום בתי הספר בכל העיר, אנחנו מפעילים כאן מערך מטורף
מעיין בר יוחאי:
 גם המרחקים, אנשים לא מכירים את המרחקים של ירושלים
מעיין בר יוחאי:
 חושבים שמתחילים בשדרות, זה מתחיל ב-09:30 פיזור, מסיימים בשעה עשרה לעשר, זה לא בממדים הללו מתחילים איסוף ב-09:30 מסיימים אותו קרוב ל-11:00
מעיין בר יוחאי:
     יש לנו מלונות בעצם, יש לנו בתי ספר שמתארחים בבית ספר חורב באולפנת 'טליה', באולפנת 'צביה'
מעיין בר יוחאי:
 וזה מדהים החיבוק הגדול שעוטפים, שנותנים
מעיין בר יוחאי:
 הרצון הטוב של כל התושבים כאן, ואנחנו יודעים שזה לא הולך להיות קצר
מעיין בר יוחאי:
 אנחנו בתקווה שזה יהיה קצר
דרורה הרמן:
 אני רק מוסיפה הערה למה שמעיין אמרה
דרורה הרמן:
 אנחנו הרי קולטים ממגוון רשויות, אתה יכול לראות מהר מאוד איזו רשות היא באמת חזקה
דרורה הרמן:
 ויש לה ניסיון, לצערנו, באיך להפעיל את האוכלוסייה שלה, את המנהיגות שלה לטובת האוכלוסייה שנמצאת כאן בעיר
דרורה הרמן:
 וכשרשויות הן חזקות, הן שולחות את הנציגות שלהן, הן מאוד, הן גוף מאוד תומך ומסייע לאותם גורמים חינוכיים שהמשרד בעיר הזו מציב
דרורה הרמן:
 וזה דבר מאוד חשוב, זו נקודת חוזק
דרורה הרמן:
 לדוגמה שדרות במקרה הזה
עידית רובין:
 תודה
עידית רובין:
 המודל שאנחנו בנינו אותו אחרי שבוע של למידה מעמיקה, רעיונות ושיחות עם אנשי שדרות, שלוש אספות הורים של עשרות הורים שאנחנו קיימנו בכל אחד מהמלונות
עידית רובין:
 למדנו את השטח ובעצם בנינו את המודל הבא
עידית רובין:
 אני אציג רגע את המודל ואז אני אחזור אחורה
עידית רובין:
 בראש ובראשונה, כל הניהול הוא ניהול משותף על-ידי משרד ממשלה ורשות מקומית
עידית רובין:
 ביחד איתי היה אמור לעמוד פה הרב גדי משדרות, הוא פשוט שלח לי וואטסאטפ שהוא נתקע באיזה מקום, הוא ישתדל מאוד להגיע, אבל אנחנו עובדים ביחד על כל דבר
עידית רובין:
      אף אחד מאיתנו לא עושה מהלך בלי שהוא מתואם עם השני
עידית רובין:
 אני חושבת שזו ברכה מאוד מאוד גדולה שהמשרד הממשלתי בשיתוף עם הרשות המקומית
עידית רובין:
      אנחנו חילקנו את המענים החינוכיים למספר מערכים: מערך גיל לידה עד שש אנחנו בנינו בכל מלון, פעוטון, לידה עד שלוש וגן ילדים שלוש עד שש, כאשר מי שמנהלת את המערך הזה זו שלגית שחר, היא עוד מעט אולי תיכנס ותספר עליו
עידית רובין:
 כל פעוטון יש לו מרחב משחקים שמתאימים לגיל, מטפלות וגננות שהן נעזרות בהרבה מאוד מתנדבות, גם כדי לייצר באמת מקום הוליסטי וחם, וגם כדי לתת מענים לילדים שהם חייבים את המענים הזה כל הזמן
עידית רובין:
      בכל מלון יש את המענים החינוכיים למשפחות שמתגוררות במלון הזה
עידית רובין:
 הילדים של הגנים לא צריכים לעבור ממלון למלון, זה היה דבר שלמדנו אותו מההורים כערך שאנחנו חייבים ליישם אותו
עידית רובין:
      המערך השני הוא מערך של בית ספר יסודי
עידית רובין:
 בהתחלה היו כאן בעצם שלושה בתי ספר שהופעלו על ידי מתנדבים, אנשים טובים לב ואנשים חמים וחכמים שבאו והקימו כאן בית ספר
עידית רובין:
 וגייסו ילדים
עידית רובין:
 מהמפגשים עם ההורים ועם ההנהגה של שדרות אנחנו הבנו שאנחנו חייבים לתת מענה ממוקד לאופי האוכלוסייה
עידית רובין:
      כמו שמעיין ציינה, המשפחות התורניות הוציאו את הילדים ממש מהר מאוד עם הסעות, היה כאן גם השר חיים ביטון, נתן את המענים האלה והרבה מאוד תלמידים מ-א' עד ח', יוצאים ולומדים במוסדות בעיר
עידית רובין:
 אנחנו הקמנו פה בעצם 2 בתי ספר
עידית רובין:
 בית ספר ממלכתי, שהוא גם מנוהל ב - - - על ידי מנהלת מירושלים ומנהלת משדרות
עידית רובין:
 זה בית הספר שיסמין וכרמית מנהלות, אנחנו נעלה לראות אולי איך הוא מתנהל
עידית רובין:
 ובית ספר ממ"ד תורני שהלמידה שם בהפרדה מכיתה א', והוא מנוהל במלון לאונרדו
עידית רובין:
 יש בו כ-110 ילדים בבית הספר כאן בין 40 ל-45
עידית רובין:
 אפילו 50
עידית רובין:
      כל יום זה משתנה בעקבות האמון שרוכשים ובעקבות השם הטוב שיוצא למקום הזה
עידית רובין:
 המערך הנוסף הוא המערך העל-יסודי שאותו אנחנו מחלקים למערך פורמלי ולא פורמלי
עידית רובין:
 את המערך הפורמלי מובילה עליזה והיא תספר עליו ממש בשני משפטים קצרים, והלא פורמלי זה בעצם מרכז למידה שאנחנו בונים באמצעות מערך השל"ח ומערך מנהל חברה ונוער, שפועל מדי יום, מעניק שיעורים פרטניים ולמידה מתוגברת לתלמידי ז'-י"ב, וגם אנחנו רוצים להתחיל מערך של חוגים
עידית רובין:
 להביא לכאן את 'אחריי' ועוד עמותות שפועלות בעיר ויכולות לתת מענה
עידית רובין:
  והמערך הנוסף הוא מערך של חוסן נפשי, וזה בשיתוף פעולה עם עיריית ירושלים עם השפ"ח, לכל בית ספר מראשית הדרך הוצמדה פסיכולוגית שגם ייעצה למורים, לצוות המורים על ההתנהלות שלהם וגם לתלמידים
עידית רובין:
      ערכים ועקרונות שזה דברים שדובר בהם, אין כל-כך טעם לחזור עליהם אחד אחד
עידית רובין:
      השותפות עם ארגוני החברה האזרחית היא שותפות מאוד מבורכת, אבל יש גם בצידה אתגרים שאני חושבת שראוי להעלות אותם, אני לא יודעת אם עכשיו והיום, אבל ראוי לדון בהם
עידית רובין:
 איך בעצם הקשר נעשה בצורה נכונה, כאשר ארגוני החברה האזרחית בעצם הקימו את הדברים יש מאין בימים הראשונים
עידית רובין:
 והארגונים הממשלתיים יותר נכנסו, תפסו את מקומם ונתנו מענה הוליסטי עם כל היכולות שלהם
עידית רובין:
     יש כאן רכזת שמיפתה כבר למעלה מ-200 תלמידים בעלי צרכים מיוחדים, ואנחנו גם להם נותנים מענים ספציפיים לכל אחד ואחד
עידית רובין:
 בשלושת בתי המלון האלה
עידית רובין:
 200 תלמידים, היא עובדת בשיתוף פעולה עם מנהלת מתי"א של שדרות, והם ביחד גם מסנכרנות את הנתונים
עידית רובין:
      המיפוי הוא מיפוי מאוד דינמי, יש כאן 60 משפחות ממושב יכיני, יש כאן כ-40 משפחות מקרית שמונה, 489 משפחות משדרות ולדעתי יש יותר, זה המספר שאנחנו יודעים אותו, והדברים דינמיים
עידית רובין:
 יש פה גם משפחות שגרות בירושלים משדרות, ומבקשות מענה חינוכי במלון הזה
עידית רובין:
 כמו שעמליה ציינה, אנחנו נותנים מענים חינוכיים לכולם
עידית רובין:
 גם למפונים וגם למתפנים
עידית רובין:
 המהלך הזה של המיפוי הוא נכון לאותו רגע שהוא נעשה
עידית רובין:
 אפילו לא יום מעבר
עידית רובין:
 יש פה גם מענה לתלמידים מחוננים ומצטיינים, כי יש בשדרות מרכז מחוננים ויש לנו רכז שנותן גם להם מענה
דובר:
 מה עם הילדים עם הצרכים המיוחדים מבחינה פיזית?
עידית רובין:
 אני בדיוק עכשיו דיברתי עם טל על הנושא הזה
עידית רובין:
 היא בעצם בונה עכשיו סוג של קבוצות של תלמידים  שזקוקים לאותו מענה
עידית רובין:
 ואנחנו מתחילים עכשיו לגייס את האנשים שיוכלו לתת את זה
עידית רובין:
 אני יכולה להגיד לכם שיש כאן ציבור מתנדבים מאוד גדול
עידית רובין:
 הן שבא ממכינות וסטודנטים, ואפילו שי"נשינים ותלמידי י"ב, וברגע שמנהל או מנהלת בית ספר רואים את ההזדקקות הזו, הוא יכול להצמיד חונך שילווה את הילד הזה לאורך היום
דובר:
 להסיע אותם, לאלין נגיד, או משהו כזה
עידית רובין:
 אין לנו כאן הסעות לאלין, אבל יש דברים אחרים שאנחנו כן עובדים על מענים בעבורם
יוסף טייב:
 יש פה ילדים, סליחה שאני שואל, עם צרכים מיוחדים שהם צריכים ממש כמו בתי חולים, כאילו סוג של אשפוז בית כזה? ברמה הזאת?
עידית רובין:
 לא שאנחנו ראינו ומיפינו כאלה
עידית רובין:
 אני אבקש מעליזה, ברשותכם, לדבר קצת על המערך של המענים העירוניים שירושלים נותנת לתלמידי העל היסודי
עידית רובין:
 ואח"כ, אם תרצו, אנחנו נוכל לעלות ולבקר בתוך המלון הזה
עידית רובין:
 איך שאתם רוצים
עידית רובין:
 עליזה, בבקשה
עליזה בן שבת:
אני רק אסכם ממש בשני משפטים בקצרה
עליזה בן שבת:
 המערך העל-יסודי עובד על התאמה בין בתי הספר ההם, שמהם הגיעו המפונים
עליזה בן שבת:
 עליזה בן שבת, אני ממחוז העיר ירושלים
עליזה בן שבת:
 בעצם נמצאת בתפקיד אחר במחוז, כמטמיעת גפן
עליזה בן שבת:
 והתגייסתי למערך לעבודה במתקן הזה
עליזה בן שבת:
 במתקן המבורך הזה
עליזה בן שבת:
 המערך העל-יסודי בעצם עובד על יצירת קשר עם מנהלי האם
עליזה בן שבת:
 הן משדרות, הן מקריית שמונה, מצפון, מדרום
עליזה בן שבת:
 גם בודדים
עליזה בן שבת:
 ומוצא להם פתרון בבתי הספר העל-יסודיים בירושלים
עליזה בן שבת:
 חייבת לציין שכמעט, אני חושבת שאין מנהל שאמר 'לא'
עליזה בן שבת:
 כל המנהלים בעיר ירושלים באמת פותחים את ידיהם לרווחה לקבל את התלמידים הנוספים
עליזה בן שבת:
      יש צוות שמלווה את התלמידים הן בהסעה והן בהגעה לתוך בית הספר
עליזה בן שבת:
 מאוד חשוב לחזק – עמליה, את אמרת לדבר גם על אתגרים
עליזה בן שבת:
 מאוד חשוב לחזק את הצוותים שמגיעים מבתי הספר ההם
עליזה בן שבת:
 זה חשוב לטווח ארוך
עליזה בן שבת:
 דיברנו על זה שאנחנו צריכים למצוא פתרונות לטווח ארוך
עליזה בן שבת:
 זה מאוד חשוב, וחשוב למצוא דרך לפתרון לחיזוק העניין
יוסף טייב:
איך אתם מתמודדים בעל-יסודי עם הסיפור של המגמות?
עליזה בן שבת:
כרגע אנחנו מאפשרים את לימודי הליבה
עליזה בן שבת:
 ויש מגמות שבאמת תואמות
עליזה בן שבת:
 היה לנו מפגש קודם עם המזכירות הפדגוגית
עליזה בן שבת:
 דיברנו מאוד על כל התהליך של לומד עצמאי
עליזה בן שבת:
 זו מיומנות שגם ככה, תוכנית הבגרויות החדשה רוצה ללכת לקראתה, והאירוע הקשה הזה – כמו גם הקורונה – בעצם עוזר להקפיץ את העניין
עליזה בן שבת:
 זה שחולקו מחשבים לתלמידים וזה שנפתחו המון ערוצים מקוונים, מאוד עוזר לתת מענה לעניין הזה
יוסף טייב:
 עכשיו שאלה כללית, איך אתם מתמודדים עם הסיפור, הרי בסוף מדברים על מפונים וחלק גדול מהתלמידים ללא החומר למידה שלהם, אם זה ספרים ושאר הדברים
דרורה הרמן:
 יצאה ערכה
דרורה הרמן:
 יצאה ערכה והמחוז שלנו אתמול עבר הכשרה של המנהל הפדגוגי
דרורה הרמן:
 ערכה שקוראים לה 'עטופים באהבה'
דרורה הרמן:
 שזה לא רק התכנים הלימודיים, ספרי הלימוד, חוברות עבודה
דרורה הרמן:
 אלא גם חומרים בלתי פורמליים של ספרי קריאה, הצגות, כל מיני משחקים דיגיטליים, אפשר להציג לכם את זה, זה פשוט מאגר - - -
דובר:
זו יוזמה מקומית?
דרורה הרמן:
לא יוזמה של משרד החינוך
דובר:
 כי אתמול בהרצליה הנושא עלה ולא היה את המענה הזה
דובר:
 שאלתי אם זה ארצי או שזה מחוז ירושלים
עידית רובין:
 זה ארצי
עידית רובין:
 זה ארצי ויש גם חוברות שמט"ח נותנים, יש גם מענים שהמורות מביאות איתן ומצלמות כאן דפי עבודה וחומרי לימוד
דובר:
- - - מכונות צילום
דובר:
 לא בכל מקום, אבל איפה שיכולנו להשיג
דובר:
יש פה נציגי ההורים משהו?
דובר:
 מעיין
דובר:
 היא באה כמסגרות כ - - -
דובר:
 מעניין אותי לדעת מה השביעות רצון, שמעתי את המשרד ושמענו באמת – איך אומרים – בצורה מאוד מפורטת, מעניין אותה מה שביעות הרצון של ההורים במצב הזהים
דובר:
 בחלק הזה של החינוך
מעיין בר יוחאי:
 אנחנו כאן בעצם, אין לנו הפרדה בין החיים האישיים לחיים הציבוריים כרגע
מעיין בר יוחאי:
 יכולנו לוותר כבר גם על ארוחות הערב כדי שלא ייפנו אלינו בשאלות
מעיין בר יוחאי:
 יום העבודה שלנו לא מסתיים ב-16:00 גם
מעיין בר יוחאי:
 אנחנו לא מחפשים רק - - -
מעיין בר יוחאי:
 אבל אני רק אומרת שעד לפני שלושה ימים היה חוסר שביעות רצון מההתנהלות, שבעצם בתי הספר שהיו כאן באמת בהתנדבות מלאה ובחפץ לב, לא נתנו את המענה עבור ההורים
מעיין בר יוחאי:
 זה מתחיל בתפילת בוקר, דרכי הוראה פדגוגיים כמו שרגילים לקרוא קריאה בנועם, שיטת הקריאה וכו'
מעיין בר יוחאי:
      ברגע שגייסנו את מנהלי בתי הספר יחד עם משרד החינוך בעבודת מטה משותפת מטה רשות, הבינו שאיך צריך בעצם להתחיל לפעול
מעיין בר יוחאי:
 מט"ח סיפקו לכאן את החוברות שתואמות לפי גילאים
מעיין בר יוחאי:
 כיתות א' הופרדו מכיתה ב' ששם אנחנו בשלב הזה של השנה, ילדים צריכים לרכוש את הקריאה לפי התוכנית המצפן, אם אני לא טועה שזה נקרא
מעיין בר יוחאי:
 בצורה מאוד מסודרת
מעיין בר יוחאי:
 הכיתות שלעניות דעתי הכי חוות את זה כקשה, זה א', ז' ו-י"ב
מעיין בר יוחאי:
 זה הכיתות שהמעברים הללו, אפילו אני היום שואלת ילד בלובי של המלון, בהמשך לסיפור, 'בוא נתקשר למחנך שלך', הוא אומר 'אני יודע שקוראים לו ים
מעיין בר יוחאי:
 אין לי את הטלפון שלו'
מעיין בר יוחאי:
 ילדים לא פגשו את המורים מאז יום כיפור
מעיין בר יוחאי:
 זאת אומרת, מאז היציאה לחופשת יום הכיפורים
דובר:
 גם עד שהתחילו את הלימודים זה היה ממש
מעיין בר יוחאי:
 נכון
מעיין בר יוחאי:
 אז יוצא שכאילו הילדים הכירו את המורים שלהם סה"כ עשרה ימים, את החברים הם לא מכירים
מעיין בר יוחאי:
 ילד במצב כזה מאוד אבוד
מעיין בר יוחאי:
 הסיפור הרגשי, בטח יש לזה התייחסות
מעיין בר יוחאי:
 היום בשעה 20:30 יש לנו על זה ישיבת מטה מקומית בשדרות
מעיין בר יוחאי:
 אנחנו יודעים שילדים זקוקים לחוסן, אני יכולה לספר סיפור אישי
מעיין בר יוחאי:
 הבן שלי מטופל בחוסן מאז שומר החומות
מעיין בר יוחאי:
 אנחנו חיים ממבצע למבצע, 'שומר החומות' היה לפני 'מגן וחץ'
מעיין בר יוחאי:
 והמטפל שלו לא היה זמין כבר שבועיים, כיוון שהוא היה מתנדב בזק"א
מעיין בר יוחאי:
 ואנחנו ממש ניסינו לתפוס אותו בשבועות האחרונות, ופשוט המטפל לא עונה
מעיין בר יוחאי:
 בשבוע שעבר הבן שלי חוזר מהתלמוד תורה בשעה 15:00 ופוגש את המטפל בלובי
מעיין בר יוחאי:
 אני לא יכולה לתאר לכם את החיבוק שהוא נתן בדמות שהוא היה צריך אותה באותו רגע
מעיין בר יוחאי:
 נפגשנו אחר-כך לשיחה קצרה בלובי
מעיין בר יוחאי:
 אבל עד שהוא פגש את המטפל, יש מלא גורמי טיפול שמסתובבים סביבנו, הילדים, אני לא יודעת, אני חושבת ואני אומרת – אני לא אומרת את זה ככוללני, אבל הילדים לא מוכנים להיפתח עדיין לדמויות שבעצם הם לא קבועות עבורן
מעיין בר יוחאי:
      אנחנו רואים הרבה התפרצויות זעם, גם במלון אנחנו רואים ילדים שנמצאים בהתקפי זעם גדולים, שבירת צלחות בחדר האוכל, הורים שנמצאים בלי היפרדות מהילדים
מעיין בר יוחאי:
 זאת אומרת, בעיקר אנחנו רואים אימא שכאילו הולכת עם הילדים בצורה של 'קחו אותם ממני קצת'
מעיין בר יוחאי:
 יש גם להורים איפשהו מעמסה נפשית על הסיפור, הילדים בעצם נמצאים כבר 24/7 ברוטינה כבר שאנחנו תכף חותמים את חודש הימים
דובר:
 רציתי לשאול על השעות שניתן מענה בעצם
דובר:
 מאיזה שעה עד איזו שעה, אני מניחה שזה שונה בגילאים השונים
דובר:
 ועוד שאלה לגבי הנושא של המתנדבים, שמצד אחד זה מאוד מרגש ומבורך ובאמת עוטף
דובר:
 אבל אני מניחה שלטווח ארוך זה לא משהו שאפשר לבנות עליו כחלק מהמערכת, והשאלה איך אתם נערכים לזה
עידית רובין:
 המענים ניתנים, בעצם מה שקובע את סדר היום במלון זה הארוחות
עידית רובין:
 שהרי משפחות אינן יכולות לבשל בחדר שלהן, ובעצם ארוחת הבוקר כאן היא מ-7:00 עד 9:30 ולכן אנחנו מתחילים את יום הלמידה ב-09:30
עידית רובין:
      בבית הספר הממלכתי-דתי זה מתחיל בחצי שעה תפילה, ואח"כ לימוד של קודש
עידית רובין:
 ובבית הספר הממלכתי בשיר של יום, ואז מפגש
עידית רובין:
 אז אנחנו בעצם נמצאים בטווח של בעצם סדר יום של מלון
עידית רובין:
 כמו שכל משפחה הולכת לחופש, יש לה סדר יום של המלון, אנשים פה נמצאים, זה סוג של כבלים כבר
עידית רובין:
 ענייני הכביסה, ענייני הניקיון
עידית רובין:
 הרבה מאוד עניינים של המוגנות של הילדים שמסתובבים ומעליות, וחצרות ואיך יוצאים ואיך באים
עידית רובין:
 זה דברים שאנחנו נדרשים לטפל בהם גם במסגרת בית הספר
עידית רובין:
      בתי הספר פועלים מ-09:30 עד 13:00
עידית רובין:
 ב-13:00 בעצם ההורים באים, לוקחים את הילדים ויורדים איתם לארוחת צוהריים
עידית רובין:
 בהתחלה היו לנו גם קשיים עם סנדוויץ', בין השעות האלה הילדים לפעמים רעבים, אז המלון לא באמת הרשה להוציא סנדוויצ'ים מחדר האוכל, וביקשנו מהם פירות ושתייה
עידית רובין:
 בקיצור יש פה התנהלות שהיא לא רגילה
עידית רובין:
      אני ביקשתי מהרב נתנאל, שהוא מנהל בית ספר משדרות, לבוא ולשוחח, כי אנחנו לא נוכל ללכת למלון שלו
עידית רובין:
 אבל אני גם מאוד רוצה שנספיק כמה דקות לראות כאן, אם אדוני רוצה לעלות ולראות את ההתנהלות בכיתות, אבל כיוון שהכיתות מאוד קטנות, אז נעשה את זה באמת צוות מאוד מצומצם
יוסף טייב:
- - - כבר העלית את הסיפור של המתנדבים, ואני, אני חושב שגם חובתנו בסוף גם, מתנדבים זה טוב, זה מעולה, זה מצרך
יוסף טייב:
 אבל בסוף אנחנו גם צריכים להבין שיש לנו אחריות גדולה כלפי אותם תלמידים, ואנחנו צריכים לדעת איך אנחנו עוקבים אחרי אותם מתנדבים לראות שבאמת אנחנו לא נופלים על איזה מתנדב, לצערי, שבא ויכול לפגוע בתלמידים בצורה כזו או אחרת
יוסף טייב:
 אז האם יש איזשהו מעקב כלפי המתנדבים
יוסף טייב:
 יודעים מי הוא האיש, איך הוא
דרורה הרמן:
 אז קודם כל זו אחריות מאוד גדולה
דרורה הרמן:
 כל מתנדב שמגיע בעצם הוא עובר איזשהו תהליך של ראיון, והמתנדבים מגיעים בדרך כלל ממקום מסודר
דרורה הרמן:
 או מהמזכירות הפדגוגית – מדריכים שצריכים לצוות אותם למקום עבודה
דרורה הרמן:
 או אנשים שאנחנו מכירים מתוך המחוז, שבתי הספר טרם נפתחו, או גמלאים של המשרד
דרורה הרמן:
 מפקחים וכו', סטודנטים
דרורה הרמן:
 או ממכון מנדל, מנהיגות חינוכית שגם כן תורמים
דרורה הרמן:
 זה לא אנשים שבאים ממקומות שלא מוכרים
דרורה הרמן:
      בכל זאת מי שהוא לא איש חינוך, והוא גבר מעל גיל 18, מחויב להביא אישור על היעדר עבירות מין מהמשטרה
דרורה הרמן:
 אנחנו מאוד מקפידים על זה, ומקביל המנהל החינוכי הוא פשוט עורך רשימות עם תעודות זהות של כל המתנדבים
דרורה הרמן:
 זה גם לצורכי ביטוח, אבל גם משהו ממוסד, זה לא בא והולך
דרורה הרמן:
      בגלל העניין הזה של המתנדבים והשעות ואיך מייצרים, אחד האתגרים שלנו בלהפעיל, קודם כל כל יום-יומיים שבוע אנחנו צומחים בצורה, זה יוצר סחרחורת ברמת כמות המוקדים שאנחנו מפעילים
דרורה הרמן:
 העניין הוא באמת הקושי לתחזק את המתנדבים האלה לאורך זמן
דרורה הרמן:
 עכשיו יש צורך באמת לתשלום
דרורה הרמן:
 אם אתה רוצה לייצר מסגרות שהן מייצרות קביעות ויציבות וזה חוסן, קביעות ויציבות זה חוסן במיוחד עבור האוכלוסיות האלה, צריך למצוא פתרונות של תשלום יותר מובנות, שיעזרו לנו לייצב את המערכות האלה, וכאן אנחנו צריכים אתכם
נתנאל לוי:
 נתנאל לוי, מנהל בית ספר נריה בשדרות בשגרה
נתנאל לוי:
 ובעתות חירום כאלו נקראת להצטרף לניהול בית הספר הממלכתי-דתי בלאונרדו לצחי, שכבר כמה ימים לפניי שם
נתנאל לוי:
      הבוקר היה לי מקרה עם ילד מעט מאתגר, אני לא מכיר אותו, משדרות
נתנאל לוי:
 קראתי אליו אליי, אמרתי לו 'באיזה בית ספר אתה לומד'
נתנאל לוי:
 אומר לי 'אני לא יודע'
נתנאל לוי:
 שאלתי מהסביבה ילדים, 'אתם יודעים איפה הוא לומד', אמרו לי 'לא'
נתנאל לוי:
 טוב, נהיה קצת יצירתיים
נתנאל לוי:
 אמרתי לו 'אפשר לצלם אותך ולשלוח לשתיים שלוש מנהלות שאני מעריך שאתה לומד שם'? אמר לי 'כן'
נתנאל לוי:
 שלחתי וכך איתרתי את בית הספר שבו הוא לומד
נתנאל לוי:
 קיימנו שיחת וידאו בוואטסאפ עם המנהלת שלו
נתנאל לוי:
 זה היה מרגש מאוד
נתנאל לוי:
 הוא ראה את המנהלת שלו והוא בכה
נתנאל לוי:
 והיא אמרה לו 'תחבק אותו בשבילי'
נתנאל לוי:
 וזה היה כל-כך מרגש, וזה מה שחסר כרגע לילדים, את הדמות הזו
נתנאל לוי:
 את היציבות הזו
נתנאל לוי:
 ואנחנו כאן משתדלים עד כמה שניתן לספק את זה עבור הילדים
נתנאל לוי:
 ללא ספק יש גם אתגרים רבים שנאמרו כאן
נתנאל לוי:
      הצעד הראשון שקיימנו זה להפריד את כיתה א' משאר השכבות
נתנאל לוי:
 וכך אנחנו פועלים, וכך בגדול תלמידים שלי מבית הספר – הוא מונה כ-200 ילדים – מפוזרים בכל רחבי הארץ מאילת ועד חיפה ואפילו צפונה
נתנאל לוי:
 רוב הילדים משובצים למרכזים חינוכיים במלונות או במרכזים של בתי ספר בסבב ב'
נתנאל לוי:
 יש ילדים שהשתלבו לבתי ספר קיימים, גם פה בירושלים, אבל מעט מאוד ובעיניי זה פספוס גדול
נתנאל לוי:
 ומיעוט של המיעוט שכרגע לא בשום מסגרת ואיתם אנחנו מנהלים לימודים בזום
נתנאל לוי:
 שכידוע זה לא אפקטיבי
נתנאל לוי:
     הסיפור של המתנדבים הוא נפלא ומבורך
נתנאל לוי:
 יחד עם זאת, אני חושב שגדול המצווה ועושה ממי שאינו מצווה ועושה
נתנאל לוי:
 וכמנהל בית ספר אני מתמודד עם אתגר של כוח אדם – איך אני כמנהל בית ספר יכול לרתום או לגרום למורים שלי להצטרף לפעולה הנפלאה הזאת כשממלא המוטיבציה שלהם היא נמוכה
נתנאל לוי:
 ואני לא מדבר דווקא על המיקום שבו המלונות האלו שוהים, ולפני שעה קלה קיבלנו תזכורת למיקום המאתגר הזה
נתנאל לוי:
 אני מדבר בכלל על מקומות אחרים בארץ
נתנאל לוי:
 למה שמורה, איזו מוטיבציה תהיה לו להצטרף למערך הזה, כשממלא המשכורת שלו תגיע בזמן שקל אחד פחות? אני אומר את זה בכאב רב
נתנאל לוי:
 המשכורת של המורים שלי היא חשובה לי, עד האגורה האחרונה
נתנאל לוי:
 אבל לא ייתכן שהם לא יקבלו הנחיות ברורות להיות חלק מהמערך הזה, אחרת שום מוטיבציה אין להם
נתנאל לוי:
 הם ילמדו אולי חצי שעה, אולי שעתיים בשבוע ויקבלו את אותו שכר
נתנאל לוי:
 למה שהם יהיו פה?
גיל ברדוגו:
- - - אם היינו מכניסים באותן רמות, כמה שיותר באותו מקום, זה היה נותן - - -
גיל ברדוגו:
 זאת התובנה הכי בסיסית שהייתה לנו
גיל ברדוגו:
 אם מביאים לאותו מלון - - -
עמליה ליידרמן:
 נניח מחליטים ששדרות מתיישבת בירושלים
עמליה ליידרמן:
 אז כל מערך החינוך מגיע לירושלים, כל מערכת החינוך, כל הסייעות, כל המטפלות, כל המורים, כל המנהלים נמצאים עיר מול עיר, היה הרבה יותר קל
מעיין בר יוחאי:
 אבל זו גם התנהלות בין משרדים
מעיין בר יוחאי:
 משרד התיירות כרגע, ברגע שעכשיו זה עובר ממשרד הביטחון למשרד התיירות, לא מאפשרים מעבר בין מלונות
מעיין בר יוחאי:
 אנחנו עכשיו נמצאים במצב שאנחנו מחזירים אנשים לשדרות כדי שהם יהיו שם, שישי-שבת, סוג של ריענון
מעיין בר יוחאי:
 ואז פינוי לירושלים, וגם פה צריך כל פעם לבדוק ששני חדרים פנויים במלון, ומיד מכניסים משפחה חרדית נוספת כדי שתצטרף למערך
מעיין בר יוחאי:
      רק לצורך העניין לסבר את האוזן, יש לנו מערכי חינוך בכל הארץ מנתניה, יש לנו מנהלים בבתי ספר בנתניה, וינגייט, הרצליה, תל-אביב, ים המלח אחד המערכים הגדולים ואילת, באילת יש לנו 8,500 תושבים משדרות, זה אחד המערכים הכי גדולים שלנו
מעיין בר יוחאי:
 ירושלים ואילת זה הכי גדול
מעיין בר יוחאי:
 גם פה בירושלים יש לנו מערכי למידה ב-17 מלונות ועדיין הקושי הגדול זה למשל אילת
מעיין בר יוחאי:
 שיש לנו 69 ילדים רק מהמגזר החרדי, שאין תלמוד תורה קולט, לצורך העניין
מעיין בר יוחאי:
 והילדים שם, כאילו ההורים, הסכנות הרוחניות שילד נחשף אליהם, לא רק הסיפור הלימודי, אלא גם הסכנות שאנחנו עוד נשלם עליהם את המחיר
מעיין בר יוחאי:
 חלילה, אבל שיהיו בהמשך
עליזה בן שבת:
 השאלה אם אנחנו רוצים ללכת לסיור ואחר-כך לחזור כאן לדיון? משהו קטן להזכיר רק, את הבעלויות, בעל-יסודי
עליזה בן שבת:
 רשת עמי"ת, רשת אורט שהם מאוד משתפים פעולה במובן ארצי, ואנחנו בקשרים איתם ממש תומכים ועוזרים
דובר:
- - -  ילדים שלא התקבלנו למעונות, אנשים שבאופן עצמאי, איך אתם בקשר איתם? אם הם מגיעים אליכם - - -
עידית רובין:
 הם מגיעים אלינו, יוצרים איתנו קשר ואנחנו מציעים להם את מה שהמלון יכול להציע
עידית רובין:
 חלקם גם באים נעזרים
עמליה ליידרמן:
אנחנו נסגור את הדיון
עמליה ליידרמן:
 אני רוצה להודות לכם שבאתם
עמליה ליידרמן:
 באמת אנחנו עושים את כל מה שאנחנו יכולים, מירב המאמצים
עמליה ליידרמן:
 ראיתם, תיכף תראו
עמליה ליידרמן:
 מקווה לימים טובים ורגועים יותר
יונתן מישרקי:
שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח ישיבה משותפת של ועדת הבריאות והוועדה לזכויות הילד, ועדה בראשות חבר הכנסת אלי דלל, בנושא חשוב: "היערכות למתן מענים בתחום בריאות הנפש לנפגעי מלחמת תרבות ברזל בטווח הקצר והארוך"