GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דנית ברביבאי:
 יש את המועצה לגיל הרך שקמה, אבל היא לא פעלה, אין לה שיניים והיא נמצאת איפה שהוא שם רדומה
דנית ברביבאי:
 אבל זה אקוטי והכרחי להמשך יצירת עתיד טוב ומשמעותי לאזרחי מדינת ישראל, לעתיד
דנית ברביבאי:
 הדור הנוכחי, שבעתיד יהיה אזרחי מדינת ישראל
דנית ברביבאי:
      דבר נוסף שאני רוצה לומר זה שזה כמו אבא ואמא
דנית ברביבאי:
 אי אפשר להגיד שהאחריות היא רק על רשות מקומית כזו או אחרת או רק על שלטון מקומי, האחריות היא משותפת
דנית ברביבאי:
 זו אחריות מתרחבת של הממשלה
דנית ברביבאי:
 אבל גם ברשויות המקומיות צריך להבין שאי אפשר לתת לרשויות כאלה ואחרות, ולא מתוך רצון לא לקחת את התחום הזה ולפתח אותו אלא מתוך זה שאין פה שום עניין שתהיה בחירה
דנית ברביבאי:
 זה משהו שהוא חובה שיהיה בכל רשות מקומית, שתתכלל את כלל המענים ותעבוד בסינכרוניזציה עם הרשות
דנית ברביבאי:
      אני רוצה לתת דוגמה קטנה בשביל להמחיש, נושא הליווי בהסעות של החינוך המיוחד
דנית ברביבאי:
 בהסעות של החינוך המיוחד, יש רשויות שמפעילות את המלווים דרך חברות ההיסעים, שזה דבר שאסור שיקרה
דנית ברביבאי:
 הרי עובדי רשות יכולים לקבל הדרכה דרך הרשות, אפשר לבצע החלפות וכדומה במידה ויש מחסור במלווים
דנית ברביבאי:
 אבל ברגע שמלווה עובד דרך חברת היסעים, שאין לה שום הכשרה להדריך אותו לאיך ללוות ילדים ואיך לגשת אליהם
דנית ברביבאי:
 באותה מידה, אי אפשר לתת לרשויות את האפשרות לבחור האם יהיה מג״ר או לא
דנית ברביבאי:
 תודה רבה
אלי אפללו:
 חברי הכנסת האם תרצו להוסיף? בבקשה חבר הכנסת רון כץ
רון כץ:
תודה רבה אדוני ותודה לכל מי שהגיע לדיון הזה
רון כץ:
 שמענו את הדברים והם לא פשוטים, כי אתה יכול לראות שאפילו בשולחן הזה, הכל תלוי מאיזו עיר אתה מגיע
אלי אפללו:
זה נכון כמעט בכל דבר
רון כץ:
דווקא לא
רון כץ:
 אבל זה לא צריך להיות ככה
רון כץ:
 בתור מי שהיה ראש מנהל חינוך וסגן ראש עיר, אני יכול לומר לך שלקחתי על עצמי את תחום הגיל הרך
רון כץ:
 בנינו מחלקה שידעה לעבוד בשיתוף פעולה עם ההורים, ידעה לתת מענה אמיתי וזה היה מביך, אבל עיר ליד, לא הייתה יכולה לתת את זה וזה לא צריך להיות ככה במדינת ישראל
רון כץ:
 הדבר הראשון שצריך לעשות בשביל לטפל בבעיה, זה קודם כל להכיר בזה שיש בעיה
רון כץ:
 ומפה אנחנו צריכים לקרוא למשרד החינוך לקבל בעלות על האירוע הזה
רון כץ:
 לא יכול להיות שבמדינת ישראל, מגיל לידה ועד גיל שלוש, אין בעל הבית
רון כץ:
      אם כל ראש עיר יעשה כראות עיניו, יהיה ראש עיר שיעשה יותר, יהיה ראש עיר שיעשה פחות ויהיה ראש עיר שלא יעשה בכלל
רון כץ:
 בסופו של דבר הילדים האלה לא מקבלים שירות והפערים הופכים להיות לא נורמליים
רון כץ:
 עכשיו באתי מוועדת חינוך ודיברנו על הפערים בהשכלה, בהתאם לרקע הסוציו אקונומי
רון כץ:
 מה הסיכוי שלהם אם לזה הם נולדים? אם אנחנו לא מקבלים החלטה אמיתית אז הדיונים האלה יחזרו על עצמם גם בעוד שנה, שנתיים ושלוש
רון כץ:
 זה צריך להיות חלק מתפיסה רחבה, שכוללת בתוכה את חוק המצלמות, את ההגנה על הילד בעברות של אלימות ובכל הפרמטרים שקשורים לגיל הרך
רון כץ:
 ובוודאי שכל זה צריך להיות במשרד החינוך ולא במקום אחר
רון כץ:
      ואם אנחנו מדברים על המרכזים, אז בוודאי שהמרכזים האלה צריכים להיות בבעלות אחת, של המדינה, עם תקצוב ברור ועם קול קורא ברור, כי אחרת אנחנו נהיה שוב באותו לופ
רון כץ:
 אני אומר את זה בצער רב, כמי שמתעסק בנושא הזה הרבה מאוד שנים, הגיל הרך חייב לקבל קדימות ולהפוך לנושא לאומי שכולנו לוקחים עליו בעלות ביחד
רון כץ:
 אני כבר מזמין אותך אדוני, יש כמה הצעות חוק שאנחנו מקדמים, קואליציה ואופוזיציה ביחד ואני באמת חושב שאתה צריך להיות חלק מזה ולהריץ את זה בוועדה הזו
רון כץ:
 כי ככל הנראה זאת הדרך היחידה להזיז משהו במדינת ישראל, דרך חקיקה שמתבצעת בכנסת
רון כץ:
 ואני אומר את זה באמת בצער, כי זה חבל
רון כץ:
      אני כן רוצה לשבח את ראשי הערים, שכן לוקחים חלק, שכן עושים את זה וכן איכפת להם ולומר לראשי הערים האחרות, שאין דבר חשוב יותר מלהשקיע בגיל הרך ברשות
רון כץ:
 תודה רבה
אלי אפללו:
תודה רבה רון
אלי אפללו:
 אני באמת מאוד מעריך את העבודה שלך ונתקלתי בלא מעט מהדברים, אז תודה רבה
אלי אפללו:
 חברת הכנסת תומא סלימאן, בבקשה
עאידה תומא סלימאן:
תודה רבה
עאידה תומא סלימאן:
 האמת היא שחבל שאנחנו חייבים להתרוצץ בצורה הזאת היום
עאידה תומא סלימאן:
 הדיונים האלה כל כך חשובים ומעניינים ואנחנו לא יכולים להיות נוכחים לכל אורכם בגלל הזמן
עאידה תומא סלימאן:
 אני רוצה קודם כל להודות לחבר הכנסת רון כץ, שגם ביקש את קיום הדיון הזה
עאידה תומא סלימאן:
 לצערי הרב אני חושבת שעדיין אין לנו תפיסה כוללת והבנה, בקרב מקבלי ההחלטות במדינה, על החשיבות של הגיל הזה
עאידה תומא סלימאן:
 אנחנו עדיין מתייחסים יותר ויותר על הכיוון של Babysitting ושל הגנה פיזית על הילדים בשעה שהאימהות שלהן נמצאות בעבודה, גם זה, מתוך הנחת יסוד שזה לא תפקידו של הגבר במקרה הזה
עאידה תומא סלימאן:
      אני כן חושבת שמתחולל שינוי כל שהוא, אבל אי אפשר גם להתעלם מהפערים המאוד גדולים, שקיימים בין קבוצות שונות באוכלוסייה בעניין הזה
עאידה תומא סלימאן:
 כאשר אנחנו מדברים על מרכזים ועל מג״רים, אנחנו מדברים גם על ילדים שעדיין לא מגיעים לאיזו שהיא מסגרת חינוכית בכלל
עאידה תומא סלימאן:
 ואנחנו מדברים על מספרים מאוד גבוהים, במיוחד בחברה הערבית ובמיוחד כשיורדים דרומה
עאידה תומא סלימאן:
 אני חושבת שאחת הבעיות העיקריות כשאנחנו מדברים על המרכזים האלה, היא עניין התקציב
עאידה תומא סלימאן:
      כי בסופו של דבר, אם יש את ה- Matching אבל רשויות מקומיות נמצאות בסום סוציו אקונומי נמוך, הן עדיין לא יוכלו להרים פרויקטים כאלה
עאידה תומא סלימאן:
 אז אם המדינה עשתה צעד בשנים האחרונות וקיבלה על עצמה את האחריות של חינוך חובה לתינוקות ולילדים עד הגיל הזה, אז שתיקח את זה עד הסוף, שתספק חינוך טוב ותיתן לשם זה את כל האמצעים האפשריים
עאידה תומא סלימאן:
 ואני חייבת להגיד, אני שאלתי ואמרו לי שנאמר שיש 50% מהרשויות הערביות שיש בהן מרכזים - - -
תמי ברנע:
לא, 50% מהמרכזים שברשויות המקומיות
תמי ברנע:
 מתוך 70 ומשהו 35 במגזר
עאידה תומא סלימאן:
וואלה, זה מעניין
עאידה תומא סלימאן:
 במקרה הזה זה באמת מעניין
עאידה תומא סלימאן:
 אני רק רוצה להגיד, אני יודעת שביקשת את זה אדוני היושב ראש, אבל זה קצת מעצבן לשמוע נציגת משרד שאומרת שבמשך ארבע שנים לא מצאו פתרון להעברת ה-30 מיליון האלה, בעיניי זה הזוי
אלי אפללו:
 יש לנו ב- Zoom את ולרי זילכה, בבקשה ולרי
ולרי זליכה:
שלום, תודה רבה על זכות הדיבור
ולרי זליכה:
 עורכת דין ולרי זילכה, ׳בית איזי שפירא׳, רכזת פורום ארגונים והורים למען ילדים עם מוגבלות
ולרי זליכה:
 אני מבינה שהקול המרכזי שהוסכם פה, זה באמת הצורך במרכז אחד, קורת גג אחת שנותנת את כל המענים
ולרי זליכה:
 אבל גם משרדי הממשלה צריכים להתאים את המדיניות שלהם לאמירה הזאת
ולרי זליכה:
 יש חוזר מנכ״ל במשרד הבריאות, בנושא של התפתחות הילד, שבו הוא שינה או צמצם את הזכאות של הילדים לטיפולים תחת קורת גג אחד, כשאנחנו יודעים שזה הדבר הנכון והמיטיבי עבורם
ולרי זליכה:
 ולא רק זה, אלא שבעצם הוא הגביל גם את אלמנט המרחק
ולרי זליכה:
      ככל שיהיו יותר מרכזים כאלה וילדים יוכלו יותר לממש אותם, אז אני מניחה שחוזר מנכ״ל יתאים את עצמו, אלא שהיום הוא התאים את עצמו למציאות שבה קשה לקבל את זה
ולרי זליכה:
 אז גם משרד הבריאות צריך לתת את החלק שלו בעניין הזה
ולרי זליכה:
 משפט אחרון, עם כל הכבוד לתקצוב, המרכזים צריכים להיות אלה שמקבלים את התקצוב ועם כל הכבוד לרשויות, הרשות לא צריכה להכניס את היד לכיס ולממן את הטיפולים ההתפתחותיים, את החלקים שקופות החולים לא מממנות מספיק
ולרי זליכה:
 לכן כל אחד צריך לתת את החלק שלו ואי אפשר לסמוך רק על הרשות המקומית
ולרי זליכה:
 צריכה להיות הלימה בין משרדית בהנחיות האחרות, שתואמות את זה
ולרי זליכה:
 תודה
אלי אפללו:
 קודם כל אין ספק, שעל סמך הדיון הזה, יש חשיבות גדולה מאוד לטיפול ולהשקעה בגיל הרך
אלי אפללו:
 לצערי, עדיין, בכל דיון שאנחנו מקיימים, יש שוני לאיפה נולדת
אלי אפללו:
 לא רק באיזו עיר, לא רק באיזו מדינה ולא רק באיזו שכונה
אלי אפללו:
 זה דבר שלצערי הוא ישנו והוא לא צריך לקרות
אלי אפללו:
 נכון, יש יוצאי דופן שנולדים בשכונה כזאת ויוצאים מוצלחים, אבל אלה גם דברים שקשורים למזל
אלי אפללו:
 אנחנו לא צריכים לחכות למזל, המדינה צריכה להשקיע את אותו הדבר בכל ילד, לא חשוב איפה הוא נמצא, איפה הוא גדל ואיפה הוא גדל
אלי אפללו:
 חברה, אנחנו לא חיים במצב אוטופי
אלי אפללו:
      אני חושב שממשלה קיבלה כרגע איזו שהיא החלטה שיש בה התקדמות מסוימת, שנותנת איזה שהוא מענה ראשוני
אלי אפללו:
 ברור שזו רק ההתחלה, אבל זו התחלה טובה וצריך להתחיל ליישם אותה
אלי אפללו:
 מבחינתי, הלוואי שיכולנו לתת חינוך מהגיל הרך עד כולל האוניברסיטה, כי אני חושב שזה מה שחברה בריאה צריכה לתת לכל ילד, את ההזדמנות
אלי אפללו:
 בלי קשר לגיל, לגזע, למין, לשכונה או לקהילה
אלי אפללו:
 זה מרחשי הלב שלי
אלי אפללו:
 לגבי החלטות הוועדה: 1
אלי אפללו:
 הוועדה מברכת על פעילות מרכזי הגיל הרך ומכירה בחשיבותם לטובת הילדים והוריהם
אלי אפללו:
 2
אלי אפללו:
 משרד החינוך, הרווחה, מרכז השלטון המקומי ומשרד האוצר, הוועדה קוראת להקים ולתקצב מרכזי גיל רך בכל רשות כחובה, ולמשרד החינוך לקחת אחריות על כך
אלי אפללו:
      3
אלי אפללו:
 הוועדה קוראת למשרד החינוך לתכלל את הנושא
אלי אפללו:
 כי הבנו פה שבעצם זה נופל בין הכיסאות בחלק מהדברים
אלי אפללו:
 ואני חושב, שכמו שהעבירו את זה ממשרד העבודה, שאני לא חושב שהיה לו איזה נגיעה למשרד החינוך, אז ככה זה צריך להיות
אלי אפללו:
 משרד החינוך צריך להיות אחראי מגיל לידה והלאה ואני מבקש שהוא ייקח ויתכלל את כל הנושא הזה
אלי אפללו:
 4
אלי אפללו:
 הוועדה קוראת למשרד הבריאות ולמשרד האוצר, למצוא את הדרך להעביר ליחידות להתפתחות הילד, את ה-30 מיליון שקלים שהובטחו כבר לפני ארבע שנים, כולל ריבית
אלי אפללו:
      אני לא צריך פה ישיבת מעקב בשביל זה, אני מבקש שתודיעו על איפה זה עומד למזכירת הוועדה ולמנהלת הוועדה, תוך שבועיים
אלי אפללו:
 צריך להעביר את הכסף הזה, לא יכול להיות שזה נופל בין הכיסאות באיזה שהוא מקום, זה סכום שזקוקים לו
אלי אפללו:
 5
אלי אפללו:
 אנחנו קוראים למשרד הבריאות לתקצב בהקדם, פתרון לבעיית כוח האדם במקצועות הפרא רפואיים
אלי אפללו:
 כי ראינו שיש איזו שהיא בעיה עם הנושא הזה
אלי אפללו:
 אני מברך פה את כולם
אלי אפללו:
 תודה רבה על ההשתתפות
אלי אפללו:
בוקר טוב
אלי אפללו:
 אנחנו פותחים את הישיבה המיוחדת של הוועדה לזכויות הילד, יחד עם הוועדה לחינוך, תרבות וספורט
אלי אפללו:
 היום, חשוב לנו להעלות את הנושא של הלהט"בים
אלי אפללו:
 לפני כן, אני אקרא כמה דברים שחשובים, כי משתתפים פה קטינים
אלי אפללו:
      כידוע, ישיבת הוועדה מוקלטת ומשודרת, והפרוטוקול, וגם שידור הישיבה, יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת
אלי אפללו:
 ככל שיעלו עניינים הנוגעים לקטינות ולקטינים, כשיש חשש שעברו הטרדה מינית או פגיעה מינית, עבירת אלימות או עבירה של התעללות, שיעלה דבר שיש בו לייחס להם עבירה או מקשר אותם לבדיקה, טיפול או אשפוז פסיכיאטרי, לטיפול והשגחה של עובד סוציאלי, התאבדות או הליך פלילי המתנהל בבית המשפט, חל איסור על פרטים מזהים שלהם, ולכן הם לא יצולמו או יוקלטו, ולא ייכללו פרטים מזהים שלהם בפרוטוקול הדיון
אלי אפללו:
      כמו כן, בגלל רגישות הנושאים הצפויים לעלות בישיבה זו, אני קובע כי בהתאם לסעיף 120 לתקנון הכנסת, ככל שתהיה בקשה מטעם חבר כנסת, שר או נציגו, או אם יעלה צורך, והכל לשם הגנה על קטין או חסר ישע, ימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברות ושל קטינות, דוברים או קטינים
אלי אפללו:
 כמו כן, ככל שהדבר יידרש לבקשת משתתף אחר בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום נזק לו או לזולתו
אלי אפללו:
     תודה רבה, זה לפרוטוקול
אלי אפללו:
 תודה לחברי, חבר הכנסת משה טור פז, שהוא חבר משותף
אלי אפללו:
 הוא מחליף את יוסף טייב
אלי אפללו:
 חברי וחברות הכנסת שנמצאים פה – תודה שבאתם
אלי אפללו:
 אני מאוד מעריך את זה
אלי אפללו:
 ההשתתפות שלכם מאוד חשובה לנו
אלי אפללו:
 מירום שיף, בבקשה
מירום שיף:
שלום רב לכולם
מירום שיף:
 תודה לחברי הכנסת
מירום שיף:
 שמי מירום שיף, ואני יו"ר הנהגת הורים ארצית
מירום שיף:
 הנהגת הורים ארצית רואה בדאגה את התדרדרותה של מדינת ישראל, בתקופה האחרונה, בכל הנוגע לקבלת הקהילה הלהט"בית
מירום שיף:
 ההתבטאויות הפומביות של נבחרי ציבור כנגד הקהילה, וכנגד קבלתה בחברה הישראלית, מובילות לכך שאנו הולכים למקומות חשוכים
מירום שיף:
 התבטאויות אלה זולגות לתוך מערכת החינוך, ואיתן הכעס והשנאה במוסדות החינוך
מירום שיף:
 אנו מקבלים יותר ויותר דיווחים על אלימות גוברת, הצקות והתעמרות שסופגים הילדים והילדות מקהילת הלהט"ב במוסדות החינוך
מירום שיף:
     בנוסף לפגיעות עצמן, העלייה במקרי הלהט"בופוביה מביאה איתה עלייה באחוזי האובדנות ופגיעה עצמית בקרב ילדים ובני נוער מהקהילה
מירום שיף:
 ילדה לא צריכה להרגיש אבודה ומבולבלת רק משום שאין מספיק שיח במערכת החינוך, המאפשר לה לקבל את עצמה כפי שהיא, ולא לחשוש מסביבתה
מירום שיף:
 ילד לא צריך לחשוש איך יקבלו אותו, להתבייש, להתחבא, להסתיר את מי שהוא או לחשוש מאלימות והצקות נגדו מהסביבה
מירום שיף:
 הורים לא צריכים לחיות בפחד יום-יומי על הילד או הילדה שלהם, מחשש שיתעמרו בילדיהם, ינדו אותם, ימנעו מהם לחיות בכבוד ובביטחון או יפגעו בהם
מירום שיף:
     ילדי וילדות ישראל בכללם, הילדים והילדות מקהילת הלהט"ב הם הילדים והילדות של כולנו, ללא הבדל דת, גזע, מגדר או נטייה מינית
מירום שיף:
 זכותם של כל ילד וילדה להרגיש בטוחים ומוגנים בכל מקום בו הם נמצאים
מירום שיף:
 על אחת כמה וכמה בבית השני שלהם – בגנים ובבתי הספר
מירום שיף:
 זכותם של הורי ילדים וילדות אלה לדעת שילדיהם מוגנים ומקובלים במוסדות החינוך אליהם הם שולחים את ילדיהם בכל בוקר
מירום שיף:
      הנהגת ההורים הארצית חרתה על דגלה לתמוך בכל ילד או ילדה באשר הם
מירום שיף:
 אנחנו מסרבים לקבל את המצב הנוכחי
אלי אפללו:
תודה רבה לך
אלי אפללו:
 אני מבקש מחבר הכנסת משה טור פז להגיד כמה מילים
אלי אפללו:
 הוא יו"ר משותף של הוועדה כרגע
התרבות והספורט):
בוקר טוב לכולם
התרבות והספורט):
 אני ממלא את מקומו של חבר הכנסת טייב כיו"ר הוועדה עכשיו, יחד עם חבר הכנסת דלל
התרבות והספורט):
 אני אתחיל בלומר שמצער אותי שביום החשוב הזה, שעוסק בקהילה הלהט"בית – וכאן אנחנו עוסקים בעיקר בילדים – לא נראים ח"כים מהמפלגות החרדיות והדתיות
התרבות והספורט):
      אני אדם חובש כיפה, אבל אני חושד שאני אחד מנבחרי הציבור הבודדים מהעולם הזה, וזה מצער אותי בכנות
התרבות והספורט):
 למה זה מצער אותי? אמרתי אתמול, מעל בימת הכנסת, לשר גולדקנופף מיהדות התורה, שבחרתי בפעם הראשונה, לפני כשבע שנים, להגיע למצעד הגאווה ולצעוד, אחרי שבתו של חבר שלי, אורי בנקי, נרצחה במצעד הגאווה, בגלל שאדם חובש כיפה, אדם דתי, חשב שזה בניגוד לעמדותיו הדתיות אז הוא צריך לרצוח אותה, כי זוהי אמונתו הדתית
התרבות והספורט):
     כמובן, אסור שביום הזה נעסוק רק ברע, ובשפה הדתית – בסור מרע
התרבות והספורט):
 כאן, בוועדת החינוך, אנחנו עוסקים הרבה מאוד בעשה טוב, אבל המצב שלנו, כמו שאמר נכון מירום שיף, הוא לא מספיק טוב
התרבות והספורט):
 האתגרים של מערכת החינוך ושל החברה הישראלית, בהקשר של ילדים ונוער, הם גדולים במיוחד
התרבות והספורט):
 הימים ההם, כשאני הייתי ילד – אני מניח שגם כשאתה, חבר הכנסת דלל – כשהקללה: "הומו" הייתה קללה לגיטימית במערכת החינוך, עוד לא לגמרי חלפו
התרבות והספורט):
 אנחנו עדיין מתמודדים עם הרבה מאוד שנאה וחוסר הבנה
התרבות והספורט):
 אומר שוב, בצער, שבחלק גדול מהחברה הדתית וממערכת החינוך הדתית, שאני חלק ממנה, הבעיות הן גדולות עוד יותר
התרבות והספורט):
 יש לנו אתגרים גדולים
התרבות והספורט):
     אני מאוד מברך על היום
התרבות והספורט):
 תודה לחברתי, מירב כהן; לחבריי הנוספים כאן מיש עתיד, סימון דוידסון; שלי טל מירון; וגם לחברים הנוספים: יוראי להב הרצנו ואחרים, שיזמו את היום החשוב הזה
התרבות והספורט):
 אני בטוח שבעצם העיסוק כאן, בכנסת, אנחנו נצליח לקדם לא מעט דברים
התרבות והספורט):
 תודה
אלי אפללו:
תודה רבה לך, חבר הכנסת, ידידי, משה טור פז
אלי אפללו:
 אנחנו עכשיו נשמע את מור נהרי
משולם נהרי:
תודה רבה
משולם נהרי:
 תודה רבה על קיום הדיון הזה
משולם נהרי:
 הוא מאוד משמעותי עבורנו
משולם נהרי:
 אני אפתח בלספר על תקנת החינוך לסובלנות, שמעגנת את דרכי העבודה שלנו עם משרד החינוך
משולם נהרי:
 זוהי תקנה שהושגה לאחר רצח שירה בנקי, מתוך ההבנה שיש חשיבות מאוד גדולה בלייצר חינוך לסובלנות כלפי הקהילה הגאה בקרב בני ובנות נוער, דווקא בתוך המסגרות הממוסדות ובתוך מערכת החינוך הממוסדת
משולם נהרי:
     תקנת החינוך לסובלנות זו תקנה שזוכה לפופולריות מדהימה, והביקושים אליה גבוהים מאוד
משולם נהרי:
 העבודה שלנו עם הגורמים המקצועיים במשרד החינוך סביב הדבר הזה היא מדהימה, והחסמים, כרגע, הם חסמים תקציביים
משולם נהרי:
 בעשרה מיליון ₪ אנחנו נצליח להגיע לכל כיתה בחינוך הממלכתי בארץ, ובהתחשב בזה שאנחנו יודעים להגיד, היום, לפי סקרים שנערכו על ידי משרד הבריאות, שסטטיסטית, בכל כיתה בארץ יושבים חמישה תלמידים ותלמידות להט"בים – זה נושא שהוא חוצה מגזרים
משולם נהרי:
 אנחנו רואים את החשיבות בהסרת החסמים התקציביים, כי בתי הספר מעוניינים להביא אותנו, ומעוניינים לייצר מרחבים בטוחים לתלמידים שלהם
משולם נהרי:
     אני רוצה להתייחס לאמירות ולקולות שיוצאים מהמשכן בימים אלו, ומאז מערכת הבחירות האחרונה
משולם נהרי:
 כשאנחנו מתבטאים כנגד הקהילה הגאה וכנגד חינוך לערך כל כך בסיסי כמו סובלנות, וכשאנחנו מייצרים רשימות שכבר קיימות במערכת, ושקיפות שכבר קיימת במערכת, אך ורק כדי להרתיע בתי ספר, וכדי לייצר איזה שהוא מסר – גם כלפי ההורים וגם כלפי בתי הספר – שמה שאנחנו עושים נעשה במחשכים, או בהסתרה – אנחנו כאן, היום, כדי לבוא ולהגיד - - -
מירב כהן:
כשאת אומרת: "רשימות בבתי ספר" – מהי הכוונה?
משולם נהרי:
החלטת הממשלה האחרונה שעברה מאפשרת לחבר הכנסת אבי מעוז, שאני חושבת שדעותיו אינן נסתרות מן העין, לערוך רשימות שעוקבות אחר תכנים חיצוניים בתוך מערכת החינוך
משולם נהרי:
 כיוון שהמערכת של השקיפות כבר קיימת – אנחנו סבורים שלרשימות האלה יש מטרה אחת בלבד, והיא להרתיע בתי ספר מלעסוק בנושאים האלה
משולם נהרי:
 תודה רבה
מירב כהן:
זה באמת מרתיע? באמת יש פחות הזמנות?
משולם נהרי:
לתחושתנו – כן
מירב כהן:
ומבחינה מספרית?
משולם נהרי:
כן
משולם נהרי:
 אנחנו רואים בתי ספר שהיו עובדים איתנו בעבר ונרתעים מלעבוד איתנו היום
אלי אפללו:
 נהר, בבקשה
נהר זיק:
שמי נהר
נהר זיק:
 אני נער טרנס א-בינארי, מה שאומר שאני לא מגדירה את עצמי כגבר או כאישה
נהר זיק:
 אני גם תלמיד במערכת החינוך, בכתה י"א
נהר זיק:
 בתור נער טרנס, יחד עם הגאווה והקהילה המדהימה, חווית הנעורים שלי מורכבת בעיקר ממאבק על הצרכים ועל הזכויות הכי בסיסיות שלי
נהר זיק:
 אני צריך להיאבק בשביל לקבל טיפול רפואי מציל חיים; בשביל שייפנו אליי בצורה הנכונה; בשביל למצוא עבודה; בשביל להרגיש ביטחון, ובשביל כל דבר אחר, שעבור שאר בני אדם הוא מובן מאליו
נהר זיק:
     המאבק הזה גובה ממני, ומכל הנערים על הקשת הטרנסית, מחיר כבד מבחינה נפשית
נהר זיק:
 אנחנו נמצאים בסיכון מוגבר לניסיונות אובדניים, לדיכאון, לחרדות ולהתנהגויות של פגיעה עצמית
נהר זיק:
 כרבע מבני הנוער על הקשת הטרנסית דיווחו על לפחות ניסיון אובדני אחד בעברם, וכ-40% דיווחו על התנהגויות של פגיעה עצמית
נהר זיק:
     ההשפעה שיש לקבלה או לחוסר הקבלה בבית הספר על המצב הנפשי של נוער על הקשת הטרנסית היא עצומה
נהר זיק:
 לפי מחקר של פרויקט Trevor, נערים טרנסים שלשונות הפנייה שלהם כובדו על ידי הסביבה שלהם דיווחו על כ-50% פחות ניסיונות אובדניים ביחס לנערים טרנסים שלא כיבדו את לשונות הפנייה שלהם
נהר זיק:
 מעבר חברתי בגיל הילדות והנעורים מפחית באופן משמעותי דיכאון ואובדנות בקרב נוער וצעירים טרנסים, עד לטווח הנורמה באוכלוסייה הכללית
נהר זיק:
 לכן, זה כל כך חשוב שנוער טרנסי ירגיש בטוח לצאת מהארון בבית הספר שלו
נהר זיק:
      אני לא למדתי בבית ספר עד כתה ט'
נהר זיק:
 לא חשבתי שיכול להיות בית ספר שיספק את הצרכים הבסיסיים שלי כנער טרנס
נהר זיק:
 למזלי, הבנתי שטעיתי, ומצאתי בית ספר שכן יוכל לעשות את זה
נהר זיק:
 לרוב התלמידות הטרנסיות – זוהי לא אופציה
נהר זיק:
 בבתי הספר לא נותנים לנו להשתמש בשירותים הנכונים; לא נותנים לנו להשתתף בשיעורי ספורט וחינוך מיני; ולא נותנים לנו לצאת לטיולים
נהר זיק:
 מעבר לקושי המערכתי, אנחנו גם נמצאים בסיכון גבוה פי 2 לאלימות חמורה מהאוכלוסייה הכללית, ושיעור החשיפה להטרדה או תקיפה מינית גבוה פי 3
מירב כהן:
אני רק רוצה להבין: לא נותנים לצאת לטיול שנתי?
התרבות והספורט):
מי לא נותן? בית הספר?
נהר זיק:
בתי הספר מחלקים את השינה לבנים ולבנות בטיולים שנתיים
נהר זיק:
 נוער טרנסי, לרוב, לא יכול להשתייך לאוהל שהוא רוצה
נהר זיק:
 נערים טרנסים כמוני, שהם א-בינאריים, לא יכולים בכלל להיכנס להגדרה הזו של בנים או בנות, ולרוב גם כשכן נותנים אופציה לצאת לטיולים – לא נותנים אופציה לבחור איפה להיות בטיול
נהר זיק:
 זה משהו שפשוט מונע מהרבה מאוד נערים טרנסים, ולהט"בים בכלל, להגיע לפעילויות בית ספריות
אלי אפללו:
זהו דבר חשוב, שאנחנו נחשפים אליו עכשיו
אלי אפללו:
 אני חושב שזה טוב שאנחנו שומעים ומקשיבים, כי אני חייב לומר שלא נתקלתי בנקודה הזו מעולם
אלי אפללו:
 טוב שהנושא הזה עולה
אלי אפללו:
 יש פה מישהו ממשרד החינוך?
איריס בן יעקב:
כן, אני
אלי אפללו:
אני מבקש שתרשמו לכם את הנקודה הזו, ותבדקו איך אתם פותרים אותה
איריס בן יעקב:
יש לי מה לומר
נהר זיק:
אחוזי הנוער הנושר מהקהילה הטרנסית הם גבוהים בצורה יוצאת דופן, ובצדק
נהר זיק:
 מצפים מאיתנו ללמוד ככל הנערים, במערכת שבה אין שום ניסיון לשמור על הביטחון שלנו ולהשתתף בפעילויות בסיסיות
נהר זיק:
 אני הגעתי לפה כי חשוב לי שהשינויים שצריכים לקרות במערכת – לא יקרו על ידי אנשים חיצוניים ומעל הראש שלנו, אלא בשיתוף פעולה איתנו, עם נוער טרנס ולהט"בי
נהר זיק:
 אנחנו ניאבק ונילחם על השינויים האלה בכל דרך שנוכל
אלי אפללו:
 יונתן אביטן, בבקשה
יונתן אביטן:
צוהריים טובים, תודה על הדיון הזה
יונתן אביטן:
 יוני אביטן, מנכ"ל ושותף באיגי
יונתן אביטן:
 שמענו עכשיו, ממקור ראשון, את חוויות החיים של תלמידות ותלמידים להט"בים, ובפרט על הקשת הטרנסית, אז אני לא אצטרך להוסיף על זה
יונתן אביטן:
 לפי המחקרים שיש לנו, הכנסת תוכן שנוגע לסוגיות של מגדר ומיניות והתייחסות לכל התכנים הללו, בנושאים של כיבוד שם ולשון פנייה ושימוש בשירותים שדורשים הזדהות מגדרית, כמו שיעורי ספורט וטיולים שנתיים – הם דברים שעושים הבדל דרמטי ביכולת של תלמידים ותלמידות להצליח בלימודים, להשתלב בלימודים ולקבל מוטיבציה להמשיך ולהיות חלק מהחברה הכללית
יונתן אביטן:
     בשנת 2014 עבר תיקון לחוק זכויות התלמיד, עם התוספת שאמורה לאסור אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
יונתן אביטן:
 צריך לקשר בין הדברים האלה, ולהבין שהחוק הזה מדבר על שוויון הזדמנויות
יונתן אביטן:
 אין שוויון הזדמנויות כשאין תכנים שנוגעים לדבר הזה; כשאין נוכחות של הסיפור המגדרי והמיני בבתי הספר, ואין שיחה על הקהילה הלהט"בית בבתי הספר
יונתן אביטן:
 זה לא רק דבר שכדאי שיהיה; זה לא רק דבר שמישהו יכול להגיד שהוא שנוי במחלוקת
יונתן אביטן:
 זה קשור בחיים ממשיים של תלמידים ותלמידות; ביכולת שלהם להצליח; ביכולת שלנו להיות חברה מקבלת ושוויונית, ושוויון הזדמנויות אמיתי, שאנחנו מנסים ומנסות לקדם במקום הזה
יונתן אביטן:
     משרד החינוך, גם הסיפור של התקציבים של תקנת שפ"י, שמור מחוש"ן דיברה עליו, וגם חוזר מנכ"ל שמתייחס לנושאים האלה, הם דבר מידי ודחוף
יונתן אביטן:
 בטח בתוך אקלים כזה, שמאפשר להט"בופוביה
יונתן אביטן:
 אנחנו רואים, כאמור, עלייה במקרי הלהט"בופוביה, וחשש של צוותים חינוכיים להכניס את התכנים הללו
יונתן אביטן:
 זהו דבר שצריך לטפל בו באופן מידי
יונתן אביטן:
 תודה רבה
אלי אפללו:
 בבקשה, מיכל
מיכל ורדיגר:
היי, נעים מאוד
מיכל ורדיגר:
 אני מיכל
מיכל ורדיגר:
 אני מנכ"לית שב"ל – ראשי תיבות של "שהכל ברא לכבודו"
מיכל ורדיגר:
 אנחנו, למעשה, מקדמים שיח והסברה בתוך החינוך הדתי ובתוך הציבורים הדתיים בישראל
מיכל ורדיגר:
 להיות להט"ב דתי מוסיף על האתגרים שכבר שמענו עוד קשיים, עם אוכלוסייה שהיא גם מופרדת מגדרית, שהשיח בה, על נושאי מיניות, נעשה אחרת, וגם הנושא ההלכתי הוא מאוד מורכב
מיכל ורדיגר:
     להט"ב דתי שנמצא בארון, בתוך מסגרת חינוך, חווה קשיים מאוד גדולים
מיכל ורדיגר:
 זהו ארון בתוך ארון, ופחד מניכור קהילתי, כי הציבור הדתי הוא מאוד קהילתי
מיכל ורדיגר:
 זהו לא רק פחד של הנער והנערה; זהו הפחד של האח והאחות שלהם, ושל ההורים שלהם, מכך שהם יצאו מהארון, ואחר כך הם יצטרכו לצאת מהארון בעצמם
מיכל ורדיגר:
      להבדיל מהדרך שבה אנחנו מצליחים, בהכרת תודה ובתפילה גדולה, לעבוד עם קהילות דתיות ברחבי הארץ – רק בחודש האחרון נפגשנו עם מעל 50 קהילות דתיות, בפדואל, בשילה, בירושלים, בגבעת שמואל ובפתח תקווה – מה שקורה בחמ"ד הוא ארבע קומות מתחת
מיכל ורדיגר:
 אני מניחה שאני צריכה להסביר פחות, במעגל הזה, עד כמה הנושא נפיץ, פוליטי ורגיש, ושיש בחמ"ד אנשים מאוד טובים, שנורא רוצים להיות על זה
מיכל ורדיגר:
 הקושי הוא עצום
מיכל ורדיגר:
 המחירים של לא לדבר את זה הם עצומים: הם אובדנות מאוד גדולה בתוך הציבור הדתי, וחווית ארון מאוד קשה
מיכל ורדיגר:
     ישנה תקנה מיוחדת לחמ"ד
מיכל ורדיגר:
 המוטיבציות שלהם הן טובות נורא, כדי להגיע לכמה שיותר ולדבר בשפה דתית, אבל התקנה הזו לא כוללת להט"בים שידברו
מיכל ורדיגר:
 מדברים על, ולא מדברים עם, עם Subtext ומסרים מאוד מורכבים
מיכל ורדיגר:
 תודה רבה
אלי אפללו:
 תום שרצר-בר, בבקשה
תום שרצר בר:
היי
תום שרצר בר:
 תום שרצר-בר, ראש צוות קהילה גאה במועצת התלמידים והנוער הארצית
תום שרצר בר:
 אני רוצה להתייחס לדברים של נהר, כי אני חושבת שהקול שעולה פה מהנוער הוא קול מאוד חשוב וראוי להתייחסות
תום שרצר בר:
 אנחנו גם נתקלנו בסוגיה הזו
תום שרצר בר:
 חקרנו את העניין לעומק וראינו שזה ממש מושרש בתקנות חוקיות של משרד החינוך – כל הקטע של הפרדה בלינה בטיולים שנתיים, הפרדה בשירותים, בחינוך המיני וכל הדברים שהתייחסת אליהם
תום שרצר בר:
 אני חושבת שזה משהו שמאוד ראוי, למשרד החינוך, שיושבים כאן, להתייחס אליו ולשנות אותו, כי זה גובה מחיר נפשי מאוד גדול מהתלמידים והתלמידות הטרנסים במערכת החינוך
תום שרצר בר:
     אני רוצה להתייחס לעלייה במקרים להט"בופובים, שאנחנו חווים ורואים בבתי הספר
תום שרצר בר:
 אני חושבת שזה גם מגיע בעקבות הפצת שנאה מאוד גדולה ופייק-ניוז ברשתות החברתיות
תום שרצר בר:
 אני רוצה להתייחס למטרות שלנו בזמן הקרוב, ואני חושבת שיש כאן שותפים – גם חברי הכנסת וגם כל הארגונים – שיכולים לעזור לנו מאוד בדברים האלה
תום שרצר בר:
      אנחנו רואים את סדנאות חוש"ן, למשל, כדבר מאוד הכרחי במערכת החינוך
תום שרצר בר:
 אני חושבת שהשיח הפתוח, האמין והמדויק על להט"בים, שנעשה בצורה טובה, הוא דבר מאוד חשוב, כי אני חושבת שהרבה מאוד מהשנאה ומהלהט"בופוביה מגיעים מהריחוק הזה, ומחוסר ידע
תום שרצר בר:
      במקביל לחינוך הפורמלי, יש גם את החינוך הבלתי פורמלי, שהוא כלי מהמם להעברת מסרים ולהעברה של ערכים כמו סובלנות וכבוד
תום שרצר בר:
 אני בצופים, ואני חושבת שזה צריך להיות משהו שעובר גם דרך מערכת החינוך הבלתי פורמלי, כמו גם הכשרות מורים
תום שרצר בר:
 אני גם רוצה להגיד שהיום, במועצת התלמידים והנוער, אנחנו נפיץ, כנראה, סקר כללי לכל התלמידים בארץ, שימפה את התופעה של הומופוביה ושל סדנאות בבתי הספר, ונבוא ונסיק מסקנות
תום שרצר בר:
 אני חושבת שאלה דברים מאוד חשובים, ושראוי לשתף את הנוער בקבלת ההחלטות בנושא הזה
תום שרצר בר:
 תודה רבה
אלי אפללו:
 אני רוצה להודות לחברי הכנסת שהגיעו: אורנה ברביבאי; מירב כהן; שלי טל מירון - - -
סימון דוידסון:
אתה פשוט יכול להגיד: "ישיבת סיעה של יש עתיד"
התרבות והספורט):
בדיוק
התרבות והספורט):
 יש עתיד פה, ואלי דלל, אנחנו שמחים שאתה איתנו
סימון דוידסון:
אלי, אנחנו מרגישים שאתה אחד מאיתנו
שלי טל מירון:
אלי דלל, אנחנו אוהבים אותך
שלי טל מירון:
 חבר הקואליציה היחיד שלוקח חלק בדיונים ביום החשוב הזה
אורנה ברביבאי:
אנחנו מוכנים שתצטרף אלינו
מירב כהן:
בכלל לא מובן מאליו