GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עינת שגיא אלפסה:
הנתונים האלה מדברים רק על המרחב הציבורי
רותם זהבי:
בוקר טוב
רותם זהבי:
 קודם כל, במערכת החינוך זה סיפור אחר, כי מדובר באזור מגודר, שנמצא תחת שליטה ופיקוח של עובדי הוראה – בית ספר, גן ילדים או מעון
רותם זהבי:
 דבר שני, עדיין, האחריות של הרשות המקומית היא גם על המתקנים שנמצאים בתוך הרשות המקומית
רותם זהבי:
 אם זוהי בעלות פרטית – גני חב"ד או גנים כאלה – הבעלות אחראית; אם זו הרשות המקומית – הרשות אחראית
רותם זהבי:
      צריך להיות לרשות מנגנון מסודר, שאמור לבדוק, לתחזק וכו'
רותם זהבי:
 לאורך השנים מצאנו הרבה מאוד בעיות בנושא הזה, ואנחנו מנסים לטפל ולשפר את זה לאורך השנים
רותם זהבי:
 מה שקורה זה שבמוסדות חינוך – מעבר לאחריות של הרשות, לתחזוקה שהיא צריכה לתת, לתחלופה או להתקנה – שתהיה בהתאם לתו התקן – יש למשרד החינוך פיקוח נוסף של יועצים שאנחנו מפעילים, שמסתובבים בשטח
אלי אפללו:
כמה יועצים כאלה יש לכם?
רותם זהבי:
כרגע יש לי בסביבות 20
רותם זהבי:
 הם בודקים מעונות, בתי ספר וכו'
רותם זהבי:
 היועצים האלה מגיעים, לפי תכנית העבודה שלי, אחת לחמש שנים
רותם זהבי:
 ישנם מוסדות שמגיעים אליהם קצת יותר
רותם זהבי:
 אם יש תקלה – מגיעים, כמובן
תמי ברנע:
אחת לחמש שנים?
אלי אפללו:
בוודאי
אלי אפללו:
 הוא לא בא להחליף את הפיקוח של העירייה
רותם זהבי:
אם ניקח לדוגמה את נתניה - - -
אלי אפללו:
יש לה ארבעה מפקחים משלה על קרוב ל-300 גני ילדים
אלי אפללו:
 זאת אומרת, גם המפקח בתוך העירייה מגיע לתוך גן ילדים אולי פעם או פעמיים בשנה
רותם זהבי:
אני רוצה להגיד פה כמה דברים מאוד חשובים: הדבר הראשון הוא שמשרד החינוך מכשיר, לרשות המקומית, בעלי תפקיד שנקראים קב"טים/מנהלי בטיחות
רותם זהבי:
 אתה מכיר אותם
רותם זהבי:
 בנתניה, כמו שאתה אומר, יש צוות שלם
רותם זהבי:
 אלה אנשים שעוברים קורס בטיחות של כ-200 שעות
רותם זהבי:
      חוץ מכל קבט"ים, או מנב"טים, של 14 שעות, הם עוברים קורס שנותן להם תשתית של ידע: מהו מתקן משחקים? מהו תקן? מהו תקן כזה או אחר? אילו בדיקות צריך לערוך למתקני משחקים? ישנן סוגי בדיקות – בדיקה חודשית, שנתית, תלת-שנתית וכו'
רותם זהבי:
 הם מקבלים את המושג הזה, קודם כל
רותם זהבי:
 הם חוזרים לרשות ומקבלים את משכורתם מקב"ט מוסדות החינוך
רותם זהבי:
 הוא זה שמסתובב בגני הילדים ובבתי הספר
רותם זהבי:
 מעבר לכך, כמו שאמרתי קודם, יש לנו את היועץ המחוזי מטעם המשרד, שמגיע
רותם זהבי:
      אבל אני רוצה להגיד יותר מזה: קודם כל, מתקן משחקים לא בא לתת ביטוח לכך שלא יהיו אירועים ותאונות
רותם זהבי:
 אנחנו אומרים את זה באופן מוחלט; גם בשטח הציבורי וגם בתוך המוסד החינוכי
רותם זהבי:
 היו לנו אירועים שלמרות שהייתה בהם השגחה – ילד עלה על נדנדה, מגלשה או מתקן, וברגע אחד שלא שמו לב – משהו נתפס לו, הצוואר, היד וכו'
רותם זהבי:
 היו תאונות, ותאונות קשות, אבל כמובן שאנחנו ממשיכים להפיק לקחים, לתחקר ולבדוק את הכל – שאכן הייתה הבדיקה האחרונה; אם היה ליקוי במתקן; לתחקר ולהפיק לקחים, וכו'
רותם זהבי:
     עכשיו אני מגיע לנקודה המרכזית: ככל שעוברות השנים והתקן לא מעודכן – אנחנו מבינים, במשרד החינוך, שהמתקנים האלה, של 1498, פחות ופחות רלוונטיים למערכת החינוך
רותם זהבי:
 זוהי אמירה קשה, ולמה? כי במכון התקנים יש ועדה מקצועית – שטל, כמובן, יושב בה כבר 20 שנה, יחד עם אנשים בכירים וטובים – אבל הם לא פדגוגיים
רותם זהבי:
 הם לא אנשי חינוך
אלי אפללו:
אתם ביקשתם להיות בוועדות האלה?
רותם זהבי:
אנחנו שותפים, אבל אם אני יושב בוועדה – לא תמיד אני - - - , ואני לא תמיד יכול להשפיע
רותם זהבי:
 אנחנו הבנו, במשרד החינוך, שחצר המשחקים בגן הילדים ובבתי הספר צריכה לשנות צורה לחלוטין
רותם זהבי:
 פחות מתקנים גבוהים, ויותר נמוכים; להחזיר את הטבע לתוך החצר; לבדוק בדיוק מהם האלמנטים שגורמים לילד להתפתח
רותם זהבי:
 לפעמים אלה דברים פשוטים, כמו מים ובוץ
אלי אפללו:
אבל מי מפריע לכם לעשות את זה? זאת אומרת, אתם יכולים לעשות את זה, וכמובן, יש בתקינה מתקנים נמוכים
אלי אפללו:
 לא מחייבים אתכם לשים את הגבוהים
רותם זהבי:
אנחנו עשינו את זה
רותם זהבי:
 כתבנו נוהל מאוד מפורט
רותם זהבי:
 אנחנו גם נמצאים בדו-שיח עם טל, ויש לנו הסכמות וחילוקי דעות
אלי אפללו:
טל, מי יושב היום בוועדות הטכניות אצלכם?
קלמן כהנא:
מומחים זה מינוי של ועדה טכנית
אלי אפללו:
יש ועדת מומחים ויש ועדה טכנית, נכון?
קלמן כהנא:
נכון
קלמן כהנא:
 ועדות המומחים זה מינוי של הוועדה הטכנית, לפי כל תקן שיש
קלמן כהנא:
 ועדה טכנית כוללת מספר תקנים - - -
אלי אפללו:
נכון לעכשיו, ישנה ועדה טכנית שעוסקת בתקן הזה?
קלמן כהנא:
ודאי
אלי אפללו:
עכשיו יושבת ועדה? אפשר לדעת מיהם האנשים, מהם התפקידים של אותם בעלי תפקידים שיושבים כרגע, ועל מה הם דנים?
קלמן כהנא:
אין לי את זה בשלוף
קלמן כהנא:
 אני אעביר את זה אחר כך, כשיהיה לי את המייל
קלמן כהנא:
 באופן כללי, יש נציג של משרד הכלכלה; נציג של משרד החינוך - - -
אלי אפללו:
נציג של יצרנים; נציג של יבואנים - - -
קלמן כהנא:
יש נציגה של בטרם; מכון התקנים – במקרה הזה זה אני; נציג של רשויות; נציג של יצרן ועוד כמה גורמים, שלפי מה שכתוב בפרוטוקול – נקבעים על ידי המדינה
קלמן כהנא:
 ההרכב השתנה טיפה, בשנים האחרונות, בהתאם להחלטת המדינה
רותם זהבי:
עוד נקודה, ברשותך: אנחנו כותבים כל מיני חומרים מקצועיים, עבור בעלויות, מוסדות חינוך והרשויות, ובין השאר, עכשיו אנחנו כותבים על מצעים, כי מתייעצים איתנו איזה מצע לשים
רותם זהבי:
 כמובן שאנחנו לא יכולים לכתוב משהו שנוגד את התקן, אבל יש חצר גדולה, ושואלים אותנו: "מה?"
רותם זהבי:
 בתקופה האחרונה אנחנו כותבים כרטיס מידע שעוסק בנושא מצעים בגני ילדים וכו'
רותם זהבי:
      כשבדקנו את זה, במחקרים שיש בעולם, מצאנו, למשל, שלדשא הסינטטי יש בעיות
רותם זהבי:
 אנחנו בקשר גם עם משרד הבריאות
רותם זהבי:
 הגומי הזה שאנחנו מכירים, שכולם שמים – שהכל יהיה בסדר, יהיה שקט, לא יהיו חרקים ולא יעקצו – יש עם זה בעיות של גזים רעילים
רותם זהבי:
 יש לנו רגישות לדברים האלה – מה נכון לשים בפעוטון או בגן ילדים? שהילד יישב על הדשא הסינתטי, כי זה הכי נקי והכי כיף, אבל יש עם זה הרבה בעיות
אלי אפללו:
בוודאי, הוא חם; זה גם פלסטיק
רותם זהבי:
למשל, אם תיקח דשא סינתטי ב-40 מעלות, או ב-35 מעלות, אתה תראה שהוא מתחמם, לעומת דשא טבעי, שסופג את החום והילד יכול לשבת עליו, אבל לתחזק דשא טבעי זה כמעט בלתי אפשרי
רותם זהבי:
 לעומת זאת, דשא סינטטי – אתה שם וזהו; שגר ושכח
רותם זהבי:
 יש לזה עוד בעיות, אבל לא משנה
אלי אפללו:
ברור
אלי אפללו:
 לדברים האלה יש התייחסות בתקן?
רותם זהבי:
ברור
רותם זהבי:
 זהו המקצוע של טל
רותם זהבי:
 הוא גם יודע לבדוק את זה
אלי אפללו:
בסדר
אלי אפללו:
 יש עוד מישהו שרוצה להתייחס? משרד הבריאות?
יעקב בוריאקובסקי:
יעקב בוריאקובסקי ממשרד הבריאות
יעקב בוריאקובסקי:
 אני מנהל תחום רישוי עסקים
יעקב בוריאקובסקי:
 תחום העיסוק שלנו הוא גני ילדים, מעונות יום ובתי ספר
יעקב בוריאקובסקי:
 אנחנו מתעסקים בעיקר עם ההצללה בחצרות
יעקב בוריאקובסקי:
 יש לנו דרישות רגולטוריות לחצרות ולהצללה, ואנחנו בודקים את הנושאים האלה בשלבי התכנון והבנייה
יעקב בוריאקובסקי:
 יש דרישות גם להצללה בבריכות שחייה, בשטחי המים ובחצרות, וגם בגני ילדים ובמעונות
יעקב בוריאקובסקי:
 התעסקנו במצעים בחצרות, ואנחנו פחות עוסקים בבטיחות של מתקני המשחקים
אלי אפללו:
 יש לכם התייחסות למה שנאמר פה לגבי הנושא של מצעים? פליטת גזים?
יעקב בוריאקובסקי:
כן
יעקב בוריאקובסקי:
 אנחנו מודעים לכך שיש בעיות במצעים של דשא סינטטי ושל גומי – שיש פליטות ושזה מתחמם, ואנחנו מבקשים במיוחד לעשות הצללה מעל המשטחים האלה
יעקב בוריאקובסקי:
 מצד שני, אם זה חול או חצץ – גם יש בעיות כמו פרעושים וצואה של כלבים וחתולים
יעקב בוריאקובסקי:
 לכן אנחנו מעדיפים שיהיה משטח שניתן לניקוי, ומעליו, כמובן, צריך הצללה
יעקב בוריאקובסקי:
 בלי הצללה – זה מתחמם ואי אפשר להיות על המשטחים האלה
אלי אפללו:
 אנחנו נעבור למשרד החקלאות
ד"ר ארז ברקאי:
בוקר טוב
ד"ר ארז ברקאי:
 ארז ברקאי, מנהל אגף יער ואילנות, פקיד היערות
ד"ר ארז ברקאי:
 בכל מה שקשור להצללה, הממשלה העבירה לפני כשנה וחצי את החלטת הממשלה 1022, שנוגעת להצללת המרחב הציבורי
ד"ר ארז ברקאי:
 במסגרתה כבר יצאו קולות קוראים לרשויות המקומיות כדי לצאת במיזמים של הצללה
ד"ר ארז ברקאי:
 אם אני לא טועה, יש 17-20 רשויות שכבר זכו בתקציבים, ואנחנו מתכוונים להרחיב את זה ב-2024
ד"ר ארז ברקאי:
     בכל מה שקשור להצללה ספציפית במתקני הילדים, ברגע ששמים את הרשתות שמחייבים בהן, היום, בתקן – עצים לא יוכלו לגדול שם; על אחת כמה וכמה כשעוד שמים כל מיני משטחי גומי ודשא סינטטי
ד"ר ארז ברקאי:
 יש איזה שהוא קונפליקט שנוצר פה בין הרצון להצליל, ומהר – ועץ לא ייתן צל מהר – לבין הצורך לגדל עץ כדי לתת את ההצללה הטבעית, שהיא הכי טובה עבור כולנו, ולא רק ספציפית לילדים
אלי אפללו:
איך אתם מיישבים את הקונפליקט הזה? או ששותלים עצים רק מסביב?
ד"ר ארז ברקאי:
אנחנו לא כל כך יכולים
ד"ר ארז ברקאי:
 הדרך לפתור את זה היא להיערך בתכנון מוקדם
ד"ר ארז ברקאי:
 כלומר, לשתול את העצים חמש או עשר שנים לפני שבונים את גן הילדים, להשאיר קרקע חופשית, בלי דשא סינטטי ומצעים כאלה ואחרים, כדי שהעצים יוכלו לגדול מהר, ורק אחרי כמה וכמה שנים, כשהעצים גדלו – לשים את מתקני המשחקים, אחרת יהיו חייבים לשים רשת הצללה, ואז אין תכלית לעצים
ד"ר ארז ברקאי:
 כלומר, הכל מתחיל בתכנון מוקדם
אלי אפללו:
יש פה מישהו מתכנון ובנייה? שלום
אברהם דרורי:
שלום וברכה
אברהם דרורי:
 מינהל התכנון
אלי אפללו:
נאמר פה משהו
אלי אפללו:
 אולי כדאי, באמת, בשלבים ראשוניים, כן ליצור את הדברים האלה
אלי אפללו:
 ישנן דוגמאות, לפחות מנתניה – במזרח העיר, אנחנו בנינו את מתקני המשחקים, את העצים וכך הלאה עוד לפני שהוקמה שכונה, ואז אפשר לראות גם הצללה שהיא טבעית, בחלקה, ואין ספק שזהו הדבר הטוב ביותר
אלי אפללו:
 אז איפה אתם בתמונה?
אברהם דרורי:
תקנות התכנון והבנייה (הצללה בגני שעשועים) מדברות על השלביות
אברהם דרורי:
 כלומר, גם על האפשרות לעשות מצללה בנויה, שזוהי האופציה הקלה ביותר, ואנחנו יודעים שזהו דבר שמתאפשר בשלב ההיתר, וגם על האופציה של הצללה טבעית
אברהם דרורי:
 כלומר, המתכנן – שהרבה פעמים זו העירייה, הרשות – הוא זה שיחליט, בסוף, מה הוא רוצה לתקצב ומה מתאים לכל מקום
אלי אפללו:
האגודה למניעת סרטן העור
ענבל תובל:
תודה רבה
ענבל תובל:
 אני ענבל, מנכ"לית העמותה הישראלית לסרטן העור
אלי אפללו:
שלום, ענבל
ענבל תובל:
שלום
ענבל תובל:
 אני אשמח לפתוח בכמה נתונים
ענבל תובל:
 פחות אשמח, בעצם, בנתונים שאני הולכת להציג
ענבל תובל:
 אנחנו מדברים, במדינת ישראל, על כ-1,000 חולות וחולים חדשים בסרטן עור מדי חודש
ענבל תובל:
 זהו נתון מרים גבה אחד
ענבל תובל:
 הנתון השני הוא ש-90% מהם חולים בגלל חשיפה לא מבוקרת לשמש
ענבל תובל:
      היום אנחנו יודעים להגיד, אחרי הרבה מאוד מחקרים בעולם, שעיקר החשיפה הזו מתבצעת בגילאי הילדות וההתבגרות
ענבל תובל:
 זאת אומרת, 50% מכמה שאני, כבן אדם בוגר, איחשף לשמש, תהיה עד לגיל 18
ענבל תובל:
 החל מגיל מסוים, ילדים במדינת ישראל הולכים לבד לגני השעשועים ומשחקים
ענבל תובל:
      ישנן כמה נקודות שאני מאוד רוצה לציין כאן
ענבל תובל:
 קודם כל, בהמשך למה שאמרו כאן על ההחלטה על הצללה במרחב העירוני – חשוב מאוד שנשים לב גם לדרך שיש לילדים עד לגן השעשועים ועד לגן הציבורי
ענבל תובל:
 לרוב הם ילכו לבד, ברגל, חשופים לשמש, ואין מישהו שמקפיץ אותם
ענבל תובל:
     דבר נוסף: דיברה פה חברתי מבטרם על הפגיעות שיש בטווח המאוד קצר
ענבל תובל:
 אנחנו מדברים על פגיעות לטווח הארוך, ואנחנו רואים את הנתונים האלה
ענבל תובל:
 יש החלטה על הצללה בגני השעשועים שמדברת על הצללה במרחב המתקנים
ענבל תובל:
 קודם כל, הרבה פעמים יש בעיה עם האכיפה של ההצללה הזו, ולא פעם ולא פעמיים פונים אלינו, לעמותה, כל מיני מקומות שבהם ההצללה ניזוקה או עפה
ענבל תובל:
 היה לנו עכשיו מקרה עם גן ילדים בחיפה שעפה בו ההצללה בחודש מרץ עקב איזו שהיא סערה
ענבל תובל:
 עכשיו אנחנו כבר ביולי, וזה עדיין לא סודר ולא תוקן עם הצללה קבועה
ענבל תובל:
     אז יש גם את הנושא של אכיפת הדרישה וגם את הנושא של מה קורה עם גני שעשועים שהם טרום אותה ההחלטה, ויש לא מעט כאלה בארץ
ענבל תובל:
 ההחלטה מדברת על גני שעשועים חדשים, שנבנו החל מיום ההחלטה
ענבל תובל:
 יש המון גני שעשועים בארץ שהם יותר ותיקים
ענבל תובל:
 מה קורה שם? שם אין ילדים שמשחקים ועלולים להיפגע מכל המצב הזה? כל הדברים האלה הם דברים שחשוב לנו להביא ולהדגיש כאן
ענבל תובל:
     גם נושא זמן התגובה: ילדים לא יחכו כי אין להם עכשיו הצללה בגן הציבורי
ענבל תובל:
 הם גם לא תמיד יבינו את החשיבות של לבוא ולשחק בדיוק מתחת לצל
ענבל תובל:
 אנחנו צריכים לספק להם את זה
ענבל תובל:
 חשוב גם לשים את הדעת לא רק על המקום שבו יש את מתקני השעשועים, אלא גם על המרחב שמעבר
ענבל תובל:
 ילדים באים, משחקים במתקן, הולכים, יושבים, אוכלים, מדברים עם חברים – גם שם צריך להיות להם מקור של צל
רותם זהבי:
בחצר המשחקים הטבעית שאנחנו פיתחנו – אולי בפעם הבאה אני יכול לבוא ולהציג את זה; זה צריך להיות מרתק – אנחנו מעודדים לשתול עצים וצמחיה טבעית להצללה בחצרות טבעיים
רותם זהבי:
 החיבור הזה לצמחייה, לטבע ולעצים הוא לא רק מצל – הוא גם מבחינת החיסון הטבעי של הילד
רותם זהבי:
 זה נותן לו חיסון פנימי, וילדים שקרובים לטבע – פחות חולים ואלרגניים
רותם זהבי:
 זהו דבר בדוק מחקרית
אלי אפללו:
אין ספק
אלי אפללו:
 המועצה לשלום הילד
אלי אפללו:
 שלום לך
מיטל בק:
בוקר טוב, אדוני
מיטל בק:
 תודה רבה
מיטל בק:
 מיטל בק, מנהלת תחום חינוך וגיל הרך במועצה לשלום הילד
מיטל בק:
 אני לא אדבר על ההצללה כי זה נידון באריכות
מיטל בק:
 גם אנחנו קיבלנו פניות בנושא הזה
מיטל בק:
 זוהי דרישה יחסית חדשה, אבל צריך לראות איך אנחנו מייעלים את האכיפה לגביה ומטפלים בגינות ישנות
מיטל בק:
 אולי הוועדה תוכל לקחת על עצמה לפקח ולהמשיך לעקוב אחרי הנושא החשוב הזה
מיטל בק:
     בראש ובראשונה, נאמר שהזכות של ילדים למתקני שעשועים ולגינות שעשועים בטוחות היא הזכות הבסיסית שלהם להתפתחות, לבריאות ולשוויון
מיטל בק:
 זוהי נקודת המוצא, אולי, של כל מי שיושב כאן בשולחן, וחייבים לומר את הדבר הזה
מיטל בק:
      לגבי המתקנים והגנים עצמם: דיברנו, קודם כל, על זמינות – על פער ברור בין רשויות חזקות לחלשות, בין פריפריה למרכז
מיטל בק:
 הזמינות של גן שעשועים ושל מתקני שעשועים בסביבת המגורים הקרובה של הילד היא משהו שהוא קריטי להתפתחות שלו; לא צריך להסביר את החשיבות של זה
מיטל בק:
 אנחנו רוצים להציף את החובה של המדינה לסבסד ולתמוך כלכלית ברשויות שלא יכולות לספק את החובה הבסיסית הזו לכל הילדים
מיטל בק:
 החלום שכולנו שואפים אליו הוא שתהיה חובה לבנות מתקני שעשועים בכל שכונה ובכל מקום, אבל כל עוד מדובר ברשות – צריך לעזור לרשויות שלא יכולות לספק את הדבר הזה; במיוחד ברשויות ערביות ובפריפריה, שבהן אנחנו רואים שיש קושי
מיטל בק:
     לגבי איכות המתקנים: לאורך השנים אנחנו רואים מעבר ברור משימוש בחומרים קשים, שמתחממים יתר על המידה – למשל: סוגי פלסטיק מסוימים או מתכות – לשימוש בפלסטיק מסוג אחר, בעץ וכו'
מיטל בק:
 הדבר הזה הוא מבורך, כמובן
מיטל בק:
 זה חשוב שילדים יוכלו להיפצע פחות בעת השימוש במתקנים ולהיחשף פחות לחומרים שעלולים להיות מסוכנים עבורם
מיטל בק:
     מלבד זאת, צריך לוודא שהמתקנים יהיו לא מיושנים – שהם מתפתחים ומתחדשים בהתאם לנורמות חדשות שקיימות בעולם
מיטל בק:
 לא רק ברמת הבטיחות והתחזוקה, אלא גם ברמת היצירתיות, הדמיון והפיתוח של היכולות הפיזיות והפדגוגיות השונות – כל מה שילד זקוק בשביל התפתחות בטוחה ותקינה
מיטל בק:
     משהו שלא עלה כאן הוא נושא הגינון ליד גינות שעשועים
מיטל בק:
 אנחנו קיבלנו, בעבר, פנייה על שתילה של חומרים רעילים בסביבה של גני שעשועים
מיטל בק:
 אנחנו לא יודעים שיש הנחיות, בגינון, לגבי סוגי שתילים וצמחים מסוימים בגני שעשועים
מיטל בק:
 אני אשמח, אולי, לשמוע מהמומחים אם יש משהו אחר, אבל לנו לא ידוע על הנחיות כאלה
מיטל בק:
 ככל שאין – אנחנו חושבים שזהו משהו שהמשרדים הרלוונטיים, יחד עם השלטון המקומי, יכולים להכניס – מבחינת הפיתוח של הנוהל וההטמעה שלו פנימה – כדי שמחלקות גינון יעבדו תחת תקן מחייב, כך שגם הגינון לא יסכן את הילדים, ולא רק המתקנים עצמם או ההצללה
מיטל בק:
 כנ"ל לגבי ריסוס של מזיקים
אלי אפללו:
את אומרת, בעצם, שיש צמחים שהם רעילים?
מיטל בק:
רעילים
מיטל בק:
 נכון
מיטל בק:
 אנחנו קיבלנו פנייה על שתילה של צמחים רעילים בסמוך - - -
אלי אפללו:
כמו מה?
מיטל בק:
אני לא יודעת מהו סוג הצמח
מיטל בק:
 אנחנו נוכל להעביר את הפנייה - - -
רותם זהבי:
הרדוף הנחלים
מיטל בק:
זה אולי בשוליים, אבל אם אין חיה כזו, ואף אחד לא יודע – גננים יכולים לעשות מה שהם רוצים
מיטל בק:
 אולי צריך להוציא הנחייה כזו
מיטל בק:
 זה לא נראה לי כמו משהו שמסובך לעשות
אלי אפללו:
משרד החקלאות
ד"ר ארז ברקאי:
אני לא יודע לגבי כל מיני הצמחים הרעילים או האלרגניים, ויש מספר מיני עצים שהם כן רעילים, או בדרגת רעילות נמוכה, כזו או אחרת
ד"ר ארז ברקאי:
 למשל: הפירות של עץ האזדרכת ידועים כפירות בדרגת רעילות נמוכה מאוד
ד"ר ארז ברקאי:
 אנחנו כן מקבלים הרבה בקשות מהרשויות לכריתה של עצי אזדרכת מהטעמים האלה, של רעילות, ולא תמיד זה מאושר
ד"ר ארז ברקאי:
 אפשר, לפעמים, גם לשים איזו שהיא סככה, או באמצעות פעילות גינון כזו או אחרת – לסלק את המטרד הזה, שהוא גם לא כל השנה; לא בגלל זה צריך לכרות עץ, כי המטרד הזה הוא רק בתקופה מסוימת של השנה
ד"ר ארז ברקאי:
     לגבי ריסוסים וכיוצא באלה – זהו לא התחום של האגף שלי, אז אני לא יודע להגיב
אלי אפללו:
טוב
אלי אפללו:
 אבל ההערה היא נכונה
מיטל בק:
אז אולי אפשר למנוע מראש
אלי אפללו:
אני שמתי לב שיש לא מעט צמחים של הרדוף הנחלים שנמצאים בסביבה
אלי אפללו:
 זהו צמח שהוא קל לתחזוקה, יחסית, וגדל מהר
מיטל בק:
כדי לא להגיע למצבים של בקשה לכריתה של עצים – אולי אפשר להסדיר מראש איזה שהוא נוהל, מעכשיו והלאה, של מה אפשר ומה אי אפשר לשתול בסביבה של ילדים
מיטל בק:
 לגבי ריסוס – אני אשלים ואומר שאנחנו יודעים שיש תקן מחייב, בתוך מוסדות החינוך, שלא לרסס בקרבת ילדים - - -
רותם זהבי:
יש לנו הנחיות מאוד מסודרות לנושא הזה – אילו צמחים לשתול במוסדות חינוך; איך לרסס; איפה לא לרסס - - -
מיטל בק:
אני יודעת
מיטל בק:
 אני אומרת שאין הקבלה כזו בגני שעשועים במרחב העירוני הפתוח
מיטל בק:
 אולי המשרדים – לא משרד החינוך, אבל המשרדים האחרים הרלוונטיים – יוכלו לפתח נוהל כזה
מיטל בק:
      אני אסיים בזכות להשתתפות
מיטל בק:
 אני דיברתי מקודם על הזכות להתפתחות, לבריאות ולשוויון, שעלתה כחוט השני בתוך הדברים שלי
מיטל בק:
 זה לא נאמר כאן, אבל בבנייה של גני שעשועים, או בהחלפה של מתקני שעשועים, אנחנו מציעים הליכי שיתוף של ילדים בתכנון ובחשיבה, כדי שילדים יספרו, מהחוויה שלהם, מה מתאים להם ומה הם היו רוצים
מיטל בק:
      יש תכניות של תכנון אורבני, ברשויות מסוימות, של התאמה של המרחב הציבורי לילדים, וזהו מודל שצריך להיכנס יותר ויותר, בצורה מסודרת, בשלטון המקומי
מיטל בק:
 אנחנו באים כאן כדי להניח את זה על השולחן, ולהמליץ לכל מי שרואה ושומע אותנו להכניס יותר השתתפות של ילדים בהליכים כאלה
מיטל בק:
 תודה
אלי אפללו:
מי בזום?
יעל וייס-ריינד:
שלום
יעל וייס-ריינד:
 יעל וייס ריינד
יעל וייס-ריינד:
 אני מנהלת עמותת "אופק לילדנו" – הארגון הארצי של הורים לילדים עם עיוורון ולקויות ראייה בישראל
יעל וייס-ריינד:
 קודם כל, אני רוצה לברך על הדיון הזה
יעל וייס-ריינד:
 זהו נושא שעולה הרבה מאוד בקרב משפחות והורים לילדים עם לקויות ראייה ועם עיוורון מוחלט
יעל וייס-ריינד:
 יש לי שלוש נקודות שמתחברות לדיון שכבר התקיים פה עד עכשיו
יעל וייס-ריינד:
     הדבר הראשון הוא הנושא של נגישות ובטיחות
יעל וייס-ריינד:
 אני יודעת שבהחלט יש רשויות ומקומות שבהם נעשה להנגיש, וליצור מרחב מוגן גם לילדים שלא רואים היטב, אבל עדיין נדרש מאמץ גדול
יעל וייס-ריינד:
 אני מתחברת למה שאמרה הדוברת הקודמת מהמועצה לשלום הילד
יעל וייס-ריינד:
 זה נכון שיש תקן שאמור להבטיח בטיחות, אבל נדרשת עוד איזה שהיא חשיבה נוספת והתאמה לילדים שלא רואים היטב, וגם להם יש זכות לצאת למתקני השעשועים ולשחק
יעל וייס-ריינד:
      כמו שאנחנו מבינים, זהו דבר חיוני להתפתחות שלהם, ובמיוחד לילדים שלא רואים, שהרבה פעמים – יש להם איזה שהוא עיכוב התפתחותי
יעל וייס-ריינד:
 היציאה הזו לגן הילדים, והמשחק בתוך הקהילה שלהם, עם ילדים מהשכונה ומבית הספר – ולא באיזה מקום תחום ומסוגר – היא חיונית וחשובה
יעל וייס-ריינד:
 זוהי אכן זכות שכולנו צריכים לחשוב איך אנחנו יכולים לאפשר להם אותה בצורה בטוחה
יעל וייס-ריינד:
     הדבר השני שעלה פה הוא הנושא של ההצללות
יעל וייס-ריינד:
 בזמנו, כשהיה דיון בוועדת הרווחה על תקנות הנגישות הפרטניות בחינוך – נעשתה איזו שהיא חשיבה על הצללה של מרחבים במוסדות חינוך
יעל וייס-ריינד:
 כמו שנציג משרד החינוך אמר, אני יודעת שיש חשיבה רצינית על כך במשרד החינוך
יעל וייס-ריינד:
 אחת הבעיות – וגם מגיעות אלינו תלונות מהורים על כך – היא שילדים עם לבקנות לא יכולים להיחשף לשמש
יעל וייס-ריינד:
 זה יכול להיות כרוך, אפילו, בסכנת חיים
יעל וייס-ריינד:
 כנ"ל לגבי ילדים שיש להם פוטופוביה, וסובלים מסנוור
יעל וייס-ריינד:
 אם אין מספיק מרחבים מוצלים במשך שמונה, או יותר, שעות לימוד בבית הספר – הם תקועים בכיתות שלהם, ולא יכולים לצאת לשחק
יעל וייס-ריינד:
 זה משפיע עליהם חברתית, תפקודית, תקשורתית וברמה הרגשית
יעל וייס-ריינד:
 יש לזה המון השפעות
יעל וייס-ריינד:
      יש בעלויות שלא עושות את ההצללה
יעל וייס-ריינד:
 אני יודעת שגם משרד החינוך מתחבט בשאלה איך להתמודד עם זה
יעל וייס-ריינד:
 אני פונה כאן לגוף שאמור לתת מענה ולמצות את התהליך הזה, והוא נציגות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים
יעל וייס-ריינד:
      יש לי מקרה, מעיר מסוימת בדרום, מחודש ספטמבר 2022, בתחילת שנת הלימודים: הגיעה אלינו פנייה על כך שלא נעשות הנגשות, והנציבות פתחה ומטפלת בזה
יעל וייס-ריינד:
 נכון לחודש מאי 2023, לפחות – אני מתנצלת, אני לא בדקתי אם זה טופל – עדיין לא טופל הנושא
יעל וייס-ריינד:
 ילד כזה, שנמצא במערכת הלימוד, יושב בכיתה שלו
יעל וייס-ריינד:
 הוא לא יכול לצאת החוצה ולשחק עם החברים שלו
יעל וייס-ריינד:
 אנחנו נבקש שהוועדה תעשה איזו שהיא פנייה לנציבות בבקשה להקדיש יותר משאבים לנושא של ההנגשות שהן באחריות הבעלויות השונות שאמורות לעשות אותן, כולל את ההצללות
יעל וייס-ריינד:
      הדבר השלישי הוא שנושא ההצללה הוא משהו מהותי, וכמו שדובר פה – זה גם במרחב העירוני וגם בדרך
יעל וייס-ריינד:
 תדמיינו לכם שאתם הורים לילד שלא יכול להיות בשמש, או שסובל מסנוור
יעל וייס-ריינד:
 מה זה עושה לילד, ואיפה הוא נמצא כשההורה רוצה לצאת איתו לגינה, בשעות הפנאי, כמו כל ילד אחר
יעל וייס-ריינד:
 צריך לחכות לשעות אחר הצוהריים, כשנעשה פחות חם והשמש פחות ישירה
יעל וייס-ריינד:
 יש פה התמודדויות יום-יומיות
יעל וייס-ריינד:
 אנחנו פונים אליכם פה, בוועדה, וגם לרשויות, להשקיע יותר מחשבה על הצרכים ולשתף
יעל וייס-ריינד:
     אני אסיים בנקודה אחת: לפני מספר חודשים פנו אלינו מעיריית תל אביב, בשיתוף מכון התקנים, והם בונים גן שעשועים חדש במתחם של הנמל
יעל וייס-ריינד:
 הם הזמינו הורים עם ילדים בגילאים מסוימים כדי לבוא ולראות את המתקנים, לתת משוב על הבטיחות, על ההנגשה ועל ההצללה של אותם המתקנים
יעל וייס-ריינד:
 זה היה ניסיון מדהים ומאוד מוצלח, ואנחנו מברכים עליו
יעל וייס-ריינד:
     אני אומרת לנציגי השלטון המקומי: זהו המקום לערב את הקהילה בייצור המרחב שהיא חיה בו
יעל וייס-ריינד:
 זה לטובת כולם
יעל וייס-ריינד:
 תודה רבה לכם
אלי אפללו:
תודה רבה, יעל
אלי אפללו:
 ידוע לי שהביטוח הלאומי משתתף בגני שעשועים לילדים במימון מסוים
אלי אפללו:
 אפשר לנצל את זה
אלי אפללו:
 זאת אומרת, מי שלא יודע – חשוב לנצל את האפשרות הזו
אלי אפללו:
 עכשיו נפנה לאחד היצרנים
רון נחמן:
שלום
רון נחמן:
 דורון נאמן, מתקני פסגות
רון נחמן:
 אני רוצה להגיב לנציגה של המועצה לשלום הילד
רון נחמן:
 את אחת ממוצרי הדגל שלנו – הילדים של מנהל מחלקת העיצוב שלנו עיצבו
רון נחמן:
 הם ביקשו ממנו מתקן עם בועות, והוא עיצב, וזהו מתקן הדגל שלנו
רון נחמן:
 הוא נמצא בכפר יונה, בבית אל ובקרית אונו
רון נחמן:
 כל הילדים של העובדים שלנו הם שותפים מלאים – גם לעיצוב וגם לתכנון
רון נחמן:
 הם עוברים על מתקני האב-טיפוס שאנחנו בונים במפעל ואנחנו רואים את המסלול שלהם – איך הם עוברים במתקן; מה נוח להם; מה נוח להם; אם נוצרים פקקים במתקן
רון נחמן:
 הם שותפים בתהליך המלא
מיטל בק:
מהמם
מיטל בק:
 צריך להכניס את זה יותר פנימה לרשויות
מיטל בק:
 זה מה שהתכוונתי אליו
אלי אפללו:
שאלה לי אליך: באילו בעיות אתם נתקלים בנושא של הייצור, של תקנים או של תחזוקה?
רון נחמן:
נושא התחזוקה, כמו שטל אמר, קצת ירד מאיתנו ועבר לרשויות
רון נחמן:
 רוב גדול של הרשויות, כמו שטל הציג – אין איתן שיתוף פעולה כל כך
רון נחמן:
 אנחנו נהיה, אולי, קבלני משנה שלהן, אבל לחלק מהרשויות יש שיתוף פעולה מלא איתנו, בין אם הן שוכרות אותנו או לא
רון נחמן:
      בנוגע לייצור – אנחנו היצרנים הגדולים בארץ
רון נחמן:
 אנחנו יושבים ביישוב פסגות, בחבל בנימין
רון נחמן:
 יש לנו כל מיני מגבלות לייצור, כמו גם בייבוא חומרים ודברים כאלה, אבל בסך הכל – אנחנו מסתדרים
רון נחמן:
      בנוגע להצללה, יש לנו מוצר – שהוא גן שעשועים – שחל עליו תו תקן חובה
רון נחמן:
 הוא מוצר שיש עליו פיקוח, גם ממכון התקנים, גם מהמדינה וגם מהרשויות
רון נחמן:
 יועצי בטיחות ומכון התקנים מתייחסים, לפעמים, גם אל המוצרים מסביב, של כל המרחב הציבורי, כמו ספסלים ופחים, אבל על הצללה – שהיא מוצר שנמצא ממש בתוך הגן – אין שום פיקוח
רון נחמן:
      למעשה, כל מהנדס או הנדסאי – שסיים את הלימודים ועבר את כל הבחינות – יכול לתכנן הצללה, וכמו שראינו בשנים האחרונות – עמודים והצללות יכולים לקרוס, ואין על זה שום פיקוח
רון נחמן:
 יש, אמנם, תקן לבדיקת בהירות של הצללות, אבל הוא לא מחייב
רון נחמן:
 אם הרשות דורשת את זה – זה יתבצע, אבל אם לא – אז לא
אלי אפללו:
 עוד מישהו רוצה להוסיף? מישהו לא התבטא?
קלמן כהנא:
אני יכול להשיב על חלק מהדברים שנאמרו פה?
קלמן כהנא:
למשהו שנאמר כאן, לגבי בטרם, על האחריות ההורית: אחד הדברים הגדולים שאנחנו כן רואים הוא שאכן, הורים לא מעורבים במשחק של הילד, ובמקרה של חדרה – צוין שילד בן שלוש וחצי עלה על מתקן, כשהיה שם שלט גדול שאומר שהוא מיועד לגילאי חמש או שש ומעלה
קלמן כהנא:
 התקן מחייב ליווי הורה, או השגחת מבוגר, כאשר הגיל הוא מתחת לשש
קלמן כהנא:
      כאן חשוב לבוא ולציין: אצלנו זהו תקן
קלמן כהנא:
 באירופה – ממנה התקן מגיע – יש חוק שמחייב אחריות הורית על הילדים
קלמן כהנא:
 במדינת ישראל אין חוק שמחייב את האחריות ההורית
קלמן כהנא:
 הייתה פרסומת, לפני כמה שנים, לגבי חצייה של ילד בכביש
קלמן כהנא:
 האחריות של ההורה היא ללוות אותו עד גיל תשע, או משהו כזה
קלמן כהנא:
 כאן, אולי, זוהי איזו שהיא נקודה שאפשר לעורר בה את תשומת הלב של הציבור, ואולי לחוקק איזו שהיא אחריות של ההורה על הבטיחות ועל המעשים שהילדים עושים
קלמן כהנא:
 אני שומע, כל הזמן, על כל מיני ילדים שלא אמורים לעלות על קורקינטים ואופניים חשמליות, שנגישים היום לכל אחד, ויש תאונות והמון דברים
קלמן כהנא:
      דבר שני הוא ההצללה
קלמן כהנא:
 אני מאוד שמח ומוקיר את הוועדה הזו על כך שהיא אכן קיבלה את ההחלטה להפוך את הנושא של הצללה לתקנה, אבל חשוב לשפר שם משהו
קלמן כהנא:
 ההצללה מדברת על אחוז מסוים של הצללה מהשטח, ואין אזכור לסינון של UV
קלמן כהנא:
 הבד אמור לעשות איזה שהוא סינון של UV
קלמן כהנא:
 זה שהוא עושה צל – לא אומר שהוא מוריד את ה-UV, והוא עושה את החשיפה
קלמן כהנא:
      כשאני ביררתי על חולצות מנדפות לעובדים שלי, שעובדים בחוץ כל הזמן, הבנתי שרוב החולצות המנדפות אינן מסננות קרינה
קלמן כהנא:
 לכן חשוב שהבד יסנן קרינה
קלמן כהנא:
 יש תקן אוסטרלי שמגדיר את צורת הבדיקה של סינון הקרינה
קלמן כהנא:
 אני יודע שאיפה שהוא במדינת ישראל עובדים כרגע בניסיון לאמץ את התקן ההוא כתקן ישראלי, וזה משהו שחשוב שכן יהיה בתקנה
קלמן כהנא:
      עדכון נוסף לגבי ההנגשה שהוזכרה כאן: חלק 8 נמצא בלמידה תמידית
קלמן כהנא:
 חלק 8 מדבר, בין היתר, על ההנגשה של אתר המשחקים לכלל הציבור