GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרינה מאיר:
 אבל עיצוב התנהגות זה לא משהו ארעי, זה לא משהו שיש לו תוכנית שמתחילה ונגמרת, שיש מנהל שרוצה או לא רוצה, אלא זה ערך בסיסי, של הזכאות של כל ילד לזכות לבריאות
מרינה מאיר:
 הבריאות מוגדרת מזה עשרות שנים, כגופנית, חברתית, נפשית וסביבתית
מרינה מאיר:
 אני מוסיפה את הנדבך הזה כיוון שאי אפשר להפריד ביניהם
מרינה מאיר:
      אי אפשר להיות בריא כשאתה נושם אוויר לא נקי, כשאתה שותה מים לא נקיים או כשאתה נמצא בסביבה מזוהמת ולכן הנושאים האלה מתחברים
מרינה מאיר:
 אז אני מדברת על תוכנית בה ערך הבריאות יהיה כמו ערך החינוך
מרינה מאיר:
 מערכת ההורים צריכה ללוות את ההורים מטיפת חלב בקופות החולים, לגן הילדים ועד 120 שנה
מרינה מאיר:
 אני מדברת על משהו שצריך להיות מוטמע בתוך המערכת, בצורה ספירלית מתוקצב ועם אנשי מקצוע שיודעים שגם מחר וגם מחרתיים הם יהיו שם, כדי שבוגרי בית הספר לא יספרו לנו שהם יוצאים מבית הספר בורים בתחום הזה
אלי אפללו:
 בבקשה, איש הספורט
אבי כליף:
שמי אבי כליף, אני מפקח מחוז דרום במשרד התרבות והספורט
אבי כליף:
 אני אדבר קצת על ספורט ופעילות גופנית
אבי כליף:
 אז ידוע, שהילדים והילדות בישראל לא מספיק פעילים גופנית
אבי כליף:
 זה מתחיל בחינוך גופני בבתי הספר, שם יש רק שעתיים שבועיות לשיעור, ברוטו
אבי כליף:
 אנחנו, באמצעות התאחדות הספורט לבתי הספר, שזו זרוע ביצועית שפועלת עם משרד החינוך, מפעילים תוכניות רבות על מנת להסליל את הילדים האלה אל תוך הספורט התחרותי ואל תוך האגודות, זה חלק מהדרך שלנו להילחם במסכים וליצור אורח חיים בריא אצל הילדים
אלי אפללו:
אבל שמעת שמדברים פה גם על ספורט שלא חייב להיות תחרותי כי זה לא חייב להתאים לכולם
אלי אפללו:
 בתחרותי אתה מגיע לפירמידה, אבל יש גם חברה שרוצים סתם לשחק, להנות ולהיות חלק
אלי אפללו:
 לא כולם רוצים להצטיין בזה
אבי כליף:
אז אצלנו זה נקרא ׳ספורט עממי׳
אבי כליף:
 אנחנו תומכים ברשויות המקומיות באמצעות סל הספורט
אבי כליף:
 ׳קול קורא׳ יוצא לכל הרשויות המקומיות בישראל ובשנה שעברה תמכנו עם כ-80 מיליון שקלים בתוכניות ובאירועי ספורט עממיים, לכולם, גם לילדים וגם למבוגרים, כדי להנגיש להם עד כמה שיותר את האופציה לעשות ספורט עממי במטרה שהם יהיו יותר פעילים
אבי כליף:
      בנוסף, השקענו בשלוש השנים האחרונות, כ-50 מיליון שקלים בהקמה של מתקני ספורט קהילתיים ברשויות המקומיות
אבי כליף:
 אם זה פארקים של כושר גופני, אם זה שבילי הליכה, אם זה מגרשי ׳סאחבק׳ ואם זה מגרשים פתוחים, שפתוחים לאורך כל שעות היום, כדי שהילדים ובני הנוער יהיו פעילים במגרשים האלה
אבי כליף:
 אנחנו שותפים גם לתוכניות מניעה, ביחד עם משרד הבריאות ועם משרד החינוך
גלית גולדז׳ק קוניק:
 רציתי לשאול, כמו שיש למשל במשרד הבריאות, תמריץ לקופות החולים על הקמת קבוצות לירידה במשקל עבור ילדים, אז אותו הדבר, למה אתם לא עושים תמריץ לאגודות הספורט על הקמת מסגרות לכלל האוכלוסייה?
אלי אפללו:
אז אמרנו, זה ׳הספורט העממי׳
אבי כליף:
אז זה לא לאגודות, אבל זה לרשויות
אורית יוגב:
האם אתם ערים לתופעה של ילדים שיושבים בשולחן, לא מדברים ושולחים אחד לשני טקסטים?
אלי אפללו:
זה גם בין בני הזוג
תמי סלע:
רק לפני כן לבדוק עם משרד הבריאות, האם יש תשובה בנושא של מבחני התמיכה
רנאא מחאג׳נה יונס:
א', כל התוכניות כמעט בסכנה בגלל ביטול המס
אלי אפללו:
חשוב לומר
רנאא מחאג'נה יונס:
ב' לגבי הנושא של מדידה בטוחה
רנאא מחאג'נה יונס:
 זה נוהל שהתחיל בצפון ונראה לי שאתמול הייתה הכשרה גם לשאר המחוזות
רנאא מחאג'נה יונס:
 אכן מדובר בתהליך שצריך לקרות באופן פרטני ודיסקרטי וזה נוהל שהתחיל לקרות ואנחנו מקיים אותו
רנאא מחאג'נה יונס:
     ג' חשוב לציין ש- ׳תזונה מבראשית׳ ו-'אלף הימים הראשונים' הן התוכניות הראשונות
רנאא מחאג'נה יונס:
 מדובר בעיצוב התזונה והרגלי אכילה מההיריון עבור הגיל הרך, זה הדבר החשוב ביותר עבור עיצוב הרגלי האכילה בהמשך ולכן במסגרת התוכנית של טיפת חלב, יש לנו דיאטניות בפריסה ארצית לטובת ליווי משפחות, טיפול פרטני וטיפול קבוצתי
רנאא מחאג'נה יונס:
 בשנה האחרונה גם תגברנו את השעות בחברה הערבית, בייחוד בגלל הפערים שעלו כאן
אלי אפללו:
יופי, תודה רבה
אלי אפללו:
 אם יש לך עוד דברים תעבירי אלינו
אלי אפללו:
 אני רוצה לסכם
אלי אפללו:
 תראו, קודם כל, מסתבר שישיבה אחת לא מספיקה בשביל לתכלל את כל מה שצריך בנושא הזה ואני גם חושב שצריך לצרף לכאן עוד משרדים
אלי אפללו:
 בנוסף, לא שמדובר בגילוי חדש עבורי, אבל זה נאמר פה ואני חושב שזה העצים את הדברים, נושא ההשמנה לא קשור רק בהרגלי אכילה ובצריכת סוכר, אלא יש גם דברים נוספים שקשורים לכך, לכן טוב שאמרתם את זה, כי זה לא תמיד נמצא אצלנו
אלי אפללו:
 גם כאשר אני דיברתי על זה בהתחלה, אז נגעתי בהיבטים שכולנו כרגע, פחות או יותר מדברים - - -
תמי סלע:
דרך אגב, משרד הרווחה נרשמו לדיון ולא הגיעו וגם מרכז השלטון המקומי
אלי אפללו:
 אז בישיבה הבאה אנחנו צריכים באמת להביא לכאן את כל הגורמים הנחוצים ולנסות לראות איך ניתן לייצר את כל התכלול הזה, כי כמו שהבנו ממה שנאמר פה וטוב שזה נאמר גם על ידי בנות הנוער, שזה קשור להרבה מאוד דברים
אלי אפללו:
 זה הנושא החברתי, זה מה שקורה ברשתות החברתיות, אלה שתי נקודות שאנחנו לא תמיד מודעים למה שקורה בהן, זה גם הנושא הנפשי, נושא גנטי וכך הלאה
אלי אפללו:
 לכן, כשיש פה תוכניות שעלולות להתבטל זה דבר שהוא מאוד מאוד עצוב
אלי אפללו:
 איך נאמר פה? צריך להתחיל מגיל לידה, זה ממש ככה
אלי אפללו:
 אם זה במעקב של טיפת חלב, שאני לא זוכר כבר עד איזה גיל הוא
קריאה:
עד גיל חמש
אלי אפללו:
אבל בזמנו, עד איזה גיל זה היה? שנה או שנתיים?
קריאה:
זה תמיד היה עד גיל חמש, אנחנו פשוט יודעים שהרוב מגיעים עד גיל שנתיים, לצערנו, עד שנגמרים החיסונים
אלי אפללו:
 בכל מקרה, אין ספק שזה צריך להתחיל מגיל קטן
אלי אפללו:
 כל הנושא של מדידה, מעקב, ליווי משפחתי והורי
אלי אפללו:
 יש תפקיד גדול מאוד למשרדי הממשלה, אני אומר את זה לך, גברת לאופר, אפרת, נכון? אין ספק שאתם עושים דברים, שמעתי את מה שאמרת, אבל בסוף צריך לראות שזה באמת נוגע
אלי אפללו:
 כשאומרת פה תלמידה שהיא לא מודעת לזה ושזה לא הגיע אליה, אז זו בעיה וזה הדבר שצריך להקפיד עליו
אלי אפללו:
      אני חייב לומר לך, כשאני ניהלתי מפעל, הייתי מגיע ב- 06:00 בבוקר למשרד ולפני שהייתי מתיישב במשרד, הייתי הולך, תסלחו לי על הביטוי, לאתר האשפה של המפעל ושם הייתי רואה אילו בעיות היו בייצור
אלי אפללו:
 אז הייתי מבין, כי לא תמיד מספרים לי, איזה מוצרים לא יוצרו בצורה נכונה וכך הלאה
אלי אפללו:
 שעה לאחר מכן הייתי מקבץ את כולם ושומע מהם אילו בעיות היו, ולילה אחרי זה כבר הייתה פחות פסולת
אלי אפללו:
 זה לא חיכה חודש
אלי אפללו:
 לכן גם אנחנו לא צריכים לחכות שנה
אלי אפללו:
      אם יש תוכניות ואנחנו רוצים לדעת שהתוכניות אכן מיושמות, אז צריך ללכת ולשאול את הלקוחות, לשאול את הילדים, לבדוק האם הם קיבלו אותן
אלי אפללו:
 כי אנחנו יכולים לומר שאנחנו עושים, אבל אם זה לא מגיע אליהם אז פספסנו את הכול
אלי אפללו:
 אז זה באמת התפקיד שלך ואני רואה את זה בעיניים שלך ומבין שאת מבינה את זה וזה באמת מאוד מאוד חשוב
אלי אפללו:
 זה נכון גם לגבי משרד הבריאות וגם לגבי משרד הספורט
אלי אפללו:
      תראה, אני לא יודע אם היית, אבל ישבנו פה קודם עם המגזר הערבי
אלי אפללו:
 במגזר הערבי זה לא מעניין אותם אם תבנה לו היום אולם ספורט ממוזג, אבל אם תוציא ׳קול קורא׳, שמדבר על הקמת מגרשים בגודל דונם, של דשא סינטטי או דשא רגיל, עם מספר שערים וכמה כדורים, בתקציב של 100 אלף שקל, אז תאמין לי שזה יהיה נהדר
אבי כליף:
זה קיים
אלי אפללו:
אז לחזק את זה
אלי אפללו:
 אנחנו רואים מה קורה היום בכדורגל
אלי אפללו:
 את מה שראינו בחודש האחרון בכדורגל, צריך לקחת ולמנף
אלי אפללו:
 זו הזדמנות והיא באמת בכסף קטן
אלי אפללו:
 זה גם דברים שאין בנוגע להם איזו בעיה שקשורה לבעלות על קרקע, כי אתה לא בונה בניין, אלא מקים מדשאה עם שני שערים ומשם אפשר יהיה להתקדם, כי אני רואה שדורשים את זה וזה התפקיד של משרד הספורט
אלי אפללו:
 תנסו לבדוק את זה במגזר הערבי למשל, בכל מיני יישובים, כדי למנף את התוצאות של מה שיש לנו כרגע באולימפיאדה, עם נבחרת הנוער לכדורגל
אלי אפללו:
      אני באמת מקווה מאוד שכולנו השכלנו קצת
אלי אפללו:
 אנחנו נעקוב אחרי התקדמות הדברים ונקיים ישיבה נוספת עם משרדים נוספים
אלי אפללו:
 אפילו ננסה להחזיר את החוק שהיה, כי אין ספק שהנושא הזה של ביטול המיסוי היה פוליטי, שמישהו רצה לעשות דווקא כנגד דווקא
אלי אפללו:
 אז חוקקו את החוק הזה לא בחכמה ולצערי גם ביטלו אותו לא בחכמה
אלי אפללו:
 מה לעשות? לכן צריך לקדם מחדש את הדברים, אין לי פה בעיה של אופוזיציה ושל קואליציה, אלא באמת לעשות מה שאפשר למען הילדים שלנו
אלי אפללו:
 אז אני מאחל שנעשה ונצליח
אלי אפללו:
תודה רבה בוקר טוב לכם שמי אלי דלל, אני יושב ראש הוועדה לזכויות הילד אני הגעתי לפה כדי להבין, לראות, להקשיב, לשמוע, ובסוף בסוף לראות את טובת הילד כי זה בעצם התפקיד שלי בוועדה
אלי אפללו:
     תצאו מתוך הנחה שאני לא מבין שום דבר, לא יודע כלום ממש, אני רוצה להבין מהתחלה כל מה שקורה, אני רוצה להודות לחברתי חברת הכנסת שהגיעה לפה, חברת הכנסת ביטון, באמת לא זה חשוב שהגעת לפה, דבי ביטון שהגיעה לפה והיא גם שותפה איתי כמעט בכל הישיבות, ואני מתנצל גם בשם חברת הכנסת פנינה תמנו שטה שהיא בדרך והיא תגיע לפה עוד איזה 10 דקות, הוועדה שלנו נכון אנחנו אנשים פוליטיים, אבל הוועדה שלנו בסופו של דבר מכל קצוות הבית, היא ועדה שחשובה לכל חברי הכנסת, והמטרה שלנו זה באמת לשמור על זכויות הילדים, לשפר כמה שניתן מצבים מסוימים, עד שלא נחשפתי לוועדה הזאת לא הבנתי עד כמה דברים מורכבים ולא משנה במה אתה עוסק
אלי אפללו:
      אנחנו עוסקים בהרבה מאוד דברים, זה ממתקני משחקים ושעשועים במגזר הערבי וחוסר של כיתות במגזרים מסוימים במגזר הבדואי, ועד לנושא של פגיעות ילדים ברשתות החברתיות ומה לא, ואובדנות ובאמת מה לא, ובכל דבר ישנו קושי גדול מאוד והחברה שלנו לא תמיד מודעת, אנחנו כחברי כנסת לא תמיד מודעים לבעיות, ומאוד חשוב לנו לשמוע גם את אנשי המקצוע כדי להבין יותר, לא תמיד אנחנו יכולים לפתור את כל הבעיות, אבל לפחות לנסות להקטין אותם, לפחות לפקח עליהם, להביא נתונים ולראות מגמות ואנחנו משתדלים לעשות כמיטב יכולתנו
אלי אפללו:
      יש לנו כמובן את מנהלת הוועדה תמי ברנע שבאמת היא ביד רמה מנהלת יחד עם מריה את הוועדה
אלי אפללו:
 אני חושב שזה מנהלים מה זה משנה חוקרת מביאה את הנתונים, אנחנו בלי הניהול שלכם והנתונים שלכם והבאת הדברים לוועדה, אנחנו כמו עיוורים מה לעשות, אני חושב שזה נכון ואתם יודעים שלי מאוד חשובים הנתונים, חשוב הנושא של המגמה, ואני חושב שאתם באמת עושות עבודה נהדרת ואני רוצה לפרגן לכן
אלי אפללו:
     אז נעשה איזשהו סבב בסדר? כדי שנוכל ח
אלי אפללו:
 ו-ע
אלי אפללו:
 אנחנו כבר, יש את השיר הזה ח
אלי אפללו:
 אנחנו מראש העין או משהו כזה בסדר, אז אני קצת מדבר ב-ח
אלי אפללו:
 בבקשה דבי חברת הכנסת
דבי ביטון:
תודה על הזכות להיות כאן אני דבי ביטון, להבדיל מהיושב ראש כאן הנושא הזה מאוד קרוב לליבי, אני במשך 14 שנים ייצגתי במסגרת הסיוע המשפטי בבאר שבע ובדרום בעצם הורים שילדיהם הוצאו לאומנה, ליוויתי ילדים שיצאו לפנימיות, ביקרתי בפנימיות, שימשתי פרק זמן גם אפוטרופא, הנושא הזה מאוד מאוד קרוב לליבי, כמובן שיחות והכנה של הורים שילד צריך להיות באומנה, וגם החזרה של ילדים מאומנה שזה בעצם תמיד הרגשתי את הצורך שהילד בסוף צריך להיות בסביבה הטבעית, ובהחלט אני שמחה להיות כאן לשמוע, באמת לשאול את השאלות
דבי ביטון:
      ובראש ובראשונה אני באמת רוצה להגיד שאני מצדיעה לכל המשפחות שבאמת לוקחות על עצמן בשליחות מאין כמוה, אגב גם אני לפני חמש, שש שנים רציתי להיות משפחת אומנה, לא התגלגל היה קצת לחץ חלק בבית כן הסכימו חלק פחדו שזה ישנה את המאזן שלהם, אבל היום אני שמחה להיות במקום שלי, ובאמת אני רוצה להודות ליושב ראש, אנחנו נמצאים בוועדה מאוד מורכבת עם נוער מאוד מורכב, ואנחנו פה באמת לשמוע, והלוואי ונוכל רק להניע ולחזק, יישר כוח לכל מי שעוסק במלאכה הזאת
רחל לוין איגר:
שמי רחל לוין איגר ואני מנהלת שרותי ילדים ומשפחות אומנה במשרד
נעמי זריז:
אני נעמי זריז, אני מנהלת תחום במטה האומנה במשרד הרווחה של מערכת רישוי משפחות אומנה, עוסקת גם בנושא של השמות והמתבגרים והבוגרים של האומנה, מאוד שמחה על המפגש הזה, כל התחום הזה ככה הרבה שנים בתור עובדת סוציאלית, אני כמעט כל השנים עוסקת עם ילדים בהתחילה באימוץ והיום באומנה ומברכת מאוד על המפגש
שמרית חופי בהרב:
אני שמרית חופי בהרב אני גם מנהלת תחום בשירות האומנה, ואחד מהתפקידים שלי זה גם למפקדת אומנות החירום
אביטל לזובסקי:
אביטל, אני מרכזת אומנות חירום במחוז ירושלים, מכון סאמיט בעצם מלווה את המשפחה שנמצאת פה
רינת ווסרטייל:
רינת, מנחת אומנה מכון סאמיט
אהוד ברק:
אני אורגד אני מנהל את פנימית האורנים כפר הנוער אורנים איפה שאנחנו נמצאים כרגע בשמונה שנים האחרונות, עובד משרד הרווחה קבוצת גיא עולם הפנימיות הפוסט אשפוזיות, 14, 15 שנים האחרונות אני מדריך, רכז, סגן, בשמונה השנים האחרונות בורכתי לנהל את הגנים
יעל דיין:
אני יעל וייס מנהלת אגף חוץ משפחות ילד ונוער במשרד הרווחה שתחום הפנימיות נמצא בתחום האגף, אני עוד מעט אתן איזושהי סקירה ראשונית לביקור הזה, אבל קודם כל תודה רבה, תודה לכם על היכולת לשים את הנושא הזה בצורה כל כך משמעותית וחשובה על השולחן ולהגיע לפה ולהגיע אלינו לשטח, ותודה לחברת גיא ולאורגד מפניית האורנים, גם על האירוח, גם על העבודה המקצועית, וגם על ההירתמות ברגע שצריך
יסמין וולך:
בוקר טוב אני יסמין וולך מנהלת תחום פיתוח מודלים - - אני מצטרפת לתודות
אבי ספדיה:
בוקר טוב אני אברהם ספדיה היועץ של חבר הכנסת אבי דלל היקר ואנחנו שמחים להיות פה
ששי כליפא:
שמי ששי כליפא, אני בעצם מנהל את מערך הפנימיות בקבוצת גיא שכוללת היום שש פנימיות, בחלק השני ככה נרחיב באמת על עולם הפנימיות וככה מה שאנחנו עושים בעבודה היומיומית שלנו, ברוכים הבאים
שמעונה לב-און:
בוקר טוב שמעונה לב-און, מרכזת תחום ילדים במיפוי ואיסוף במטה הארצי של משרד הבריאות רפרנטית במחלקה להתפתחות הילד, אני מייצגת את המחלקה להתפתחות הילד
רויטל בר:
שלום לכולם רויטל בר, מפקחת ארצית באגף לחינוך מיוחד במשרד החינוך
רומן ברונפמן:
בוקר טוב דורון ברומן ממרכז המחקר והמידע של הכנסת
יהושע רבינוביץ:
בוקר טוב מריה רבינוביץ' ממרכז המחקר והמידע של הכנסת
תמי ברנע:
תמי ברנע מנהלת הוועדה
אלי אפללו:
טוב אני רוצה לפנות אליך יעל, תגידי לי מה זה בית אומנה מי מגיע לפה למה מגיעים?
רחל לוין איגר:
אני אדבר על האומנה ויעל תגיד שלושה משפטים על המנהל שאנחנו שייכים אליה במשרד הרווחה, רק לדעת איזה אגפים יש לנו בתוך המנהל
יעל דיין:
כן, אני אתן את הקונטקסט הכללי, אנחנו בעצם יושבים במינהל שירותים חברתיים ואישיים שאחראי במשרד הרווחה על תחום המשפחות הילדים והנוער במדינת ישראל, אנחנו מחולקים בתפיסות המקצועיות שלנו בשירותים שניתנים בקהילה במקומות המגורים של הילדים והמשפחות, מענים הניתנים ברמה החוץ ביתית שאותם ילדים שאנחנו משימים במסגרות חוץ ביתיות עם המשך קשר בתקשורת עם המשפחות, אני כבר עושה פרומו, ואגף משאבי קהילה שאחראי בעצם על השירותים הקהילתיים וההתנדבותיים בערים וברשויות
יעל דיין:
      בעצם היום לבחירתכם אני פה רוצה להגיד גם תודה לתמי על הניהול של הביקור הזה ועל הדיוק איתנו כל הזמן, על הצרכים והתכנים והמענים, אז תודה רבה תמיד היית כתובת מצוינת בשבילנו גם, היום אנחנו באמת מתמקדים באומנה ובתחום הפנימיות, אנחנו נתחיל עם האומנה, אנחנו באמת שוב מודים ומזמינים לשאלות ולהמשך שותפות
רחל לוין איגר:
טוב קצת על האומנה, רחל מנהלת שירות האומנה, קודם כל קצת לגבי מי המשפחות, איזה ילדים אנחנו מקבלים ומה קורה באומנה בישראל
רחל לוין איגר:
      חוק אומנה לילדים תוקן ונכנס לתוקף בתחילת 2017 ומאז כל תחום האומנה עבר שינוי מאוד מאוד משמעותי, מ-2,500 ילדים שסודרו בקרב משפחות שהם לא היו קרובי משפחה, היום אנחנו מעל 5,300 ילדים שטופלו בשירות האומנה בשנים האחרונות
אלי אפללו:
עד איזה גיל האומנה?
רחל לוין איגר:
האומנה אנחנו מחזיקים עד גיל 18 שלפי החוק האפשר עד גיל 21, ואנשים בעלי מוגבלות מעל גיל 21 שהם נמצאים באומנה יכולים להיות באומנה עד 120
רחל לוין איגר:
      אנחנו יותר נתמקד לגבי הילדים, חוק האומנה קבע שילד הוא עד גיל 21, שינה את זה מגיל 18 לפחות בתחום של האומנה, אבל אני חושבת שזה ממש מבורך האפשרות לטפל בהם עד גיל 21
דבי ביטון:
ה-5,000 אלפים מדברת עליהם זה גם אומנת קרבה ראשונה?
רחל לוין איגר:
גם קרובי משפחה, כשאני מדברת על 5,300 ילדים שטופלו בשנה האחרונה, זה גם ילדים בעלי מוגבלות וגם ילדים שנמצאים בקרב משפחות שהם לא קרובי משפחה וגם ילדים שמסודרים אצל סבים דודים או אחים באומנה
רחל לוין איגר:
      הקבוצה הגדולה שהצטרפה אלינו הם אומנת קרובי משפחה, אנחנו חושבים שזה נכון שכל ילד שלא גדל בבית ההורים שלו וגדל במסגרת אחרת, המסגרת הזאת תהיה עם ניסיון פיקוח ובקרה
דבי ביטון:
זה גם חלק מהחקיקה אני חושבת, זאת אומרת החקיקה הראשונה זה קודם כל להשאיר אותם בסביבה הטבעית נכון?
רחל לוין איגר:
נכון, 60% אצל קרובי משפחה
רחל לוין איגר:
     אני כן עוד כמה מילים ואז אני אתייחס למה שאת הערת כי זאת הערה מאוד משמעותית, הילדים מושמים, מי הם הילדים? זה ילדים מגילאי לידה עד 18 זה חלק מהילדים מגיעים למשפחות אומנה מבית חולים, ששירותי הרווחה בקהילה עבדו יחד עם ההורים שלהם, ניסו לתת את כל תוכניות הטיפול שיש בקהילה כדי להשאיר את הילדים בקרב בני המשפחה
אלי אפללו:
בשיתוף מחלקת הרווחה של הרשות אני מניח? ברשות
אלי אפללו:
     דרך אגב יש פה מישהו מהרשות המקומית? לא אוקי
רחל לוין איגר:
הרשויות הן אלה שאחראיות על תוכנית הטיפול של הילד בין אם הוא נמצא בבית הוריו ובין אם הוא יצא לאומנה או לפנימייה, מבחינתנו הם השותפים המרכזיים שלנו והם עובדים איתנו על תוכניות הטיפול להורים כשבינתיים הילד גדל באומנה
רחל לוין איגר:
      אבל בכל מקרה ילד שיוצא מבית ההורים שלו לאומנה, זה או שהתקיימה וועדה בין מקצועית ברשות שאמרה הניסיונות הם כאלה שכרגע הילד עלול להיפגע או עשוי להיפגע אם הוא נשאר פה, בין בהתפתחות רגשית, חברתית, התפתחותית מסוג אחר, או שהוא עלול להינזק ויגרם לו נזק, ואז או בהסכמה של ההורים או בהחלטה של בית המשפט לנוער, הילדים מופנים אלינו לצורכי השמה
רחל לוין איגר:
      לגבי ילדים שכיום גדלים בקרב קרובי משפחה או ההמלצה היא שהם יגדלו אצל קרובי משפחה, אנחנו כבר מקבלים את שם המשפחה את הסבים או הדודים, ואנחנו בודקים את ההיתכנות שהילד יישאר שם והמשפחה תקבל רישוי
רחל לוין איגר:
      עכשיו חוק האומנה באמת דיבר על עדיפות אם ילד כבר יוצא מבית ההורים שלו לתקופה זמנית עדיף שזה יהיה אומנה, ואם אומנה אז קרובי משפחה
רחל לוין איגר:
      החלק הנוסף שהיום אנחנו שמים עליו דגש, שההשמה בקרב קרובי משפחה רק אם זה טובתו ועונה על צרכיו, אנחנו יודעים שחשוב שהילד יישאר בקרב המשפחה אצל סבים דודים, עם אותם ערכים נורמות ריח של הבית מאכלים מנהגים וכו', אבל זה צריך לענות לצרכים שלו, אם לא אז אנחנו מחפשים לו משפחת אומנה במקום אחר
רחל לוין איגר:
      יש לנו משפחות אומנה מרמת הגולן עד אילת בכל אזורי הארץ, מהחברה הכללית יהודית ערבית נוצרים מוסלמים מכל הגוונים והאפשרויות
אלי אפללו:
מה הדרישות ממשפחות האומנה, שמה מה הם יהיו? מה האופי שלה?
רחל לוין איגר:
משפחה אומנת צריכה קודם כל לפתוח את הלב ואת הבית לילד עם קשיים, למורכבות, לכניסה שלנו לבית שלהם כדי לראות שהכול בסדר, לכניסה גם אם לא פיזית, לדעת שגם אם ילד יצא מבית ההורים שלו ההורים שלו הם ממשיכים להיות חלק בלתי נפרד מהחיים שלו, ואנחנו צריכים לדאוג שהוא יהיה בקשר אחר כך הם יוכלו לספר על זה
רחל לוין איגר:
      מבחינת תנאי הסף הם צריכים להיות מעל גיל 24 אם זה לא קרובי משפחה, תושבי מדינת ישראל עם השכלה, מקום בבית ללא בעיות נפשיות, לא עם בעיות אלכוהול וסמים, דברים מאוד בסיסיים, כמובן נבדק הרישום הפלילי, אבל מעל הכל זה להיות פתוח לכל מה שהילד מביא איתו, בהתחלה זה תיכף הם יספרו, לילות ללא שינה, לרוץ אחריהם, בדיקת הנחישות שלהם, עושים להם מבחנים כאלה ואחרים, וגם החלק שהוא מאוד מאוד משמעותי שאנחנו עובדים איתו בכל המשפחות, זה הידיעה שבמידה והורה ההורים השתקמו והקשר ישתקם, ילד אנחנו נשמח מאוד שיחזור לבית ההורים
רחל לוין איגר:
      טוב אז זה באופן כללי, עוד משהו?
אלי אפללו:
לא בינתיים זה בסדר
רחל לוין איגר:
בחרנו משפחה גם בגלל חובת הסודיות וגם לתת להם להרגיש נוח, בחרנו לבקש מהחברים היקרים פה להגיע הנה וגם הם מילאו שני תפקידים, יש לנו בתוך תחום האומנה משפחות שמטפלות בילדים לאורך תקופה, למשפחות שאנחנו קוראים להם אומנת חירום זה ילדים שמעכשיו לעכשיו קולטים אותם, 24/7 מסביב לשעון, הם התחילו כמשפחה אומנת רגילה ואז בחרו בתפקיד העוד יותר מורכב ומדהים להיות אומנת חירום, קולטים ילדים בכל המצבים
אלי אפללו:
אוקי בואו נשמע אתכם
רחל לוין איגר:
תתחילו מה הביא אתכם בכלל לתחום של האומנה, איך זה
אלי אפללו:
זה עול, זה שינוי למשפחה, זה איך אמרה פה רחל זה לפתוח את הלב ואת הנשמה, אז בואו מה הביא אתכם מה חשוב לכם, הגיעה חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, ואין ספק שגם היא חברה טובה למרות שאנחנו נמצאים במפלגות שונות
דבי ביטון:
זה נושא חוצה מפלגות
אלי אפללו:
ממש חוצה מפלגות, ואני חייב לומר שיש לי שיתוף פעולה באמת מדהים עם חברות הכנסת פה, דבי וגם פנינה
דבי ביטון:
סיפרתי לדלל ששאלו אותי הבוקר, את רוצה לבוא לחוקה או לכאן, אמרתי רוטמן הספיק לי אני רוצה להיות איתכם, כי בשביל זה אני בכנסת, אני אומרת שאם זאת הייתה הברירה שלי בטח שזה היה אתם
אלי אפללו:
אז אני אשאל אותך שאלה קשה עכשיו, אם הייתי עכשיו יושב ראש ועדת החוקה?
פנינה תמנו:
אנחנו מספקים לכם רגעי מופע פוליטי - -
אלי אפללו:
	 טוב, אנחנו עכשיו ב-ח
רחל לוין איגר:
אנחנו בכוונה לא אומרים את השמות
אלי אפללו:
לא אומרים את השמות אבל ח
אלי אפללו:
 ו- ע
אלי אפללו:
יש לי בקשה, מאחר ופנינה תמנו שטה לא הציגה את עצמה ולמרות שהגיעה באיחור אנחנו לא נעניש אותה, אז כמה מילים בבקשה
פנינה תמנו:
אז קודם כל בוקר טוב, תודה לך על הסיור המאוד חשוב הזה, הרבה פעמים באמת אני נעדרת מהוועדה לקידום זכויות הילד, אבל אני אומר לך שמי שנמצא שם זה בדרך האנשים שבחרו, נבחרי ציבור שבחרו להיות בוועדה הזאת, זה אני יכולה להגיד לכם בוודאות, ואני שמחה מאוד שאתה יושב בראש הוועדה הזאת, לצערי באמת בגלל שאני גם יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה אז הרבה דיונים חופפים, אבל אנחנו מוצאים את הדרך לעשות שיתופי פעולה, כי יש גם ממשקים בתוך העבודה, אז הכל אנחנו כאן בשבילכם, בעבורכם מתוך הבנה וגם הכרה בעבודה הקשה והמאומצת של גורמי הרווחה והגופים המפעילים לצד הצרכים המשמעותיים של המשפחות, של הילדים, אני חושבת שאין יותר חשוב מזה
פנינה תמנו:
      יותר חשוב מההפיכה המשפטית, המשטרית, רפורמה כל אחד שיקרא לזה איך שהוא רוצה, בסוף יש חיים שצריך לנהל, דיני נפשות הרבה מאוד סוגיות, שהחובה שלנו צריכה להיות הראשונית בעבור ילדי ישראל, אז אני שמחה שאנחנו כאן, בתקווה באמת שנצליח גם לסייע בכל מה שצריך
אלי אפללו:
תודה פנינה, בבקשה ח
ח.:
טוב אני ח
ח.:
 אני אספר טיפה על עצמנו כי נראה לי שזה כן מכניס קצת מאיפה הם מגיעים האנשים האלה שעושים את הצעד המשונה הזה, אז אני אחות מיילדת הייתי מרצה באוניברסיטת בן גוריון, מ
ח.:
 מתעסק בתחום הבנייה, יש לנו חמישה ילדים משלנו והבית הוא פשוט מקום שנעים לנו בו, אנחנו אוהבים את הבית אנחנו את הילדים שלנו, אנחנו אוהבים את חיי משפחה שלנו, ואם באמת באמת נתחקה על איך זה התחיל, אז אנחנו גדלנו ביישוב קהילתי שנינו ויש לנו חברי ילדות שהיו בבית הזה, שתיהן באומנה אחת מהן אומצה, אני זוכרת אחת אולי שתיהן אני לא מתחייבת, וזה כבר אז בתור ילדים זה היה משהו שידענו שיהיה
ח.:
      נולדו חמשת הילדים שלנו ונהנינו מהחיים הרגילים של חיי משפחה, ובערך כשהקטנה שלנו הייתה בת שלוש אז החזרתי את זה לשולחן הבית ואמרתי נראה לי שעכשיו זה הזמן, לקח לנו קצת זמן לשנינו להיות באותו להבין שזה עכשיו הזמן, וזהו וזה קרה
ח.:
      התחלתי תהליך של בירור של משפחת אומנה, שאני חייבת להגיד שהתהליך עצמו מעבר לזה שבאמת העמותה עושה באמת בוחנת את המשפחות ובודקת ומגיעה הביתה ובודקת הילדים, ובודקת אותנו, ובודקת את הכוונות שלנו ואת כל מאיפה זה מגיע, זה תהליך שהוא מאוד הדדי, כלומר הוא מאוד מאוד מאפשר לנו לבדוק במקביל הוא מאפשר, הם שואלים את השאלות הנכונות שמאפשרות גם לילדים שלנו כמו שאמרת - -
אלי אפללו:
אבל אני שואל מה המניע שלכם? הלוא תראו זה הקרבה, זה פשוט זה כאילו לאדם נורמלי זה לא מובן, אתם מכניסים מישהו זר הביתה
ח.:
יותר מאחד
אלי אפללו:
יותר מאחד, ואתם מקריבים ומשקיעים וזה בא על חשבון הרבה מאוד דברים, מה המניע?
ח.:
אז אני אגיד ואני חושבת גם כשחשבתי על זה במיוחד לקראת המפגש הזה, שבסוף צריך לתת את זה, למה עשית את זה? מה קרה לך? מה חשבת לעצמך
אלי אפללו:
ואין רגעי משבר?
ח.:
או יש מלא, אבל בסוף בגלל זה אני אומרת, זאת איזושהי כאילו ידיעה שעשיתי אותה אי שם
אלי אפללו:
משוגעים לדבר
ח.:
משוגעים לדבר, אבל באמת משוגעים לדבר, אבל הכרתי והחלטתי, ראינו את הדבר הזה וזהו ואז זה כבר ישב לנו, ואז זה כבר היה חלק, זה היה חלק בזוגיות שלנו כשבחרנו שבחרנו אחד בשני וזה החלק בזוגיות שלנו - -
דבי ביטון:
ומה עם המשפחה הצעירה?
ח.:
עכשיו הילדים שלנו מגיל 17 עד גיל 10 הביולוגים, אבל אני חושבת שבסוף הסיבה של למה אתה עושה את זה, אתה עושה את זה כי זה בבטן, כי זה חלק ממך כי החלטנו שזהו ועכשיו נתמודד
אלי אפללו:
הייתי רוצה לשמוע באמת מה הקשיים? כי אני חושב שאם אנחנו נדע מה הקשיים שלכם ומה חסר לכם, אז יהיה יותר טוב לאותם ילדים, זאת אומרת אני מסתכל על זה משני הכיוונים, אני אומר לילדים האלה יש חיים, ויש איזשהו משוגעים לדבר והמדינה צריכה לתת את המסגרת, ואם אתם פה אז כן כמובן אין ספק, אין ספק שמאוד חשוב לנו לדעת מעבר למסגרת הכלכלית שהמדינה מעניקה וכך הלאה, איזה קשיים יש לכם? אתם יכולים להגיד כל מה שיש לכם
אלי אפללו:
     סליחה לכם כמה יש לכם? שניים?
רחל לוין איגר:
שנייה נעשה סדר כי הם היו אומנה רגילה שקלטו ילדים לתקופה ארוכה, ואחרי זה אומנת החירום זה להגנה ולאבחון, והבאנו את הכי מומחים, אז הם ידברו איפה הקשיים ואיפה מה צריך פה אומנה לטווח ארוך ומה עוזר להם באומנת חירום
ח.:
אז קצת נרחיב, כי גם תחנת מעבר יכולה להיות תחנה מאוד ארוכה שאורכת שנה, וגם אומנה קבועה יכולה להיות אומנה מאוד קצרה שמתמשכת רק שנה וחצי, אז גם את זה וגם את זה
אלי אפללו:
שנה זה עוד יותר קשה
ח.:
אז אנחנו כן רגע נגיד בכמה מילים על החוויה שלנו בתוך הדבר הזה
אלי אפללו:
אתם גרים בבית פרטי?
ח.:
אנחנו גרים בבית פרטי ביישוב קהילתי יחסית קטן, בהתחלה היינו באומנה רגילה ובאמת ההשמה הראשונה שלנו הייתה תינוקת מתוקה להפליא שהפכה להיות בת בית
פנינה תמנו:
באיזה גיל היא הגיעה אליכם?
ח.:
בגיל שנה
פנינה תמנו:
ועד איזה גיל היא הייתה?
ח.:
זהו, האומנה הסתיימה בגיל שנה וחצי כשהאמא באמת עשתה את הבלתי יאומן
דבי ביטון:
חזרה להורים?
ח.:
היא חזרה לאמא, וזה באמת בחוויה שלנו קרה שמה נס
פנינה תמנו:
מה קרה בחצי שנה הזאתי?
ע.:
שנתיים, מגיל שנה עד גיל שנתיים
פנינה תמנו:
יפה, והיא ראתה את האמא בתקופה הזאת?
ע.:
בוודאי, כל שבוע
ח.:
אני חייבת להגיד שהקשר עם ההורים הביולוגים נשמר גם באומנה רגילה וגם באומנת חירום
פנינה תמנו:
לא תמיד
ח.:
בהשתדלות, כל זה אפשרי זה גם מיטיב לילד, אני אגיד לך יותר מזה, אנחנו מאוד משתדלים, את אומרת שלא תמיד נשמר הקשר, בעינינו קשר הוא לא רק קשר באמת להיפגש במרכז, זה גם קשר טלפוני, קשר רגשי, קשר יכול להיות בזה שאנחנו מקפידים להדפיס תמונה על מסגרת על קובייה אם זה ילד שבונה בקוביות, או על כרית אם זה משהו שאפשר לחבק כדי שאנחנו נגיד להורה הזה לילה טוב
אלי אפללו:
איך אתם מתגברים על הקשרים או על הבעיות הרגשיות? מה לעשות כשאתה נקשר לילד קטן אתה נקשר זה לא יעזור, ויש פה איזשהו משהו רגשי מאוד וזה קושי, זאת אומרת אני לא אני לא הייתי עומד בזה למשל