GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת מאור:
     שני, אני שמעתי לאחרונה שנושאים כמו גירושים ואירועים כאלה בחיים מבטלים את האפשרות לדרוש פוסט-טראומה שהתגברה
ענת מאור:
 אבל זה אבסורד כי הגירושים קורים כתוצאה מזה
ענת מאור:
 אני התגרשתי בגלל פוסט-טראומה של בעלי והיא התגרשה בגלל פוסט-טראומה שלה, אז זה גם כן מגוחך
ענת מאור:
 חבל שנציגת משרד הביטחון לא פה, אבל אני אשמח מאוד אם זה יגיע אליה, ואנחנו מאוד מאוד מעריכות ומודות לכם
דבי ביטון:
על נושא הנזיקי כשיש החמרות בעקבות מחלת אם או אירוע אם זה הולך תחת החמרה, כי יש לזה סיבה ישירה
דבי ביטון:
 יש קשר ישיר לאירוע הזה
ענת מאור:
בדיוק
ענת מאור:
 והם מנתקים את זה
ענת מאור:
 הם אומרים - לא, אם כבר התגרשת אז גם הטראומה התגברה בגלל הגירושים; אבל זה הפוך: הגירושים קרו בגלל הטראומה, וזה כבר כדור שלג
ענת מאור:
 אז ממש תודה על הוועדה
דבי ביטון:
כן, בבקשה
אורית סטרוק:
אושרית סיטבון, אני היועצת הפרלמנטרית של חבר הכנסת יצחק קרויזר
דבי ביטון:
לאיפה הוא נעלם באמת?
אורית סטרוק:
קראו לו רגע, ובינתיים אני כרגע אדבר גם בשם הח"כ
אורית סטרוק:
     אני קודם כל רציתי להודות לחברת הכנסת דבי ביטון, אין מתאימה ממנה לנהל את הדיון הרגיש והמקסים הזה, באמת, ואנחנו מודים לך
אורית סטרוק:
      אני רוצה דבר ראשון להגיד כאן, באמת, מתוך כל ההתעסקות בנושא, שפשוט מגיע לכם שאפו אדיר לכל הנשים שאתן פשוט צוק איתן כאן וסלע יציב כאן בתוך הבית
אורית סטרוק:
 פשוט מרגש לראות את זה שאתן באמת החוסן, ועיקר הבית
אורית סטרוק:
 הנושא של הילדים הוא כל כך לצערנו, בחברה המצולקת והפצועה שלנו לוקח לנו הרבה זמן להגיב כמו שלקח לנו זמן להבדיל
אורית סטרוק:
 להבדיל, להבין שגם סביב חללי צה"ל יש גם ילדים, יש גם אחים, יש גם חברות, אז גם בילדים לקח זמן להבין שגם יש כאן, סליחה, גם בהלומות והלומי הקרב, לקחת בחשבון שיש כאן נשים, בני זוג וילדים
אורית סטרוק:
      אחד הסיפורים ככה שסיפרתי, חברת הכנסת ביטון, שאותי ככה מאוד צמרר
אורית סטרוק:
 זה שחבר מאוד טוב בחור לא צעיר, אבל גם לא מבוגר עד כדי כך שאמר לי פשוט: 'את רואה שכבר אין לי שיניים? את יודעת למה? מכיוון שאבא שלי הלום קרב והייתי שומע את אבא שלי צורח מתוך שינה ומתוך שינה הייתי חורק השיניים ובגלל זה אין לי שיניים
אורית סטרוק:
 זה סיפור שככה, אותי מאוד צמרר
אורית סטרוק:
 אז קודם כל, תודה חברת הכנסת ביטון ותודה לכם
דבי ביטון:
תודה
דבי ביטון:
 חזר והצטרף אלינו חבר הכנסת קרויזר מיוזמי הדיון הזה
דבי ביטון:
 אני אשמח לשמוע אותו
יצחק קורן:
קודם כל בוקר טוב
יצחק קורן:
 ברוכים הבאים לכנסת
יצחק קורן:
 תודה רבה באמת שהגעתם מקרוב ומרחוק
יצחק קורן:
 זה באמת יום שהוא יום חשוב גם עבורי, אבל אני חושב לא ספציפית אולי רק עבורכם אלא באמת עבור עם ישראל והציבור כולו
יצחק קורן:
 באמת גם תודה רבה לך, חברת הכנסת דבי ביטון, על ההובלה של הדיון המאוד-מאוד חשוב הזה
יצחק קורן:
      אז אני חוזר ואומר הדיון הזה ויום ההוקרה הזה הוא מבחינתי מסמל כמה דברים שהם מהותיים
יצחק קורן:
 יחד עם חברי, מיכאל ביטון, שבעצם הנושא הזה, הוא מעסיק את כלל החברה הישראלית במגזרים
יצחק קורן:
 אין פה אמירה פוליטית, להיפך, יש פה אמירה של ביחד, שותפות של קואליציה ואופוזיציה, ולכן ברמת הכותרת זה היה מאוד חשוב, שאנחנו מוקירים ומכירים את היום הזה יחד עבור הלומי הקרב, הלומות הקרב ובני משפחותיהם, שלפעמים המעגל השני הוא בעצם המעגל שמחזיק ושתומך
יצחק קורן:
 בני ובנות הזוג והילדים שנכנסו לסיטואציה הזאת בעל כורחם, נקרא לזה כך, והפוקוס לא תמיד נמצא שם - תמיד הפוקוס הוא על אותו הלום או על אותה הלומה, וככה בעצם זה טבע הדברים שהם מקבלים את מלוא תשומת הלב
יצחק קורן:
 ואסור לנו באמת להתעלם ולשכוח שיש מעגל שני של המשפחה הקרובה והקרובים שהם תומכים, והם עמודי התווך
יצחק קורן:
     כדי לגרום למשפחה הזאת להמשיך לתפקד ולאותו הלום או הלומה להמשיך ולחיות, כן גם הם צריכים וזכאים לסיוע, בטח מאיתנו בהקמת השדולה, אל מול הבירוקרטיה והרגולציה של המערכות הגדולות של מדינת ישראל, ובאמת מטרת היום הזה הוא כמובן ההכרה וההוקרה, אבל בסוף לבוא לידי מעשים בחקיקה בתקנות, בעיקר בקשר הישיר שהרבה פעמים הוא זה שבעצם מפצח את הרגולציה הגדולה הזאת בטלפון כשיש כתובת
יצחק קורן:
 לא תמיד מצליחים לעזור, אבל כשיש מישהו שמגיע ואומר אני רואה אתכם, אנחנו אתכם מתחת לאלונקה הזו של המסע הזה, שבסופו של יום הגענו לסיטואציה הזאת מתוקף אותו לוחם או לוחמת שהקריב את הדבר היקר מכל – את הנפש שלו – למען עם ישראל וארץ ישראל
יצחק קורן:
     אני חושב שזה הדבר הבסיסי שלי, שלנו, כנבחרי ציבור, להיות ולהגיד את האמירה המאוד חשובה הזו
יצחק קורן:
 אז שוב באמת תודה רבה רבה ובאמת שנצא מפה עם איזושהי בשורה גם לנו וגם למשכן הזה וגם בכלל לעם ישראל
דבי ביטון:
אבשלום אתה תדבר אחריה, כעת את מוזמנת, בבקשה
דינה חווה פרינט:
אני אמא לחמישה ילדים
דינה חווה פרינט:
 יש לי ילד אשר סובל מפוסט-טראומה, הוא נכה צה"ל
דינה חווה פרינט:
 אני מקבלת טיפול, עזרה ובעלי מקבל עזרה אבל האחים לא
דינה חווה פרינט:
 כשהבן שלי הלך להתאבד, וחיפשנו אותו כל האחים הלכו לחפש אותו בים
דינה חווה פרינט:
 משרד הביטחון לא מכיר באחים, והאחים יותר סובלים מהכל, כי כמה שאנחנו מסתובבים סביב ההלום הם לא מקבלים כלום
דינה חווה פרינט:
 הם כל הזמן מחפשים אותו
דינה חווה פרינט:
 הם יותר סובלים מאשר ההורים לדעתי
דינה חווה פרינט:
 הבעיה שמשרד הביטחון לא נותן לאחים מענה
דבי ביטון:
 אבשלום
אבשלום וילן:
אז ככה, כמו שאמרתי קודם, לי יש ילד עם 188 אחוזי נכות
אבשלום וילן:
 ביטוח לאומי נמצא אוטיזם ברמה נמוכה
דבי ביטון:
הוא מצליח להיות חשוף לטראומות שלך בעקבות האבחנה שלו?
אבשלום וילן:
בוודאי
אבשלום וילן:
 בוודאי שהוא נחשף, כי הוא חי בכל אופן בבית גם
אבשלום וילן:
 העניין הוא שמול אגף השיקום לא קיים איזה שהוא פרמטר שמדבר על נכים שמגדלים ילדים עם צרכים מיוחדים
אבשלום וילן:
 אין דבר כזה
אבשלום וילן:
 השאלה הראשונה שעלתה לי זה מה שכאן קורה אחרי שאני הולך
אבשלום וילן:
 מי ממשיך? אז בסדר, אז אשתי תקבל שלוש שנים את התגמולים שלי
אבשלום וילן:
 מה מעבר לזה?     הילד ב-100 אחוזים סועד על שולחני
אבשלום וילן:
 הוא ב-100 אחוזים תלוי בנו
אבשלום וילן:
 אין שום פתרון
אבשלום וילן:
 אני ביקשתי במסגרת הרפורמה של נפש אחת, חבר'ה אני לא צריך פסיכולוג בשביל הילד, הוא לא מדבר, הוא רק מקשקש קצת
אבשלום וילן:
 ביקשתי - חבר'ה, אני צריך קלינאית תקשורת בשבילו, לא צריך פסיכולוג, לא צריך סוסים, לא צריך כלום
אבשלום וילן:
 אמרו לי לא
אבשלום וילן:
 למה? כי הוא מקבל כסף מביטוח לאומי
אבשלום וילן:
 מה קשור בין זה לזה? זה הבן שלי
אבשלום וילן:
 אז אני לא זכאי לטיפולים אלטרנטיביים, כגון קלינאי תקשורת בעבור הילד
אבשלום וילן:
 העניין תמוה
דבי ביטון:
הילד לא מקבל במסגרת הנכות שלו קלינאי תקשורת? הוא זכאי לחונך, נכון?
אבשלום וילן:
הוא מקבל דרך המסגרת של בית הספר
אבשלום וילן:
 אנחנו גם בבית, רוצים לקדם אותו
אבשלום וילן:
 אנחנו לא יכולים רק לסמוך על המסגרת החינוכית שלו
אבשלום וילן:
 אנחנו רוצים לקדם את הילד הזה
דבי ביטון:
הוא זכאי לחונך?
אבשלום וילן:
הוא זכאי לחונך
אבשלום וילן:
 איזה חונך? בואי תגידי לי איפה יש חונך?
דבי ביטון:
הבנו את הבעיה של החונכים; אבל בעיקרון בהנחה שהיה חונך - הוא זכאי
אבשלום וילן:
לא ניסיתי, אני אומר לך את האמת, לא ניסיתי אפילו, לא ניסיתי, כי אין
אבשלום וילן:
 עכשיו, גם מבחינת החוקים עצמם אנחנו בסך הכל לדעתי, אני לא יודע להגיד מספרים, אנחנו כמות מאוד מאוד קטנה של נכים שיש לנו ילדים עם צרכים מיוחדים
אבשלום וילן:
 אין שום דבר שמדבר בתקנות הנכים, או ברפורמה או במשהו אחר להורים שמגדלים ילד עם צרכים מיוחדים
אבשלום וילן:
 אין שום דבר כזה
דבי ביטון:
אוקיי, העלית פה סוגיה שבהחלט יש מקום אפילו לבחון אותה
אבשלום וילן:
חבל, כי החשש הכי גדול זה מה שקורה כשאני הולך
אבשלום וילן:
 אשתי, עם כמה היא יכולה להתמודד? אשתי כבר הרגתי אותה מסכנה, הרגתי אותה
אבשלום וילן:
 להתמודד עם ילד ועוד 188 אחוזי נכות, לא מדבר, חיתולים, עניינים וכל זה
אבשלום וילן:
 מה עושים? זה לא מופיע בשום מקום
אבשלום וילן:
 לא בתקנות הנכים ולא שום דבר
דבי ביטון:
זו סוגיה, אבשלום, שאנחנו דנים עליה גם בלי קשר להלומי קרב, כי אנחנו מכירים את זה גם מנושא של ניצולי שואה וגם מבתים רגילים
דבי ביטון:
 בסוף, מה עושים עם אותם ילדים מיוחדים שלדאבוננו יצטרכו לקבל מענה עד סוף חייהם מן הסתם
דבי ביטון:
 אבל זה משהו שהוא בהחלט, אני יכולה לומר לך שלפחות בוועדת העבודה והרווחה עלה בנושא הזה ואני אקח את זה לתשומת ליבי
דבי ביטון:
 גם בסוגיה הזו שלכם
אבשלום וילן:
אני כן מבקש שיהיה רשום באיזה שהוא מקום
אבשלום וילן:
 אם זה בכוכבית, אם זה בהערה, אנחנו בסך הכל קבוצה שהיא לא גדולה
אבשלום וילן:
 בואו תחריגו אותנו, זה לא משהו שמדינת ישראל הגדולה לא יודעת להתמודד איתו
אבשלום וילן:
 אבל זה לא קיים בשום מקום
דבי ביטון:
ברשותכם אנחנו נתכנס לסיום
דבי ביטון:
 בואו תעשו את זה קצר כי יש לנו מלא ועדות
נחמה טל:
שמי נחמה טל אני מטפלת באמצעות אומנויות, אני חוקרת ומרצה במכללת גורדון
נחמה טל:
 אני חושבת שדיברנו פה המון על מענים
נחמה טל:
 אני גם מייצגת את יחידת החוסן באיחוד הצלה
נחמה טל:
 אנחנו נותנים מענה נפשי צמוד לאירוע הטראומטי
נחמה טל:
 דיברנו פה המון על העניין המניעתי
נחמה טל:
 ואני רוצה להגיד דווקא בילדים ונוער, אני רוצה להגיד שבאמת יש חוסר במחקרים מניעתיים ומתוקפים בילדים
נחמה טל:
 אבל עם זאת, במחקר ראשוני אנחנו מצאנו יעילות לשיטה שלנו במניעה של פוסט-טראומה בילדים ונוער
נחמה טל:
 לאחר תאונות דרכים ופציעות פיזיות מכל סוג שהוא
נחמה טל:
 אנחנו מדברים על אחוזים מאוד גבוהים
נחמה טל:
 אנחנו מדברים למעלה מעשרים וחמישה אחוזים בילדים ונוער שמפתחים PTSD
נחמה טל:
 רק בישראל מעל 160,000 ילדים
נחמה טל:
     השיטה שלנו בעצם משלימה למודל הלאומי של ד"ר משה פרחי
נחמה טל:
 ניסינו אותה במספר מחקרים מבוקרים ואקראיים במבוגרים בהצלחה, ובמחקר ראשוני בילדים ונוער בהצלחה
נחמה טל:
 אנחנו כרגע מתחילים מחקר נוסף,
דבי ביטון:
ובהחלט רואים תוצאות מניעתיות
נחמה טל:
בהחלט, כן, לעומת קבוצות הביקורת יעילות מאוד לאורך זמן במניעה של פוסט-טראומה בילדים
נחמה טל:
 עם זאת כמובן, יש חוסר ודלות תקציבית בדבר הזה ונורא חבל, כי יש פה באמת משהו שעשוי לעזור לכל כך הרבה ילדים
נחמה טל:
 פשוט, יעיל, שיטה שעובדת
עוזי לנדאו:
באתי במיוחד ומאוד מאוד חשוב לי לדבר
עוזי לנדאו:
 אני רעות לנדאו, אני אשתו של נתנאל שיושב פה שהוא הלום קרב
עוזי לנדאו:
 אני אעשה את זה ארוך כדי שתבינו
דבי ביטון:
תשתדלי לא ארוך, אני מצטערת, זמננו מוגבל
עוזי לנדאו:
אני חושבת שאנשים שיושבים פה, אין להם כל כך את המודעות למה שקורה באמת בשטח, כאילו מנסים לחפש את האנשים השבורים
עוזי לנדאו:
 הלא נורמטיביים, הלא מתפקדים
דבי ביטון:
לאו דווקא, פגשנו גם וגם
עוזי לנדאו:
גם אני
עוזי לנדאו:
 בכל אופן לפי זה בונים איזה שהוא סל לא באמת רלוונטי ואומרים לנו תתקדמו
עוזי לנדאו:
     אני באה עכשיו, אני אחרי כן אדבר עליי, אבל קודם אדבר על הילדים שלי
עוזי לנדאו:
 אני חושבת, ואני לא חלילה בעיה לשים את מקומך במקום אחר, אני חושבת שבכלל ילדים נמצאים בחוויה שהיא על גבול מבחינתי הסוריאליסטית, לחיות במרחב שהוא עם הלום קרב
עוזי לנדאו:
 ילד בגילאים הרבה יותר קטנים מגילאי שבע גם זקוק לטיפולים
עוזי לנדאו:
 אני גם חושבת שילדים גם בלי צרכים מיוחדים צריכים חונך
עוזי לנדאו:
     אז אני לא יודעת אם מישהו יודע, אני מחודש ינואר, עד בעצם החודש הזה, בעזרת הרבה חברי כנסת וגם הרמטכ"ל אביב כוכבי העברתי את החוק שנותנים טיפולים אלטרנטיביים לילדים מגילאי שבע
עוזי לנדאו:
 מתקנת: זה לא חוק אלא תקנה של חוזר מנכ"ל
עוזי לנדאו:
 אני עבדתי בזה ימים כלילות, כדי שיבינו את המשמעות
עוזי לנדאו:
 מה זה ילד שצריך לשבת אצל פסיכולוג שאין לו בכלל את הכלים להתמודד עם זה ומה זה עשה לילדה שלי אשר סובלת מפסוריאזיס טראומטי לקבל טיפולים אלטרנטיביים
עוזי לנדאו:
     אנחנו לקחנו הלוואה בגובה של 150,000 שקלים כדי לממן את כל הטיפולים
עוזי לנדאו:
 עזבו שאותנו עוד לא מכירים, את הנשים, ואני לא יודעת אם מישהו מכם נהנה, אבל אתם יכולים לממש לילדים שלכם מגיל שבע ועד 18 טיפולים אלטרנטיביים ולבחור
עוזי לנדאו:
 אבל אני חושבת שזה רק קצה הקרחון, כי גם שם מערימים קשיים, ואולי זה המקום
עוזי לנדאו:
 מבחינתי אני באתי לדבר וזה המקום שלי להוביל את זה
עוזי לנדאו:
     לא יכול להיות שאתם אומרים לנו תעשו טיפולים אלטרנטיביים אבל רק עם מרפא שעובד בתוך קופות חולים
עוזי לנדאו:
 המטפלים האלטרנטיביים לא ששים לעבוד עם קופות חולים, לא מבחינת תעריפים ולא מבחינת השדרוג שלהם
עוזי לנדאו:
 יש המון מטפלים שהם שם דבר ברפואה האלטרנטיבית שלא מעוניינים בכלל להיות חשופים לתוך מערכות הבריאות
עוזי לנדאו:
 אני יודעת את זה מכמה וכמה מטפלים שאנחנו מטפלים בהם
עוזי לנדאו:
 אין להם שום אינטרס, עולים אליהם לרגל, משלמים להם את הסכום שמשלמים
עוזי לנדאו:
 אף אחד לא יבוא ויגיד בגלל משפחת לנדאו אני אלך ואעשה
עוזי לנדאו:
     אבל הלכנו ועשינו בדיקה עם קופת חולים כללית
עוזי לנדאו:
 ואני מסבירה, הפערים בעלויות זה לא הפערים, עדיין משלמים 300 שקלים פלוס מע"מ
דבי ביטון:
גם בקופה וגם אלטרנטיבי
עוזי לנדאו:
כן, ואנחנו גם לא מבקשים שקל מעל זה
דבי ביטון:
אם אין לכם בסכום הזה - - -
עוזי לנדאו:
מכירים בסכום ולא במטפלת כי היא לא רוצה להיות - - -
דבי ביטון:
 מבחינתכם אתם רוצים את הסכום למטפל, ולא דורשים עליה תקציבית
עוזי לנדאו:
חד משמעי, ויותר מזה: אנחנו אני לא רוצה את ההגבלות שיגידו לי 'אין בעיה אנחנו ניתן לך את התעריף שמגיע לך אבל את תבחרי את המטפל, רק לא מהרשימה שהוא יהיה תחת קופת חולים'
עוזי לנדאו:
 היום מטפלת הומיאופטית שעובדת בקופת חולים צריכה להיות רופאה
עוזי לנדאו:
 המטפלת ההומאופטית אין לה שום צורך להיות רופאה וזה מוכח שזה עוזר
עוזי לנדאו:
 הילד שלי בן שנתיים, עוזר לו טיפולים הומאופטיים
עוזי לנדאו:
 אני לא אקח אותו לתרפיה בבישול, ואני גם לא אקח אותו לתרפיה בציור, וגם לא לצורך העניין לפסיכולוג
דבי ביטון:
רק תנסי לתמצת כי הגעת בסוף וזמננו קצר
עוזי לנדאו:
ניסינו לדבר על זה בנושא עם לימור לוריא, התערב בעניין הזה גם חילי טרופר שניסה להוביל את המהלך הזה שהסברתי מאוד
עוזי לנדאו:
 קודם כל פעם ראשונה שהסברתי שלאנשים בכלל אין התייחסות לטיפולים האלטרנטיביים, הפעם שנייה זה שיש את ההגבלות של קופות החולים שבעצם מעכבות אותנו מלטפל
עוזי לנדאו:
 אני פשוט לא מחכה ומטפלת מכספנו האישי
דבי ביטון:
למה זה מעכב, במה זה בא לידי ביטוי?
עוזי לנדאו:
זה מעכב כי אני מוציאה את זה מכספי האישי
עוזי לנדאו:
 בכל שבוע כמעט 400 שקלים כי אין טיפול בנשים ואין לי יכולת לקבל החזרים על מטפלת שהיא לא תחת קופות החולים
עוזי לנדאו:
 התעריף הוא אותו תעריף
עוזי לנדאו:
 אז זה מעכב
עוזי לנדאו:
 לפי התקנה החדשה - - -
קריאה:
כן מטפלים בנשים
עוזי לנדאו:
אבל מטפלים רק בטיפול קונבנציונלי בלבד, לא בטיפול אלטרנטיבי
עוזי לנדאו:
      איזה קטע שאני ניסיתי כל כך הרבה שיטות על עצמי כי כי נגזר גורלי, להיות חלק מהדבר הזה, ואני גם לא אוהבת להיחשף וכך לקח לי שבע שנים עד שהגעתי לפה
עוזי לנדאו:
 אבל כנראה שאני צריכה להניע את עצמי קדימה ולהבין שיש פה דברים שצריך לשנות אותם
עוזי לנדאו:
 אז פעם אחת הטיפולים האלטרנטיביים לנשים אבל אני ארחיב שם ופעם שנייה זה שגם מגבילים עבור הילדים שלנו את המרחב הטיפולי למטפלים רק בתוך המרחב של קופות החולים
עוזי לנדאו:
 לימור לוריא, מכירה את זה, ונועה ממשרד הביטחון, וחילי טרופר מכיר את הסוגיה הזו
דבי ביטון:
אנחנו נתייחס לזה, ונבדוק
דבי ביטון:
 ולא מעניין אותי התשובה שלהם - אנחנו הוועדה, אנחנו נשב, אנחנו נדון בזה, אנחנו נקבל את ההחלטות כי את יודעת שבסוף החלטות הוועדה יעלו גם על התשובות של מעבר
דבי ביטון:
 אני רק יכולה לומר לך שאם ידובר בנושא של שינוי או תוספת תקציבית אנחנו עלולים להיות בבעיה
עוזי לנדאו:
אין שום תוספת תקציבית, גם ציינתי את זה ויודעים שזה בלי
עוזי לנדאו:
 הגישה שלהם אומרת שאין להם יכולת
עוזי לנדאו:
 זה פשוט מרחב פרוץ
עוזי לנדאו:
 אבל הביטוחים הפרטיים יודעים לקטלג את זה ולמסגר את זה
דבי ביטון:
צריך למקד את זה, וניתן את הדעת
דבי ביטון:
 גברתי אני מתנצלת הוועדה התחילה כבר ב-9:30 ואנחנו צריכים לסיים
דבי ביטון:
     אז ברשותכם, לאחר כל מה שנאמר כאן, אני אומר לכם לפחות מהן ההחלטות שהתגבשו עכשיו לאור מה ששמענו
דבי ביטון:
 לגבי מה שנאמר כאן לאחרונה - אז אני ציינתי את זה אצלי אנחנו נתכנס יחד עם חברי הוועדה ונבחן
דבי ביטון:
     אז בנושא משרד הביטחון: הוועדה מבקשת שברגע שמשרד הביטחון יודע שחייל או חיילת הוא הלום קרב - יינתן באופן מיידי טיפול מניעתי לבני המשפחה
דבי ביטון:
 זאת אומרת שלא יחכו שהילד יתחיל עם סימני פוסט-טראומה, אלא ברגע שיודעים שיש בתוך הבית שיש הלום קרב
דבי ביטון:
     הוועדה מבקשת לקבוע את גיל הזכאות לטיפולים לילדי הלומי קרב, מתחת לגיל שבע ומעל גיל 30
דבי ביטון:
 זאת אומרת, אנחנו לא רוצים פה את ההפרדה
דבי ביטון:
 אנחנו חושבים שברגע שיש אפשרות ליצור טיפולים ואפילו מניעתיים בין אם הם קונבנציונליים, בין אם הם שיחות או ארגונים גם בגיל הרך אנחנו חושבים שנכון להתחיל בכדי שכאשר הילד יצמח יהיה לו קל יותר להתמודד
דבי ביטון:
     הוועדה מבקשת שבכפוף לאישור המשפחה, המשרד יעדכן את מוסדות החינוך בהם מתחנכים הילדים, שהילד הוא דור שני לפוסט-טראומה
דבי ביטון:
 משהו שאנחנו שמנו כאן כי אנחנו חושבים שחוסר הסנכרון בהתחשב בעובדה שהילדים שלנו באמת רוב הזמן במסגרת החינוך, זה לא סוד, למעט כמה חופשות
דבי ביטון:
      הוועדה קוראת לפתור את סוגיית מחסור החונכים
דבי ביטון:
 הוועדה קוראת לתקצב את עמותת 'להאיר את הבית'
דבי ביטון:
      לגבי משרד החינוך: הוועדה מבקשת להכניס לשיעורי החינוך הרצאה בנושא פוסט-טראומה, בעיקר במקומות שנמצאים באזורי העימות, ומן הסתם אני מניחה שזה התרחב
דבי ביטון:
     הסוגיה שלך היא תבוא לידי ביטוי, אני פשוט ארצה לשבת כאן עם יושב הראש הקבוע שלנו ועם חברי הוועדה אני לא רואה בעיה למה לא לתת לכם לגשת ולא להגביל
דבי ביטון:
 זו סוגיה חשובה
עוזי לנדאו:
מה שעשיתם כאן זה מבורך, וזה רק קצה הקרחון, שמעתי מה העלו פה, וזה רק התחלה
דבי ביטון:
חשוב לי להדגיש שגם כל נושא נפש אחת עדיין מתנהל כאן
דבי ביטון:
 אנחנו נמצאים בוועדת העבודה ורווחה ועוד עולים שם נושאים, אז אני מקווה שבסוף הסנכרון באמת ייתן פתרון
עוזי לנדאו:
אני אומרת, שאנחנו כבר מדינת ישראל בת 75 שנים
עוזי לנדאו:
 בסוף שולחים אנשים לקרב, וכמו שאמא של נתנאל אומרת: "שלחתי ילד חמד, קיבלתי מישהו אחר
עוזי לנדאו:
" וגם אני
עוזי לנדאו:
 ואני חושבת שהדרך עוד ארוכה
עוזי לנדאו:
 אני אשמח שתשימו לנו דד ליין, מתי תחזרו אלינו עם תשובות אני יודעת שכשאני עשיתי את כל המהלך הזה עם חוזרי מנכ"ל האחרונים על הטיפולים האלטרנטיביים - לא הנחתי לזה
עוזי לנדאו:
 אני רוצה לדעת בפועל מתי זה יבוא לידי ביטוי בשטח?
דבי ביטון:
נעדכן אתכם לגבי ההתכנסות הבאה ואני מניחה שזה לא יהיה עוד הרבה זמן
דבי ביטון:
 יושב ראש הוועדה כרגע לא נמצא
דבי ביטון:
 אני ממלאת את מקומו ואני לא אתחייב, אם זה היה תלוי בי את היית שומעת
דבי ביטון:
 אבל אני יכולה להתחייב שלא נשאיר את הדברים באוויר, ובאמת חשוב מאוד שתדעו שהנושאים האלה מאוד קרובים לליבנו
דבי ביטון:
 אנחנו פה בכנסת וגם הנושאים האלה
דבי ביטון:
     תודה רבה לכם, אני מודה לכם והרבה בריאות
אלי אפללו:
שלום לכולם
אלי אפללו:
 אנחנו היום נקיים דיון על פי בקשה של שני חברי כנסת מהמגזר הערבי, יוסף עטאונה וואליד אלהואשלה, בנושא של מחסור בגנים ומעונות במגזר הבדואי
אלי אפללו:
      אני קראתי דוחות, ובאמת המצב הוא ממש לא מזהיר, אפילו לא סביר
אלי אפללו:
 כן, עילת הסבירות
אלי אפללו:
 מצד שני, אני קורא גם בדוחות שהמדינה כן בנתה מעונות, אבל הם לא מאוכלסים
אלי אפללו:
 יש פה כנראה משהו שמצד אחד כנראה שהיה רצון, נבנו מעונות וחלקם ריקים, וזה מה שקורה בדוח עובדתית
אלי אפללו:
 בשביל זה אנחנו פה, נשמע מה קורה, נבין מה קורה
אלי אפללו:
 אבל כנראה שיש פה משהו של חוסר תיאום אולי
אלי אפללו:
 כתוב כך, בחלק מהיישובים הבדואים נבנו מעונות אך לא אוכלסו
אלי אפללו:
 זה חלק מהשאלות שאני צריך לשאול פה ולראות
אלי אפללו:
      מצד אחד, אני חושב שהנושא הזה של מעונות, גני ילדים במגזר, אני זוכר שאנחנו פה לפני כשבועיים דיברנו על נושא של גני שעשועים ומתקני משחקים, והייתה פנייה מפה למשרד הפנים בנושא הזה
אלי אפללו:
 אני אפילו דיברתי עם שר הספורט בנושא, לתת מתקנים או אפילו קול קורא במגזר הערבי להקמה של מתקני משחקים, או מתקני ספורט אפילו, מגרשי כדורגל וכך הלאה, במגזר הערבי שזה לא עולה, זה סכומים אפילו מעטים, אבל חייבים לטפל בבעיה הזאת
אלי אפללו:
      הגיע גם חבר הכנסת איימן עודה, בוקר טוב
איימן עודה:
בוקר טוב, סאבח אל חיר
אלי אפללו:
סאבח אל נור
אלי אפללו:
 אמרתי משהו טוב?
קריאה:
אם אפשר רק לציין באיזה ישובים נבנו, ואחוז האבטלה של אנשים, כאילו התעסוקה, בשביל לראות אם יש קשר בין הדברים
אלי אפללו:
דקה, דקה, חברים, חברים
אלי אפללו:
 זו אחת הוועדות שאני חושב שהן מאוד מאוד חשובות
אלי אפללו:
 אני נותן לדבר לכולם, רק אני מבקש מי שמדבר שיאמר את השם המלא שלו, ויאמר גם מאיזה מגזר או באיזה תפקיד כדי שהדברים האלה יירשמו בפרוטוקול
אלי אפללו:
 בסדר? יוסף עטאונה, אני ציינתי אותך קודם שאתה בעצם יזמת יחד עם ואליד את הדיון הזה, ונעניתי לבקשה שלך יחד עם ואליד
אלי אפללו:
      אז אנחנו בעצם נקיים את הדיון הזה כדי להבין מה קורה במגזר, כדי להבין איך הממשלה כן בנתה מעונות והם לא אוכלסו, למה לא אוכלסו, מה בסופו של דבר הבעיות, ולפי זה נוכל להבין גם איפה לתת את הפתרונות
אלי אפללו:
      בבקשה, אנחנו נתחיל
יוסף עטאונה:
תודה רבה כבוד היו"ר על ההסכמה ולקיים את הדיון החשוב הזה
יוסף עטאונה:
 אני בא מדיון שפתחנו בו את יום הנגב בכנסת על הכפרים הבלתי מוכרים, ואחד הדברים שנגזרים גם מזה שכפר הוא לא מוכר, זה השלכה על ילדים בעיקר שמהווים בני ערובה שנים רבות בידי הממסד, בכדי ללחוץ על אנשים ולא להכיר בכפרים
יוסף עטאונה:
      הדיון מתמקד בשני דברים, זה ילדים בגילאי 3-5 בכפרים הלא מוכרים
יוסף עטאונה:
 לפי הממצאים של מרכז המחקר בכנסת, 5045 ילדים נמצאים מחוץ למסגרת חינוך, ובכל הכפרים הבלתי מוכרים מעונות יום לא קיימים
יוסף עטאונה:
 בחלק מהיישובים המוכרים אכן אין הרבה מעונות יום, וזה גם מפריע לגבי תעסוקת נשים בעיקר
יוסף עטאונה:
 לגבי ההערה שלך שחלק מהם נבנו ולא נוצלו, זה בעיות תקציביות
אלי אפללו:
בעיות תקציביות מאיפה? איזה תקציב? של מי?
יוסף עטאונה:
של משרדי הממשלה שבעיקר זה רווחה, ויש לנו את פורום דו קיום שיש לו את הנתונים ויציגו את כל הדברים ויענו על השאלות
יוסף עטאונה:
 יחד איתם אנחנו הכנו את החומר
יוסף עטאונה:
 הציפייה שלי מהדיון הזה, שלא נסמן וי, שאנחנו נעקוב אחרי הדברים, אני סומך עליך כבוד היו"ר ועל הרגישות שלך, המחויבות שלך לנושאים האלה, שזכות הילדים הבסיסית לחינוך ולמסגרת לא תיפגע
יוסף עטאונה:
 אני סומך על החברים שלי שימשיכו את הדיון, גם עאידה, גם איימן מהדו קיום
יוסף עטאונה:
 תודה רבה ואני חייב לחזור
אלי אפללו:
בסדר גמור, תודה יוסף
אלי אפללו:
 תראו, אין ספק, אני התחלתי עם הנושא הזה שבו אמרתי שיש מקומות שנבנו מעונות ולא מאוכלסים, אבל אני אגיד ככה בהצהרה, לפחות אני מאמין שלי – שילד הוא ילד, לא משנה מאיזה מוצא הוא, מאיזה לאום הוא
אלי אפללו:
 הוא חי במדינת ישראל, הוא צריך לקבל את כל התנאים של כל ילד שנולד בישראל, ואם יש בעיה כזאת או אחרת, נצטרך כמובן לבחון אותה ולתת לה פתרונות
אלי אפללו:
 זה בעצם האני מאמין שלי
אלי אפללו:
      בבקשה, בואו נתחיל מחברי הכנסת
דבי ביטון:
כבוד היו"ר באמת תודה שנענית לבקשה, זו בקשה מאוד חשובה
דבי ביטון:
 כפי שאדוני אמר, זה לא משנה מאיזה מגזר או מגדר הקטין נמצא
דבי ביטון:
 בגילאים האלה זה גילאים מאוד מאוד קריטיים לחינוך, להעשרה, ולגדל את הילד כשהוא מעוצב יחד עם חברה, עם חינוך מסודר
דבי ביטון:
 עצם העובדה שהם נשארים בבתים, שכנראה האמהות מן הסתם לא יכולות להשתלב במקומות עבודה, יש לזה גם השלכות כלכליות כנראה לבית שהם גדלים, ולכן יש חובה לעשות את זה
דבי ביטון:
 באמת מטריד שיש מבנים אבל הם לא מאוכלסים, ויכול להיות שיש חוסר, צריך להבין מה הסיפור
אלי אפללו:
זאת חידה בשבילי, זה באמת חידה
דבי ביטון:
כן, וגם לבדוק מה זה אומר תקציבית ואם צריך באמת להיענות ולבחון שם
דבי ביטון:
 סביר להניח שתקציבי זה בטח לאייש עם גננות ובשוטף, אבל זה באמת חידה, זה לא צריך לקרות
אלי אפללו:
 תומא, בבקשה
עאידה תומא סלימאן:
תודה רבה היו"ר
עאידה תומא סלימאן:
 אני מברכת קודם כל את חבר הכנסת יוסף עטאונה שהוא יוזם יום דיונים בהרבה ועדות בעניין האוכלוסייה הערבית בנגב, האוכלוסייה הערבית הבדואית, וגם כן את ח"כ אלהואשלה שביחד יזמו את הדיון הזה
עאידה תומא סלימאן:
 אני חושבת שזה דיון סופר חשוב
עאידה תומא סלימאן:
      כפי שאמרת כבוד היו"ר – ילדים זה ילדים, והם הדבר הכי בוא נגיד נקי, ואם משקיעים בהם אנחנו נוכל לבנות עתיד יותר טוב
עאידה תומא סלימאן:
 לצערי הרב המצב של הילדים, של התינוקות גם כן בנגב, הוא מצב מחפיר
עאידה תומא סלימאן:
 אחוז התמותה למשל, בין תינוקות ערבים בדואים בהשוואה למה שקורה בארץ, אחוז התמותה הוא כפול 3 אם אני לא טועה
אלי אפללו:
בלידה?
עאידה תומא סלימאן:
גם בלידה ובשנה הראשונה
עאידה תומא סלימאן:
 זה בגלל גם עניינים של בריאות האמא, וגם עניינים של הסביבה שבהם נמצאים התינוקות
עאידה תומא סלימאן:
 ההשקעה אחר כך בעניין מעונות יום, ואני חייבת להגיד שהתעסקתי גם בנושא כשהייתי יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, קיימתי כמה דיונים ואני יודעת למה הבעיה של תפקוד המעונות יום המעטים שקיימים
עאידה תומא סלימאן:
 19 מעונות יום שקיימים, לא תמיד פועלים והם לא נמצאים
עאידה תומא סלימאן:
      צריך לקחת בחשבון קודם כל את העוני המחפיר שקיים בתוך האוכלוסייה
עאידה תומא סלימאן:
 למה אני מזכירה את העוני? כי עוני פלוס אבטלה מאוד רווחת בקרב אנשים, ומחסור במקומות עבודה
עאידה תומא סלימאן:
 השיקול הכלכלי בלבוא ולשלם גם כן דמי השתתפות
אלי אפללו:
אבל יש סבסוד
עאידה תומא סלימאן:
יש סבסוד, אבל בכל זאת צריך לשלם
קריאה:
למעונות יום אין סבסוד
אלי אפללו:
רגע, רגע, תראו, יש את הנושא של מעונות יום שזה מגיל לידה עד גיל שלוש, ששם למיטב ידיעתי אין סבסוד, למיטב ידיעתי, אני לא בטוח, ומגיל שלוש זה בעצם חובה
קריאה:
לא שאין סבסוד, אני חושבת שיש מדרגות
אלי אפללו:
רגע, מגיל שלוש זה חינוך חינם חובה
אלי אפללו:
 במעונות יש איזשהו סבסוד או דירוג
עאידה תומא סלימאן:
כן, לפי המצב המשפחתי, אבל אין פטור
עאידה תומא סלימאן:
 בכל זאת יש תשלום
אלי אפללו:
רגע, אני רוצה להבין אם מישהו יש לו נתונים למצב
דבי ביטון:
לגבי שבדירוג אם האישה, האמא לא עובדת, והיא לא מראה שלושה תלושים היא לא מקבלת - - -
אלי אפללו:
דקה, מה המצב אם מישהו יודע? כל אחד שיסביר את השם שלו ועם תפקיד
אלי אפללו:
 סליחה, תומא אני אתן לך לסיים אבל אני חייב לדעת, בנקודה הזאת אני רוצה לדעת האם יש סבסוד או אין סבסוד, בסדר? אחר כך אני אתן לך להמשיך
רום בר-אב:
אני רום בר-אב ממשרד האוצר
רום בר-אב:
 בעבור גילאי לידה עד שלוש קיים סבסוד בהתאם למבחן התמיכה של משרד העבודה
רום בר-אב:
 מבחן התמיכה הזה מגדיר מי זכאי לסבסוד ובאילו תנאים, וגם מגדיר את דרגות הסבסוד
אלי אפללו:
האמא חייבת להיות עובדת כדי לקבל?
רום בר-אב:
שני ההורים צריכים להיות עובדים, רק אני אגיד שני דגשים לגבי זה
רום בר-אב:
 א', באוכלוסיות שמוגדרות אוכלוסיות רווחה, הן מסובסדות מטעם משרד הרווחה ולא מטעם משרד העבודה, תחת אמות מידה וקריטריונים שונים ויותר מקלים
עאידה תומא סלימאן:
וגם אלה שבמחלקת רווחה צריכים לשלם סכום מינימלי
רום בר-אב:
סכום מסוים, נכון
רום בר-אב:
 בנוסף, חשוב לי גם לציין שככל שהורה, אב או אם, נכנסים למעגל העבודה במהלך שנת הלימודים, הם יכולים להגיש בקשה ולקבל את הסבסוד מהרגע שהם התחילו לעבוד
אלי אפללו:
הבנתי, אוקיי תודה
עאידה תומא סלימאן:
אני בדיוק התחלתי לדבר על זה
עאידה תומא סלימאן:
 אין פטור מתשלום
עאידה תומא סלימאן:
 יש דרגות, אבל המינימום שזה כמעט 800 שקל
עאידה תומא סלימאן:
 אם אנחנו חושבים במושגים של משפחה שחיה מתחת לקו העוני, שהאישה נגיד במקרה הספציפי או הגבר, או שניהם מובטלים, לא עובדים, ואין להם הכנסה סדירה שהיא מעל השכר מינימום, 800 שקל זה סכום עתק בשבילם
עאידה תומא סלימאן:
 מה במיוחד, שגם תחבורה סדירה למעונות היא לא קיימת