GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רום בר-אב:
 האמת היא, שאנחנו לא יודעים בצורה מספיק טובה מה המשקל של כל חסם, ובהקשר הזה משרד העבודה בשנה האחרונה יצא במחקר, שהמטרה שלו זה בעצם לפנות באופן יזום עם מחקר מלווה לאותן משפחות שהן זכאיות לסבסוד ולא ממשות אותו, וממש לשאול אותן ולחקור אותן – למה אתים עושים את זה, למה אתם מוכנים לוותר על ההטבה על הזאת שהיא בוודאי שווה, יש לה ערך כלכלי מאוד גבוה, ואני מקווה שבסוף השנה הקרובה תהיה לנו הבנה יותר טובה של מה החסמים ונוכל להתחיל לבחון פתרונות בהתאם לזה
ד"ר מנאל חריב:
אפשר רק להגיב על זה בבקשה? רק מבחינת הסבסוד הכי גבוה, שמשפחה יכולה לקבל אותו עבור ילד אחד, אני חושבת שאנחנו עשינו, ואם אנחנו לוקחים בחשבון את השכר הממוצע של אנשים בישובים הבדואים, אז הסבסוד הכי גבוה הוא מהווה בממוצע בין 15-21% מהשכר הממוצע, ולהזכיר שאנחנו מדברים בעצם לפי סטטיסטיקות שונות, בין 23-25 נשים עובדות
ד"ר מנאל חריב:
 ולכן הנושא של התשלום הוא בהחלט אחד החסמים הכי מרכזיים, כי תחשבו גם מבחינת אנחנו מדברים על אוכלוסייה מבחינת הפריון שלה היא הגבוהה בארץ, וכשמדובר על סבסוד הגבוה ביותר, מהווה כ-20% משכרה של אישה עובדת בממוצע, אם בעצם השכר הממוצע של נשים בדואיות ביישובים, אנחנו מדברים על נתונים שפורסמו על ידי הלמ"ס ב-2019, אז בין 3400 וקצת עד מקסימום 4000, אז כשאנחנו מדברים על 800 שקל סבסוד, הסבסוד הכי גבוה, אז בהחלט - - -
אלי אפללו:
שזה 20% מהשכר, בסדר תודה
איילת גבעתי:
שלום, צהריים טובים, אני איילת מארגון בטרם לבטיחות ילדים, תודה על היום ותודה על הוועדה
איילת גבעתי:
 אני רק אשים פה מידע על השולחן
איילת גבעתי:
 קודם כל ילדים מאפס עד שלוש, הם קבוצת הסיכון הגבוהה ביותר - - - זאת אומרת שאנחנו לא מדברים על זה, שהילדים האלה הצעירים, בכלל לא יגיעו להזדמנות או לחוסר ההזדמנות שהועלתה פה בעתיד
איילת גבעתי:
 מתוך זה, המקום שנפגעים בו הכי הרבה, הוא הבית
איילת גבעתי:
 המקום שבו קורות הכי מעט תאונות, הם מעונות היום
איילת גבעתי:
 מעונות היום הם מקום בטוח לילדים כי הוא מותאם להם
איילת גבעתי:
 עוד לפני שאנחנו מדברים על תאונות החינוך וההתפתחות, אנחנו מדברים על זה שבטוח להם, שזה מאפשר להם התפתחות מיטבית לגדול ממקום בטוח
איילת גבעתי:
      ולכן, היעדר מעונות היום משפיע בצורה ישירה כנראה על היפגעות היתר של ילדים בדואים בישראל, שהם נפגעים פי שש יותר מכל קבוצת אוכלוסייה אחרת
איילת גבעתי:
 ולכן הוועדה שעושה פה מהלך מדהים, צריכה להמשיך להילחם כדי לדאוג שמעבר לזה, הם יצליחו להיות בוגרים שטובים לעצמם ולסביבה, הם יחיו
איילת גבעתי:
 אז בוא נדאג לזה
איילת גבעתי:
 תודה
אלי אפללו:
 שלום וברכה שרף חסאן
ד"ר שרף חסאן:
שלום לך, אני שרף חסאן יו"ר ועדת המעקב לענייני חינוך ערבי, ועדה שפועלת מ-84' כגוף מקצועי שמטפל בענייני חינוך בחברה הערבית, וכמובן העניין של הנגב הוא אחד הנושאים המרכזיים
ד"ר שרף חסאן:
 רציתי להתחיל מהשלכות של המצב בגיל הרך בכלל על העתיד של הילדים
ד"ר שרף חסאן:
 לא במקרה המצב של החינוך הערבי בנגב מבחינת ה-OECD, מדורג ממש ממש בתחתית
ד"ר שרף חסאן:
 כאילו הילדים הערבים בנגב מבחינת הדירוג של - - - שכולל כ-78 הם בסוף, הם ממש בתחתית של הטבלה הזאת, וזה השורשים של המצב
ד"ר שרף חסאן:
 החינוך הוא כמובן מה קורה בגיל הרך, כולל בגיל בין אפס לשש, וגם משלוש עד חמש
ד"ר שרף חסאן:
 בדרך כלל הגיל הזה הוא גיל קריטי למערכת החינוך
ד"ר שרף חסאן:
 אני הקשבתי לכל הדיון שהתקיים כאן, ברור שאין אף גוף שמנסה לחשוב בצורה הוליסטית, אולי באגף התקציבים במשרד החינוך, אולי שם דווקא יש, אבל חשיבה הוליסטית על טיפול כוללני לבעיה הזאת שיש בה הרבה מרכיבים, לצערי אין
ד"ר שרף חסאן:
 לא במקרה היה חיפוש של נתונים - - - ולא התבקשו מגורמים שונים
ד"ר שרף חסאן:
 פשוט מאוד, צריך לחשוב בכדי לפתור בעיה כל כך גדולה, וכל כך משפיעה על הילדים, וסך הכל אנחנו לא מדברים מאות אלפים של ילדים, אנחנו מדברים על אלפי ילדים, 5000-6000 ילדים בגיל הזה שאין להם מסגרת
ד"ר שרף חסאן:
 אז צריך לחשוב בצורה לדעתי של לתת טיפול שורש הוליסטי
ד"ר שרף חסאן:
      אתה הצעת דווקא הצעה טובה של ועדת מנכ"לים שתתן פתרונות לכל החסמים
ד"ר שרף חסאן:
 אני מציע כאילו שזה יהיה חלק מההמלצות של הדיון הזה, היו הרבה המלצות לדעתי טובות
ד"ר שרף חסאן:
 כי כל פעם להגיד שיש תקציבים ומחזירים את התקציב, כאילו החברה הערבית אשמה, לדעתי לא עובד
ד"ר שרף חסאן:
 השורש של הבעיה זה בעיקר קרקעות, בעיקר תכנון ובנייה, אבל זה לא רק ככה
ד"ר שרף חסאן:
 צריך גם לעבוד עם ההורים, צריך לעבוד על מרכיבים שונים, חסמים שונים שיש כאן, ולדעתי גם צריך לחשוב אולי יש צורך בפיתוח של מודלים של עבודה, מותאם לחברה הערבית הבדואית בנגב
ד"ר שרף חסאן:
 שזה לא דווקא מודל של מעון יום שהופעל בתל אביב, יכול להיות שצריך לחשוב על מודל של מעון יום שמותאם לחברה הערבית בנגב שאולי זה כולל גם עבודה עם הורים, אני לא יודע, כאילו צריך חשיבה שנקודת המוצא שלה איך לתת פתרונות ומענים לצרכים של הקהילה ושל הילדים ושל החברה עצמה, ולפתח בזה מה שיכול באמת לתת פתרונות
ד"ר שרף חסאן:
 אני לא רוצה לחזור על המון דברים
אלי אפללו:
תודה רבה, אני חושב שאמרת פה דברים נכונים וסיכמת אותם בצורה טובה, אני מודה לך מאוד
אלי אפללו:
 מיטל? אחרונת הדוברים, ממש בקצרה
מיטל בק:
תודה אדוני
מיטל בק:
 אנחנו מברכים על כך שגם בתקופה הכאוטית הזאת הכנסת מתכנסת להעלות על סדר היום את הנושא החשוב הזה
מיטל בק:
 אנחנו מדברים פה על הזכות הבסיסית של כל ילד בישראל לקבל שירותי חינוך מיטביים, סטנדרט פיזי לפדגוגי ראוי, ואפשרות זמינה לכל משפחה שרוצה לרשום את הילד שלה למסגרת חינוכית
מיטל בק:
 עכשיו, אנחנו יודעים שחברה הערבית ובפרט בחברה הבדואית, הבעיות הן גדולות וקשות עוד יותר כמו שעלה כאן בדיון, ובדיונים קודמים
מיטל בק:
 אנחנו רואים בדוח שפורסם לקראת היום שמציינים את יום הנגב, שקצב הגידול של האוכלוסייה הבדואית הוא גבוה במיוחד, ויש שיעור גבוה מאוד של ילדים ובני נוער, וזה מחייב התייחסות מיוחדת לאתגרים ולפתרונות דווקא של החברה הבדואית, ומכאן החשיבות של הדיון הזה
מיטל בק:
      אנחנו גם יודעים ששיעור ההשתתפות הוא נמוך מאוד בחברה הערבית ובעיקר הבדואית, ואנחנו גם רואים את זה בנתונים שאנחנו מפרסמים בשנתון שלנו
מיטל בק:
 עכשיו, שיעורי ההשתתפות הנמוכים כמו שעלו כאן בדיון, הם בעצם מורכבים מכמה סיבות, וככה זה עלה לאורך הדיון
מיטל בק:
 בעצם, לא רק ההיצע המוגבל של המסגרות שמפוקחות, גם קצב הבנייה של המעונות הוא איטי ביחס לגידול של האוכלוסייה, גם חסמים תכנוניים, העדפה של הורים להשאיר את הילדים בשנים האלה בבית, חסמים של נגישות שהם פיזיים, גם חסמים של התניית הסבסוד בתעסוקה של ההורים, חסם נוסף של שעות פעילות מצומצמות ביחס לשעות העבודה, חסמים כלכליים שהמסגרות בעצם יקרות יותר - - -
אלי אפללו:
יכול להיות שהקמת מעונות זה לא מתאים לחברה הבדואית?
מיטל בק:
אני מפנה את הוועדה גם לדוח טאוב שפורסם בשנה שעברה, וגם למחקר של בנק ישראל
מיטל בק:
 יש אכן משפחות שמעדיפות לחנך את ילדיהן בבית, ויש לא מעט חסמים כמו שאני אומרת שהם מסבירים את הסיבה שחלק מהמסגרות נשארות ריקות
מיטל בק:
 וכמו שהתחלתי לומר, זה גם חסמים כלכליים, גם חסמים תקציביים של הרשויות ועוד ועוד
אלי אפללו:
לא, כי אמרו גם איזשהו חסם תרבותי שלא הבנתי
מיטל בק:
יש גם חסם תרבותי
מיטל בק:
 אנחנו באמת לא יודעים מה השיעור של החסם הזה מול החסמים האחרים
מיטל בק:
 ברור שצריך לפתור את כולם באופן כזה או אחר, וכמובן הוליסטי, אבל כל החסמים האלה גם מופיעים במפורט בדוחות שהפניתי אליהם
אלי אפללו:
כי אני יודע שבחברה היהודית, האמא אחרי שלושה חודשים רוצה לצאת לעבודה ולהשאיר את הילד במעון
מיטל בק:
זה לא בהכרח המצב פה
אלי אפללו:
ולכן אני שואל, יכול להיות שיש פה מצב שהוא שונה, ואנחנו לא מודעים לו
אלי אפללו:
 אם זה נכון, אני רק שואל
מיטל בק:
הוא נכון חלקית
מיטל בק:
 אני רוצה רק לומר, שכשאנחנו מדברים על ילדים וחינוך, צריך להבין שהילדים בחברה הערבית נמצאים בקונסטלציה רחבה יותר, גם של שיעורי עוני גבוהים יותר, וגם של בעיות תשתיות, מחסור בתשתיות של בריאות, של חינוך בלתי פורמלי וזה כבר עלה בדיונים קודמים, וכמובן אלימות שמשתוללת, ולכל אלה יש השפעה קריטית על ילדים, וכבר זה מתחיל בשנת החיים הראשונה, וזה משפיע על כל החיים שלהם מכאן והלאה
מיטל בק:
 מכאן אני מגיעה להמלצות ועם זה אני אסיים, כל המשרדים והרשויות שקשורים לנושא הזה חייבים לעבוד יחד
מיטל בק:
      דובר כאן על צוות בין משרדי, אז הם צריכים להיות חלק מהדיונים מכאן ואילך, הוועדה יכולה לבקש מהצוות הזה להציג דוחות, להבין את לוחות הזמנים לפעילות של הצוות, ונשמח שהוועדה תמשיך לפקח ולעקוב אחרי הנושא בגלל החשיבות שלו
אלי אפללו:
 טוב, אני רוצה לסכם
אלי אפללו:
 קודם כל אני מודה ליוזמים, חברי הכנסת ואליד אלהואשלה ויוסף עטאונה, שיזמו את הדיון הזה ונעניתי לבקשה שלהם
אלי אפללו:
 אין ספק שיש פה משהו שהוא קשה מאוד מבחינת התנאים, והשקעה של כל שקל בילדים, במגזר או בפזורה הבדואית, הוא השקעה שאחר כך שווה לפחות מאות שקלים בהמשך מבחינת מניעה של פשיעה, או נושא של השכלה שלא מקבלים, או הנושא של שילוב בתעסוקה וכך הלאה
אלי אפללו:
 ולכן המדינה צריכה לראות בנושא הזה כהשקעה
אלי אפללו:
      דבר נוסף, צריך להבין גם את הקושי של החברה הבדואית בשימוש במעונות
אלי אפללו:
 זאת אומרת, יש פה כנראה איזשהו משהו שצריך להבין אותו, ואם נבין אותו טוב יותר אז נדע אם יש צורך במעונות או לא, ואיך להשמיש מעונות, או איך ליצור מצב של מעונות בתפוסה מלאה, כי אנחנו שמענו שיש מעונות רק לא מאוכלסים, וגם ליצור את הבעיה של השיווק
אלי אפללו:
      אנחנו צריכים ליצור באמת, זה כבר נאמר, והדיון מפנה בסוף לגבי נושא החסמים
אלי אפללו:
 אני נוטה לקבל שאין בעיה תקציבית, אני נוטה לקבל
אלי אפללו:
 כי אם אומר משרד החינוך שאין בעיה, אז אני רוצה להניח שזה בסדר
אלי אפללו:
 נכון שיש לפעמים מאצ'ינג ולפעמים גם עלויות ואולי התקצוב הוא בחוסר, אבל אני לא מקבל שבסוף התקציב חוזר חזרה למשרדים, ולא עשינו שום דבר, כאילו אומרים הנה יש לנו כסף, לא ניצלתם אותו, האשמה היא עליכם
אלי אפללו:
 זה לא מקובל עליי
אלי אפללו:
 זה לא הגיוני, זה דבר שהוא לא נכון אפילו להציג אותו בצורה הזאת
אלי אפללו:
      לכן הדבר העיקרי, ואני חושב שאנחנו עלינו על זה באמצע הדיון פה, זה על נושא החסמים
אלי אפללו:
 ולכן אני קורא פה לכל משרדי הממשלה, שזה הרווחה, החינוך, תכנון ובנייה, לנסות לבדוק איפה החסמים ולראות איך ניתן לפתור אותם, כי לא יכול להיות שיש כסף והדברים לא מתבצעים בגלל חסמים
אלי אפללו:
 זה פשוט לא הגיוני
אלי אפללו:
 אנחנו גם פועלים במידה מסוימת שלא על פי החוק, כי מגיל שלוש אני חייב לתת מענה לילדים האלה, ואני שם לרגע את המעונות טיפה בצד
אלי אפללו:
 אבל מגיל שלוש זה חובה, ואם אין את זה, אז אנחנו בעצם מועלים בתפקיד שלנו ולא פועלים על פי חוק, שאנחנו בעצם חוקקנו אותו
אלי אפללו:
      
     אז תודה רבה לכולם, והמשך יום טוב
אלי אפללו:
בוקר טוב, אנחנו התכנסנו היום לוועדה המיוחדת לזכויות הילד
אלי אפללו:
 לפני שנפתח אני מחויב להקריא על פי הייעוץ המשפטי
אלי אפללו:
 כידוע ישיבת הוועדה מוקלטת ומשודרת, והפרוטוקול וגם שידור הישיבה יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת
אלי אפללו:
 ככל שיעלו עניינים הנוגעים לקטינים וקטינות שיש חשש שעברו הטרדה מינית או פגיעה מינית, עבירת אלימות או עבירה על התלוננות, שיעלה דבר שיש בו לייחס להם עבירה או מקשר אותם לבדיקה, טיפול או אשפוז פסיכיאטריים לטיפול והשגחה של עובד סוציאלי, התאבדות או להליך פלילי המתנהל בבית המשפט, חל איסור על פרטים מזהים שלהם ולכן הם לא יצולמו או יוקלטו ולא יכללו פרטים מזהים שלהם בפרוטוקול הדיון
אלי אפללו:
 כמו כן בגלל רגישות הנושאים הצפויים לעלות בישיבה זו, אני קובע כי בהתאם לסעיף 120 לתקנון הכנסת, ככל שתהיה בקשה מטעם חבר כנסת, שר או נציגו, או אם יעלה צורך, והכול לשם הגנה על הקטין או חסר ישע, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברות ושל קטינות, דוברים או קטינים
אלי אפללו:
 כמו כן ככל שהדבר יידרש לבקשת משתתף אחר בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום נזק לו או לזולתו
אלי אפללו:
 זה על פי בקשת הייעוץ המשפטי
אלי אפללו:
      אנחנו מקיימים את הדיון הזה לאור בקשתו של חבר הכנסת אחמד טיבי
אלי אפללו:
 מה שאני מבקש למען הפרוטוקול ובשל ההקלטה, כל מי שמדבר מהנוכחים, שיציין את שמו ואת התפקיד שלו
אלי אפללו:
      בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי
אחמד טיבי:
תודה מכובדי היושב-ראש, אנחנו נמצאים בתוך גל נורא של מעשי פשיעה, אלימות, רצח, יריות, פציעות
אחמד טיבי:
 מקובל שמדברים על מספר הנרצחים
אחמד טיבי:
 כמעט וזהו
אחמד טיבי:
 אנחנו עכשיו לצערי עומדים על 124 נרצחים, אבל לצד הנרצחים יש פצועים
אחמד טיבי:
 יש אספקט נוסף שלא בא מספיק לתשומת הלב הציבורית וההחלטות המתבקשות, וזה הצורך בסיוע נפשי לילדים שהם חלק מההוויה הזאת היום-יומית של ירי כמעט כל יום בחלק מהיישובים, או שהם עדים למעשי ירי או למעשי רצח או שהם שומעים את היריות
אחמד טיבי:
 ארגוני הפשיעה לא רק רוצחים אלא יוצרים אווירה של רצח, פחד והפחדה
אחמד טיבי:
 האווירה הזאת של פחד פוגעת בחוליה חלשה שהיא הילדים
אחמד טיבי:
 כצפוי, אין מענה מספיק של סיוע נפשי לילדים ולמשפחות של הילדים
אחמד טיבי:
 גם הילדים וגם המשפחות
אחמד טיבי:
      הילדים שומעים את הירי החוזר והבלתי פוסק
אחמד טיבי:
 בחלק מהשכונות זה ירי כמעט באותו יום ויום אחרי יום
אחמד טיבי:
 הם לעיתים שומעים איומים או שהמשפחות שלהם מאוימות או שהשכנים
אחמד טיבי:
 הסיוע הנפשי אינו מונגש לחברה הערבית וקיים צורך בהנגשת הסיוע
אחמד טיבי:
 כאשר נפגשנו כסיעת חד"ש-תע"ל עם ראש הממשלה לפני כמה שבועות, אחת מהדרישות הייתה הפעלת תוכניות בין-משרדיות לליווי וטיפול באלפי פצועים ובני משפחותיהם ושיקום משפחות הנרצחים וסיוע נפשי למי שנזקקים לסיוע הזה שמגיע עד כדי טראומה שמשפיעה על הילדים ועל בריאות הנפש של הילדים האלה
אחמד טיבי:
      ישנן כמה דרישות חשובות כדי לטפל בנושא הזה
אחמד טיבי:
 המדינה צריכה גם לפעול להעלאת המודעות להשלכות הנפשיות הקשות של תופעת האלימות והפשיעה על הילדים בחברה הערבית
אחמד טיבי:
 יש דיבור על מרכזי חוסן
אחמד טיבי:
 יש כוונה להקים מרכז חוסן אחד בחברה הערבית, והדרישה היא שיהיו ארבעה מרכזי חוסן ולא אחד, ושבמרכז החוסן יהיו דוברי ערבית, יהיו אנשים שהוכשרו לטפל בכל האספקטים האלה
אחמד טיבי:
 מרכז חוסן אחד, התקציב שלו זה 1
אחמד טיבי:
8 מיליון שקל
אחמד טיבי:
 הם מתוקצבים
אחמד טיבי:
 אנחנו שואלים מתי הוא יתחיל לפעול?
אלי אפללו:
המספר הזה זה הקמה שלו או תחזוקה שלו?
אחמד טיבי:
מתוכננת הקמת מרכז חוסן בעלות של 1
אחמד טיבי:
8
אחמד טיבי:
 התקצוב זה משהו אחר
אחמד טיבי:
הוא עוד לא התחיל לפעול
אחמד טיבי:
 לאור המספרים הנוראיים שאני אמרתי צריך יותר מאשר מרכז חוסן אחד עם הדרישות שאני אמרתי
אחמד טיבי:
 יש גם דרישות ממשרד הרווחה והשירותים החברתיים לגבי הצורך להגדיל את התקציבים הניתנים לרשויות המקומיות הערביות ולתוכניות תוספתיות כחלק מתוכנית החברה הערבית
אחמד טיבי:
 הרשויות המקומיות לא מצליחות לממש את התוכניות למשל בגלל מחסור עצום במקומות פיזיים, תשתיות וכדומה
אחמד טיבי:
 משרד הרווחה הגדיל משמעותית את תוכניות הפעולה וההתערבות לרשויות, אבל במקביל לא הגדיל את כוח האדם
אחמד טיבי:
 יש מצוקה של כוח אדם באגף הרווחה ולכן נוצר מצב של עומס יתר
אחמד טיבי:
     יש לספק שירותי בריאות הנפש דרך בתי הספר, דרך מרכזים קהילתיים, דרך קופות חולים
אחמד טיבי:
 להעביר הכשרות בנושא המענה הראשוני בשפה הערבית ובאופן מותאם תרבותית גם למורים, גם למדריכים בקהילה, צוות רפואי-מנהלי במרפאות בקהילה
אחמד טיבי:
, להוסיף תקנים למומחי בריאות הנפש במרפאות הקיימות בחברה הערבית ולהקים קבוצות תמיכה להורים, בני נוער וילדים
אחמד טיבי:
      מחסור – על המדינה להתמודד עם המחסור החריף בפסיכולוגים, פסיכיאטרים ואנשי מקצוע נוספים מתחום הטיפול בחברה הערבית, ולתמרץ צעירים וצעירות ערביים לפנות ללימודים במקצועות הטיפול השונים, בייחוד התמחות קלינית, פסיכולוגיה על כלל ההתמחויות ומקצועות נוספים
אחמד טיבי:
 במקביל יש לאתר את החסמים העומדים בפני הצעירים והצעירות הערבים המבקשים ללמוד מקצועות כאלה ולהסיר את החסמים
אחמד טיבי:
 אני גם הקראתי חלק מההצעות של יוזמות אברהם בנושא הזה
אחמד טיבי:
 ניסיתי להציג את הנושא הזה כדרישה דחופה בסדר היום
אחמד טיבי:
 לא הצלחתי במליאה
אחמד טיבי:
 זה המקום
אחמד טיבי:
 הוועדה לזכויות הילד היא המקום הנכון, לחילופין, לדון בנושא הזה
אחמד טיבי:
      אני רוצה לדבר בדגש על ילדים בדואים בנגב למרות שיוסף ידבר, שם הבעיה קשה יותר
אחמד טיבי:
 לצד כל זה יש את הבעיה של הנשירה
אחמד טיבי:
 עד שאנשים מגיעים כדי להשיג השכלה, זה דרך ייסורים, הסעות, חורף, הצפות, בוץ, אבק, התשה
אחמד טיבי:
 לא קל
אחמד טיבי:
 זה אתגר אחד גדול לצד האלמנט הנפשי שמחייב סיוע, של הרס בתים, שהילדים רואים שהבית שלהם נהרס ואז הוא רואה את ההורים שלו בחוויה הנוראה הזאת
אחמד טיבי:
 גם זה דרוש סיוע נפשי בדגש על הילדים הערבים הבדואים בנגב
אחמד טיבי:
 דיברתי על משרד הרווחה אבל חשוב שגם משרד החינוך ייתן מענה
אלי אפללו:
נמצאים פה כל המשרדים, משרד הרווחה, חינוך
אחמד טיבי:
יש שירות פסיכולוגי של משרד החינוך?
אלי אפללו:
פסיכולוגים גם
אלי אפללו:
 אם לא, נדמה לי בזום
אחמד טיבי:
אני סיימתי
אחמד טיבי:
 תודה רבה, אדוני
אלי אפללו:
      חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה
איימן עודה:
כבוד היושב-ראש, עמיתיי, אני רוצה לברך את חברי, ד"ר אחמד טיבי על הדיון הכול כך חשוב, כל כך אנושי, כל כך אלמנטרי בכל חברה דמוקרטית
איימן עודה:
      אני רוצה להביע מעבר למחאה, אפילו כעס על זה שנמצאים פה רק ח"כים מחד"ש-תע"ל ורע"מ
איימן עודה:
 אני נכחתי במספר ישיבות של ועדות היום
איימן עודה:
 בכל ועדה מצאתי אנשים מהאופוזיציה והקואליציה, וכשישבתי פה אני וטיבי ונפתחת הדלת, אז נכנסו שני ח"כים ערבים, יוסף עטאונה וד"ר יאסר חוג'יראת
איימן עודה:
 אחר כך הדלת נפתחה שוב, נכנסה עאידה תומא
איימן עודה:
 אחר כך שוב, נכנס ואליד אלהואשלה
איימן עודה:
 אחר כך שוב
איימן עודה:
 אמרתי, זהו, אנחנו סיעה אז עכשיו יגיע חבר הכנסת ממפלגות יהודיות, אז נכנס הצלם
איימן עודה:
 עד עצם הרגע הזה לא נכנס חבר כנסת אחד מסיעות האופוזיציה או הקואליציה, ואני רואה בזה אמירה
איימן עודה:
 אין לי ספק, אם נדבר עם הרבה ח"כים, שעמדתם הבסיסית שהיא נגד פגיעה ונגד פשיעה
איימן עודה:
 אין לי ספק בזה אבל צריך יותר מזה
איימן עודה:
 צריך לנקוט עמדה או מאמצים בשביל שכל אחד יתרום את חלקו בעצירת הפשיעה הכול כך קשה שקורית בקרב האוכלוסייה הערבית
איימן עודה:
      אני אף פעם לא יכול לפסוח מעל אמירתו של המפכ"ל
איימן עודה:
 אני מעורה פוליטית מאז שהייתי ילד, מאז בית ספר יסודי, אבל לא יודע למה האמירה הזו זעזעה אותי במיוחד כשהמפכ"ל אמר שזה טבעם של הערבים
איימן עודה:
 זו אמירה שזעזעה אותי יותר מהאמירות של כהנא באמצע שנות ה-80'
איימן עודה:
 זעזעה אותי במיוחד לא רק כי היא לא נכונה עובדתית, שאני זוכר את עצמי בהיותי ילד כששמעתי שיש רצח, הרגשתי שהצבע של האוויר הפך להיות שחור כי לא האמנתי שמישהו יכול לקחת את החיים של מישהו אחר, ולא רק בגלל שכשמשווים בין הפלסטינים בישראל לבין פלסטינים בגדה המערבית או בעזה או בירדן, אז יש פער תהומי בין מספר הנרצחים פה למספר הנרצחים בגדה, בעזה או בירדן, אלא בגלל שאני חושב שהפשיעה בקרב האוכלוסייה הערבית היא הטבע של הגזענות כלפי האוכלוסייה הערבית
אלי אפללו:
הדלת נפתחה, איימן
אחמד טיבי:
כל כך צפוי שזה יהיה סגלוביץ'
איימן עודה:
אני רוצה להגיד, חבר הכנסת יואב סגלוביץ', שדיברתי שנכחתי במספר ישיבות היום
איימן עודה:
 בכל מקום היו מהאופוזיציה, מהקואליציה חברי כנסת ערבים ויהודים, אבל בנושא הזה היו רק חברי כנסת מחד"ש, תע"ל ורע"מ עד שנכנסת אתה
איימן עודה:
 עכשיו בגלל שמצלמים אותי, אני רוצה להגיד בריש גלי, בפרהסיה, שאני מאוד מעריך את פועלך ואת האכפתיות שלך בנושא הפשיעה בקרב האוכלוסייה הערבית
איימן עודה:
 אתה בן אדם שעבד על זה קשה, בהתמדה, באכפתיות אמיתית ואנחנו רואים בך שותף לחלוטין במאבק נגד הפשיעה
איימן עודה:
 יש לך יתרונות, יש לך מקצועיות ואנחנו מאוד מעריכים אותך, אבל מעבר למקצועיות, עמדה ערכית
איימן עודה:
 מאוד מעריכים את זה, חבר הכנסת יואב סגלוביץ'
איימן עודה:
     חבר הכנסת אחמד טיבי, מאוד מעריכים את מה שאתה עושה, מה שאתה מקדם, כי הילדים, חייב לומר, המסכנים בני 5 ו-6 ו-7 שאבא שלהם נרצח, שראו רצח במו עיניהם
איימן עודה:
      טוב, אני אעביר הלאה כי זה רגיש מאוד
איימן עודה:
 תודה
אחמד טיבי:
תודה רבה
אחמד טיבי:
 אני אגיד משפט ששכחתי אבל רציתי להגיד אותו בסיום, שתי דוגמאות חשובות של משפט שאמרה כיפאח אגבריה
אחמד טיבי:
 אמרה, יש אצלנו במשפחה 28 יתומים ממקרי רצח
אחמד טיבי:
 שבעה בני משפחה שלה נרצחו, שבעה בני משפחה באום אל פאחם
אחמד טיבי:
 זה מקרה מאוד ידוע
אחמד טיבי:
 28 יתומים ביניהם אחיה
אחמד טיבי:
 כמה כבר בן אדם יכול להכיל, כמות כזאת של כאב?     המקרה השני, כאשר גן שעשועים של ילדים הופך להיות זירת מוות בביר אל מכסור, כאשר גם שם נרצח הילד עמאר חוג'יראת, וכמובן יפיע, שנרצחו חמישה שני אדם ביחד
אחמד טיבי:
 ישוב שלם היה בהלם
אחמד טיבי:
 כך גם כלל החברה, אבל דווקא ביפיע
אחמד טיבי:
 כשהייתי שם ראיתי את ההלם הזה, משפחות, ילדים
אחמד טיבי:
 איך אפשר לעמוד? צריך המון כוח כדי לעמוד ולכן נדרש סיוע נפשי והנגישות לסיוע הזה
אחמד טיבי:
 תודה רבה
אלי אפללו:
     חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה
עאידה תומא סלימאן:
תודה, כבוד היושב-ראש
עאידה תומא סלימאן:
 אני חשבתי שמיותר לתאר את המצב של הילדים בפשיעה המשתוללת באוכלוסייה שלי, כי כל אדם נורמלי צריך להבין שהילדים, יש לנו כנראה דור שיגדל ויהיה פוסט טראומטי, אם אנחנו לא כבר פוסט טראומטיים
עאידה תומא סלימאן:
 אני חושבת שאנחנו גם, המבוגרים
עאידה תומא סלימאן:
 אני אומרת לכם, אני מרגישה הרבה פעמים שההתנהלות שלנו היא התנהלות פוסט טראומטית או עדיין בטראומה, כי זה טראומה מתגלגלת, זה טראומה שמצטברת
עאידה תומא סלימאן:
 נכון, כל התיאור שנתנו הח"כים האחרים, אני מסכימה איתו, אבל אי אפשר רק לדבר על המעגל הראשון של נפגעי הטרור האזרחי הזה, כי גם כל אלה ששומעים את היריות והם רחוקים
עאידה תומא סלימאן:
 ילדים שנמצאים בבתים רחוקים ממקור הירי הם גם מבוהלים
עאידה תומא סלימאן:
 גם ילדים שאבא שלהם, יש לו חנות וכבר ביקשו ממנו פרוטקשן, יודעים, אחד פלוס אחד זה אומר סכנת חיים, זה אומר שאבא שלהם יכול להיות נרצח בכל רגע
עאידה תומא סלימאן:
      אני שמעתי אנשים מבוגרים אומרים, כשהילד שלי יוצא למאפייה ליד הבית, הלב שלי יורד עד שהוא מגיע הביתה
עאידה תומא סלימאן:
 צעירים כבר חושבים מאה אלף פעמים לצאת לבלות או לא
עאידה תומא סלימאן:
 הבנות שלי, אחת 35 ואחת 32, אני אומרת לכם, אני בירושלים, אני לא נכנסת לישון לפני שאני יודעת שהבנות שלי בתוך הבית
עאידה תומא סלימאן:
 אלה חיים נורמליים? כשאנחנו מסתכלים, זה הכול קורה על רקע של חסרון כמעט טוטאלי של תשתית שתיקח את האחריות
עאידה תומא סלימאן:
 אני יודעת שיש שפ"י ואני אומרת לכם שכמעט יש שפ"י
עאידה תומא סלימאן:
 כולנו יודעים שיש מחסור אדיר בפסיכולוגים
עאידה תומא סלימאן:
 יש מחסור אדיר בפסיכיאטרים
עאידה תומא סלימאן:
 קופות חולים, כדי לקבוע תור לפסיכולוג לטיפול, שנה וחצי לפעמים זה לוקח
עאידה תומא סלימאן:
 יש את התוכנית של משרד המשפטים לליווי משפחות
עאידה תומא סלימאן:
 היא פועלת רק אחרי הגשת כתב אישום, אם אני לא טועה
עאידה תומא סלימאן:
 אם אחוז הפענוח של מקרי הרצח 20%, זאת אומרת 80% מהמשפחות של הנרצחים לא מקבלים שום סיוע, וזה המשפחה המאוד מצומצמת שליד
עאידה תומא סלימאן:
 בהרבה מקרים הייתי בניחומי אבלים ונאמר לי אחרי שבוע, אחרי שבועיים שעוד לא הגיעו אליהם מלשכות הרווחה
עאידה תומא סלימאן:
 עוד לא דיברו איתם, עוד לא בדקו מה קורה איתם
עאידה תומא סלימאן:
 מצב בלתי נסבל
עאידה תומא סלימאן:
 הייתי רוצה לראות שהפשיעה לא משתוללת ומפסיקים אותה וגודעים אותה מהשורש, אבל בינתיים יש קורבנות בדרך
עאידה תומא סלימאן:
      אתמול דיברתי על זה במליאה
עאידה תומא סלימאן:
 אמרתי, לא נסכים שכל הדיבורים על הפשיעה יסתכמו במניין הנרצחים, כי יש הרבה מעבר
עאידה תומא סלימאן:
 יש את הפחד המלווה כל אחד מאיתנו
עאידה תומא סלימאן:
 אני אומרת לכם, אנשים מוכרים בתים ועושים רילוקיישן כי נכנסו להם לבניין
עאידה תומא סלימאן:
 הם יודעים מי נכנס להם לבניין
עאידה תומא סלימאן:
 הם יודעים איזה אנשים
עאידה תומא סלימאן:
 אני אומרת לכם, בבניין שליד הבית הקודם שלי פעמיים היה ניסיון לשרוף את הבית, שזה בניין משותף
עאידה תומא סלימאן:
 את עלולה למצוא את עצמך בפחד אימים בלי שום סיבה קונקרטית, אז תארו לעצמכם ילדים
עאידה תומא סלימאן:
 ילדים חזרו להרטיב בלילה, חברים
עאידה תומא סלימאן:
 ילדים חזרו לגמגם
עאידה תומא סלימאן:
 ילדים מסתגרים בתוך עצמם ולא מצליחים לנהל שיחה אחת, ואני לא מדברת רק על ילדים שנרצחו האבות שלהם מול העיניים, שם אי אפשר לתאר את המצב כבר, אבל באופן כללי מה רוצים, לגדל דור שהוא אבוד עצות? אנחנו נפגוש את זה בלימודים שלהם, נפגוש את זה בהישגים שלהם לעתיד, נפגוש את זה בחיי המשפחה שלהם בעתיד אם לא נזוז עכשיו, מאתמול
עאידה תומא סלימאן:
     אני מתנצלת אבל - - -
אלי אפללו:
     חבר הכנסת יאסר חוג'יראת, בבקשה
יאסר חוג'יראת:
טוב, בוקר טוב לכולם, אני כמובן מצטרף לתודות על הדיון הזה שהוביל אותו אבו כאמל
יאסר חוג'יראת:
 זה דיון חשוב מאוד
יאסר חוג'יראת:
 כבוד היושב-ראש, אומרים תמונה שווה אלף מילים, ועדיין חרוט בזיכרוני הסרטון של הרצח שהיה באכסאל במספרה בלילה של החג
יאסר חוג'יראת:
 בסרטון הזה רואים ילד שכנראה האבא שלו נורה וכולם ברחו והוא נשאר בתוך המספרה
יאסר חוג'יראת:
 הוא לא יודע לאן ללכת ומה לעשות
יאסר חוג'יראת:
 הנרצחים הם צעירים, 24, 25, וכולם, יש להם ילדים קטנים, תינוקות, בני 5, בני 3
יאסר חוג'יראת:
 האחרון שהיה בפוריידיס, העוזר של ראש המועצה בשפרעם
יאסר חוג'יראת:
 היום היו גם יריות בכפר קאסם
יאסר חוג'יראת:
 המצב מחמיר
יאסר חוג'יראת:
 הילדים, לא מטפלים בהם
יאסר חוג'יראת:
      יש לנו פסוק מהקוראן שאומר (מצטט את הפסוק בערבית ומתרגם לעברית): "הכי יקר בעולם זה הילד"
יאסר חוג'יראת:
 אנחנו משקיעים את כל מה שאנחנו רוכשים, מה שיש לנו בשביל שנגדל את הילדים שלנו, לתת להם את החינוך הכי טוב שילמדו, יגדלו, יחיו
יאסר חוג'יראת:
 לתת להם את כל מה שטוב להם
יאסר חוג'יראת:
 כנראה החברה הערבית היא שקופה לממשלה הזו
יאסר חוג'יראת:
 הממשלה הזו היא אטומה
יאסר חוג'יראת:
 היא רצה ברפורמה המשפטית אבל היא לא רואה שיש חברה מדממת, סובלת והמצב מחמיר מיום ליום
יאסר חוג'יראת:
      אני אגיד לך על עצמי וגם חברי הכנסת וגם הקהילה וגם החברה הערבית
יאסר חוג'יראת:
 אנחנו חסרי אונים
יאסר חוג'יראת:
 מה שנאמר כאן בשבילנו זה נכבה שנייה
יאסר חוג'יראת:
 הנכבה הראשונה הייתה ב-1948 והיום יש לנו נקבה שנייה שהרבה משפחות עוזבות את היישובים שלהם ואת הכפרים שלהם למקומות יותר בטוחים
יאסר חוג'יראת:
 יש כאלה שמהגרים החוצה לחוץ לארץ
יאסר חוג'יראת:
 הגיע הזמן לתת טיפול כולל לכול
יאסר חוג'יראת:
 גם ילדים, גם משפחות צריכים טיפול נפשי
יאסר חוג'יראת:
 זה לא רק הילדים
יאסר חוג'יראת:
 גם המשפחות הקרובות, המשפחות הרחבות
יאסר חוג'יראת:
 לפעמים יישוב שלם צריך טיפול פסיכולוגי וטיפול פסיכיאטרי
יאסר חוג'יראת:
 אני מקווה שהממשלה הזאת שאתה גם חבר בתוך הקואליציה, תתעורר
יאסר חוג'יראת:
 צריכים להסתכל, לשטוף את הפנים במים קרים, לראות שיש חברה מדממת
יאסר חוג'יראת:
 צריך לתת לה את הטיפול
יאסר חוג'יראת:
 תודה
אלי אפללו:
     יוסף עטאונה
יוסף עטאונה:
 אני גם מצטרף לתודות ולברכה לחברי ד"ר אחמד טיבי על היוזמה, על קיום הנושא המאוד חשוב
יוסף עטאונה:
 אני חושב שאנחנו כחברה ערבית, כמיעוט לאומי בתוך מדינת ישראל משנת 1948 היו לנו וגם היום ניצבים גם בפני הרבה אתגרים גם חברתיים, גם כלכליים וגם פוליטיים, אבל לפי דעתי האתגר הגדול ביותר שמאיים על קיומנו כחברה בכל המובן של המילה זה הנושא והתופעה של אלימות ושל ארגוני הפשיעה
יוסף עטאונה:
 כולנו רואים את התוצאות
יוסף עטאונה:
 החברה שלנו מדממת יום-יום וזה הולך ומתדרדר
יוסף עטאונה:
     לגופו של עניין ונושא הדיון של השפעת כל מה שקורה על ילדים, אין ספק שהקבוצה של ילדים, גם בגלל הגיל שלהם הם נמצאים בפגיעה ישירה כתוצאה מתופעה קשה זו