GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עירית אורין:  בפועל מה ששמעתי מסגנית השר זה שאנחנו עדיין ממשיכים לדבר על ראש הפירמידה, שזה המענה האשפוזי ובתי החולים, ששם נמצאים 10% מהמטופלים שלנו
עירית אורין:  90% מהילדים נמצאים בקהילה
עירית אורין:  90% מהילדים מגיעים לקופות החולים
עירית אורין:       כשהתחילה הרפורמה, דיברו על צפי של 2% מילדי ישראל שיזדקקו לסיוע פסיכיאטרי או בבריאות הנפש במרפאות
עירית אורין:  אנחנו מדברים היום על 4
עירית אורין: 5%
עירית אורין:  אנחנו נמצאים בעצם מעל פי שניים ממה שהיה הצפי, בלי שום התאמה של המשאבים כדי לתת מענה
עירית אורין:  בלי שום יכולת לתת מענים
עירית אורין:  בתי החולים בהדרגה משחררים את האחריות מהמוסדות הרשמיים לקופות החולים, בלי שלנו יש הכלים בקופות היום לתת את המענים לקבוצות של ילדים עם מאפייני תחלואה הרבה הרבה יותר כבדים ממה שהיה בעבר
עירית אורין:       אם בעבר ראינו בדרך כלל ילדים עם קצת חרדה, כל מיני קשיים מינוריים יחסית, מה שקוראים פסיכיאטריה רכה, היום אנחנו מטפלים בילדים עם פסיכיאטריה כבדה מאוד מאוד, בלי שנעשתה שום התאמה של המערכות לצרכים שנוצרו במהלך השנים האלה
עירית אורין:       הדבר הראשון שחייב להיעשות הוא הפניה של משאבים מבתי החולים, שברשותם עדיין רוב הכוח והיכולת הכלכלית, אל הקהילה, כדי לאפשר מענה מותאם
עירית אורין:  לתמרץ את הפסיכיאטריה
עמית הלוי: צריך להוסיף, צריך לתגבר גם את בית החולים וגם את הקהילה, כי אי אפשר אחרת
אלי אפללו:  עכשיו אריה מונק, ואחר כך צמרת
אריה מונק: תודה, כבוד היושב-ראש
אריה מונק:  אני ממש בקצרה רוצה לומר שבשנת 2021 ועד 2022 יש עלייה של 27% בניסיונות מקרי אובדנות, שזה למעלה מאלף אנשים במדינת ישראל, שמתוכם 40% הם ילדים
אריה מונק:  המספר המזעזע הזה ש-400 ילדים עד גיל 15 מנסים להתאבד, דורש לא דיון כזה
אריה מונק:  דורש החלטת ממשלה להביא כל כסף ולמצוא מקור תקציבי בלי כל מיני התפתלויות כאלה ואחרות, בשביל להציל את הילדים האלה
אריה מונק:      הדבר הנוסף שאני רוצה לומר הוא על העלייה המטורפת
אריה מונק:  46% גידול של ילדים שלוקחים תרופות פסיכיאטריות
אריה מונק:  איפה אנחנו חיים? אנחנו דוהרים לכאוס
אריה מונק:  לכן אני אומר, נגמרו הדיונים
אריה מונק:  זה צריך לבוא להחלטת ממשלה, כי אם זה לא יבוא להחלטת ממשלה זה ימשיך להיות לא מספיק חשוב, ואנחנו נמצא את עצמנו בדיונים האלה גם כשימותו כל שנה, אלף ילדים יתאבדו, וזה לא יהיה אכפת לאף אחד
אריה מונק:      ומשפט אחרון
אריה מונק:  בשנת 2022 הייתה החלטת ממשלה שנתנה 80,000,000 ש"ח לנושא מאוד חשוב של מלחמה בתאונות דרכים
אריה מונק:  80,000,000 ש"ח לעניין של תאונות דרכים
אריה מונק:  נפטרו בתאונות דרכים 350 איש
אריה מונק:  זה מספר נוראי
אריה מונק:  650 אנשים שמתים מאובדנות בשנה, והתקציב של המלחמה באובדנות הוא 19,000,000
אריה מונק:  הנושא הזה חייב להשתנות, וזה פשוט צריך להיות חשוב יותר
צמרת אביבי: נעים מאוד, צמרת אביבי, סמנכ"לית חינוך בעמותת לנפש
צמרת אביבי:  אני פונה דווקא לפסיכיאטרים וגם למערכת החינוך, שנמצאים כאן
צמרת אביבי:  אני בעצם מגיעה גם מסיפור אישי, וזה כבר לדיון אחר, אבל אני חושבת שמערכת החינוך עוד לא השכילה להבין איך אנחנו מונעים את הדבר הזה, את כל הכאוס שחברי אמר פה עכשיו
צמרת אביבי:       ובעצם, כל הנושא של התמודדות נפשית לא מדוברר מספיק במערכת החינוך
צמרת אביבי:  זה משהו שכאילו מטואטא מתחת לשטיח, אסור לדבר על זה, הפרעות אכילה, סכיזופרניה, מאניה-דיפרסיה, חרדות ודיכאון
צמרת אביבי:  זה משהו שאסור לדבר עליו במערכת החינוך
צמרת אביבי:       אני מכניסה לתוך מערכת החינוך מתמודדים שאנחנו מכשירים בתפקוד גבוה, שיבואו ויספרו את הסיפור שלהם ויראו שאנחנו לא אנשים עם קרניים על הראש
צמרת אביבי:  הציעו לנו להירשם בגפ"ן
צמרת אביבי:  אם מערכת החינוך, ואתה אדוני, מבינים את גודל האפשרות, את גודל ההזדמנות שיש כאן לנרמל את התופעה
צמרת אביבי:  כי בעצם כל ילד שני הוא מתמודד כך או כך, אז יש פה הון אנושי
צמרת אביבי:  וגם בית חולים "לב השרון", שאיתם אנחנו עובדים, תודה לאל, מנהל בית החולים השכיל להבין שזאת הדרך, ואנחנו כבר עושים באזור הגיאוגרפי שלי ושלך את ההרצאות האלה עם הסיפור האישי
צמרת אביבי:  כל ילד במדינת ישראל צריך לשמוע שמותר להרגיש לא בסדר, שזו מחלה שקופה ואפשר לחיות חיים שלמים לצד ההתמודדות
אבישי פריזדה: אבישי פריזדה, מנכ"ל קבוצת גיא
אבישי פריזדה:  אני מפעיל שש פנימיות פוסט-אשפוזיות
אבישי פריזדה:  אני חושב שהחוויה שלי בדיון זה קצת "סבתא בישלה דייסה"
אבישי פריזדה:  ולא דייסת התקציב, לזה נגיע בנפרד
אבישי פריזדה:  משום שגם בתוך התוכנית של משרד הבריאות, גם בתוך מה שקורה כאן היום, כאשר ד"ר עמית משחרר מאשפוז, או הקולגות שלו בבתי החולים, הילדים מגיעים לפנימיות שלנו
אבישי פריזדה:  והתופעה הזאת שרואים בהחרפה בקהילה, אנחנו רואים אותה גם אצלנו, ואני מגיע לכאן עם שתי אמירות
אבישי פריזדה:      אחת, אנחנו רוצים, ולדעתי גם יכולים, להיות חלק מהפתרון
אבישי פריזדה:  המסגרות האלה נמצאות בקהילה
אבישי פריזדה:  יוצאים מהבית בצו בית משפט ילדים בשיא מצבי הסיכון
אבישי פריזדה:  חלק ממה שקורה בפנימיות, חלק מלהפוך אותן למקומות פתוחים, למקומות שנותנים מענה לעוד ילדים, אני אומר כאן לכל מי שמוכן לשמוע, קופות החולים, האומר, משרד הבריאות, משרד החינוך
אבישי פריזדה:  אנחנו רוצים להיות חלק מהפתרון לילדים שלא חייבים לצאת מהבית, היציאה מהבית היא קצה המשבר
אבישי פריזדה:      החלק השני שאני מאוד מודאג ממנו, אני הרבה מאוד שנים בתוך העולם הזה, בכל התפקידים שאפשר לעשות, בקצה של כל רפורמה כזאת היו עוד 200 ילדים בפנימיות
אבישי פריזדה:  כשהיה "עם הפנים לקהילה", כשהייתה העדפה של שירותי אומנה, כשהייתה רפורמה בבריאות הנפש
אבישי פריזדה:  בסוף, הפנימיות הן רשת הביטחון שמחזיקה את הילדים במצבים הכי קשים
אבישי פריזדה:       כשיוצאת תוכנית כזאת לדרך, היא חייבת לתת מענה לאיזו עלייה באיתור הצרכים, בביקוש ו - - - יהיו בפנימיות
אבישי פריזדה:  אנחנו עכשיו ברשימות המתנה של 30%, 40% ו-50% על המקומות שאין לי
אבישי פריזדה:  אני מקבל מדי יום שיחות למעגל החברתי שלי, של הורים שהפרוטקציה שהם מבקשים היא לקדם את הילד או הילדה שלהם ברשימת ההמתנה ממקום 18 למקום 3
אבישי פריזדה:  אני חושב שזה חייב להיות חלק מהתוכנית
אבישי פריזדה:  תודה רבה
אפרת רותם: עובדת סוציאלית ועורכת דין אפרת רותם, איגוד העובדות והעובדים הסוציאליים
אפרת רותם:  אני אפתח בנקודה אחת, נציג האוצר התייחס לאותה תוכנית שהוגשה בעבודה מאוד קשה של הצוות המקצועי בשלושה משרדים, גם חינוך, גם בריאות, גם רווחה
אפרת רותם:  הוא הגיב ואמר, אחד הדברים שלא ישימים שם הוא ענייני כוח אדם
אפרת רותם:  כן, נכון, אין כוח אדם
אפרת רותם:  בהחלט
אפרת רותם:  אין כוח אדם ברווחה, אין כוח אדם בחינוך, אין כוח אדם בבריאות
אפרת רותם:  זה באמת לא קורה מעצמו
אפרת רותם:  זה קורה בגלל מדיניות שמנסה להשתיק ולהקטין את השירות הציבורי, וכתוצאה מזה כוח האדם עובר לפרטי
אפרת רותם:  ויחד עם זה שכוח האדם עובר לפרטי, מדינת ישראל מתחלקת לשניים
אפרת רותם:  ילד שלהורים שלו יש כסף, מצליח לקנות טיפול לילד
אפרת רותם:  גם שם קשה
אפרת רותם:      אתמול, למשל, שוחחתי עם עובדת סוציאלית מאחת הערים בדרום ארץ
אפרת רותם:  סיפרתי לה על הדיון, היא מאוד שמחה על קיומו של הדיון, ואמרה, בעיר שאני גרה בה, אני אומרת למשפחה שמחכה בתור: תקשיבי, יש לנו תור בעוד 13 חודש, או לכי לפרטי
אפרת רותם:  מי שיש לו כסף, הולך לפרטי, מגיע בתוך שלושה חודשים
אפרת רותם:  גם לא טוב, אבל מצליחים
אפרת רותם:      יש כרגע תוכנית על השולחן
אפרת רותם:  אפשר לומר עליה שהיא אולי הייתה צריכה להיות טיפה ימינה, טיפה שמאלה, הכול בסדר
אפרת רותם:  גובשה תוכנית על ידי אנשי מקצוע שזה תחום המומחיות שלהם
אפרת רותם:  כרגע ממשלת ישראל יכולה להחליט, האם היא שמה את הכסף ודואגת לביטחון של אותם ילדים, וזה ביטחון, זה ביטחון נפשי, זה ביטחון באפשרות ללכת ללמוד, זה ביטחון באפשרות לחיות את החיים שלהם, של אותם ילדים ושל ההורים שלהם
אפרת רותם:  או שהיא אומרת לאותם ילדים, אם יש לך כסף אתה תסתדר, אם אין לך כסף, אני מזניחה אותך
יערה שילה: אני רק רוצה להוסיף למה שאמרה סיגל, שזה לא רק חשופים לכדורים, הם חשופים לחומרים, לסמים, לצערי הרב
יערה שילה:  ילדים ברחוב היום חשופים בקלות רבה לגראס, וזה בנוסף לזה שהם מסתובבים ברחוב
יערה שילה:  אז זה סיכון על סיכון, ואני רואה אותם, אני אומרת לכם, בכל יום חמישי
יערה שילה:  בנוסף לזה יש גם מהירות רבה לילדים בשימוש בחומרים
יערה שילה:  זה מדרדר אותם למקומות קשים מאוד
יערה שילה:       אני יכולה להגיד לכם שאני אספתי מהרחוב ילדים עם רעלת אלכוהול, גם זה מביא למצבים קשים פסיכוטיים
אלי אפללו: תודה, יערה, על ההערה
אלי אפללו:  אני מודה לכולכם, היה דיון ממצה, ענייני
אלי אפללו:  לצערי, התחלנו עם האוצר, ואני מסיים עם האוצר
אלי אפללו:  דניאל, אתה כרפרנט, אני מבקש לקבל תשובות מקצועיות
אלי אפללו:  תודה רבה לכולכם
אלי אפללו: חברים צהרים טובים, יום טוב, שבוע טוב
אלי אפללו:  לפני שאני אתחיל אני אקריא, על פי ההנחיות כמובן
אלי אפללו:  ככל שיעלו עניינים הנוגעים לקטינות וקטינים, שיש חשש שעברו הטרדה מינית או פגיעה מינית, עבירת אלימות או עבירה של התעללות, שלא יעלה דבר שיש בו לייחס להם עבירה, או מקשר אותם לבדיקה, טיפול או אשפוז פסיכיאטרי, לטיפול והשגחה של עובד סוציאלי, התאבדות או להליך פלילי המתנהל בבית המשפט; חל איסור רעל פרטים מזוהים שלהם, ולכן הם לא יצולמו, ולא יכללו פרטים מזהים שלהם בפרוטוקול הדיון
אלי אפללו:  מובן?     כמו כן, בגלל רגישות הנושאים הצפויים לעלות בישיבה זו, אני קובע כי בהתאם לסעיף 120 לתקנון הכנסת, ככל שתהיה בקשה מטעם חבר הכנסת, שר או נציגו, או אם יעלה צורך, והכל לשם הגנה על הקטין או חסר ישע, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור, פרטים מזהים של דוברות ושל קטינות, דוברים או קטינים
אלי אפללו:  כמו כן, ככל שהדבר יידרש לבקשת משתתף אחר בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור, עשויה לגרום נזק לו או לזולתו
אלי אפללו:  אז תודה רבה
אלי אפללו:  אני מקווה שזה ברור
נירה לאמעי רכלבסקי: אם אני אוכל רק להבהיר, בהנחה של לנו הורים או מטפלים, גם ההזדהות שלכם עם פרטים מזוהים עשויה או עלולה לזהות פרטים של קטין
נירה לאמעי רכלבסקי:  פרוטוקולים של הכנסת מפורסמים, כנ"ל השידורים
נירה לאמעי רכלבסקי:  פרסום אסור לפי החוק של מה שהוקרא כאן, לכן בבקשה במידת האפשר, להימנע מפרטים על מקום מגורים, בוודאי שמות או פרטים מזהים אחרים כי אין לנו כרגע בארץ אפשרות להימחק דיגיטלית, או להישכח באינטרנט, ואנחנו לא רוצים שהקטינים יתמודדו עם זה לארוך שנים
נירה לאמעי רכלבסקי:  אז בבקשה להימנע מפרטים, ציון שמות, מקום מגורים, בית משפט שהקטין נמצא בו, או כל דבר אחר
נירה לאמעי רכלבסקי:  אם אני אחשוב שיש איזשהו משהו באמת מזהה בסופו של דבר אפשר לכתוב את השמות שלכם בפרוטוקול בראשי תיבות, אבל עדיף להימנע מלהגיע לזה, וזה למען הילדים
אלי אפללו: אוקיי, תראו, הוועדה הזאת היא וועדה לזכויות הילד
אלי אפללו:  אני יודע ואני שומע לא מעט טענות מצד הורים, מצד נשים, גברים, אמא, אבא
אלי אפללו:  אני חייב לומר, ואני אגיד את זה בצורה ברורה
אלי אפללו:  מה שמעניין אותי ומה שמעניין את הוועדה שלנו, זה הילדים
אלי אפללו:  זו בדיוק הנקודה
אלי אפללו:  אני יודע, וגם השתתפתי, והיו גם ישיבות, ופאנלים, בכל מיני נושאים לגבי גרושים, גרושות
אלי אפללו:  יש גם וועדות אחרות לגבי מעמד האישה
אלי אפללו:  יש לא מעט וועדות שעוסקות בנושאים האלה, ויש לא מעט, הייתי אומר, גישות לפה ולפה
אלי אפללו:  אני לא נכנס לוויכוח הזה
אלי אפללו:  הוא פחות מעניין אותי
אלי אפללו:  מעניין אותי דבר אחד; טובת הילדים
אלי אפללו:  מגיל אפס עד גיל 18
אלי אפללו:  ולכן, אני כן רוצה לשמוע, למרות שאין פה ילדים, אבל אני חושב שאני רוצה לעסוק ולהבין וגם לשמוע את ההורים, אם זה אבא או אמא
אלי אפללו:  אבל, בסך הכול, מה שמעניין אותנו כוועדה, זה טובת הילדים
אלי אפללו:  אחרי שאמרתי את זה, והדברים די ברורים, יש פה מוזמנים ונלך לפי הסדר
אלי אפללו:  משרד הרווחה, שגם הגישו נתונים לפי מה שהבנתי, אם תוכלו להציג אותם אני אשמח
אלי אפללו:  נציגות שלכם, אם תרצו גם מספר אנשים ממשרד הרווחה, אני אשמח
אלי אפללו:  אין לי בעיה לתת רשות גם מעבר לנציגות אחת או שתיים
חנה לאופר: שלום, אני ד"ר חנה לאופר, אני מנהלת תחום ביחידת הסיוע, עובדת סוציאלית
חנה לאופר:  ביחידת הסיוע אנחנו רואים, רוב האנשים שאנחנו רואים הם בעקבות הבקשות ליישוב סכסוכים בענייני משפחה
חנה לאופר:  זה אומר שאנחנו ממוקמים בתחילת הרצף הטיפולי, והמשימה המרכזית שלנו היא להרים דגל אדום כשאנחנו מזהים קשיים בקשר של ילדים עם מי מהוריהם
חנה לאופר:  נקודת המוצא שלנו היא שלילד יש זכות לקשר עם שני הוריו, אבל יש לו גם זכות למוגנות
חנה לאופר:  ולכן, אנחנו מזהים קשיים בקשר
חנה לאופר:  אנחנו עושים את זה באמצעות כלי שפותח בשיתוף פעולה - - -
אלי אפללו: אני שמח שמצטרף אלינו חבר הכנסת סימון דוידסון
אלי אפללו:  תודה רבה שבאת, סימון
חנה לאופר: אנחנו מזהים קשיים בקשר כשאנחנו שומעים את זה מההורים, ואז אנחנו בעצם מנסים לבחון את הדברים בכלי שפותח במשותף עם סדרי דין וחוק הנוער, והותאם לעבודת יחידת הסיוע
חנה לאופר:  מה שאנחנו מנסים לזהות, זה אם יש קושי, עוצמת הקושי, משך הקושי, ועד כמה הקושי הזה נובע מהסתות של מי מההורים, עד כמה מקשיי תפקוד, ועד כמה ממעורבות של הילדים, משאיבה של הילדים לקונפליקט שבין הוריהם
חנה לאופר:  ככל שעוצמת הקונפליקט גבוהה, ככה הילדים יותר נשאבים ונפגעים מהקונפליקט עצמו
חנה לאופר:  אלה הדברים שאנחנו בודקים
חנה לאופר:  רוב העובדים שלנו עברו הכשרה, שוב בשיתוף פעולה עם השירותים הנוספים, בעניין קשיים בקשר
חנה לאופר:  כאשר אנחנו מזהים קשיים בעוצמה נמוכה או בתחילת הנתק, אנחנו עושים התערבויות ביחידה, אם אנחנו מתרשמים שהעוצמות נמוכות ושיש אפשרות לחידוש הקשר
חנה לאופר:  ההתערבות מבוצעת באמצעות העובדים שלנו שהתמחו בנושא, ופסיכולוגים של יחידת הסיוע
חנה לאופר:  יש שיתוף פעולה בין- מקצועי של פסיכולוגים, עובדים סוציאליים, ובחלק מהיחידות יש לנו גם פסיכיאטר
חנה לאופר:       אז בחלק מהמקרים, כמו שאמרתי, אנחנו עושים את התהליך בתוך היחידה
חנה לאופר:  כאשר אנחנו מתרשמים שנדרשת בדיקה כי יש טענות לפגיעה בילד, למשל, אנחנו לוקחים מאוד ברצינות את הטענות האלה ומפנים לקהילה להמשך ולהעמקת הבדיקה, בין אם מדובר בהסתות קשות ובין אם מדובר בטענות פגיעה
חנה לאופר:  אם אנחנו מתרשמים שהתהליך עתיד להיות ממושך, זה לא יהיה יעל שנתחיל את ההתערבות אצלנו ונפסיק באמצע
חנה לאופר:  אז בחלק מהמקרים הללו, אנחנו עושים התערבות שעניינה גיוס ההורים, שני ההורים לתהליך, ובחלק אנחנו, לצערי, לא מתערבים מתוך הבנה שזה לא יהיה יעיל להתערב אצלנו
חנה לאופר:  בחלק ניכר מהמקרים אנחנו מפנים לקהילה ונעמי תדבר על השירותים בקהילה
נעמי בודל: תודה רבה, שמי נעמי בודל, אני עובדת סוציאלית ארצית לעניין סדרי דין, במשרד הרווחה
נעמי בודל:  אני רוצה לומר שבאופן כללי, השם של הוועדה, לבדוק או להעריך את ההתמודדות שלנו עם תופעת הניכור ההורי
נעמי בודל:  לא כל קושי בקשר של הילד, מבחנתנו שווה ניכור הורי
נעמי בודל:  אנחנו כן מדברים על רצף, כמו שחנה ציינה, קשיים נורמטיביים בתוך הקשר, קשיים שמלווים בהסתות, אם יש סרבנות קשר, וגם ניכור הורי
נעמי בודל:  מבחנתנו זו תופעת קצה, וככה היא מופיעה גם בנתונים שהוגשו לוועדה
נעמי בודל:  יש לנו סך הכול 10,627 משפחות שלגביהן נכתבו תזכירים במסגרת עבודת עובדת סוציאלית לעניין סדרי דין, שזה רק כאשר הערכאה המשפטית מבקשת מאיתנו להתערב ולכתוב המלצות בנוגע למשפחה של זוג הורים עם ילדים ומתגרשים ויש ביניהם קונפליקט
נעמי בודל:  מתוכם, זיהינו קונפליקט גבוה ב-72 אחוזים מהמשפחות, שזה 7,694, ומתוך המשפחות הללו, גם אנחנו מזהים ומבקשים לאסוף נתונים מהשטח, שבעצם נותנים על כל אחד - - -
אלי אפללו: רגע, מה הסטטוס של אותן 6,000 משפחות?
נעמי בודל: 7,694 משפחות שבהן העובדים הסוציאליים לעניין סדרי דין במחלקות לשירותים חברתיים, זיהו אותם כמשפחות שנמצאות בקונפליקט שקשור בקשיים בקשר, אבל כל רצף הקשיים שתיארתי
נעמי בודל:  אז מתוך המשפחות הללו יש 896, אלה נתונים שנונים ל-2021, עוד לא סיימנו את עיבוד הנתונים של 2022
אלי אפללו: אלה מספרים גבוהים מאוד
נעמי בודל: אז מתוכם זיהינו 896 משפחות, ש-11 משפחות מתוך המשפחות שבקונפליקט, 8 וחצי אחוזים מסך המשפחות שנמצאות אצלנו, 7 אחוזים בערך מסך המשפחות שיש להן ילדים שמתגרשים
סימון דוידסון: מה השתנה מאז 2020? מאז דו"ח מבקר המדינה ועד היום?
נעמי בודל: מה שקורה אצלנו בסדרי דין ובכלל השותפויות שאנחנו עושים במשרד הרווחה, אנחנו נמצאים בחלק שאני מדברת כרגע על סדרי דין
נעמי בודל:  סדרי דין, גם יצאה סקירת ספרות שבעצם בחנה את כל התופעה של רצף קשיים בקשר, סקירה מעל העולם כדי שאפשר יהיה להתחיל לתת לה איזשהו שם ולייצר המשך עבודה
נעמי בודל:  המשך העבודה היה פיתוח של הכלי שחנה ציינה מקודם
נעמי בודל:  סדרי דין הבינו את זה יחד עם חוקי הנוער וביחד עם יחידות הסיוע, פותח, מה שנקרא, מודל הערכה טיפולי
נעמי בודל:  זה סוג מסוים שאנחנו קורים לו כלי, שבו משתמשים העובדים הסוציאליים שנפגשים עם המשפחות, ומתוך זה אנחנו מנסים לייצר - - -
אלי אפללו: את יכולה לתת איזושהי דוגמא כללית? מבלי להתייחס ספציפית לאדם מסוים
אלי אפללו:  איזה מודל משרד הרווחה נותן למשפחה שיש בה ילדים שבהם, נניח דיברו על משמורת מסוימת ובסוף היא לא מתבצעת
אלי אפללו:  מה קורה שם?
נעמי בודל: מענה טיפולי, במידה ובית המשפט לא מאשר
אלי אפללו: איזה כלי?
סימון דוידסון: מה דרכי הטיפול שלכם?
אלי אפללו: את אמרת שיש איזשהו כלי, איך אתם מטפלים? מה הכלי?
נעמי בודל: הכלי, הוא כלי אבחוני, שאלון
אלי אפללו: קודם כל איך מאבחנים ואז מה אתם עושים?
נעמי בודל: אז כשמגיעה אלינו משפחה יש תהליך מאוד סדור שבו העובד הסוציאלי גם פוגש את כל אחד מבני המשפחה
נעמי בודל:  גם את בני הזוג ביחד, כמובן באופן בלתי אמצעי את הילדים
נעמי בודל:  מקבלים דו"חות ממוסדות חינוך, מאנשי מקצוע שמכירים את המשפחה
נעמי בודל:  וחוץ מזה, במידה ומזהים קשיים או שאחד ההורים טוען שיש קשיים בקשר, אנחנו משתמשים במודל הזה
נעמי בודל:  המודל בעצם מביא ארבעה פרקים, יש ארבעה פרקים שכל אחד מהם נותן סוג מסוים של מאפיין שמבחנתנו זוהה, בעקבות סקירת הספרות, בעקבות העבודה המשותפת, כאינדיקטור, כמשהו שמצביע על קושי
אלי אפללו: בואי נשאל שאלה
אלי אפללו:  היו דברים שבהם הצלחתם? ואם כן, איך? לאחר האבחון, אני הולך צעד אחד קדימה
אלי אפללו:  אבחנתם, ידענו את המספר, עכשיו תני לי איזשהו כלי שמשרד הרווחה, יחד עם הגורמים בקהילה, עשו ואבחנו ומצאו שיש בעיה, והייתה הצלחה
אלי אפללו:  תני לי דוגמא כזאת להצלחה, אם הייתה
נעמי בודל: החלק של המענים שלנו נמצא אצל - - -
אלי אפללו: אני אתן לכולם לדבר, אבל אני רוצה את משרדי הממשלה קודם
נעמי בודל: אני רוצה להעביר את החלק של המענים למי שאחראית על זה
איריס בז'רנו: לי קורים איריס בז'רנו, ומה שהשתנה משנת 2020 זה שמשרד הרווחה בעצם ייעד מנהלת תחום לפיתוח מענים למשפחות במשבר פרידה וגירושים
איריס בז'רנו:  בעצם בשנתיים האחרונות, אנחנו שמנו לעצמנו למטרה לפתח רצף של מענים בכלל למשפחות בגירושים, ואנחנו עסוקים בשלושה מישורים
איריס בז'רנו:  מצד אחד המחקר ואיסוף הנתונים
אלי אפללו: זאת אומרת, בשלוש שנים יש תפקיד שאמור לבצע משהו, ואתם בינתיים בודקים איך מבצעים את זה
קריאה: בינתיים לא קרה כלום ויש רק התדרדרות
איריס בז'רנו: רגע, לא סיימתי
איריס בז'רנו:  אחד, אנחנו מדברים על זה שאנחנו בעצם עבדנו בשלושה מישורים
איריס בז'רנו:  גם מצד אחד, פיתוח מענים
איריס בז'רנו:  אנחנו כתבנו מדריך שבעצם אנחנו היום פיתחנו מודל התערבות וטיפול במשפחות בקשיים בקשר, באמת על הרצף, לא רק על הניכור ההורי
איריס בז'רנו:  לצד זה, התחלנו להכשיר מטפלים מתוך המרכזים הטיפוליים שהמשרד ממן ומפקח עליהם
אלי אפללו: כמה מטפלים?
איריס בז'רנו: כבר יחידות הייעוציות שלנו, יש 11 יחידות ייעוציות
איריס בז'רנו:  40 או 50 אחוזים כבר ממי שמטופל במסגרת היחידות הן משפחות במשבר פרידה וגירושים, שבאמת הם נמצאים בקצה הרצף באותן משפחות בקשיים בקשר, בעיקר בניכור ההורי
איריס בז'רנו:  לצד זה אנחנו הרחבנו את התשתיות של התחנות לטיפול זוגי ומשפחתי
איריס בז'רנו:  אם בשנת 2021 היו לנו 124 תחנות, היום אנחנו כבר עומדים על 154 תחנות
איריס בז'רנו:  המשרד הוסיף תקציב שבעצם אפשר לרשויות המקומיות להרחיב מענים
עאידה תומא סלימאן: חלק מהתחנות זה עובד סוציאלי אחד נכון?
איריס בז'רנו: חלק מהתחנות זה יותר מעובד סוציאלי אחד
עאידה תומא סלימאן: כן, ובחלק האחר זה רק אחד
איריס בז'רנו: נכון, זה באמת תלוי בגודל התחנה ולפי גודל הרשות
איריס בז'רנו:  היום המשרד מחלק את התקציבים באופן כזה, זה משהו שנעשה בשנה האחרונה, באופן כזה שהוא מחלק את התקציב על פי קריטריונים שווים לכלל הרשויות, כדי לאפשר לכלל הרשויות לפתח מענים
איריס בז'רנו:  ולכן, אנחנו רואים את הצמיחה של הרחבת תחנות, שבאמת היו קטנות, וגם הקמת תחנות חדשות
איריס בז'רנו:  לצד זה, המשרד בעצם פתח גם את המרכזים הטיפוליים האחרים שלנו, כמו המרכזים למורים וילדים, שגם אותם אנחנו מיידעים, שיוכלו לתת מענה למשפחות בקשיים בקשר, כדי שנוכל להגדיל כמה שיותר משפחות שנוכל לתת להן טיפול
אלי אפללו:  יש פה מישהו ממשרד החינוך? ליאת שמואלי, בבקשה
ליאת שמואלי: ליאת שמואלי, אני ממונה על תחום הורים ומשפחה במשרד החינוך, בתוך זה ממונה על הנושא של הורם גרושים ופרודים
ליאת שמואלי:  אני אגיד שכמובן עם השנים, העיסוק בנושא הולך וגובר, ואנחנו בעצם עסוקים בסוגייה הזאת גם ברמת קביעת המדיניות, וגם ברמת ההכשרה בשטח
אלי אפללו: יש לכם מאגר של ילדים שההורים שלהם גרושים?
ליאת שמואלי: הנתונים נמצאים במוסדות החינוך, כמובן
אלי אפללו: ומאיפה אתם מקבלים אותם? נניח שיש ילדים שההורים שלהם גרושים, מאיפה אתם מקבלים את הנתונים האלה?
ליאת שמואלי:  ברישום לבית הספר, במערכת עצמה של משרד החינוך
אלי אפללו: אבל זה בהתחלה כשהתלמיד נכנס לבית ספר יסודי
אלי אפללו:  אם זה קורה באמצע?
ליאת שמואלי: בדיוק בשבועות האחרונים עדכנו את חוזר המנכ"ל, גם בחוזר הקודם זה הופיע וגם הפעם
ליאת שמואלי:  בעצם יש את כל הנוהל של דיווח לבתי הספר
ליאת שמואלי:  בתי הספר וגני הילדים - - -
אלי אפללו: לא, אבל מי מדווח? נניח לרגע שהילד נמצא בכיתה - - -
ליאת שמואלי: ההורים
אלי אפללו: ואם הם לא דיווחו? זה כשהוא עולה מכיתה לכיתה?
ליאת שמואלי: מכיתה לכיתה
ליאת שמואלי:  ברישום למוסד החינוכי, וכל שנה מעדכנים ההורים
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, עדכנו
עאידה תומא סלימאן:  מה עושים עם זה?
ליאת שמואלי: קודם כל אנחנו רואים את התפקיד שלנו במערכת החינוך, כמעין שומרי סף על מנת לזהות ברמה הראשונית אם יש איזשהו קושי בקשר של הילד עם ההורים
ליאת שמואלי:  גם בחוזר מנכ"ל וגם ברמת מדיניות, אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שרווחתו של הילד היא להיות בקשר עם שני ההורים
ליאת שמואלי:  רווחתו המיטבית כמובן
אלי אפללו: זה בסדר, אבל נשאלה פה שאלה, ומוצדקת
אלי אפללו:  של חברת הכנסת
אלי אפללו:  קיבלתם נתונים, מה אתם עושים איתם?
עאידה תומא סלימאן: ילד שידוע שההורים שלו גרושים, איך המידע הזה נחוץ לבית הספר? מה אתם עושים עם זה?
ליאת שמואלי: זה בכמה רמות
ליאת שמואלי:  קודם כל, ברמת הילד, כמובן, יועצת בית הספר, הפסיכולוג, הצוות החינוכי, צריכים לדעת על מנת ליצור איתו קשר, להיות עם היד על הדופק ולראות מה שלומו
סימון דוידסון: זה היועצות? אתם מודעים למחסור הגדול של היועצות? היה דיון על זה בוועדת החינוך השבוע
סימון דוידסון:  יועצת אחת צריכה לעבוד בשלושה בתי ספר כדי לקבל משרה
סימון דוידסון:  איך אם יכולים בכלל להגיע לילדים האלו? הן לא מסוגלות, הם לא מסוגלים
סימון דוידסון:  זה לא קורה
ליאת שמואלי: יועצות בתי הספר מכשירות את הצוות החינוכי
ליאת שמואלי:  מי שנמצא בקשר יום-יומי עם הילדת זה המחנך או המחנכת, או הגננת
ליאת שמואלי:  חשוב שהם קודם כל ידעו לזהות ולשוחח ולעשות את העבודה
ליאת שמואלי:  כמובן שהיועצת והפסיכולוג נמצאים שם על מנת לסייע
ליאור חיוט: יש פה בעיה יותר קשה, סימון דוידסון
ליאור חיוט:  יש פה בעיה יותר קשה
ליאור חיוט:  מילה רק על זה
אלי אפללו: סליחה, אני אתן לכולם את זכות הדיבור, בסדר? דקה אחת
אלי אפללו:  אני שואל שאלה פשוטה, אתם במשרד החינוך, אתם יודעים שיש הורים גרושים, מה אתם עושים? לא מה המטרה, אלא מה אתם עושים בפועל?
ליאת שמואלי: התחלתי ואמרתי, דבר ראשון, זה הקשר עם הילד
ליאת שמואלי:  זה לבדוק מה שלומו, איך הוא עובר את הדברים, זה דבר אחד
ליאת שמואלי:  בחוזר מנכ"ל, ובכלל בהטמעת המדיניות שלנו, אנחנו מתעקשים על קשר עם שני ההורים
ליאת שמואלי:  החל מהעברת מידע, דרך אישורים על כל דבר
אלי אפללו: אסיפת הורים, האם זה עובר גם לאבא וגם לאמא?
ליאת שמואלי: כמובן
אלי אפללו: יפה, זה מה שרציתי לדעת
ליאת שמואלי: העברת מידע אמרתי, כמובן כל מה שקשור לילד, אפילו אישור יציאה לטיול, שני ההורים אמורים לחתום עליו
אלי אפללו: איך אתם מנהלים את זה?
קריאה: "אמורים"
אלי אפללו: חברים, מה קורה פה? יש נציגה, של משרד החינוך, שהגיעה לפה, אז אני מבקש שתכבדו
אלי אפללו:  אם זה מתקיים, אז אני מקווה, ואם זה לא מתקיים אנחנו רוצים לדעת
ליאת שמואלי: חוזר המנכ"ל החדש, גם קודם, מופיע שחור על גבי לבן
קריאה: לא אוכפים את זה
אלי אפללו: רגע, לא אוכפים זו בעיה אחרת
אלי אפללו:  אבל, נניח ביציאה לטיול, ואתם נותנים את הנייר הזה
אלי אפללו:  הילד, נניח שהוא נמצא אצל האבא ולא אצל האמא או להיפך, איך אני יודע שזה מגיע לשני ההורים?
ליאת שמואלי: אם יש קבוצות ווטסאפ כיתתיות, המחנכת מכניסה את שני ההורים
ליאת שמואלי:  אם זה אישור יציאה לטיול, המחנכת מעבירה להורה האחר
ליאת שמואלי:  זה לגמרי ממוסד וכתוב
עאידה תומא סלימאן: גם אם המשמורת לא משותפת?
ליאת שמואלי: לא קשור למשמורת בכלל
ליאת שמואלי:  אני אגיד לך יותר מזה, אנחנו, אפילו אם יש הורה בכלא, אנחנו מכוונים להיות בקשר
אלי אפללו: ליאת, קיבלנו הסבר, תודה רבה
אלי אפללו:  אני רוצה פה את המרכז לשלטון המקומי
אלי אפללו:  אם הם לא בזום, אנחנו נעבור להנהלת בית המשפט
חנית בכר: שלום, אני חנית אברהם בכר, עורכת דין בלשכה המשפטית בהנהלת בתי המשפט
חנית בכר:  אני אפתח ואני אעביר את זכות הדיבור לד"ר גלי אביב, מנהלת תחום המחקר שתפרט כמה מילים על המחקר שאנחנו עורכים
חנית בכר:  אז כידוע, ב-11
חנית בכר: 10
חנית בכר: 2020 פורסם נוהל נשיאת בית המשפט העליון, בנושא טיפול בתי המשפט לענייני משפחה, הליכים דחופים שעניינם חשש לפגיעה במוגנות של ילדים, בהבטחת הקשר בין הורים לילדיהם
אלי אפללו: מה זה נקרא הליך דחוף ומי קובע אותו? סליחה, אני רואה את זה פה
אלי אפללו:  אם תוכלי רק לפרט בקצרה
חנית בכר: אני אסביר ממש בקצרה
חנית בכר:  כפי שעולה מהוראות הנוהל, מערכת בתי המשפט בעצם הכירה בכך שהליכים משפטיים - - -
אלי אפללו: חברים, בבקשה
אלי אפללו:  תודה רבה, הגיעה גם חברי הכנסת דבי ביטון
חנית בכר: אז כמו שאמרתי, כפי שעולה מהוראות נוהל הנשיאה, מערכת בתי המשפט הכירה בכך שהליכים משפטיים שמעלים חשש למוגנות בילדים, וחשש לפגיעה בקשר בין הורים לילדיהם על רקע הסכסוך המשפטי, מחייבים מתן מענה ראשוני, יעיל, מהיר, מצד בתי המשפט לענייני משפחה תוך, כמובן, בחינת טובתו של הילד
חנית בכר:  סוגיית הבטחת הקשר בין ההורים לילדיהם, כמו גם הסוגייה של מוגנות הילדים, היא סוגייה שנמצא על סדר היום של מערכת בתי המשפט
חנית בכר:  גם בנוהל הנשיאה, ממש בפתיח הנשיאה מתייחסת לזכות הילד לקשר עם שני הוריו, שזו זכות יסוד שמוגנת באמנות הבינלאומיות
חנית בכר:  זו זכות שתומכת את עקרון טובת הילד, ועוגנה בפסיקה הרחבה של בתי המשפט, כמקימה הגנה וסעד משפטי
חנית בכר:  הנוהל בעצם קובע סדרי עבודה אחידים לבתי המשפט לענייני משפחה, שיבטיחו מתן מענה ראשוני, מהיר ויעיל, להליכים דחופים שעניינם חשש לפגיעה במוגנות של הילדים
שפרה שחר: בפועל קורים רק אצל שופט אחד, ארז שני, וכל השאר, יש צפצוף אחד ארוך - - -
אלי אפללו: אני מבקש לא להפריע
אלי אפללו:  הערת ביניים יכולה להיות רק של חברי הכנסת
חנית בכר: במסגרת הנוהל, ממש בקצרה, נקבעו ההסדרים הבאים; קביעת דיון בבקשות סעד דחוף להבטחת קשר ומתן החלטה בבקשה לקיצור תקופת הליכים, לא יאוחר מ-14 ימים ממועד הגשת הבקשה
חנית בכר:  קביעת דיון בבקשה לסעד זמני להבטחת לקשר או למניעת פגיעה במוגנות הילד, גם לא יאוחר מ-14 ימים ממועד הגשת הבקשה
חנית בכר:  כאשר יש גם הוראה כללית של אי קביעת דיון או כל מתן הוראה אחת, הנוהל בעצם - - -