GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת ברונשטיין קלומק:      דבר נוסף זה הנושא של דיכאון, המילה הזאת לא עלתה פה היום מספיק, אני מזכירה שאחד מגורמי הסיכון המרכזיים לאובדנות זה דיכאון והיום הרבה מאוד, הרבה יותר מידי מטפלים במדינת ישראל, לא יודעים לעבוד ממוקד בדיכאון, אני מזכירה לכולנו שכבר אין דבר כזה רק טיפול פסיכולוגי שיעיל לכולם, אנחנו חייבים עוד ועוד אנשי מקצוע שידעו לעבוד עם דיכאון וזה גם יוביל לירידה באובדנות
ענת ברונשטיין קלומק:  נושא נוסף בהקשר של מניעה, הורים, לא שמעתי מספיק דיון על הורים, אני רוצה לשים את זה ככותרת מאוד מאוד גדולה, יש לנו הורים בדיכאון שיש להם ילדים בדיכאון, הורים לא יודעים מספיק בתחום של אובדנות ודיכאון ואנחנו ממש צריכים לצאת בעבודה, מעבר לקמפיינים מאוד מאוד גדולים על מודעות, אלא באמת הכשרה, צריך איזשהו ידע בסיסי לפחות בתחום הזה, איך לאתר, איך לדבר עם הילדים שלנו וזה משהו שאנחנו חייבים לעשות, גם לשבירת הסטיגמה ובטח ובטח כדי לאתר ולטפל
ענת ברונשטיין קלומק:      כשאני עוברת להתערבות, אני ברשותכם ואלישבע אני כמובן לגמרי מתחברת לכל הנושא של עוד תקנים ועוד תקציבים, אבל אני גם רוצה להגיד שאנחנו חייבים לחשוב מחוץ לקופסא, הטיפול הפסיכולוגי ופה אני מדברת כפסיכולוגית קלינית וכלשעבר ראש תוכנית קלינית ואני מאוד מאמינה בפרופסיה הקלינית, אבל אנחנו חייבים לפתוח את הטיפולים לעוד מטפלים, לעוד הכשרות, אולי אפילו לנון פרופשונל תחת הכשרה, אנחנו לא צריכים להמציא את הגלגל, מקומות אחרים בעולם, כמו ארצות הברית, עברו גם לטיפולים של נון-פרופשנלס, הפער בין מה שצריך למה שקיים הוא גדול מידי כדי שעוד תקנים בלבד יסגרו את זה ופה אני מזמינה את הוועדה לעשות ביחד עם האקדמיה, אני יודעת שאני מדברת בשם עצמי ואוניברסיטת רייכמן, אבל אני בטוחה שכל האקדמיות בארץ יצטרפו אליי, לעשות למידה ממה קורה בעולם ולהתחיל לאמץ מודלים שקיימים ועובדים בעולם, באמת בחשיבה מחוץ לקופסא ולא עוד את הדברים המסורתיים, אפילו בהיבט של דיכאון, אובדנות, זה מילים מאוד מאוד גדולות, יש בהם רצף, מהקל למאוד מאוד כבד והיום כשאנחנו פונים לאנשי מקצוע, אנחנו לא מספיק מרגישים את הרצף הזה, מה שכן קיים בבריאות הגוף, אז פה אני רק אומרת, בעולם ההתערבות, יש לנו עוד הרבה מאוד עבודה, כן המערכת חייבת לתת לאנשי המקצוע מספיק זמן להכשרות, כמי שמלווה את משרדי החינוך והבריאות, הם כל כך בלחץ, מעוד פציינט ועוד תלמיד, שאין להם זמן להכשרות כמו שצריך, שבהם הם יכולים להתפנות לזה ופה אני ממש קוראת לעוד תקציב, כדי שנוכל להכשיר אנשים, כמו שבקרדיולוגיה ואונקולוגיה, ברור לנו שצריך הכשרות כמו שצריך, אז בטח ובטח בבריאות הנפש
אלי אפללו: תודה רבה, היה חשוב לשמוע אותך
סימון משה משאשוילי: שלום, אני חבר כנסת חדש, זה פעם ראשונה שלי בוועדה, שמי סימון משה שווילי, נבחרתי בש"ס, בהצלחה, הצלחתו, הצלחת ילדנו, זו הוועדה החשובה ביותר, אני אבא לילדים, אני אכן חובש כיפה שחורה, כמו שכולם מבחינים כאן, אבל אני צמחתי, גדלתי בחינוך הלא חרדי והלא דתי, בעולם החילוני, הילדים שלי לומדים בישיבות, אז ככה שאני מכיר גם את העולם הזה וגם את העולם השני
סימון משה משאשוילי:  חבר הכנסת סימון ציין קודם את העניין של להעסיק את הילדים שלנו אז הילדים בישיבות, אכן לומדים עד השעה תשע בערב, לא קל, הפסקה בת שעתיים בצוהריים, חומר למחשבה
סימון משה משאשוילי:  אני כעורך דין, אני עורך דין 19 שנה ואני מתרגש כאן כמו שלא התרגשתי בדיון הראשון לפני 19 שנה שניהלתי אותו, כי מדובר בנושא הכי חשוב לנו, הילדים שלנו
סימון משה משאשוילי:  אני חושב, אני לא יודע אם הכול מתחיל שם, אבל הכול מסתיים שם, זה כסף, מה שאת אמרת קודם, סיור מוחות, שלקוח מגיע אליי אז אני מפנה אותו, אם זה לתוכנית עסקית באמצעות חוות דעת של אנשי מקצוע, אם זה שמאים, רופאים, כל איש והתחום שהוא נוגע בו, מטפל בו, אז זה מה שאני חושב שצריך, אדוני זה כבר תפקיד שלנו, זה מה שיש לי לומר, תבורכו כולם, זו עבודת קודש
סימון משה משאשוילי: אני מדבר כאבא, כסבא
אלי אפללו: זה התואר הכי כיף
סימון משה משאשוילי: נכון, אתה כולך חיוך
אלי אפללו: תודה, נכון
סימון משה משאשוילי: אז ממשק עבודה בין המשרדים, זו הצורה, אני חושב שאנחנו כאן יושבים כאן שעה וחצי ונמשיך לשבת כאן עוד שעה וחצי וגם אם יומיים וחודש וזה לא יסתיים
אלי אפללו: תודה, תודה
אלי אפללו:  אוקי, טובה בן ארי, בבקשה
טובה בן ארי: שמי טובה בן ארי ואני הפקחת הארצית לזכויות תלמידים במערכת החינוך בישראל ולכבוד הוא לי היום להשתתף בישיבה הפותחת והחגיגית עם כבודו ואני מאחלת לכולנו שבזכותך ובזכות שיתוף הפעולה של כולנו, אכן לילדים יהיו זכויות והם גם ידעו מהם הזכויות שלהם, כי לא מספיק לקרוא לזה בשם, או בכותרת
טובה בן ארי:  אני לא אתייחס ולא אעכב אותכם, כי גם אילן וגם אחרים התייחסו, אבל חשוב לי לציין שאנחנו עושים כמה פעולות שהן מניעתיות מלכתחילה בתהליך החינוכי, בחינוך לזכויות, שביניהן וגם מוזכר בדוח הנושא הפלילי של בני נוער, כל תהליך המניעה שאנחנו עובדים יחד עם הסניגוריה הציבורית לנוער במשרד המשפטים, אנחנו מדריכים בתוך הכיתות, כיתה-כיתה בכל בתי הספר, במגזר הערבי ובמגזר היהודי, אנחנו מלווים את בתי הספר בתהליך למניעת מעשים פליליים, ביחד עם זה לזכויות הילדים בתוך ההליך הפלילי
טובה בן ארי:  אנחנו עושים עוד כמה פעולות למען בני הנוער שחלק מהנושאים מוזכרים בדוח וחלק לא מוזכרים ואני אשמח להרחיב בישיבות הבאות
טובה בן ארי:  תודה רבה
אלי אפללו:  חברת הכנסת
פנינה תמנו: תודה אדוני היושב ראש, אני קודם כל מתנצלת על ההגעה לקראת סיום, היה לנו במקביל עוד דיון - - -
אלי אפללו: אני מתנצל שלא יכולתי להיות בוועדה שלך
פנינה תמנו: כן, עוד יותר מצמצמים אותנו לימי דיון ספציפיים, אבל בכל זאת היה חשוב לי להיות כאן, גם לברך אותך בפעם השנייה על המינוי, הכול כך חשוב הזה ולברך כמובן את המועצה לשלום הילד, את ורד ואת כל הצוות על עבודת הקודש, אני תוך כדי עלעלתי בנתונים ולצערי, הנתונים הם ככול שהעולם שלנו מתקדם, גם דיגיטלית וגם האתגרים הנוספים, בטח הקורונה, בתקופת הקורונה, אני ישבתי בממשלה ונחשפתי ביתר שאת על ההשלכות הכול כך קשות, אנחנו עכשיו בעידן פוסט-קורונה ואנחנו עוד לא סיימנו לגרד את קצה קצהו של הטיפול בילדים שגם מבחינה רגשית, נפשית וגם היו יותר שעות באינטרנט ואנחנו רואים את הנתונים של ילדים שמותקפים, אני רואה את נציגי המשטרה, מותקפים באמצעות הרשתות החברתיות, בטח ככול שהם יותר נמצאים שמה, אנחנו יודעים איפה הם נמצאים, הם נמצאים בטיק טוק, הם נמצאים באינסטגרם, פחות בפייסבוק וזה מצריך מאיתנו כלל הגורמים, אלי, לא לוותר, כמובן שהדוח נפתח עם שיעור הילדים העניים שזה באמת שום דבר פה לא גזרת גורל, לא גזרת גורל, משרד החינוך אני יודעת שמעמיד גם קרן מיוחדת, אבל באמת זה קרן שהיא יותר בהשתתפות האקסטרות, בין אם זה טיולים שנתיים, בין אם זה חוגים שהם מעבר שבית הספר מקנה, אבל אם אני לוקחת את זה, אין לי ספק בכלל שצריך לבדוק גם עם שר הרווחה החדש, גם עם שר החינוך, גם שר החינוך חדש, אני רואה כאן את נציגת משרד הרווחה, אנחנו צריכים לא להרפות, בטח לאור העובדה שהוועדות חזרו לעבוד, הוועדה לדעתי עבדה בכנסת האחרונה? היא לא עבדה
קריאה: כמעט ולא
פנינה תמנו: כי היו את הוועדות המיוחדת שכן הכירו וכל השאר לא, ה-24 עבדה, יופי, יופי, מיכל סיפרה לי שזה היה בשבילה הייתה חוויה חשובה, אני בטוחה וסמוכה שתיכנס לעובי הקורה, נשתדל אפילו לתאם חלק מהדיונים שהם לא יהיו חופפים עם הוועדה לקידום מעמד האישה, אני יודעת שזה ממש גם בנפשך וביחד עם הארגונים נעשה טוב
אלי אפללו: תודה, יש לנו עוד מספר דוברים, אני מבקש רק בקצרה, כי אנחנו רוצים לסיים לפני השעה שתיים, יערה שילה
יערה שילה: שלום, אני בכמה כובעים, אני חברת מועצת עריית ירושלים, אני מומחית לגיל הרך, אני שותפה עם הוועדה לזכויות הילד המון שנים, בסיפור של גיל הרך ואם רוצים למנוע, חברים יקרים, תתחילו בגיל הרך, לידה עד שלוש, המקום הכי מופקר, הכי, אין, פשוט מצוקת כוח אדם כבר אני לא מדברת, המבוגרים המשמעותיים שהילדים פוגשים הם המזיקים לחייהם, צר לי להגיד את זה ככה בצורה בוטה ואם לא נשנה את התמונה היום, לא מחר, אתמול כבר היינו צריכים, אנחנו נמשיך בנוער בסיכון, במחלקה פסיכיאטרית ועוד ועוד ועוד, לצערי הרב, 77 אחוז מהילדים נמצאים במסגרות שהיום אפשר לומר הודות לוועדה הזו, יש חוק, ברוך השם, שכל מי שיושב פה, באמת, נלחם ובאמת ברוך הבא, שמחנו, גם כתבתי לך בפרטי, אני חושבת שצריך לעשות וועדה דחופה של מעקב על מה קורה מלידה עד שלוש, שם זה מתחיל, הפערים, אמרה עאידה תומא, מתחילים ביום הראשון, אגב, כירושלמית אני רואה את זה, אם דיברו על ילדים במצב, הילד הזה דיבר, באמת, עמדו לי דמעות, בסדר? בגיל 18 הילדים כבר יום למחר אין להם כלום, תדעו, אני באמת עם דמעות אומרת לך, בחברה החרדית והערבית המצב קשה, אני מזמינה את יו"ר הוועדה לבוא איתי בימי חמישי לסיור בירושלים ולראות מה קורה ולבכות ביחד איתנו
אלי אפללו: אנחנו נעשה סיורים כמובן
יערה שילה: אני חושבת שצריך להתחיל בלידה עד שלוש, הם הילדים הכי פחות נספרים, אין להם כמעט קול, הם שקופים והמבוגר המשמעותי שהם פוגשים בחייהם הוא קריטי לחיים שלהם, הקושי האמיתי ובחברות חלשות זה בולט עוד יותר
יערה שילה:  תודה
אלי אפללו: תודה רבה לך
אורית כהן שטילר: סליחה אני יכולה רק להצטרף לדברים ולהוסיף עוד משהו קטן?
אורית כהן שטילר: ממש בקצרה, שלום, שמי אורית כהן שטילר, אני פסיכולוגית קלינית של ילדים ונוער, מפורום הארגונים למען הפסיכולוגיה הציבורית ואני מאוד שמחה על הדברים שאמרת - - -
קריאה: אנחנו שותפים
אורית כהן שטילר: בדיוק, אני חושבת שחשוב להבין שיש היום פחות משבע מרפאות ייעודיות לגיל הרך, זאת אומרת מרפאות שמטפלות בילדים בגילאי לידה עד חמש, אני אגיד עוד כמה דברים בעייתיים בתוך הדבר הזה, כיום במכון להתפתחות הילד, התנאי לקבלת טיפול - - -
אלי אפללו: אמרת משפט, נתתי לך את זכות הדיבור, כי יש פה רשימה, אין לי בעיה לתת לך יותר מאוחר, אז אם יש לך הערה, אין לי בעיה, אבל אם זה יותר מהערה אז אני אתן לך יותר מאוחר
אורית כהן שטילר: תודה
אלי אפללו: דקל מור, בבקשה
מור דקל: תודה יושב הראש, שמי מור דקל, אני יושבת ראש העמותה הישראלית למען הילד בגיל הרך, שלוחה של אופ, הארגון העולמי לגיל הרך ועוד תפקיד שאני עושה בהתנדבות ואהבה רבה, זה גם יועצת ראש עריית פתח תקווה לתחום הגיל הרך
מור דקל:  קודם כל ברכות על הוועדה ועל התפקיד, באמת הוועדה אם לא הכי חשובה בעיניי בבית הזה, בסוף היא הבסיס להכול, גם כשאנחנו כרגע מטפלים במעמד האישה ובהתמכרויות ובאלימות בחברה ובהכול, הכול מתחיל כאן, בזכויות הילד, כי אדם נולד והוא טבולראסה וזה התפקיד שלנו והחובה שלנו כחברה וכמדינה, לתת לו את התשתית ואת כל הכלים הכי טובים שיש כדי להיות בסוף מבוגר, או מבוגרת אחראיים, טובים, איכותיים, עם בטחון ובטיחות ואני רוצה להעלות פה עוד שני נושאים, אחד זה העמותה, רק לקצת איזון, אנחנו מתעסקות בשינוי מעמד הילד מגילאי לידה עד שמונה, שזה בעצם הגדרת הגיל הרך, אנחנו פועלות בארבע זירות, גם ברמת מדיניות, גם במוניציפלי, בעצם אנחנו פועלת מול ראשי ערים ובתוך ראשויות מקומיות, גם מול מסגרות ומול הורים
מור דקל:      ואני רוצה להגיד ולהמשיך מה שחברתי ושותפתי פה אמרה, הכול מתחיל ונגמר בעינינו, גם מהפיכת הפירמידה ובאמת השקעה בגיל הרך, בעיקר מגיל לידה, כאשר אנחנו בעצם מתעסקים מסביב כדי לדאוג לילד, בעיקר בגיל הרך, אנחנו חייבים גם לדאוג ולטפח את המבוגרים שסובבים אותו, שזה אחד ההורים, שזה משהו מאוד מאוד חשוב, אני חושבת שלצערי לא מקבל מספיק במה, אם טיפות החלב וקופות החולים, אפילו נלך לטרום הלידה שנותנים המון המון הכשרות, כמו הכנה ללידה שתשעים אחוז מהלידות לא מגיעות בסוף, כמו ההכנה ללידה שגם אני קיבלתי, אבל אף אחד לא נותן הכנה להורות, הכנה למשפחה, הדרכת הורים, בדרך כלל מגיעים להדרכות הורים, רק כאשר חלילה קורה משהו, מגיעים לקצה, אבל אם כבר נתחיל לגעת בתוך מה שקורה לילדים האלה בבית, נוכל למנוע, לאתר ולפתור המון המון דברים בדרך, כדי לא לשמוע את רוב השיח שאנחנו שומעים פה גם, גם בחדר הזה לצערי, רוב השעות האלה, אני שומעת שהכול מתחיל בבני נוער ומתבגרים, אבל אף אחד לא נתן את הדגש על הגילאים הקטנים הללו, ששם זה מתחיל ונגמר
מור דקל:      וכמובן גם על המסגרות, אנחנו מאוד מאוד מאמינות ברשויות המקומיות, במוניציפלי, שמענו את הדוגמאות שלך, היותך בעברך באמת בתפקידים מאוד מאוד חשובים וטובים, אבל אתה בעצמך הראית דוגמאות שאתה באופן יצירתי הבאת וכאן זה באמת המקום לתת, כמו שאני לא רואה כאן חברי כנסת, לצערי, כמו שאמרתי אחת הבעיות החשובות, היא הייתה אמורה להיות מלאה בחברי כנסת היום, לפחות בפתיחה וגם מי שנתן את שתי הדקות דיבור שלו, חבל שהוא יצא, אין פה גם מספיק נציגות של המוניציפלי, בסוף הם השותפים העיקריים, את כאן, אני יודעת, אבל אין בכלל בדרך כלל ובסוף כשיש בעיה לילד, מתבגר, להורה, למסגרת, הרשות המוניציפלית היא בדרך כלל הכתובת הישירה ולא הכנסת ולא המשרדים הממשלתיים ולכן השיתוף הזה הוא חשוב
אלי אפללו: מסכים איתך
מור דקל: ותודה רבה ובהצלחה
אלי אפללו: תודה, יש לנו בזום את וולרי זילכה
וולרי זילכה: תודה רבה, קודם כל ברכות, בהצלחה ותודה רבה, אני מבית
וולרי זילכה:  שפירא, מרכז פורום לארגונים והורים למען ילדים עם מוגבלות, הפורום שלנו מרכז כשישים יוזמים שפועלים יחד לטובת קידום מדיניות בעבור ילדים עם מוגבלות, בעיקר בגיל הרך
וולרי זילכה:  אז קודם כל מפאת קוצר הזמן, נורא חשוב לי לשים על השולחן ולהזכיר שהילדים עם המוגבלות הם חלק מכלל הילדים, הוועדה הזאת תמיד עשתה ואני בטוחה שאדוני יעשה גם ויחבק את הילדים האלה וישים על השולחן את הצרכים שלהם, כמו צורכי כלל הילדים
וולרי זילכה:  אני רוצה לשים שתי סוגיות שהן באמת מאוד רחבות ופוגשות הרבה מאוד ילדים, זה הנושא הזה של חסר במטפלים והחסר ביכולת לממש טיפולים התפתחותיים מגיל לידה ועד גיל 18, הילדים לא מצליחים לממש את הטיפולים כשהם זכאים להם, של תקשורת וריפוי ועיסוק, פיזיותרפיה, על כל הטיפול הרגשי כבר דובר, החסר הזה הוא כבר חסר של המון המון שנים, הממשלות הקודמות עוד ניסו להתחיל לתת לזה מענה, אבל אחרי שנים של עבודה בסוגייה הזאת ורפורמה של משרד הבריאות, אנחנו נמצאים באותה נקודה
וולרי זילכה:       הילדים, המשפחות גם במשרד החינוך כשהם צריכים לקבל את הטיפולים אז חסרים מטפלים, גם בבריאות, גם ברווחה, המשפחות והילדים מתדפקים על הדלתות והם לא מצליחים לקבל טיפולים ולא מצליחים זה אומר שהם ממתינים חודשים על גבי חודשים, על גבי חודשים ומה שהם לא מצליחים לקבל טיפולים עכשיו זה תהליכים רגרסיביים לילדים ואני יכולה להגיד ספציפית גם על פעוטות במעונות יום שיקומיים שהם לא מצליחים לגייס צוותים
וולרי זילכה:  בשורה התחתונה, כמו שנאמר קודם, מה שאנחנו לא נשקיע בגיל הרך, לא נוכל לקדם אחר כך, יש חלון הזדמנויות והדבר הזה הוא בעוכרנו, אז זה אחד מהנושאים שהוא על סדר היום, אגב, מבחינת הפתרונות אז באמת יש דוח של משרד ראש הממשלה לדורותיו, לא רק הממשלה האחרונה, כבר כמה ממשלות שעסקו בנושא הזה של פתרונות, אם אדוני מוכן ככה לראות את הדוח, את ההמלצות, לשמוע במה מדובר, מדובר לא רק - - -
אלי אפללו: תעבירי את זה למרכזת הוועדה, לתמי ברנע, אוקי, אני מאוד מודה לך, תודה
וולרי זילכה: רק עם נושא אחד קטן, רק לציין אותו, החסר ב
וולרי זילכה:  במשרד החינוך באופן גורף וגם ברווחה הוא בעיה רוחבית, אני מניחה שכולם מכירים אותו, חייבים לתת על זה את הדעת
אלי אפללו: דבר אחד, אני יוצא מפה שיש מחוסר, לא משנה במה, מחסור, אוקי, זה בעיה
קריאה: אבל אפשר להוציא מפה כסף
אלי אפללו: כן, הבעיות הם מחסור, נכון
אלי אפללו:  צמרת אביבי, בזום, בבקשה
צמרת אביבי: תודה רבה כבוד היושב ראש, אנחנו מכירים ככה מהפן היותר העסקי בפעילות שלי של למען קידום העסקים, אבל פה אני בשני כובעים נוספים - - -
אלי אפללו: נכון, את מכפר יונה, למיטב זכרוני
צמרת אביבי: נכון, נכון ודוד שלי היה גם, אתה זוכר בנווה תמר
צמרת אביבי: ככה, הכובע הראשון אני מנכ"לית מורי תל"ן, העשרה, כל הנושא של העשרה והעצמה נפשית של הילדים, פה אני לא מדברת על חוסר, יש לך הון אנושי גדול מאוד, רחב מאוד, שמערכת החינוך עדיין לא השכילה להשתמש בו בצורה מושכלת, אנחנו בעצם
צמרת אביבי:  של דור הבא, אנחנו מנחילים להם את הערכים ובאמת מעצימים את הנפש שלהם ונוגעים להם במיתרי הלב, משהו שבאמת יכול לסייע כשהם יגדלו, לטפח אותם כאנשים ראויים ואיכותיים, זאת אומרת העניין של הגיל הרך שנזכר פה, אנחנו גם מגיעים גם למשפחתונים וגם לגנים וגם מעניקים את כל התוכניות האלה של העצמה ושל הרחבת הנפש, כל הדברים האלה באמת הם מגיל לידה אצלנו, עכשיו צריך לתת את הדעת, איך אנחנו בעצם מעצימים ועושים את זה שזה יהיה משהו ככה כללי לכל ילדי ישראל
צמרת אביבי:      הכובע השני שלי, אני סמנכ"לית חינוך בעמותת 'לנפש', עמותה שבעצם אחת ממטרותיה זה לשבור את הסטיגמה של התמודדויות הנפש, אני עכשיו מקימה פרוייקט מאוד מאוד גדול, ברמה הארצית, שמתמודדים בתפקוד גבוה, יתכנסו לתוך מוסדות החינוך וזה בשיתוף פעולה ביחד עם בית חולים לב השרון בפרדסיה שמלווה אותנו, איך לדברר את התכנים האלה ובאמת להסביר לילדים, לבני הנוער וגם לילדים ביסודי, שהתמודדות נפש היא לא קללה, זה לא בושה, זה יכול לקרות לכל בנאדם ולכל ילד וצריך לדעת איך לזהות, אנחנו גם צריכים לתת להם את ערכי המוגנות ואת החיזוק הנפשי הזה ואת המענים הרגשיים ולדעת באמת לזהות גם שילדים בספסל הלימודים - - -
אלי אפללו: אוקי, צמרת, הבנו, ממש בקצרה כי אנחנו רוצים לסיים ויש לנו פה עוד דוברים
צמרת אביבי: אני רוצה לומר שכל ההתמודדויות הנפשיות זו מחלה שקופה, שיש לתת עליה את הדעת וזה המענים האלה שאני מדברת זה לא נייס תו הב, זה חייב להיות חלק ממערכת החינוך הבסיסית והחוקתית במדינת ישראל
אלי אפללו: תודה רבה, עינת שגיא
עינת שגיא אלפסה: עינת שגיא אלפסה, מנהלת אגף קשרי חוץ ממשל ומדיניות ציבורית, בארגון 'בטרם' לבטיחות ילדים
עינת שגיא אלפסה:  אני מצטרפת קודם כל לברכות למינוי, לוועדה, אני חושבת שלא סתם הדיון הפותח הוא באמת השנתון החשוב כל כך של המועצה לשלום הילד ואני מברכת כמובן גם אותם
עינת שגיא אלפסה:  אני מבקשת להעיר זרקור על הנושא של בטיחות ילדים, תאונות ילדים, ורד כבר דיברה על זה, 101 ילדים נהרגו בשנת 22 בתאונות שונות בבית, בדרכים, בפנאי, חוץ מה-101 ילדים שנהרגו, עשרות רבות נפצעו, חלקם החיים שלהם השתנו לבלי הכר והנושא הזה הוא נושא מאוד מאוד חשוב, כי את מרבית התאונות האלה ניתן למנוע ובשביל זה בדיוק אנחנו פה
עינת שגיא אלפסה:  עוד מתוך הנתונים שלנו, אותן אוכלוסיות בסיכון שדיברנו עליהם - - -
אלי אפללו: ארגון בטרם?
עינת שגיא אלפסה: ארגון בטרם לבטיחות ילדים, הטייטל שלי פשוט ארוך אז בסוף זה נבלע
אלי אפללו: אוקי
עינת שגיא אלפסה: אבל באמת מתוך הנתונים שלנו, עולה שאוכלוסיות בסיכון כמו שדיברנו פה, החברה הערבית, במיוחד הבדואית, החברה החרדית ובכלל כל הפריפריות החברתיות והכלכליות במדינת ישראל, נמצאות בסיכון יתר, גם למוות בתאונות, אז זה משהו נוסף שחשוב לדבר עליו, כי אפשר באמת למנוע את רוב התאונות
אלי אפללו: תודה רבה, אני חושב שבנקודה הזאת, הנושא הזה הוא יהיה מאוד חשוב בהמשך הוועדה, במיוחד כארגון שהוא נועד באמת 'בטרם' זה כשמו כן הוא
אלי אפללו:  אוקי, מי עוד יש לנו בזום? נאוה כהן אביגדור, נאוה שלום לך
נאווה כהן אביגדור: שלום רב, דוקטור נאוה כהן אביגדור, מהמטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת, מוקד 105, אני רק אצטרף לדברים כאן ואגיד באמת אנחנו פועלים במוקד 105, 24/7 כדי לתת מענה לכל טווח הפגיעות בקטינים במרחב במקוון, פרסמנו לא מכבר את הדוח השנתי של 2022 ובו למעשה, טיפלנו בלמעלה מ- 8,000 אירועי פגיעה בקטינים ברשת, כ-35 אחוז מהפונים אלינו הם הורים שפונים בעקבות פגיעה בילדים ומספר דומה של קטינים שפונים בעצמם לגבי פגיעות שהם חוו
נאווה כהן אביגדור:  אנחנו מודעים לחשיבות של חינוך, מניעה, הסברה ובחודש הזה, חודש פברואר, פתחנו את החודש הלאומי להגנה על ילדים ברשת, היום באמת יום האינטרנט הבטוח הבינלאומי, אנחנו עושים פעילויות של מניעה והסברה והעלאת המודעות בכל רחבי הארץ, שותפים לזה גם רשויות בכל הארץ, שמאירים בכחול מבני ציבור, כדי להעביר את המסר של גלישה בטוחה ברשת, גם בית הנשיא נרתם לעניין ומאיר בכחול את בית הנשיא ואנחנו יודעים באמת שיש גם פעילויות בבתי הספר ובמקומות נוספים
נאווה כהן אביגדור:       קראנו ביום הזה לתלמידים, לציבור, ללבוש כחול כדי, שוב, ביחד לייצר גם נראות פיזית, מעבר לחובת הנוכחות שלנו ברשתות החברתיות
נאווה כהן אביגדור:  אנחנו מפעילים גם פרויקט ייחודי, שהחל לפעול ב-1
נאווה כהן אביגדור: 9
נאווה כהן אביגדור: 22, של אבירי הרשת, של מתנדבים שמגיעים, מתנדבים אזרחיים שיושבים אצלנו ב-105, במטה הלאומי ומנטרים את הרשת באופן יזום, על מנת להיות שם עבור הילדים, אנחנו באמת עדים להרבה מאוד ביטויי מצוקה שילדים משתפים ברשת, אנחנו נותנים מענה במרחב המקוון, באזורים הגלויים, כמובן לא נכנסים לקבוצות סגורות בפרויקט הזה, כי כפי שאני אומרת הוא פרויקט אזרחי וזה דרך נוספת שלנו באמת לתת טווח רחב, מבחינת המענה שלנו, לא רק פנויות שמגיעות ל-105, אלא בהחלט גם ניטור יזום שלנו, את המרחבים המקוונים
אלי אפללו: תודה נאווה
אלי אפללו:  התייחסות של המשטרה, אתם רוצים לומר משהו?     צוהריים טובים, מיטל אברהמי, מדור נוער
אלי אפללו:  אז כמו שנאווה אמרה, אני ראש חוליית מניעה והסברה, כמו שנאווה אמרה, בחודש פברואר זה החודש הלאומי, במהלך החודש הזה, אנחנו מגיעים בפריסה ארצית לכמות רבה של מוסדות חינוך ומעבירים למעלה מ- 2,000 הרצאות בנושא הסכנות ברשת, שבעצם נמצאות, הרשת נמצאת בכל בית בישראל, כשלילדים שלא כמונו, אין את הניסיון לדעת, איזה סכנות אורבות ברשת ולכן אנחנו שם כדי להסביר, באמצעות מאות שוטרים
אלי אפללו: יופי, תודה, אני רוצה לסכם
נטע הופמן חדד: אפשר גם להוסיף רק כמה מילים?
אלי אפללו: כן, ממש בקצרה
נטע הופמן חדד: כן, עורכת דין נטע הופמן חדד, רפרנטית קטינים ורווחה, מייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים, פשוט בהקשר לרשת, בכלל רציתי ככה להגיד שיש לנו עוד הרבה, התחלת את הדיון בזה שצריך להגיע לחקיקה, אז יש לנו עוד הרבה עבודה, אבל אני כן רוצה לשתף, דווקא בדברים שכן נעשים כבר בתחומים של קטינים, אז קודם כל בנושא של הרשת, אנחנו ממש עכשיו עובדים על תיקון על חוק תקנת הפרטיות, בכל התחום של פרטיות קטינים ברשת, אנחנו מקווים בקרוב להפיץ את התזכיר להערות הציבור והתיקון הזה יהיה בו הרבה התייחסויות לנושא של קטינים, איך צריך, גם מצד אחד ההגנות עליהם ומצד שני ההבנה שקטינים נמצאים ברשת אז גם מתן הפרטיות להם להתנהל ברשת, יש שם חלוקה גילאית, אז זה קצת - - -
קריאה: לא, האם זה מתחיל ממש מילדים קטנטנים, כי כבר היום יש חשיפה של ילדים בני שנתיים-שלוש
נטע הופמן חדד: כן, יש שם התייחסות לעניין הזה, של עד גיל מסוים, אז כשהתזכיר יופץ, אתם מוזמנים, אנחנו עמלים על זה ממש, אבל כשיופץ אתם מוזמנים להעיר, אבל זה יהיה תיקון מאוד משמעותי בתחום הזה ואני אוסיף שיש גם כל מיני חקיקות בתחום של נפגעי עבירה, כמו חוק חסיון ראיות שעתיד להיכנס לתוקף באפריל ויש לנו איזה וועדה שעוסקת בתחומים של נפגעי עבירה בתחום האזרחי וגם בתחום של בריאות הנפש אנחנו עובדים, כרגע מול משרד הבריאות, לחדש כמה דברים שכבר התחלנו ובתחום של אלימות במשפחה, שגם משפיע על קטינים, ככה שאנחנו כבר עובדים כל כמה תחומים שקשורים לקטינים וכמובן שיש עוד הרבה עבודה
אלי אפללו: תודה רבה, אז קודם כל אני רוצה להודות לכולכם
אלי אפללו:  אני רוצה לסכם, מבחינתי הישיבה הזאת הייתה חוויה, אני אומר חוויה במובן שלא בטוח שהלילה אני אשן כמו שישנתי, או שלא ישנתי לילה קודם, לילה קודם הלכתי לישון רק בסביבות חמש לפנות בוקר, רק לידיעתכם, אבל אני אומר את זה מהבחינה שיש פה דברים שמטרידים, שלא הייתי חשוף אליהם, למרות שהייתי בשלטון המקומי ועסקתי בהרבה מאוד דברים, הייתי גם מנכ"ל עריית נתניה, אז כך שאני מכיר את הדברים, אבל אתה שומע פה ואתה מבין את זה יותר לעומק אז זה אחרת לגמרי
אלי אפללו:  אני רוצה באמת להודות לוועדה, למועצה לשלום הילד ולעומדת בראשה ולכל הצוות שלך ורד, אני חושב שהשנתון הסטטיסטי הוא כלי עבודה לוועדה הזאת, ממנו נוכל לגזור תוכנית עבודה להמשך, אנחנו גם נבחן במסגרת הוועדה, נושאים מסוימים, שנוכל מהם אחר כך לקדם גם חקיקה, או לקדם דברים נוספים, בשיתוף פעולה עם כל הרשויות, משרדי הממשלה, אמרנו פה חינוך, רווחה, בריאות, משטרה, מי לא ומה שהכי חשוב לנו ואני אומר את זה פה, לנציגות של התלמידים, לנו מאוד חשוב לשמוע אותכם, כי אתם בעצם יכולים לתת לנו, גם בזמן אמת וגם את ההתרשמות הטובה ביותר וגם אולי גם חלק מהפתרונות ואין ספק, שבסופו של דבר, הנושא המניעתי הוא הדבר החשוב ביותר, כי כשאתה מונע, אתה בסופו של דבר גם מבזבז פחות משאבים
אלי אפללו:  אז אני רוצה להודות לכולכם, תודה לך תמי, תודה גם לך, תמי ותמי, אז תודה לכולכם, תודה גם לך מריה, אז ני מודה לכולכם ותודה רבה ושבעזרת השם נעשה ונצליח, תודה
אלי אפללו: שלום לכולם, אנחנו עושים היום שיתוף בין שתי הוועדות, ועדת החינוך של הכנסת בראשות חבר הכנסת יוסף טייב, והוועדה לזכויות הילד
אלי אפללו:  הנושא שאנחנו נדון בו היום זה נושא האובדנות, נושא מאוד בעייתי
אלי אפללו:  אנחנו מדברים על כמה עשרות בשנה של ילדים שהם שמתאבדים וזה דבר מאוד קשה
אלי אפללו:  הדיון היום הוא משותף כמו שציינתי, לשתי הוועדות
אלי אפללו:      לפני זה אני צריך להקריא פה לפרוטוקול כי חשוב שכולנו נדע
אלי אפללו:  כידוע, ישיבת הוועדה המשותפת מוקלטת ומשודרת והפרוטוקול וגם שידור הישיבה יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת
אלי אפללו:  ככל שיעלו עניינים הנוגעים לקטינות וקטינים שניסו להתאבד או התאבדו, ושיעלה דבר הקשור לאותו קטין או קטינה לבדיקה, טיפול או אשפוז פסיכיאטרי, חל איסור על פרטים מזהים שלהם או של קרוביהם ולכן הם לא יצולמו או יוקלטו ולא יכללו פרטים מזהים שלהם בפרוטוקול הדיון
אלי אפללו:  כמו כן בגלל רגישות הנושאים הצפויים לעלות בישיבה זו, אני קובע כי בהתאם לסעיף 120 לתקנון הכנסת, ככל שתהיה בקשה או יעלה צורך על ידי מי מהנוכחים או אחר, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברות ושל קטינות, דוברים או קטינים, ככל שזה יידרש לבקשת משתתף אחר בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשוי לגרום נזק למי שביקש זאת או לזולתו
אלי אפללו:       בבקשה, איילה לאוב
אילה לאוב: אני מנהלת תוכניות של עמותת יד לעולים
אילה לאוב:  אני פה מציגה את הקהילה של העולים
אילה לאוב:  יש בעיה חמורה דווקא אצל העולים
אילה לאוב:  יותר משליש מהמקרים של אובדנות בארץ זה עולים
אלי אפללו: כשאת אומרת יותר משליש, אפשר לקבל איזשהו מספר?
אילה לאוב: כמעט 35% בין שנת 2000 עד 2015
אלי אפללו: מספר, כמות
אילה לאוב: קצת יותר מ-1,000 אנשים ב-15 שנה
אילה לאוב:  זה יותר משליש מהאנשים שהתאבדו לצערנו
אילה לאוב:  כשמדברים היום על הקבוצה של הנוער, אז אנחנו רואים ביד לעולים עלייה דרמטית בפניות שלנו באגף הבריאות
אילה לאוב:  הורים שעלו לארץ פונים אלינו שהילדים שלהם במצוקה
אילה לאוב:  הם לא יודעים מה לעשות
אילה לאוב:  הם בבית
אילה לאוב:  הם אפילו לא הולכים לבית ספר וההורים לא יודעים מה לעשות
אילה לאוב:  הם לא יודעים אם לגשת להתפתחות הילד, אם לגשת לתחנת בריאות הנפש
אילה לאוב:  אין נגישות לשפה בכלל ואנחנו רואים את זה בשטח, שיש עלייה חמורה ורצינית עבור ילדים של עולים שפשוט נזקקים לעזרה ואין מענה בכלל
אילה לאוב:       אני חושבת שמאוד חשוב לעשות דיון נוסף בשיתוף פעולה עם ועדת הבריאות וועדת העלייה, לטפל בנושא הזה ספציפית כי יש דברים מיוחדים אצל עולים לגבי הנגישות, לגבי זמני המתנה במערכת
אילה לאוב:  אין פסיכיאטרים דוברי אנגלית
אילה לאוב:  זמני המתנה יותר מחצי שנה
אילה לאוב:  חצי שנה להגיד למישהי לחכות ואז לצפות מהם להיכנס שוב למערכת, להתקשר, להגיע לנציג שלא יודע את שפת האם שלהם זה פשוט בלתי אפשרי וזה גורם לבעיה רצינית
אילה לאוב:  אנחנו רואים את זה בשטח ביד לעולים
אילה לאוב:  אנחנו עושים את העבודה
אילה לאוב:  אנחנו נותנים עזרה ותמיכה אבל אנחנו צריכים שיתוף פעולה שלכם לטפל בבעיה הזאת
אילה לאוב:  תודה
אלי אפללו: אוקיי, תודה
אלי אפללו:  תיראו, הנתון שכרגע קיבלנו הוא פשוט נתון מזעזע
אלי אפללו:  תחשבו, הייתה פה עלייה, במשך למעלה מ-15 שנים קרוב ל-1,000 - - -
אילה לאוב: יותר מ-1,000
אלי אפללו: יותר מ-1,000 ילדים
אילה לאוב: לא ילדים, בכלל האוכלוסייה של העולים, אבל אני אומרת שבנתון הזה זה לא כולל הדור השני, זאת אומרת שהנתון הזה שיותר מ-1,000 אנשים, זה העולים עצמם
אילה לאוב:  מה קורה לילדים שלהם בדור השני שהם מגיעים, מתקשים
אילה לאוב:  הם פשוט לא יודעים מה לעשות והם זקוקים לעזרה של ההורים שלהם וההורים פונים למסגרות ואין מענה