GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף טייב: כמי שבא מעולם תנועות הנוער וארגוני הנוער, אני יכול להגיד שתלמידים, לפעמים יותר קל להם לבוא להיפתח בתנועה ובארגון מאשר להגיע ליועץ או לפסיכולוג בתוך בתי הספר
מירי כהן: נכון
יוסף טייב: אני רק רוצה להגיד שדוח מבקר המדינה מביא שהחוק אינו מחייב את המשטרה לחקור את כל מקרי המוות החשודים בהתאבדות, אלא רק במקרים שבהם המתאבד נפטר בבית החולים, ולכן יכול להיות שחוסר הדיווח על התאבדות הוא בשיעור של כ-30% בעקבות כך?
מירי כהן: זה מה שדיברנו, נכון
יוסף טייב: זה הטענה שלך?
מירי כהן: בין היתר, לא רק
מירי כהן:  כמו שאמרנו, חלק מהמשפחות, ואני מבינה את המצב הנפשי שלהן, שלא רוצים שזה יוגדר כהתאבדות
מירי כהן:  גם אם לא היה רקע פלילי לכאורה, חשד לפלילים שהמשטרה נמצאת, לא רוצים שיגידו שהילד התאבד
יוסף טייב: טוב, תודה רבה
מירי כהן: זה לא רק ילדים
מירי כהן:  דרך אגב, זה נכון גם למבוגרים
משולם נהרי: נשמח להתייחס לקהילה הגאה בהתחשב באחוז האובדנות כל כך גבוהים בקהילה
יוסף טייב: מור נהרי, מנכ"ל חוש"ן, בבקשה
יוסף טייב: בבקשה, אני מאוד משתדל לתת לכולם לדבר בוועדות, אז לעשות את זה בקצרה, שתי דקות לרשותך
משולם נהרי: תודה רבה
משולם נהרי:  אני מנכ"לית ארגון חוש"ן, ארגון החינוך של הקהילה הגאה
משולם נהרי:  אנחנו דיברנו פה על מניעת אובדנות לפי קהילות ולפי אוכלוסיות
משולם נהרי:  אני רק רוצה להתחיל בכמה נתונים
משולם נהרי:       נוער להט"ב היום מבצע ניסיונות אובדניים, התנהגויות סיכון וחווה מחשבות אובדניות פי ארבע מחבריהם לספסל הלימודים
משולם נהרי:  כשאנחנו מדברים על נוער, על הקשת הטרנסית, נוער טרנסג'נדר, אז אנחנו מדברים על 41% ביצעו ניסיון אובדנות אקטיבי בשנה האחרונה, ואנחנו רואים שאחוזים של תמיכה בית ספרית ותמיכה משפחתית - - -
יוסף טייב: זה עלייה כלפי השנים הקודמות?
משולם נהרי: לא
משולם נהרי:  זה משהו רציף שאנחנו רואים שנוער להט"ב בעקבות תמיכה חברתית יותר נמוכה, אנחנו רואים שיש שם שיעורי אובדנות גבוהים
משולם נהרי:  יש מחקרים שמוכיחים שתמיכה בית ספרית ותמיכה מערכתית ותמיכה משפחתית מורידים את אחוזי האובדנות לכשל חבריהם ההטרוסקסואליים לספסל הלימודים
יוסף טייב: רק ברשותך, כשאת אומרת "אנחנו רואים", נעשה מחקר סביב זה?
משולם נהרי: כן, וזה נמצא בנייר העמדה שלנו
משולם נהרי:  כל המחקרים מפורטים שם
משולם נהרי:       חשוב לי להגיד, לא מדובר בסוגיה סקטוריאלית
משולם נהרי:  יושבים חמישה תלמידים להט"בים בכל כיתה בכל מקום בארץ, בכל מגזר, בכל אוכלוסייה, בכל פריסה גיאוגרפית
משולם נהרי:  בכל מקום בארץ יושבים חמישה תלמידים ותלמידות להט"ב ושוב אנחנו רואים שתמיכה ושסיוע ושמתן ייצוג הולם ושמתן מענה הולם מפחיתים בצורה דרסטית אחוזי אובדנות עבור חמישה תלמידים בכל כיתה בארץ
משולם נהרי:  אנחנו מדברים על אחוזים מאוד גבוהים
משולם נהרי:       אני אגיד מילה על המענה שאנחנו מציעים
משולם נהרי:  ארגון חוש"ן עובר בבתי הספר
משולם נהרי:  כיום אנחנו מגיעים לכ-2,500 כיתות בשנה ומייצרים עבור התלמידים ייצוג ותמיכה להט"בית בתוך בתי הספר
משולם נהרי:  הגענו ל-2,500 כיתות בשנה האחרונה
משולם נהרי:  זה לא מספק
משולם נהרי:  אנחנו יודעים שבהקצאה של סכום שהוא באמת מאוד קטן בתוך משרד החינוך, של 10 מיליון שקלים אנחנו נוכל להגיע לכל כיתה בארץ
יוסף טייב: איך אתם נכנסים לתוך בתי הספר? זה תוכניות חוץ? איך זה עובד?
משולם נהרי: כן, זה תוכניות חוץ ויש תקצוב
יוסף טייב: מסלול ירוק?
משולם נהרי: כן, בדיוק, ויש תקצוב שהוא תקצוב ייעודי לזה
משולם נהרי:  אני אגיד שהחברות פה בשפ"י הן שותפות אמת, זאת אומרת ניכר ששפ"י מבינים את החשיבות האמיתית ומקצים את כל המשאבים הניתנים, אבל זה לא יעזור
משולם נהרי:  יש כאן סוגיה של תקציב שצריך לפצח אותה, ובתקציב של משרד כמו משרד החינוך - - -
יוסף טייב: רגע, עוד לפני התקציב
יוסף טייב:  אני בכוונה שואל אותך כי הנושא חשוב
יוסף טייב:  מנהלי בתי הספר הם אלו שמזמינים אתכם, נכון?
משולם נהרי: נכון
יוסף טייב: יש ביקוש ממנהלי בתי הספר ואתם לא יכולים להיכנס כי יש חוסר תקציב?
משולם נהרי: נכון מאוד
יוסף טייב: אני לא נחשפתי שבתוכנית גפ"ן לפחות בשנה האחרונה, שהייתה בקשה ממנהל בית ספר ולא נתנו לו כי לא היה תקציב במסלול הירוק
משולם נהרי: אז אני אגיד שהתקציב שלנו הוא במסלול בקול קורא של שפ"י, של היחידה למיניות בשפ"י והקול הקורא עובר מעל המיצוי
יוסף טייב: יש מכרז
יוסף טייב:  למה הוא צריך קול קורא?
משולם נהרי: ככה מתנהלות התוכניות שלנו בתוך שפ"י
משולם נהרי:  בתי הספר מגישים בקשה לתקצוב, מקבלים תקצוב מתוך תקציב שחונה בשפ"י ומקבלים תקצוב לסדנאות שלנו בגלל שמדובר בסוגיה שהיא חוצת מגזרים - - -
משולם נהרי:  זה לא דרך הגפ"ן
יוסף טייב: היה דיון בשבוע שעבר ואני לצערי לא ניהלתי אותו, אני מקווה שבדיון הבא אני כן אנהל אותו
יוסף טייב:  הייתה טענה דווקא לגבי המכרז, שבעצם יש איזשהו שינוי מגמה לכאורה במכרז, ולכן אני מופתע עכשיו שאת אומרת לי שהתוכניות עוברים דרך קול קורא, כי ממה שאני מבין אתם אמורים לגשת לאותו מכרז
יוסף טייב:  אם המשרד החליט שמסלול ירוק אמור לעבור דרך מכרז, למה המשרד צריך להכריז על קול קורא במקביל?
משולם נהרי: ככה זה מתנהל היסטורית
משולם נהרי:  בגלל שמדובר פה בסוגיה שהיא כל כך משמעותית, שהיא כל כך חוצת מגזרים, שהיא מוכיחה כי היא מפחיתת סיכון בצורה משמעותית, ככה זה מתוקצב בתוך משרד החינוך
יוסף טייב: משרד החינוך יכול להסביר לי את התופעה? אני לא מצליח להבין, ברשותכם
שמחה פרידמן: קודם כל זה לא גפ"ן
שמחה פרידמן:  לא מדובר על הגפ"ן
יוסף טייב: הגפ"ן זה המכרז
יוסף טייב:  לשם הם יכולים לגשת, לכן אני שואל למה הם לא ניגשים דרך המכרז והם צריכים לגשת דרך קול קורא? אגב, לראשונה אני שומע שיש קול קורא כזה
שמחה פרידמן: בעצם שני הערוצים פתוחים בפניכם, נכון?
שמחה פרידמן: יש להם את שני הערוצים
יוסף טייב: הבנתי
שמחה פרידמן: יש את הערוץ של הקול הקורא שהוא קדם לגפ"ן, שבעצם הובטחה להם אפשרות כניסה, ויש את הערוץ שמחליט כל מנהל בית ספר בכל מקרה דרך הגפ"ן, זאת אומרת שני הערוצים קיימים, אם אני מבינה נכון
שמחה פרידמן:  זה לא תחום שאני ממונה עליו
משולם נהרי:  אני אגיד שהיסטורית, בשנת 2016 הוקמה תקנה, קוראים לה תקנת החינוך לסובלנות מתוך באמת הבנה של המצוקות החריפות מאוד של נוער להט"ב בתוך מערכת החינוך, ומתוך רצון אמיתי של משרד החינוך לתת מענה לדבר הזה
משולם נהרי:  יש כאן איזשהו אפיק שנועד לעודד בתי ספר לקחת סדנאות בנושאים הספציפיים האלה כיוון שהוכח שהם נושאים מצילי חיים
משולם נהרי:  מתוך המקום הזה ומתוך ההבנה הזאת אנחנו מאמינים שאם משרד החינוך רוצה, וניכר שמשרד החינוך רוצה, זאת אומרת יש כאן שותפות אמיתית ומשמעותית, אבל אם משרד החינוך רוצה לתמרץ בתי ספר לקחת את הסדנאות האלו, אז צריך להגדיל את התקציב הזה בצורה שתצליח לתת באמת מענה לבתי הספר בנושא
יוסף טייב: האמת, אני מופתע שמשרד החינוך צריך לדחוף ואני אגיד לך למה, כי אני חושב שכל המגמה של הגפ"ן היא לתת את הגמישות לבית הספר ושזה לא יהיה באמת הנחתת מקרו מלמעלה, אלא שבתי הספר יחליטו את התכנים שהם רוצים
משולם נהרי: קודם כל מדובר בבחירה של בתי הספר אם להגיש לקול הקורא או לא
יוסף טייב: אבל אותם בתי ספר יכולים להגיש גם דרך המכרז
תמי סלע: לא, אבל יש דברים גם שהמשרד חושב שהם חשובים לכל תלמיד בכל בית ספר בלי קשר לבחירה של המנהל
תמי סלע:  יש את הקווים המנחים של משרד החינוך שבפירוש מנחים לכיוון הזה לגבי כל המגזרים כמו שנאמר פה
תמי סלע:  בהקשר הזה באמת לא כל דבר עובר בגפ"ן
תמי סלע:  זה אמור להיות לבחירת מנהל לפי צרכים ספציפיים, אבל פה מדברים על צרכים רוחביים, אם אני לא טועה
שמחה פרידמן: בכל מקרה מנהל בית ספר בוחר
יוסף טייב: כן, זה הבנתי
שמחה פרידמן: וערוץ אחד שהוא ערוץ הראשון שנקבע, שוב, אם אני מבינה נכון, הערוץ הראשון שנקבע הוא הקול קורא שבו משרד החינוך מחזיק את התקציב כאשר מנהל בית ספר מחליט האם הוא רוצה להגיש לקול הקורא בקשה לממש את התקציב הזה
שמחה פרידמן:  בערוץ השני שהגיע בתור קומה שנייה מעל הקומה הראשונה של הקול הקורא, במסגרת הגפ"ן כמו כל תוכנית אחרת יכול מנהל בית ספר לייעד מתקציבו במסגרת הגמישות הפדגוגית
שמחה פרידמן:  בעצם הגפ"ן הוסיפה עוד ערוץ
שמחה פרידמן:  בחירת מנהל בית ספר קיימת בשני הערוצים
יוסף טייב: ולכן אני אומר, למה צריך להוסיף תקציב אם התקציב קיים דרך המכרז? צריך לבדוק, אבל אם אכן נגמר ברמה התקציבית בנושא הזה של הקול קורא, אז שהמנהלים יגישו דרך האופציה השנייה, הערוץ השני שהוא המכרז ודרך שם יקבל את המענה
משולם נהרי: אני אענה על זה
משולם נהרי:  משרד החינוך התייחס לזה מאוד יפה במסמך הקווים המנחים שהוא פרסם, אני כבר אגיד גם מילה בנושא הזה
משולם נהרי:  אני חושבת שכשאנחנו מבינים שמדובר בנושא שהוא חוצה אוכלוסיות בצורה כל כך גורפת, צריך לעשות כל מה שניתן, ושהוא מפחית סיכון בצורה כל כך ברורה של תלמידים
משולם נהרי:  אנחנו מדברים על תלמידים טרנסג'נדרים, 41% ניסו לבצע באופן אקטיבי ניסיון אובדני בשנה האחרונה
משולם נהרי:  אנחנו מדברים על נתוני אובדנות פי ארבע מחבריהם לספסל הלימודים, תלמידים להט"בים
משולם נהרי:  אנחנו מדברים על נתוני אובדנות מאוד גבוהים, ומשרד החינוך ושפ"י ראו לנכון ובצדק לתמרץ בתי ספר לתת מענה לסוגיה הזאת
משולם נהרי:      אם אנחנו מדברים על חמישה תלמידים להט"בים בכל כיתה, תדמיינו כמה זה בשכבה, כמה זה בבית ספר, כמה זה בעיר
משולם נהרי:  אנחנו מדברים על מספרים מאוד גבוהים
משולם נהרי:  מתוך המקום הזה באמת יש חשיבות לתמרץ
יוסף טייב: אשמח בשביל הפרוטוקול שתגידי לנו על מה מסתמך המחקר? מי ביצע את המחקר הזה? כי הנתונים נשמעים לי קצת - - -
משולם נהרי: כל המחקרים נמצאים פה ממש, מצורפים
יוסף טייב: לא, אני ראיתי את נייר העמדה שלכם
יוסף טייב:  הוא נמצא פה ואני עובר עליו
יוסף טייב:  אני רק אומר, אני רואה שנעשה מחקר ונערך בשנת 2021
יוסף טייב: הייתי שמח לוועדה שנדע מי ערך את אותו מחקר?
משולם נהרי: זה מחקר שנערך בארצות הברית
משולם נהרי:  אני לא זוכרת מי הגוף שעורך אותו, אני כבר אבדוק ואתייחס
יוסף טייב: זאת אומרת הנתונים הם עולמיים?
משולם נהרי: הנתונים, בחלקם הם עולמיים, בחלקם הם - - -
יוסף טייב: אוקיי, אז הייתי שמח בשביל הוועדה שתתמקדו בנתונים של ישראל בלבד
משולם נהרי: אין בעיה
משולם נהרי:  אני אגיד שזה נושא שמאוד לא נחקר כיום בישראל
משולם נהרי:  יש סיבה שאנחנו מתבססים על נתונים עולמיים
אלי אפללו: לא, אבל כשאת אומרת חמישה ילדים בכיתה - - -
משולם נהרי: זה מספר מן הארץ
משולם נהרי:  שכיחות של להט"בים באוכלוסייה היא בין 12% ל-25% לפי מחקרים שונים
משולם נהרי:  המחקרים השמרניים מדברים על 12% וחמישה תלמידים הם 12% מתוך כיתה
משולם נהרי:  חישוב מאוד פשוט
משולם נהרי:  זה מבוסס על מחקרים ישראלים
יוסף טייב: טוב, בכל מקרה הוועדה צריכה עוד לדון בנושא הזה
משולם נהרי: אני רק אשמח להגיד משפט אחד על מסמך הקווים המנחים
יוסף טייב: אני ממש מצטער, היה אמור להיות שתי דקות, אבל הנושא חשוב ורציתי לתת לו - - -
יוסף טייב:      ברשותכם, אנחנו חייבים פשוט לפנות את החדר
יוסף טייב:  אני יודע שהרבה אנשים רוצים לדבר
יוסף טייב:  הייתי מאוד רוצה לתת לכולם לדבר, אבל לצערי אנחנו חייבים לפנות את החדר לוועדה אחרת
אילנה לח: מותר רק הערה אחת כי דיברו על חסר במטפלים
יוסף טייב: רק ברשותך, ב-30 שניות, בבקשה
אילנה לח: יש סקטור שלם שלא הוזכר פה
אילנה לח:  אני יושב-ראש יה"ת, האיגוד לטיפול באמצעות אומנויות בישראל
אילנה לח:       בבתי הספר בישראל יש מטפל באומנות בכל בית ספר
אילנה לח:  הוא פוגש בקו הראשון את הילדים האלה האובדניים והאחרים
אילנה לח:  מטפלים באומנויות יושבים בבית ספר מתוקף חוק חינוך מיוחד
אילנה לח:  המטפלים באומניות האלה יכולים להיות שותפים להערכת מסוכנות
אילנה לח:  צריך להגביר את התקנים אבל הם קיימים והם לא הוזכרו פה
אילנה לח:  מטפלים באומניות צריכים להיכנס להערכות מסוכנות של שפ"י
אילנה לח:  יש לי עוד הרבה מה להגיד אבל אני אעצור פה
אילנה לח:  זה תלוי בחקיקה של הטיפול באמצעות אומניות
יוסף טייב: אלי, בבקשה
אלי אפללו: תיראו, הדיון היה מאוד ממצה
אלי אפללו:  אמנם קצר אבל מה שחשוב זה גם הסיכום שלו
אלי אפללו:  גם חברי, חבר הכנסת יוסף טייב, יו"ר ועדת החינוך, התרבות והספורט וגם אני כיושב-ראש הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, אנחנו פונים לשר החינוך, לשר הבריאות ולשר הרווחה
עידית סרגוסטי: המפתח הוא בידי שר האוצר
אלי אפללו: האמת היא שאת צודקת
אלי אפללו:  תוסיפו גם את שר האוצר
אלי אפללו:  אנחנו נפנה לארבעת השרים ואנחנו נציין שקיימנו פה דיון בנושא, ואנחנו מציינים בהקדמה את הנקודות שהועלו פה, אבל אני רוצה לציין בסוף את הסיכום
אלי אפללו:       בתום הישיבה הגיעו הוועדות המשותפות למסקנות הבאות:
אלי אפללו: הוועדות קוראות לכל משרדי הממשלה להכין תוכנית ממלכתית מקיפה, ארוכת טווח עם תקציב הולם
אלי אפללו: הוועדות קוראות למשרדי הממשלה ללמוד גם מתוכניות מהארצות האחרות כמו תוכנית איסלנד
אלי אפללו: הוועדות קוראות למשרד הבריאות לגבש תוכנית חירום לפיה זמן מתן טיפול לילד יהיה בזמן סביר
יוסף טייב: הדיון נעול
אלי אפללו: שלום לכולם, אנחנו היום בוועדה לזכויות הילד, נדון בילדים עניים בישראל
אלי אפללו:  יש דו"ח של המוסד לביטוח לאומי, שבו אנחנו נראה את ממדי העוני
אלי אפללו:  אני מניח שגם עשיתם חתך מסוים, כזה או אחר
אלי אפללו:       מי אמור להציג?
ניצה קלינר קסיר: אני
אלי אפללו: שלום
אלי אפללו:  אני מבקש מכל אחד את השם והתפקיד שלו, כדי שנוכל לרשום בפרוטוקול וגם שאני אדע
אלי אפללו:  בבקשה ניצה
ניצה קלינר קסיר: בסדר גמור
ניצה קלינר קסיר:  ניצה קלינר קסיר, סמנכ"לית מחקר ותכנון במוסד לביטוח לאומי
ניצה קלינר קסיר:  		 עד שמעלים את המצגת אומר כמה מילים לגבי דו"ח העוני שאנחנו מפיקים
ניצה קלינר קסיר:  דו"ח העוני של השנים האחרונות, וגם של השנה, נעשה על סמך נתונים מנהליים
ניצה קלינר קסיר:  כלומר, נעשה זה לא על סמך סקרים, אלא על כלל אוכלוסיית מדינת ישראל
ניצה קלינר קסיר:  אנחנו נציג פה גם כמה נתונים מאי ביטחון תזונתי
ניצה קלינר קסיר:  אי ביטחון תזונתי נעשה סקר על סמך 3500 אנשים, כאשר מדובר במדגם מייצג, לאו דווקא אנשים שמקבלים סיוע, גם כאלה שלא פונים לעמותות
ניצה קלינר קסיר:       לפני שאני מתחילה אני רוצה להגיד תודה לעוד אנשים שהיו שותפים לדו"ח, חלק מהם יושבים כאן: להב כראדי, רינה פינס, נתנאל פלם ומירי אלדווד, שנמצאת בחו"ל ולכן לא יכלה להגיע
ניצה קלינר קסיר:       (הצגת מצגת)     עכשיו נצלול לנתונים
ניצה קלינר קסיר:  אז בואו נתחיל במספר העניים בשנת 2021
ניצה קלינר קסיר:  יש לנו כ-1,950,000 נפשות עניות
ניצה קלינר קסיר:  מספר מאוד גבוה
ניצה קלינר קסיר:  מתוכם, אם מפלחים אותם, למרות שהמוקד שלנו הוא ילדים, אבל בכל זאת להתחלה אני רוצה לתת עוד כמה נתונים, ילדים זה 854,000 ילדים עניים, נפשות בגיל העבודה זה 885,000 ואזרחים ותיקים - 212,000
ניצה קלינר קסיר:  בואו נסתכל קצת - -
אלי אפללו: אני מבין שבין שנת 2020 לשנת 2021 הייתה עלייה
ניצה קלינר קסיר: כן, אני תכף אראה את זה, וגם אראה מגמות ארוכות טווח
ניצה קלינר קסיר:  אם נסתכל, תשימו לב ששיעור הילדים באוכלוסייה הוא 33%, אבל אם מדברים על חלקם בעניים - בקרב העניים המשקל שלהם הוא 44%
ניצה קלינר קסיר:  זה משקל הרבה יותר גבוה
ניצה קלינר קסיר:  כשאנחנו מתסכלים קצת על נתונים של 2020 לעומת 2021, אנחנו רואים את הגידול במספר המוחלט של העניים בשנת 2021
ניצה קלינר קסיר:  אגב, רואים גם באזרחים ותיקים וגם בכלל האוכלוסייה שהיה גידול
ניצה קלינר קסיר:  חלק מזה זה סיפור של גידול טבעי של האוכלוסייה, אבל מה שמטריד זה שאם אנחנו מסתכלים על תחולת העוני, שזה שיעור העניים, בקרב האוכלוסיות האלה, אנחנו רואים את הגידול, תשימו לב, רואים פה בשקף שני דברים מאוד מטרידים: אחד זה את הגובה, שיעור העניים בקרב הילדים: 28% מהילדים במדינת ישראל הם עניים
ניצה קלינר קסיר:  שיעור מאוד גבוה
ניצה קלינר קסיר:  אני אחזור על זה בסוף המצגת
ניצה קלינר קסיר:  דבר נוסף שראינו זה את הגידול, שזה גדל משנה שעברה
אלי אפללו:  היו עשרים ושבעה ומשהו אחוזים
ניצה קלינר קסיר: ועכשיו 28%
ניצה קלינר קסיר:  הסיפור, בין השאר, כי קיצצו חלק מהקצבאות
ניצה קלינר קסיר:  היה שיפור, צמיחה כלכלית בשנת 2021, אבל מצד שני, גם בעקבות הצמיחה הכלכלית התחילו לקצץ בקצבאות המיוחדות ובמענקים שניתנו בתקופות הקורונה, מאמצע השנה
אלי אפללו: אוקיי, יש לי שאלה מדגמית
אלי אפללו:  איך אנחנו בעצם מגדירים ילד עני?
ניצה קלינר קסיר: בדו"ח הזה יש לנו גם מדדים נוספים שהכנסנו, אבל המדד המרכזי זה מדד יחסי, כמו שמקובל בכל המדינות המערביות בעולם, כי אנחנו כולנו חיים בסביבה מסוימת ולכן ההסתכלות היא על כלל האוכלוסייה
ניצה קלינר קסיר:  אדם מוגדר עני אם ההכנסה המשפחתית נמוכה ממחצית מההכנסה החציונית, כאשר עושים תיקון לגודל משפחה, כי הכנסה שצריכה משפחה עם חמישה ילדים או עם שני ילדים היא לא אותו הדבר
אלי אפללו: האם יש הבדל בין משפחה חרדית לבין משפחה חילונית? כי יש אופי שונה בתפיסה, לדעתי, באיזו צורה הם חיים, ויכול להיות שמשפחה חרדית, לפי ההגדרה שלנו, עם הכנסה כפי שאנחנו מציגים אותה, היא לא ענייה?
ניצה קלינר קסיר: היא ענייה בהיבט של רמת ההכנסות שלה
ניצה קלינר קסיר:  השאלה היא איך היא מתמודדת עם זה
ניצה קלינר קסיר:  סדר גודל של כ-40% מהאוכלוסייה החרדית ומהאוכלוסייה הערבית הם עניים, אבל בהסתכלות של איך הם מתמודדים עם זה, חלק גדול מהעניים בחברה החרדית, שמוגדרים לפי רמת ההכנסות, מצליח למצוא פתרונות ולהתמודד עם זה
אלי אפללו: היה יותר נכון לעשות ניתוח שונה בין כלל האוכלוסייה, ולגזור את האוכלוסייה החרדית ואת האוכלוסייה הערבית מתוך זה, כדי לנסות באמת להבין יותר לעומק את נושא קו העוני של ילדי ישראל? אני מנסה להביא לתת פתרונות למגזרים מסוימים שחסר להם משהו שאולי אנחנו לא מבינים, ויכול להיות שאם נעשה נגזרת שונה, או לפחות אם יהיו לנו נתונים עם נגזרת שונה, אולי מזה נוכל למצוא איך אנחנו מטפלים באוכלוסיות שונות
ניצה קלינר קסיר: בדו"חות שלנו אנחנו עושים הבחנות, אנחנו עושים כל מיני פילוחים, כולל פילוחים וערבים, כולל לפי גודל משפחה, אנחנו עושים סדרה של מדדים, אבל הגישה שלנו היא שצריך להסתכל על כולם בסרגל אחיד
ניצה קלינר קסיר:  דבר ראשון, כי כולנו חיים באותה המדינה, וצריך להסתכל על זה ברמה אחידה
ניצה קלינר קסיר:  לצורך הבנה של הדברים, במי צריך למקד את הטיפול ולהבין מהם החסמים והכשלים, צריך להסתכל על אוכלוסיות שונות, ואנחנו באמת עושים את זה
עאידה תומא סלימאן: אם אפשר גם לשאול, אני חושבת כדי לסבר את האוזן, מה הרף היום, לפי הדו"ח הזה, של משפחה ענייה, נגיד עם שלושה ילדים? מתחת לאיזו הכנסה חודשית היא תיחשב כמשפחה ענייה? אני חושבת שזה קצת ייתן לנו יותר מושג
עאידה תומא סלימאן:  זה אחד
עאידה תומא סלימאן:  שתיים, בהשוואה למדינות אחרות, אתם מדברים על 28% ילדים עניים
עאידה תומא סלימאן:  מה קורה במדינות מערביות אחרות?
ניצה קלינר קסיר: אז ככה
ניצה קלינר קסיר:  זה קפץ עכשיו לשקף האחרון שלי במצגת, אז אני אראה את ההשוואה הבין-לאומית
ניצה קלינר קסיר:  אני רק אומר שבהשוואה בין לאומית, מדינות אחרות מודדות את זה קצת אחרת, אז אנחנו נראה שם מספר אחר מ-28%
ניצה קלינר קסיר:  לגבי השאלה שלך, זוג עם שלושה ילדים, על מנת שייחשב מעל קו העוני, ההכנסה שלו צריכה להיות מעל 10,684 שקלים
ניצה קלינר קסיר:  זה קו העוני לגודל הזה של המשפחה
אלי אפללו: הכנסה נטו?
ניצה קלינר קסיר: הכנסה נטו
סימון מושיאשוילי: גבירתי, אני מגיע מהמגזר החרדי
סימון מושיאשוילי:  אולי לא החרדי הטיפוסי, אבל חרדי
סימון מושיאשוילי:  אני חושב שהמשקפיים שאנחנו צריכים לבחון את האוכלוסייה הזו דרכן שונות לגמרי מהציבור הכללי
סימון מושיאשוילי:  אם ילד חרדי טיפוסי, נניח, ישנים שני ילדים בחדר, אז יש מקומות בהם יש ילד אחד בחדר
סימון מושיאשוילי:  זו דוגמה אחת קטנה
סימון מושיאשוילי:  אני לא חושב שזה נכון לומר, כי ילד חרדי לא ירגיש עני אם אין לו חיבור לאינטרנט והוא לא גולש באינטרנט
אלי אפללו: בסופו של דבר, צריך איזה שהוא קו
אלי אפללו:  זה לא משנה כרגע
אלי אפללו:  צריך איזה שהוא משהו שצריך לחתוך אותו
אלי אפללו:  זה נכון שיש הבדלים בין ילד עני מהמגזר החרדי, מהמגזר הערבי או מהמגזר הישראלי-חילוני
אלי אפללו:  אחד יכול להרגיש, וזה עניין סובייקטיבי לחלוטין, אבל כשאתה צריך לבדוק את הנתונים- זה חייב להיות אובייקטיבי, כדי שנבין את זה
עאידה תומא סלימאן: אני רציתי לשאול שאלת הבהרה
עאידה תומא סלימאן:  איך בדיוק קובעים מהי ההכנסה שמתחתיה הם כבר מתחת לקו העוני? כלומר, לא רק מהי ההכנסה, אלא מה גם לוקחים בחשבון כהוצאה? מה המדד? איך נבנה המדד הזה? איך הגעתם ל-10,000?
אלי אפללו: השאלות הן נכונות, יש לי רק בקשה
אלי אפללו:  אני רוצה לעשות דיון ממצה, שכולנו נבין וגם אחר כך נוכל להפיק לקחים, איך ניתן לשנות את המגמה ובאיזו צורה
אלי אפללו:  אז בואו נקבל את המצגת, נשמע את ניצה, ואחרי זה נשאל שאלות וניתן לאחרים לדבר
ניצה קלינר קסיר: לענות על השאלות?
אלי אפללו: לא
אלי אפללו:  תרשמי את זה כרגע
ניצה קלינר קסיר: חשוב להסתכל לא רק על השנה האחרונה, אלא להסתכל על מגמה, כשאנחנו רוצים להבין לאן אנחנו הולכים
ניצה קלינר קסיר:  אנחנו רואים ירידה מתמשכת בשיעורי העוני משנת 2014-2015
ניצה קלינר קסיר:  השנה היה איזה שהוא שינוי, אבל אני מקווה שזה לא שינוי של המגמה, כי השנה אנחנו מבינים למה זה קורה
ניצה קלינר קסיר:  אנחנו רואים את זה באופן כללי בשיעורי העוני - - -
אלי אפללו: אבל כשמסתכלים על עשור, את רואה פה מן סינוס כזה, זאת אומרת, כנראה שיש פה איזה שהן תופעות בכל שנה
אלי אפללו:  זה לא שזו ממש מגמה של ירידה - - -
ניצה קלינר קסיר: עד 2014-2015 הייתה עלייה, ומאז מתחילה ירידה
ניצה קלינר קסיר:  אנחנו כן רואים מגמה של ירידה, אך עדיין לא מספיקה, עדיין שיעורי העוני מאוד גבוהים ומטרידים, וגם הקצב לא מספיק מהיר
אלי אפללו: 28% זה מספר שקשה מאוד להתמודד איתו
ניצה קלינר קסיר: כשמדברים על עוני ועל עוני חריף, אחד הדברים זה אי ביטחון תזונתי
ניצה קלינר קסיר:  אנחנו פרסמנו עכשיו דו"ח מחקר על ביטחון תזונתי
ניצה קלינר קסיר:  ב-2021, כ-522,000 משפחות חיו באי ביטחון תזונתי, שזה כ- 16% מהמשפחות במדינת ישראל, שבהן חיו כ-1,640,000 נפשות, מתוכן כ- 665,000 ילדים
ניצה קלינר קסיר:  גם פה חלקם של הילדים הוא 40%-41%, הרבה יותר ממה שחלקם באוכלוסייה
ניצה קלינר קסיר:  זהו נושא בהחלט מאוד מטריד
ניצה קלינר קסיר:       עשינו פילוח של שיעור הנפשות החיות בעוני, גם של ילדים, גם נפשות בוגרות וגם כלל הנפשות
ניצה קלינר קסיר:  המלבנים העליונים מתייחסים לאי ביטחון תזונתי חמור, והמלבנים החומים - -
אלי אפללו:  בשקף הזה כתוב: 665,000 ילדים שהם מתחת לקו העוני, נכון?
ניצה קלינר קסיר: לאי ביטחון תזונתי
ניצה קלינר קסיר:  שזה, בעצם, הרבה פעמים מדד לעוני
אלי אפללו: יש פה מספר, 853 שהם ילדים שחיים מתחת לקו העוני
אלי אפללו:  בעצם מה השוני פה?
ניצה קלינר קסיר: לא כל הילדים שחיים בעוני, וזה גם מתחבר לשאלה ששאלת קודם, לא מסתדרים
ניצה קלינר קסיר:  הדוגמה הקלאסית זו החברה החרדית, ששם יש מענים פנימיים לחלק מהאוכלוסייה
ניצה קלינר קסיר:       אגב, חלק מאלה שחיים באי ביטחון תזונתי מסיבות כלכליות נמצאים קצת מעל קו העוני
ניצה קלינר קסיר:  לגבי שיעור הנפשות החיות באי ביטחון תזונתי, נהוג לחלק את זה על סמך מדד שפותח בארצות הברית ומקובל בעולם, המלבנים הירוקים מתייחסים לאי ביטחון תזונתי חמור, והחומים לאי ביטחון תזונתי מתון
ניצה קלינר קסיר:  אתם רואים שיש 21; תחשבו מה זה אומר, אחד מכל חמישה ילדים חי באי ביטחון תזונתי, ומחציתם באי ביטחון תזונתי חמור
ניצה קלינר קסיר:  זה בהחלט דבר מטריד
ניצה קלינר קסיר:  בהשוואה לסקר קודם, מקיף, שעשינו בשנת 2016, אנחנו רואים איזו שהיא ירידה, אבל ירידה לא מאוד גדולה
ניצה קלינר קסיר:       קצת כדי להבין, וזה גם מתחבר לשאלה ששאלת בהתחלה, להבין מי הן המשפחות; כדי להבין איפה מרוכז העוני והאי ביטחון התזונתי, באיזה מאפיינים של משפחות, לא הצגתי פה את החרדים והערבים אבל אם תרצו אני אגיד לכם את הנתונים
ניצה קלינר קסיר:  לגבי גודל המשפחה, מה שאנחנו רואים פה זה שבמשפחות גדולות יותר יש שיעור גבוה יותר של ילדים עניים
ניצה קלינר קסיר:  ילדים עניים הם יותר ממשפחות גדולות מאשר במשפחות קטנות
אלי אפללו: משפחות מרובות ילדים
ניצה קלינר קסיר: נכון
ניצה קלינר קסיר:  אנחנו רואים את זה גם במשפחות עם ארבעה ילדים ומעלה, גם עם חמישה ילדים ומעלה - -
אלי אפללו: אני כן ארצה את הנגזרת של משפחות מהמגזר הערבי ומשפחות מהמגזר החרדי, כדי שנבין יותר גם בצד שבו אחר כך נצטרך לטפל ובאיזו צורה
ניצה קלינר קסיר: עכשיו, תשימו לב: המלבנים החומים מתייחסים לשיעורי העוני, מה היה קורה ללא התערבות הממשלה
ניצה קלינר קסיר:  כלומר, לפני תשלומי העברה ומיסים
ניצה קלינר קסיר:  אנחנו רואים פה את הירידה, אנחנו רואים איך תשלומי העברה ומיסים מחלצים מעוני, אבל עדיין רואים שיעורים מאוד גבוהים בקרב משפחות גדולות
ניצה קלינר קסיר:  אחד הדברים, שהוא נתון שגם חשוב לשים עליו את הדגש - -
אלי אפללו: אם חוץ מהנושא של תשלומי העברה, יש לכם רעיונות איך להקטין את העוני, מבלי לשלם כסף?
ניצה קלינר קסיר: תראה, זה מורכב
ניצה קלינר קסיר:  אנחנו עכשיו עובדים - -
אלי אפללו: האם אתה נותן דג או שאתה נותן חכה? אני חושב שצריך גם לחשוב, לאורך זמן, בנושאים האלה
ניצה קלינר קסיר: - - אנחנו עכשיו עובדים יחד עם השר להכין תכנית המלצות מדיניות, אבל הגישה הכללית, מבלי להיכנס לפרטים כי אנחנו עדיין בשלבים של הכנה, כוללת שלושה רכיבים: אחד, זה בעצם, שצריך לטפל במשפחות
ניצה קלינר קסיר:  זה גם דרך לתת את הסיפור של החכות, דרך עידוד תעסוקה וסיוע בתעסוקה
ניצה קלינר קסיר:  הדבר השני, יש אנשים שפתרון של תעסוקה הוא לא פתרון - - -
אלי אפללו: יש אנשים נכים ואנשים שלא מסוגלים לעבוד
אלי אפללו:  אין ספק שלכל משפחה יש את האופי שלה, אבל עדיין, אנחנו כממשלה, כשלטון, צריכים לחשוב גם איך אנחנו מוציאים את אותן משפחות, ואחר כך גם את הילדים, מאותו קו עוני
אלי אפללו:  חלק גדול מזה יכול להיות גם חינוך, איך עוזרים בחינוך, איך מטפלים בתפיסה מסוימת, איך יוצרים מוטיבציה לילדים וכך הלאה
טלי שונרי: אני רוצה להוסיף, שבתוך המחלקות לשירותים חברתיים כן יש תוכניות שמדברות בדיוק על הדברים האלה
אלי אפללו:  עוד מעט ניתן לכם לדבר
אלי אפללו:  בסדר? מותר לי כיו"ר לשאול שאלות, וזה בסדר, זו הפריווילגיה שלי
עאידה תומא סלימאן: אין פריווילגיה כזו לח"כית היחידה שנמצאת בחדר?
אלי אפללו: בוודאי שיש
אלי אפללו:  נתתי לך לדבר, תומא, מה קרה? להיפך, את תבקשי רשות- תקבלי
אלי אפללו:  ניצה, בבקשה
ניצה קלינר קסיר: אני אמשיך את מה שהתחלתי להגיד מקודם, זה שני הדברים, וכמובן שלטווח הארוך, מהסיפור של מערכת החינוך זה מאוד חשוב
ניצה קלינר קסיר:  מה שכן, אתם יכולים לראות כמה המדינה מצמצמת את העוני דרך תשלומי ההעברה אבל גם דרך המסים
ניצה קלינר קסיר:  אתם רואים שצמצום העוני בקרב משפחות גדולות הוא יותר קטן מאשר בקרב משפחות קטנות
ניצה קלינר קסיר:  אצל המשפחות החד הוריות אנחנו רואים שהיא מצמצמת בשיעורים מאוד גבוהים
עאידה תומא סלימאן: אבל גם אצל יהודים, יותר מאשר אצל הערבים, יש חילוץ, כי העוני הוא יותר עמוק באוכלוסייה הערבית מאשר באוכלוסייה היהודית, כך שתוספת קטנה מהמדינה או איזו שהיא עזרה מהמדינה יכולה להעלות את המשפחות מעל לקו העוני
עאידה תומא סלימאן:  אותה עזרה לאוכלוסייה הערבית או למשפחות ערביות לא תעלה אותה מעל הקו
ניצה קלינר קסיר: ושם יותר נדרשים גם הצעדים האחרים שדיברנו עליהם, גם בנושא של השקעה בחינוך וגם בנושא של - -
עאידה תומא סלימאן: מה חשיבות ההשקעה בחינוך כדי להיאבק בעוני?
ניצה קלינר קסיר: זה חשוב לטווח ארוך
ניצה קלינר קסיר:  אסור לטפל רק בעוני של עכשיו אלא גם למנוע את העוני של הילדים בדור הבא
ניצה קלינר קסיר:  אותו הדבר לגבי ביטחון תזונתי
ניצה קלינר קסיר:  אנחנו רואים שבמשפחות גדולות, משפחות עם ילדים בכלל, יש שיעור גבוה יותר של חיים באי-ביטחון תזונתי, ובקרב משפחות גדולות יש יותר אי-ביטחון תזונתי מאשר בקרב משפחות קטנות
ניצה קלינר קסיר:      ועכשיו, השקף האחרון הוא הסיפור של ההשוואה הבין-לאומית
ניצה קלינר קסיר:  שימו לב שבישראל זה לא המספר שהצגתי קודם, כי פה עשינו את החישוב לפי החישוב שמקובל במדינות ה-OECD, אבל זה נתון מטריד והוא עקבי לאורך השנים: ישראל במקום הכי גבוה במדינות המפותחות של שיעורי העוני של ילדים
ניצה קלינר קסיר:  אם לא נתמודד עם הדברים האלה, העוני של הילדים הוא לא הבעיה שלהם היום