GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חוה לוי:  עכשיו אנחנו מנסים לתקוף את זה ממקום אחר, ואולי דרך אנשי מקצוע שפחות מפנים בשגרה את העבודה להגיע אליהם
חוה לוי:      אנחנו עובדים גם עם המפעיל שמפעיל את מרכזי ההגנה, על מנת לתפור את הדבר הזה בתוכנית העבודה שלנו
חוה לוי:  מדי שנה הוא מגיש לנו תוכנית עבודה במה אנחנו הולכים להשקיע
חוה לוי:  וזה אחד מהאתגרים של הגעה לקהילות הסגורות יותר ושהם יגיעו לצרוך את השירות
אלי אפללו: איך הפעילות שלכם מתבטאת בתקציב של 2024-2023?
חוה לוי: התקציב לא השתנה מבחינת הגודל
חוה לוי:  מה שכן השתנה שראינו שיש סעיפים שהם יותר מנוצלים ויש סעיפים שפחות מנוצלים
חוה לוי:  מה שעשינו, הרחבנו את ההגדרות והגמשנו את האפשרות להשתמש בסעיף, על מנת שאפשר יהיה להפנות יותר לפרסום, שאפשר יהיה להשתמש בעוד דברים בתקציב, כי אנחנו לא רוצים בסוף – אני מקווה שאין כאן נציג משרד האוצר לכעוס עליי על זה – הכוונה היא לא להחזיר כספים למשרד האוצר אלא להשתמש בהם
אלי אפללו: גם האוצר לא יכעס
דבי ביטון: אפשר לדעת על איזה תקציב אתם עובדים?
חוה לוי: אמרתי קודם שעלות של מרכז הוא כמיליון שקלים
דבי ביטון: שמונה מיליון בסך הכול אם יש לך שמונה מרכזים
חוה לוי: כשמונה מיליון, לא כולל את כוח-האדם, כי רוב כוח-האדם מועסק על ידי משרדי הממשלה, גם העו"סים לחוק הנוער, גם חוקרי ילדים, המשטרה כמובן, פרקליטות
חוה לוי:  רוב כוח-האדם לא דרך המפעיל אלא דרך משרדי הממשלה
אלי אפללו: חוה, שאלה נוספת
אלי אפללו:  הלא אמרת שיש לכם תוכניות או תחזיות לעתיד להרחבת הפעילות של המרכזים
אלי אפללו:  האם זה בא לידי ביטוי בתקציב הקיים?
חוה לוי: זה יצטרך לבוא לידי ביטוי בתקציב תוספתי, כי התקציב הקיים לא יכול לכלול הקמה או הרחבה
חוה לוי:  כבר למרכז בירושלים, אפרופו המיליון שקלים, זה מיליון פלוס שליש, כי הרחבנו את המרכז, אז זה לא רק מיליון
אלי אפללו: זה התפקיד שלנו בוועדה הזאת
אלי אפללו:  שר הרווחה היה בוועדת הכספים, ואני גם חבר ועדת הכספים, לצערי לא יכולתי לשאול אותו שום דבר לגבי המרכזים כי לא ידעתי
אלי אפללו:  עכשיו, מאחר שאני מקבל את המידע ואת הדיווח, יש פה הזדמנות לראות אם התוכניות שלכם מדברות על הרחבה ולוח-זמנים, ואז לנסות לבדוק האם ניתן לכלול את הרחבת התקציבים שלכם
אלי אפללו:  אמרת שאין הרחבה, אלא יש שיפטינג בין הפעילויות
חוה לוי: התייחסנו אל התקציב עצמו לכל מרכז באופן שהוא הרבה יותר גמיש
חוה לוי:  להקמה של מרכזים נוספים או שלוחות נוספות, אנחנו נידרש להרחבה
חוה לוי:  זה כבר מדובר בתוך המשרד, כולל עם אנשי הכספים
אלי אפללו:  תוכלו להיעזר בי או בנו על פי תוכנית מסוימת שצריכה להיות, שזה לא סתם משהו שלא נוכל לבצע
חוה לוי: לעניין הזה, כבר התחלנו לבחון את ההיתכנות של זה
אלי אפללו: האם יש לכם גם את המיקומים וכך הלאה?
חוה לוי: בדיוק
חוה לוי:  אם אני אומרת שאנחנו רוצים לבנות משהו ייחודי לאילת, בעיקר עונתי, כי אנחנו רואים את בני הנוער שמגיעים לאילת בקיץ ובחופשים גדולים, ואנחנו רוצים להנגיש את השירות הזה, התחלנו את המשא-ומתן עם עיריית אילת, את הצורך כמו שהם מזהים עם אנשי מקצוע באילת
חוה לוי:  זה כבר בעבודה
חוה לוי:  ברגע שתהיה תוכנית מגובשת, נועל ליצור תעריף ולבקש לתקצב אותה
אלי אפללו: איך שיתוף הפעולה שלכם עם הרשויות המקומיות?
חוה לוי: טוב מאוד
חוה לוי:  בכל מקום שבו יש מרכז הגנה, הרשות המקומית שותפה בדבר הזה
חוה לוי:  היא גם מעסיקה את העו"סים לחוק הנוער, מה שעושה אותה גם לבעלת עניין
אלי אפללו: היא נותנת לכם גם את המקום, את המבנה?
חוה לוי: לא
חוה לוי:  המקום הוא אפרופו התקציב שמשרד הרווחה מעביר
חוה לוי:  חלק ממנו נועד לשכר דירה, על מנת שנוכל להעמיד מקום
חוה לוי:  אדוני, מוזמן כמובן לבוא ולבקר במרכז, המרכזים שלנו מאוד יפים ומאוד מושקעים
אלי אפללו: תמי, תתאמי כחלק מהביקורים שלנו שעוד לא יצאו
חוה לוי: אנחנו מאוד נשמח
חוה לוי:  תמי הייתה אצלנו
חוה לוי:  אנחנו נשמח לארח
חוה לוי:      אנחנו עושים כמיטב יכולתנו להתמודד עם סוגיות שצפות ועולות כל הזמן וגם מופנות כלפינו
חוה לוי:  בחלק מהדברים אנחנו רואים הישגים, אנחנו רואים הצלחות, אנחנו משקיעים חזק מאוד כדי להגיע להצלחות בעניין הזה, על מנת לתת שירותים טובים בעניין
חוה לוי:  עדיין יש לנו אתגרים גדולים מאוד
חוה לוי:  בכל פעם אנחנו מזהים סוגיה שאנחנו רוצים לטפל בה
חוה לוי:  תיכף תדבר חברתי על הנושא של חוקרי ילדים
חוה לוי:  משרד הרווחה מנהל את השירות לחקירות ילדים
חוה לוי:  יש לנו אתגר גדול מאוד לנסות ולראות איך אנחנו מדייקים את תפקיד הרופאים במרכזי ההגנה
אלי אפללו: כשמדברים על ילדים מה הגילאים?
חוה לוי: מגיל שלוש עד גיל 18, ככל שהילד יכול לדבר, כי זה לא מקום שמדבר רק טיפול, זה מקום שבסופו של דבר מנסה לעשות בירור על פגיעה שילד עבר
חוה לוי:  אם מדובר בילדים צעירים יותר, אנחנו יכולים להיות כתובת ייעוץ עבור הורים מתלבטים
חוה לוי:  כמו שאמרתי, בכל פעם אנחנו מזהים סוגיה, מנסים לטפל בה
חוה לוי:  האתגר השנה מאוד עסוק בנושא של תפקיד הרופא במרכזים
חוה לוי:  אנחנו נמצאים בקשר הדוק עם משרד הבריאות בעניין הזה
אלי אפללו: זו בדיוק השאלה שלי
אלי אפללו:  אמרת לי קודם לגבי הנושא של הרשויות המקומיות שזה די מתוכלל ויש לכם שיתוף פעולה
אלי אפללו:  הייתי קודם בוועדה למעמד האישה וראיתי שיש קושי בתכלול, בשיתוף הפעולה בין המשרדים
אלי אפללו:  האם זה קורה גם פה?
חוה לוי: אני לא יכולה להגיד את זה
חוה לוי:  אני חושבת שכל מי ששותף במרכזי ההגנה: הפרקליטות, משרד הבריאות, משרד הרווחה כמובן, המשטרה – נמצאים בקשר מאוד הדוק
חוה לוי:  יש דברים שלפעמים הם במחלוקת
חוה לוי:  לא תמיד אנחנו רואים עין בעין
חוה לוי:  שותפות זו עבודה קשה, ואנחנו משקיעים מאוד בשותפות הזאת
חוה לוי:  יש ועדת היגוי ארצית שמלווה את המרכזים, שכולנו שותפים שם, ואנחנו מנסים לדייק גם את הסוגיות וגם את הפתרונות שאנחנו מציעים לדבר
חוה לוי:  זו עבודה קשה, אבל אני מרגישה שכל מי שקשור לדבר הזה, מחויב לו מאוד, ומנסים ביחד לפתור את הבעיות, עם המחלוקות בעניין
אלי אפללו: מה שעות הפעילות של המרכזים?
חוה לוי: שעות הפעילות הן שעות העבודה הרגילות של 16:00-08:00
חוה לוי:  במקרה חירום, אירוע שקורה בזמן אמת, מרכזי ההגנה ייפתחו גם בשעות מאוחרות יותר
חוה לוי:  הצוותים שעובדים במרכזים מתוגמלים עבור שעות כוננות, ואם צריך לפתוח מרכז, הוא ייפתח
חוה לוי:  אם עכשיו היה רצח במשפחה, וצריך לחקור את הילדים שהיו עדים, ייפתח המרכז
חוה לוי:  אם עכשיו היה אונס, וצריך עכשיו לעשות את הבדיקה, הוא ייפתח
חוה לוי:  אנחנו מאוד מתדיינים על הדבר הזה, ואיפה שצריך ייפתח המרכז בחגים, בחול המועד, בסופי שבוע אם צריך, בשעות הלילה, אבל זה תלוי לגופו של מקרה
חוה לוי:      אני כן רוצה להגיד שאנחנו לא נמצאים במצב שיש לנו צוותים מתחלפים
חוה לוי:  זה לא שמשמרת הולכת ומשמרת מגיעה להחליף אותה
חוה לוי:  אותם אנשים שעובדים בבוקר, אם צריך לפתוח בשעות אחר-הצוהריים, הם אלה שמגיעים לפתוח
חוה לוי:  איפה שצריך, ברור שזה מה שיקרה
חוה לוי:  ויש לנו מרכזים שאנחנו רואים יותר ויותר פתיחה בשעות חירום, באירועי חירום מהסוג הזה, והם ייפתחו ככל שהילד צריך
אלי אפללו: האם במוקדים העירוניים יש מספר טלפון, מוקד חירום של המרכזים? מוקד עירוני
אלי אפללו:  בדרך כלל כל תושב מכיר מס' 100, 101, 106, מוקד עירוני
חוה לוי: אני לא יודעת לענות לך
חוה לוי:  אני אגיד איזה מוקדים בדרך כלל הם המוקדים המפנים
חוה לוי:  יש את 118 של משרד הרווחה, בכל הפרסומים של המשרד יש הפניה לשם
חוה לוי:  יש כמובן את 105 של הפגיעות ברשת במרחב המקוון, שהם גם גורם שדרכו, בעיקר בפגיעות המיניות, מפנים למרכזים
חוה לוי:  וכמובן 100
חוה לוי:  אמרתי קודם, עדיין רוב האנשים כשקרה האירוע, בטח בזמן אמת, מיד פונים למשטרה
אלי אפללו: האם עוד מישהו ממשרד הרווחה רוצה להוסיף משהו?
עדי זפרני: אני מנהלת השירות לחקירות ילדים וחקירות מיוחדות
עדי זפרני:  נכנסתי לתפקיד לפני מספר חודשים עם מוטיבציה מאוד גבוהה לעבודה בשיתוף פעולה, להיות באיזה תהליך של שותפות עם חוה לגבי הפעלת המרכזים ואיוש תקנים של חוקרי ילדים
עדי זפרני:      בשנים האחרונות היינו בתקופה של תת-איוש במרכזי ההגנה מצד חוקרי הילדים
עדי זפרני:  זה משהו שאנחנו מודעים לו
עדי זפרני:  בחשיבה משותפת הגענו לכל מיני עקרונות שיעזרו לנו לאייש את התקנים האלה
עדי זפרני:  השירות מאמין מאוד בתפיסה של מרכזי הגנה
עדי זפרני:  יש היום עבודה טובה ביום-יום עם מרכזי ההגנה, חוקרי הילדים מגיעים לחקור במרכזי ההגנה על פי צורך
אלי אפללו: מה האתגר של חוקר ילדים? נניח שהם צריכים לחקור ילד בן ארבע
עדי זפרני: האתגרים של חוקרי הילדים הם רבים
עדי זפרני:  האתגר של חוקרי הילדים במרכז ההגנה הוא חשיפה – גם ביום-יום הם חוקרים בחשיפה מאוד גבוהה, אבל במרכזי ההגנה בדרך כלל מתרכזים מקרים מאוד מאוד מורכבים וקשים של פגיעות מיניות
עדי זפרני:  חוקרי ילדים שחוקרים במרכז ההגנה על בסיס יום-יומי וצריך לפגוש בכל יום שני ילדים ולפעמים שלושה ילדים עם מקרים וחקירות מאוד מורכבים, החשיפה והטראומה לאורך זמן לא משאירה אותם, והרבה מהחוקרים לא מעוניינים בחשיפה גבוהה כזאת
אלי אפללו: איפה מתבצעת החקירה או הבדיקה?
חוה לוי: במרכז
עדי זפרני: במרכז ההגנה
אלי אפללו: לפי דוח מבקר המדינה הרוב עדיין מתבצע במשטרה
עדי זפרני: לא במשטרה
אלי אפללו: אנחנו מדברים על ילדים, קטנים בדרך כלל
אלי אפללו:  להיכנס לתחנת המשטרה, אני אומר לכם שזאת טראומה
אלי אפללו:  כשאבא שלי היה רוצה להעניש אותי, הוא היה אומר: אני לוקח אותך לתחנת המשטרה
עאידה תומא סלימאן: גם למבוגרים
אלי אפללו: עדיין יש לי את הטראומה הזאת
אלי אפללו:  היום זה לא תופס, אבל עדיין להיכנס לתחנת המשטרה זה אחרת
אלי אפללו:  לכן אני מנסה להבין, כשחוקרים ילדים קטנים
אלי אפללו:  זה שונה איפה חוקרים אותם, את בעצמך אומרת שזה קשה ואתגר, לכן אני חושב שעדיין צריך לבחון את האפשרות הזאת, שכל החקירות, כל מה שניתן, אתם במרכזים תנסו לראות שהחקירות והבדיקות יתבצעו בשטח שהוא לא משטרתי
אלי אפללו:  זה דבר מאוד חשוב
עדי זפרני: אני אדייק
עדי זפרני:  אף ילד לא נחקר בתחנת המשטרה
אודיה איפרגן: אף ילד עד גיל 14
עדי זפרני: אנחנו מדברים בחקירות ילדים עד גיל 14, חשוב לדייק
עדי זפרני:  אנחנו מבחינים בין שני סוגי חקירות: כשהחקירות מתבצעות בידיעת ההורים
עדי זפרני:  כל הילדים שנחקרים בידיעת הוריהם, שנפגעו מחוץ למשפחה בדרך כלל או בתוך המשפחה כשיש את מעורבות ההורים, החקירות מתבצעות במרכזי ההגנה; החקירות שלא מתבצעות במרכזי ההגנה זה ילדים שנפגעו בתוך הבית, ושהאחראי על הקטין בתוך המשפחה פגע בו, והחקירות הן ללא ידיעת ההורים, ואז החקירות נעשות בדרך כלל במסגרות החינוכיות, אנחנו מגיעים לגנים ולבתי הספר
תמי סלע: לפי הדוח מעל גיל 14 הרוב היו במשטרה בשעתו
תמי סלע:  לפי הדוח נכון לשנים 2019-2018
חוה לוי: כמו שעדי אמרה, שהיא עושה את המאמץ המאוד גדול, בדיוק העבודה של חוקרי הילדים, אותו דבר אנחנו עושים מול המשטרה
חוה לוי:  גם המשטרה בהנחיות שלה – אולי יש מישהו מהמשטרה לדבר במקומי על העניין הזה – גם המשטרה מנחה לזה
חוה לוי:  עדיין יש אתגר להפנות את כל המקרים האלה
אלי אפללו: הבקשה שלנו להשתדל לחקור ילדים ונוער וכך הלאה - - -
חוה לוי: מה שמגיע למרכזים מבחינתנו זה המובן מאליו
אלי אפללו: כמובן בתיאום עם המשטרה, אבל כמה שפחות בתחנות המשטרה
אלי אפללו:  בבקשה, חברת הכנסת דבי ביטון
דבי ביטון: צוהריים טובים
דבי ביטון:  תודה, כבוד היושב-ראש שיש המשכיות ואנחנו מתייעלים בוועדות האלה
דבי ביטון:  עם זאת אני מאוד מוטרדת, אני מוטרדת בגלל הכמות המועטת של המרכזים
דבי ביטון:  אני גם תוהה למה לא מבקשים כאן להרחיב
דבי ביטון:  להערכתי, אם אני מסתכלת על המגזר הערבי, כשאני רואה מרכז אחד בנצרת, או שאני רואה בירושלים מרכז אחד, וכשאני רואה את הפיצול ואת הנפגעים, אני מעלה תהייה למה למשל אין מרכז לחרדים
דבי ביטון:      אני כעורכת דין הייתי מלווה משפחות שלמות לדאבוני בסיפור הזה, הייתי חשופה לאירועים האלה
דבי ביטון:  יכול מאוד להיות ששם זה היה יותר נגיש, אולי בגלל שהם פחות עם נשים, אין לי מושג
דבי ביטון:      לא מדובר בסכומי עתק נכון לעכשיו למרכז, ויש מקום כן לבקש עכשיו בתקציב תקצוב להרחבת מרכזים שיהיו נגישים
דבי ביטון:  שמונה בכל המדינה זה נראה לי מעט מאוד במציאות ובעידן הזה שהנוער שלנו לדאבוני, כבר מגילאי עשר נחשפים לכל מיני אתרים, ולא פלא שיש עלייה
דבי ביטון:  זה דור אחר, זה דור נייד, ולכן אני חושבת שיש מקום לשקול את זה
דבי ביטון:      כמו כן, אני מצטרפת לשאלה בנושא של ההנגשה הטלפונית
דבי ביטון:  האם יש מסלולים חסויים שהילד יכול להתקשר ומישהו מקבל אותו? מה קורה במרכזים?     שאלה נוספת
דבי ביטון:  אני רואה כאן את הפניות, את המספרים
דבי ביטון:  מה קורה מרגע שהוא הודיע וסיפר
דבי ביטון:  איזה סוג של מעקב יש לכם, כשאתם יודעים שזה מטופל? לדאבוני אתמול נפטרה - - -
חוה לוי: יעל גרינברג זיכרונה לברכה
דבי ביטון: זו גם ככה טרגדיה, ואפשר לראות את התקופה, שמגיל 14 עד 48 או 49 היא קמלה ומתה
אלי אפללו: זה מקרה טרגי
דבי ביטון: טרגי מאוד
אלי אפללו: גם מערכת המשפט פה - - -
דבי ביטון: בדיוק
דבי ביטון:  יש כישלון שם, וממנו צריך רק ללמוד ולמנוע את המקרה הבא
דבי ביטון:  זה משהו שיש להביא בחשבון
דבי ביטון:       אני גם מוטרדת מכך שחסרים צוותים
דבי ביטון:  אני לא מצליחה להבין למה חסרים צוותים
דבי ביטון:  האם אין דרך לעשות הכשרה מיוחדת? גם הצוותים שמגיעים צריכים להיות מאוד מאוד מוכשרים ורגישים למקרים הספציפיים, כי לחקור ילד בן ארבע או לחקור ילד בן 18 או 14 זו מציאות אחרת, וגם הסביבה צריכה להיות אחרת
דבי ביטון:  בטח לא תחנת משטרה לילדים
דבי ביטון:      אדוני, אני חושבת שיש המון מה לעשות, כי הפגיעות רק עולות, ואנחנו נחשפים יותר ויותר, ואם אנחנו רוצים לצייר פה פעולה שאתם מציירים, ואתם עושים עבודת קודש, להערכתי זה לא מספיק, צריך יותר מרכזים, יותר צוותים ויותר לבדוק מה קורה בבתים, כי משם זה מגיע
דבי ביטון:  תודה, אדוני
אלי אפללו: תודה, חברת הכנסת ביטון
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, כבוד היושב-ראש
עאידה תומא סלימאן:  את האמת, כמובן כמו תמיד אני מברכת על כל עשייה שנעשית, אבל יש כמה שאלות שמחויבות אפילו מהדוח שלכם
עאידה תומא סלימאן:       כשנכנסתי אמרת: הינה חברת הכנסת, לפני שהיא מעלה את העניין של ההסברה באוכלוסייה הערבית
עאידה תומא סלימאן:  אני מברכת על כל מאמץ שנעשה, אבל השאלה שלי היא יותר, מה בדיוק נעשה? אני רגילה שמדברים איתי על קמפיינים ועל הסברה, וכשאני שואלת לפרטי פרטים, זה מתחיל להצטמק ולא ברור
עאידה תומא סלימאן:  אשמח לשמוע מה בדיוק נעשה, כמה הושקע, לאן הצלחתם להגיע
עאידה תומא סלימאן:      זה אמור להיות משתקף גם בנתונים של הפונים
עאידה תומא סלימאן:  בדרך כלל כשיש מסע הסברה, אנחנו רואים קפיצה במספר הפונים
עאידה תומא סלימאן:  האם זה קרה? למה לא קיבלנו פילוח בעניין האוכלוסייה הערבית? כמה פונים מהאוכלוסייה הערבית? אם כבר מדברים, אז גם על אוכלוסייה כמו האוכלוסייה החרדית
עאידה תומא סלימאן:  אנחנו יודעים שיש מאפיינים שיש בהם דמיון בעניין הזה, של ההשתקה, של הניסיון לפתור את הבעיות בתוך המסגרות
עאידה תומא סלימאן:  לכן אני שואלת על שתי האוכלוסיות
עאידה תומא סלימאן:      העניין של אי-איוש התקנים, כבוד היושב-ראש, זה כבר אמור להוות נורה אדומה מול כולנו
עאידה תומא סלימאן:  אנחנו מדברים על עובדים סוציאליים, יש חוסר באיוש התקנים, מדברים על מרכזים לטיפול, חוסר באיוש התקנים, חוקרי ילדים יש פחות
עאידה תומא סלימאן:  אתם מציינים את זה בדוח
עאידה תומא סלימאן:  אתם מציינים גם את הנושא שאחד המרכזים יהיה בלי רופאה, זה מדאיג
עאידה תומא סלימאן:  איך תתפקדו? כלומר, אי-אפשר להגיד שבעוד חודש-חודשיים המרכז יתפקד בלי רופאה
עאידה תומא סלימאן:  מה זאת אומרת? תאיישו
עאידה תומא סלימאן:  סליחה, אל תיכנסו לבעיה, תפתרו את הבעיה מבעוד מועד אם אתם יודעים שהרופאה לא תהיה
עאידה תומא סלימאן:       בעניין שעות עבודה
עאידה תומא סלימאן:  אני יודעת שאתם מסיימים לעבוד בשעה 16:00
עאידה תומא סלימאן:  רוב הילדים האלה צריכים ליווי הורים כדי להגיע למרכז
עאידה תומא סלימאן:  אם הם צריכים ליווי הורים, הורים בדרך כלל עובדים, למה מקשים עליהם יותר, שהם צריכים להפסיד יום עבודה כדי להגיע עם הילד כדי להמשיך את הטיפול? למה לא עושים שעות עבודה אחרי-הצוהריים כדי שהילדים - - -
דבי ביטון: ביציאה מהמסגרת לפעמים זה מסקרן – לאן אתה יוצא? לאן אתה הולך?
תמי סלע: זה כבר עלה פה, ודובר שיהיו יומיים עד 18:00
אלי אפללו: וזה אפשרי?
תמי סלע: זה עלה פה
אלי אפללו: אפשר אולי באותם ימים להגיע יותר מאוחר לעבודה נניח, אבל משלימים אחר-הצוהריים, כמו שזה קיים גם ברשויות
אלי אפללו:  למשל קבלת קהל ברשות, מתחילים ב-10:00, מסיימים ב-18:00
עאידה תומא סלימאן: במיוחד שצריך להוציא את הילד ממסגרת בית הספר וההורה מהעבודה, ובשני המקומות לתת - - -
חוה לוי: זה כבר עלה בעבר
חוה לוי:  אכן מה שאתה מציע עכשיו זה אחד מהדברים שאנחנו שוקלים
חוה לוי:  אנחנו נדון בזה, ואני מקווה שנצליח לאייש את זה בצורה הזאת
אלי אפללו: תשקלו את זה בחיוב
עאידה תומא סלימאן: שאלה אחרונה
עאידה תומא סלימאן:  אני שמה לב ש-18% מהפניות בדוח שלכם הן בבאר שבע
עאידה תומא סלימאן:  באר שבע חולשת על אזור מאוד גדול
עאידה תומא סלימאן:  האם יש לכם הערכה במה הצליחו בבאר שבע או למה המערכות נכשלו ואז יש כל כך הרבה פניות? האם אפשר ללמוד משהו מזה שאפשר להעביר למרכזים האחרים
אלי אפללו:  משרד המשפטים, האם רוצים להתייחס למשהו? משרד הבריאות
זוהר סער-לביא: אני אתייחס לנושא של הרופאים
זוהר סער-לביא:  אכן הנושא כרגע בטיפול, כי הסוגיה של הרופאים במרכזי ההגנה דורשת חשיבה על מודל שהוא קצת יותר מותאם
זוהר סער-לביא:  אנחנו בחשיבה מאוד אינטנסיבית עם הרווחה וגם בתוך המשרד
אלי אפללו: למה שלא תייצרו יותר רופאים? אני שואל את השאלה ברצינות
אלי אפללו:  מצד אחד חסרים רופאים, חלק גדול מהסטודנטים לומדים בחוץ-לארץ, באים לפה, לא נותנים להם להשתלם
אלי אפללו:  תעבירי פה את המסר, שמשרד הבריאות יאפשר
אלי אפללו:  חסרים רופאים, בבקשה נתכנן מהיום לעוד עשר שנים איך מייצרים יותר רופאים, כמו שחסרים מהנדסים, זה אותו דבר
מירי כהן: זו אחת הסוגיות המרכזיות ביותר שמשרד הבריאות עוסק בהן, מוטרד מהן
מירי כהן:  אגב, יש גידול
מירי כהן:  אנחנו רואים את זה לאורך מספר השנים האחרונות בסוגיה הזאת, גם במספר המוכשרים בארץ
מירי כהן:  אנחנו גם נותנים תשומת לב בקליטה של אלה שלמדו בחו"ל
מירי כהן:  אנחנו עושים את זה
מירי כהן:  משרד הבריאות מוביל את זה באופן אקטיבי יחד עם המל"ג וכו'
מירי כהן:  אתה צודק, בהחלט זה מהלך - - -
אלי אפללו: יש איזה מחסומים
אלי אפללו:  אני לא מדבר על מי שלמד באפריקה, אבל מי שלמד באירופה ובארצות הברית, בארצות נאורות, יש קושי בהשתלבות שלו בארץ
מירי כהן: היום אנחנו אפילו נותנים מענקים לאלה שלומדים בחו"ל, כדי לעודד אותם לחזור לארץ
אלי אפללו: לי ידוע עד לפני חודשיים שיש מחסומים בהשתלמויות
אלי אפללו:  יותר מזה, משרד המל"ג, נדמה לי, שיצא באיזה קריאה לא לאפשר לסטודנטים להתמחות
אלי אפללו:  למה?
מירי כהן: היה על זה דיון גם בוועדת החינוך בסוגיה הזאת
אלי אפללו: נכון, כי אני ביקשתי
אלי אפללו:  אני העליתי את זה
מירי כהן: אנחנו, משרד הבריאות, מנהלים את זה בצורה מרוכזת, כדי שתהיה גם אפשרות ללומדים בארץ
מירי כהן:  זו סוגיה קטנה בנושא הזה, אבל היא מאוד מאוד חשובה, והיא משפיעה גם על זה, כי אכן יש מחסור
אלי אפללו: תודה, מירי
אלי אפללו:  בבקשה, תמי סלע
תמי סלע: צריך לדייק את המענה, כי בהקשר של הרופאים חלק ממה שעלה, מעבר לזה שהשעות שמוקצות להם בכל מרכז הן מצומצמות, צריכים להיות רופאים עם הכשרה שיוכלו לעשות את הבדיקות הרלוונטיות במרכזים
תמי סלע:  המטרה של המרכז הזה שהשירותים השונים יינתנו במקום אחד, והילדים וההורים לא יצטרכו לדלג בין כל מיני בתי חולים וגורמים, לעבור ביורוקרטיה וטראומה הנוספת
תמי סלע:      עלה שחלק מהרופאים לא יכולים לעשות את הבדיקות הנדרשות
תמי סלע:  זה חלק מהקושי שעלה בדיונים קודמים
אלי אפללו: דרך אגב, אפשר לבצע בדיקות על ידי אחיות?
זוהר סער-לביא: זה גם משהו בתהליך שאנחנו מנסים כרגע לקדם
אלי אפללו: אנחנו מדברים פה על בדיקה ראשונית
אלי אפללו:  אני לא יודע כרגע איך לקרוא לבדיקות האלה, אני גם לא מכיר אותן
אלי אפללו:  אולי זה לא טיפול כזה או אחר שדרוש רופא
תמי סלע: יש דברים שצריך רופא כדי שאחר כך יהיו ראיות
אלי אפללו: לא אמרתי שלא, אבל אם יש חוסר - - -
זוהר סער-לביא: הסוגיה הזאת אכן נבדקת, גם בנושא של אחיות פורנזיות
זוהר סער-לביא:  כרגע כל הנושאים האלה בתהליך, ואנחנו מאוד מקווים שנצליח - - -
אלי אפללו: תנסו לראות את זה
תמי סלע: רוב הדברים  שעולים פה כבר עלו בדיונים קודמים
אלי אפללו: אני לא המצאתי את הגלגל
תמי סלע: צריך איזה דד ליין לתהליך החשיבה והבדיקה
אלי אפללו: אם חשבתם על זה, תחשבו, אבל תקבעו לוח-זמנים, תקבעו מדדים, תראו מה ניתן לעשות
אלי אפללו:  נניח לרגע שאתם אומרים: חלק אנחנו יכולים, חלק לא
אלי אפללו:  אלה דברים שצריך להתייחס אליהם ולא להשאיר את זה ככה
אלי אפללו:  המשרד לביטחון לאומי
ישראל שמרלינג: כפי שגם הדוח מראה, אנחנו חלק גדול מאוד גם מהשיווק וגם מההפניה, כפי שציינה חוה בצורה יפה ונכונה
ישראל שמרלינג:  מצד אחד אני כאן הדמות המפחידה, כמו שאמרת, השוטר והתחנה וכל זה, אבל אני חושב שעדיין הפעילות שלנו כאן היא חלק מאבן היסוד של הפעילות של המרכזים, וכפי שאמרו, אנחנו גם נמצאים שם כל הזמן
תמי סלע: אפשר לשאול לגבי היקף חקירות הנוער, כשזה עלה כמשהו שהיה מאוד מצומצם יחסית בדוח הקודם, והרוב בוצע במשטרה? חשבו שזה לא לטובת העניין
תמי סלע:  השאלה, האם זה השתנה? מה המצב היום?
ישראל שמרלינג: אני מתנצל, אני לא מחזיק נתונים על כך
חוה לוי: אפשר לראות בדוח שהעברנו את מספר חקירות הנוער שהתקיימו במרכזים
חוה לוי:  אין לי את זה ביחס למה שנעשה במשטרה
חוה לוי:  הנציגה של המשטרה שיושבת איתנו בוועדת ההיגוי הארצית לא נמצאת כאן, אבל ביקשנו מהם שהם יעבירו את הנתונים, ואז נוכל להשוות
אלי אפללו: אז תעבירו
אלי אפללו:  לידיה רבינוביץ
יהושע רבינוביץ: שלום
יהושע רבינוביץ:  אם יתאפשר לי להגיד רק מילים טובות, אני אשמח
יהושע רבינוביץ:  זה אפשרי?
אלי אפללו: אם זה טוב, אז בקצרה
אלי אפללו:  אם יש משהו שצריך להשלים, אז באריכות
חוה לוי: תן לה להרחיב
יהושע רבינוביץ: אני מניחה שחברי הוועדה יודעים, אנחנו מייצגים כ-15,000 ילדים ונוער
יהושע רבינוביץ:  רבים מהם עוברים דרך מרכזי ההגנה
יהושע רבינוביץ:  ההתרשמות של עורכי הדין שמדובר במודל שהוא מודל מופת, שצריך לחקות אותו, גם את העבודה בשיתוף של כמה משרדים ושל כמה גורמים שמחויבים למטרה
יהושע רבינוביץ:  כמו שאדוני ציין, זה לא קורה בתחומים אחרים
יהושע רבינוביץ:  אפשר לקחת את התחום של בריאות הנפש כאחת הדוגמאות הפחות טובות, וגם במובן של שירות שנבנה עם הילד במרכז, לא עם הצרכים של המשרדים או האינטרסים השונים, אלא להעמיד את הילד במרכז, ולעשות הכול כדי שהשירות יותאם לו, והוא יממש את הזכויות שלו בצורה המיטבית
יהושע רבינוביץ:  זה מודל שגם ברמה הבין-לאומית מעורר הרבה מאוד הערכה
יהושע רבינוביץ:  הוא מודל לחיקוי
יהושע רבינוביץ:  זה נפלא שמנסים לטייב אותו כל הזמן
יהושע רבינוביץ:  כשמשהו פורץ דרך ברמה הזאת, צריך להגיד את הדברים בצורה חיובית
יהושע רבינוביץ:  אז תודה
אלי אפללו:  זה היה בקצרה ולעניין
אלי אפללו:  איגוד מרכזי סיוע לנפגעות תקיפה מינית, בבקשה
מיה אוברבאום: אנחנו מברכות על העבודה החשובה והקשה שבתי לין עושים
מיה אוברבאום:  אנחנו עובדים איתם באופן צמוד, מרכזי הסיוע שלנו
מיה אוברבאום:  יש לנו כמעט רק מילים טובות להגיד
מיה אוברבאום:      סוגיה אחת שנשמח להציף זו הסוגיה מול בית לין בירושלים
מיה אוברבאום:  אנחנו מכירות שיש נוהל שברגע שמגיע ילד שההורים שלו נמצאים בהליך של פרידה וגירושים, הנוהל בבית לין בירושלים לא מקבל את אותם ילדים, בשונה מבתי לין אחרים, ורצינו לבדוק אם יש אפשרות להגמיש את הנוהל הזה, כי אותם ילדים נמצאים במצב הכי הכי קשה, דווקא הם
מיה אוברבאום:  נשמח לשמוע את התייחסותכם
חוה לוי: לעניין ילדים בסכסוכי גירושים, כמו לעניינים נוספים, אנחנו שואלים את עצמנו את השאלה איפה תתקיים החקירה, אפרופו השאלות שאת חוזרת ומפנה כלפינו
חוה לוי:  אנחנו נמצאים עוד פעם בבחינה של זה, כי יש תפיסה מקצועית למה זה לא מגיע למרכז, ולא בפעם הראשונה
חוה לוי:  אם אנחנו רוצים לראות עד כמה ילד מוסת ועד כמה ילד מביא את הסיפור האותנטי שלו, זו שאלה קריטית איפה תתקיים החקירה, בוודאי החקירה הראשונה
חוה לוי:  זה לא מתוך תפיסה שלזה אין כניסה למרכזים, אלא איך אנחנו מטייבים את העבודה במרכז לטובת הילד שנמצא במרכז הדיון
חוה לוי:      אנחנו נמצאים בדיון גם עם חברינו מחקירות ילדים, גם עם המשטרה, כדי לנסות ולראות
חוה לוי:  בכל פעם אנחנו מנסים עוד טיפה, ועוד טיפה פותחים את הדבר הזה, ונעשית עבודה מאוד רצינית
חוה לוי:  אם צריך, עדי תוכל להתייחס לזה יותר לעומק
חוה לוי:  יש כאן תפיסות מקצועיות שיושבות על הדבר הזה
מיה אוברבאום: יש שונות בין המרכזים
חוה לוי: לא בין המרכזים
חוה לוי:  התפיסה היא תפיסה רחבה, לא רק של המרכז הספציפי הזה
חוה לוי:  יש מרכזים שמוכנים להגמיש טיפה יותר ולפתוח את הדבר הזה, אבל זה נמצא בעבודה
חוה לוי:  עדי עושה עבודה מאוד משמעותית בעניין הזה, גם עם פרופ' כרמית כץ
חוה לוי:  זה בעבודת למידה כל הזמן
מיה אוברבאום: תודה
חוה לוי: בשמחה
עדי זפרני: אני אוסיף בעניין הזה שאנחנו בוחנים כל מקרה לגופו
עדי זפרני:  יהיה מקרה שנבחן אותו ונחשוב שהוא יתאים למרכז ההגנה גם במסגרת סכסוך גירושים, הילדים ייחקרו במרכז ההגנה בליווי ההורה שמביא אותם
אלי אפללו: תמיד חשוב לשמוע גם התייחסות ופידבק מגורמים ששותפים לכם
אלי אפללו:  המועצה לשלום הילד
אפרת פילזר ביזמן: אני היועצת המשפטית של המועצה לשלום הילד, וגם אני רוצה להצטרף להכרה בזה שמדובר באמת במודל טוב ומוצלח, והוא מקל על ילדים שצריכים להתמודד עם ההליך הפלילי, שהוא הליך מאוד מאוד קשה ומורכב, והקמת המרכזים הובילה לעלייה בפניות, היא הובילה לעלייה בחשיפה של המקרים, וזה מעיד על ההצלחה של המרכזים האלה
אפרת פילזר ביזמן:      אבל, וכאן מגיע האבל כמובן, הערך של המודל הזה יורד אם הוא לא מיושם באופן מלא, כלומר, אם הילד לא מקבל את מלוא השירותים כשהוא מגיע למרכז
אפרת פילזר ביזמן:  הדברים נאמרו פה, ויש מודעות לגביהם, אבל אני כן רוצה בכל זאת להתייחס ממש בקצרה לכמה דברים
אפרת פילזר ביזמן:      המחסור בחוקרי ילדים קבועים, קודם כול, זה דבר שעלה גם לפני שנה בדיווח הקודם באותם מספרים, והדבר הזה כמובן מאוד מטריד אותנו, שחלפה שנה, והינה אנחנו באותו מצב
אפרת פילזר ביזמן:      זה שיש מחסור בחוקר ילדים קבוע, גם אם יש פתרון שבו מקפיצים חוקר ילדים ממקום אחר, קודם כול יש זמן המתנה, ונדמה לי שכולם מבינים כאן מה זה זמן המתנה לילד שכבר מוכן לבוא ולשתף, והוא עדיין צריך להמתין, גם אם אנחנו מדברים על שעתיים-שלוש ולא יום שלם
אפרת פילזר ביזמן:  השעתיים-שלוש האלה יכולות להיות שובר השוויון אם הוא כן ידבר או לא ידבר, ולכן זה שאין חוקר ילדים קבוע, הדבר הזה הוא מאוד מאוד משמעותי ומטריד אותנו
אפרת פילזר ביזמן:      מעבר לזה, שגם לא מדובר בחוקר ילדים קבוע
אפרת פילזר ביזמן:  הרבה פעמים בתיקים פליליים צריך יותר מחקירה אחת
אפרת פילזר ביזמן:  אחר כך מביאים חוקר אחר
אפרת פילזר ביזמן:  אני מבינה שנעשה מאמץ הרבה פעמים כן להביא את אותו חוקר, אבל שוב, אם יש חוקר אחד קבוע, הדבר הזה יכול לקבל מענה יותר טוב
אלי אפללו: האם יש תפיסה מראש שלילדה תהיה חוקרת ולא חוקר? מבחינה תפיסתית זה אפילו נדרש
עדי זפרני: אנחנו עושים את ההתאמות בחקירות גם מבחינת מגדר, גם מבחינת שפה
עדי זפרני:  אנחנו מנסים לעשות כמה שיותר התאמות
אלי אפללו: את אומרת "שפה"
אלי אפללו:  יש לכם יכולת מבחינת שפה, שזה יכול להיות אמהרית ורוסית וערבית וכך הלאה? אני יודע שאין הכול
עדי זפרני: יש לנו אתגר בכוח-אדם באופן כללי, אבל יש לנו חוקרים שדוברים כשפת אם גם ספרדית, גם אנגלית
עדי זפרני:  יש לנו חוקרת אחת, אני לא בטוחה אם היא נמצאת עדיין - - -
אלי אפללו: האם אתם נעזרים במתנדבים?
עדי זפרני: אנחנו נעזרים בחברת תרגום, אבל בהתייחס למה שהיא אמרה, זה לא הקפצה של חוקר, חוקר מגיע מהבוקר, חוקר ממתין לילד ולא הילד ממתין לחוקר
עדי זפרני:  המענה ניתן מותאם לחקירה, וכשאנחנו יודעים שאמור להגיע ילד, ואנחנו מעדיפים חוקר גבר, גם חוסר האיוש הקבוע של חוקר הילדים, מאפשר לנו הגמשה והתאמה לחקירה
עדי זפרני:  אם ילדה דוברת ערבית מגיעה למרכז בנתניה, אנחנו שולחים חוקרת דוברת ערבית