GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יסמין פרידמן: בעיניי, זה הדרך.
זהבה רומנו: יש קבוצות וואטסאפ, אנחנו נדאג להעביר את זה.
זהבה רומנו: אנחנו דואגים להעביר את זה בקבוצות שקיימות אצלנו, אם זה קבוצות הורים שמקושרים לטיפות חלב, וכל האמצעים הדיגיטליים שקיימים.
זהבה רומנו: אנחנו מעבירים את זה גם לשותפים אצלנו, כך שאם נעשה איזושהי שיתוף פעולה.
זהבה רומנו: לאחרונה, אנחנו עשינו שיתוף פעולה עם "אגודת ידידים".
זהבה רומנו: יכול להיות שאולי דרכם, להם יש קבוצות וואטסאפ מאוד גדולות, אני אדבר איתם, יכול להיות שנעביר דרכם.
זהבה רומנו: הרעיון שלך הוא רעיון מצוין.
מיכל שיר סגמן: הורים הם חרדים באופן טבעי.
מיכל שיר סגמן: כשזה מתחיל לרוץ בקבוצת וואטסאפ, את מקבלת את זה בקבוצת וואטסאפ אחת של ההורים, אחת של הגן, והשלישית פתאום מהמשפחה, אז את מבינה שזה משהו שמתחיל להסתובב בוואטסאפ, אז למה פספסת את זה באחת הקבוצות, זה כבר רץ, זה הכוח של כל הפלטפורמה הזאת.
זהבה רומנו: אני דווקא חושבת שההורים כן היו רוצים לקבל מידע.
זהבה רומנו: לגבי צעירים, אנחנו עדיין עושים איזושהי חשיבה איך אנחנו מעבירים את התכנים.
זהבה רומנו: כבר דיברתי עם פול מה אנחנו עושים שיתוף פעולה ביחד.
זהבה רומנו: אני חושבת שזה צריך להיות בקטע של להיות קול במים, זה דיי יתפוס אותם.
זהבה רומנו: העברת מסרים לבני נוער – מתרחצים בחוף מוכרז רק בנוכחות מציל.
זהבה רומנו: נשמעים להוראות הבטיחות.
זהבה רומנו: לא שותים אלכוהול לפני שנכנסים למים.
זהבה רומנו: אנחנו נחשוב על איזשהו סרטון לעשות בטיק-טוק, באינסטגרם משהו יותר חווייתי.
זהבה רומנו: דיברתי עם פול, אנחנו נחשוב לעשות איזשהו שיתוף פעולה.
זהבה רומנו: אולי לתעד קורס.
זהבה רומנו: אנחנו צריכים לדבר על זה.
מיכל שיר סגמן: קורס – היה פעם מאוד פופולרי, ומה שהוא אמר שבאוסטרליה זה עדיין פופולרי.
מיכל שיר סגמן: פשוט אפשר להפוך את זה לקטע מגניב.
זהבה רומנו: כן.
זהבה רומנו: דיברנו על זה ונחשוב מה אנחנו הולכים לעשות ביחד.
זהבה רומנו: אגב, לא הכנסתי את זה כאן, כי זה עדיין בשלבים התחלתיים, אנחנו רק מגששים.
זהבה רומנו: אנחנו כנראה נעשה שיתוף פעולה עם חבורת תרי"ג.
זהבה רומנו: זו חבורה שמדברת מאוד לחברה החרדית בתפוסה מאוד גדולה של 140 אלף מנויים.
זהבה רומנו: ילדים ובני נוער מאוד מחוברים לחבורה הזאת, אנחנו כנראה איתם שיתוף פעולה לקראת הקיץ משהו מאוד גדול.
זהבה רומנו: זה עדיין בחיתולים, כנראה זה יקרה.
מיכל שיר סגמן: נעבור למשרד הפנים, נשאל על בני נוער וחופי הים בשעות יותר מאוחרות, לפחות בשעות הבוקר שזה חשוב, אבל בני נוער עדיין ישנים בקיץ בשעות האלה.
מיכל שיר סגמן: בבקשה, סימון דוידסון.
סימון דוידסון: רציתי להגיד מספר דברים.
סימון דוידסון: בכובע מים והצלה.
סימון דוידסון: כשחיין, כמאמן כדור בישראל, מה שאני אומר לכם זה מניסיון, ידע, עברתי את זה כל החיים.
סימון דוידסון: שההורים לא משגיחים עליו.
סימון דוידסון: צריך להיכנס ללב של אותה אימא, או אותו אבא, תוך שניות ספורות, והוא לא רואה את הילד שלו.
סימון דוידסון: אם אנחנו לא נגיע לרגש, עוד מקרה ועוד מקרה.
סימון דוידסון: אני מסכים, את כל המלל הזה.
סימון דוידסון: אם אותה אימא או אבא, או לאגם או לכל מקום שיש מים, אז האסון הבא יקרה.
סימון דוידסון: זה דבר שחייבים להגיע ללב של ההורים.
סימון דוידסון: הדבר השני, אחרי שני שיעורים של לימוד שחייה, 80% ממקרי המוות יכולים להיפתר.
סימון דוידסון: ילד אחרי שני שיעורים יודע להגיע לשפת הבריכה, לא לשחות בריכה שלמה, אבל יכול להגיע לשפת הבריכה להציל את עצמו.
סימון דוידסון: אם הוא נופל מים, מישהו דחף אותו, הוא החליק, נפל למים, אחרי שני שיעורים יודע להגיע לשפת הבריכה.
סימון דוידסון: הנושא הזה של לימוד שחייה היום במדינת ישראל הוא מאוד יקר.
סימון דוידסון: אני לא יודע אם אתם מכירים את המחירים, זה סדר גודל של 1,500 שקלים לקורס של 10 שיעורים היום במדינת ישראל.
סימון דוידסון: לא כל אחד יכול לשלם את זה.
סימון דוידסון: הדבר השני, הפרויקט של משרד החינוך מתחיל בכיתה ד', ה'.
סימון דוידסון: יש רק שני מקומות שזה בכיתה ב', זה בהרצליה ובאשדוד.
סימון דוידסון: צריך להבין שדבר ראשון צריך לעשות הכול כדי שהפרויקט הזה של משרד החינוך יתחיל בכיתה ב' ויגיע לכל רשות במדינת ישראל, כי בסוף זה לא מאה אחוז תשלום של המדינה – ההורים משתתפים, העירייה משתתפת והמדינה משתתפת.
סימון דוידסון: צריך לדאוג מבחינה תקציבית שכל ילד במדינת ישראל בפריפריה אצל הבדואים, אצל הערבים, אצל החרדים כולם ילמדו לשחות, וזה דבר שצריך לעבור פה בכנסת הזאת, זה דבר מאוד חשוב.
סימון דוידסון: הדבר השלישי הנושא של החופים, דיברנו על זה פעם שעברה.
סימון דוידסון: צריך לדבר עם משרד הפנים.
סימון דוידסון: צריך להגדיל באופן משמעותי את מספר סוכות המציל במדינת ישראל.
סימון דוידסון: העומס הזה, ואני כל הזמן בים, העומס הזה – השבוע הייתי בחוף ברמת פולג.
סימון דוידסון: יש משהו כמו 80 מטר חוף מוכרז, ומלא אנשים, אלפים, ובגלל שיש את הצפיפות הזאת, כולם בורחים ימינה ושמאלה, והולכים למקומות הלא מוכרזים.
סימון דוידסון: האסונות הנוראים קורים בעיקר במקומות הלא מוכרזים.
סימון דוידסון: אז צריך יותר סוכות מציל, להגדיל את המקומות המוכרזים במדינת ישראל, זה דבר שהוא הכרחי וזה נושא תקציבי, זה הכול, וצריך לדאוג לזה.
סימון דוידסון: אני חוזר עוד פעם – נושא של הרגש של ההורים.
סימון דוידסון: לימוד שחייה מגיל צעיר יותר בכל מדינת ישראל, ולהגדיל את מספר המקומות המוכרזים במדינת ישראל, אלה שלושת הדברים.
מיכל שיר סגמן: דיברנו על חוף חכם בפעם הקודמת.
סימון דוידסון: חוף חכם, היו לנו מספר דיונים והם יציגו את זה, זה מדהים.
יסמין פרידמן: אני רוצה גם להקשיב.
יסמין פרידמן: אבל אני רק אגיד לגבי הפעוטות.
יסמין פרידמן: אני כן חושבת שצריך להפחיד את ההורים.
יסמין פרידמן: מעולם הורים לא שילמו את המחיר על כך שהם איבדו את הילד שלהם, כי מבחינתנו זה העונש הכי גדול והכי נורא.
יסמין פרידמן: אני כן חושבת שצריך להפחיד.
יסמין פרידמן: אני לא חושבת שמישהו יקרא את זה.
יסמין פרידמן: אבל אני חושבת שאם תרוץ הודעה בקבוצת הוואטסאפ כפי שציינתי של "תדאגו שהילד הבא לא יהיה שלכם", אז כן, זה נותן איזושהי בעיטה בבטן.
יסמין פרידמן: לגבי בני נוער, קנס, כמו שנתנו להם בקורונה קנסות.
יסמין פרידמן: נכון, הורים משלמים את זה.
יסמין פרידמן: אבל ההורים ברגע שהם ישלמו את זה גם לא ירשו.
יסמין פרידמן: בני נוער שנמצאים בחוף לא מוכרז שיחטפו קנס.
מיכל שיר סגמן: יבואו אליך ההורים ויגידו – אנחנו בקושי משתלטים.
יסמין פרידמן: שיתחילו להשתלט, אין ברירה אחרת בעיניי.
יסמין פרידמן: אני באמת חושבת שכל אחד צריך לקחת גם אחריות.
יסמין פרידמן: ההורים צריכים לקחת אחריות על הילדים שלהם גם הקטנים וגם הגדולים.
מיכל שיר סגמן: טוב, גדולים זה קצת יותר בעיה.
מיכל שיר סגמן: שלי עדיין קטנים, אבל אמרו לי – ילדים גדולים צרות גדולות.
סימון דוידסון: שכחתי משפט אחרון, פול הזכיר לי.
סימון דוידסון: ישבתי עם פול, עם הנושא של ארגון ההצלה האוסטרלי.
סימון דוידסון: ממש אפשר מהר מאוד לארגן אלפים לתוך הדבר הזה.
סימון דוידסון: איגוד השחייה, הגל שלי, זיו נעורים, יש הרבה מאוד ארגונים שממש מהר מאוד מתארגנים.
סימון דוידסון: אתה תספר על הארגון שלך.
סימון דוידסון: אבל מהר מאוד הופכים להיות סוג של עוזרים מצילים בכל מדינת ישראל.
מיכל שיר סגמן: בבקשה, חבר הכנסת מרעי.
מופיד מרעי: כן, אני אחזור לדיון הקודם שאמרנו – ההורים, כמה אנחנו יכולים להעמיס על ההורים.
יסמין פרידמן: מי שמביא ילדים זו האחריות שלו.
מופיד מרעי: זה ברור שיש אחריות להורים, עד כמה אנחנו נותנים.
מופיד מרעי: חברת הכנסת יסמין, צריך לשלב בין האחריות של ההורים, לדעת מה ההורים יכולים לתת ולבין בניית מערכות שיעזרו להורים בשמירה על הילדים שלהם.
מופיד מרעי: דיברנו בזמנו על האמבטיות, בזמנו על בריכות חצר, ועכשיו מדברים על החופים, מה אנחנו עושים, אז זו מערכת משולבת.
מופיד מרעי: אם אנחנו לא מסתכלים על כל המערכת וכל אחד בתחום שלו מה הוא צריך להיות אחראי - משמר החופים – על החופים.
מופיד מרעי: בטיחות, הדרכות, הפנמה, השתלמויות, ובסוף, אי-אפשר לחיות בלי זה, אנחנו צריכים לחיות עם זה, אבל אנחנו צריכים לדעת איך לחיות עם זה.
מופיד מרעי: ולכן, אנחנו פה כדי למצוא את הדרך הכי נכונה ואת החליפה הכי טובה כדי שנוכל להתקדם, ולקדם חקיקה בצורה כזו או אחרת.
מופיד מרעי: אז יש פה חברי כנסת שזה התפקיד שלהם כדי לסייע ולעזור.
יעל גודר: אני עורכת דין בלשכה המשפטית במשרד הפנים, איתי נמצאים מר עאטף ח'ראלדין, מנהל אגף רחצה במשרד, וגב' חוה מונדרוביץ מאגף לרישוי עסקים.
מיכל שיר סגמן: אתם קיבלתם את המסקנות שלנו מהדיון הקודם?
יעל גודר: קיבלנו, אכן קיבלנו גברתי.
יעל גודר: אנחנו מצרים על כך שהמענה לא נשלח בזמן.
יעל גודר: אם תרצי אשמח להתייחס.
יעל גודר: בכל הנוגע להיבט של תיקון תקנות, נקרא לזה תקנות הבריכות ברשותך.
יעל גודר: תקנות הבריכות באופן שחובת ההשגחה של ילדים עד גיל 9, קודם אציין שעובר לקבלת החלטה בעניין כזה, כמובן שנדרשת היוועצות עם גורמי מקצוע שיבחנו את הנתונים, שיעבירו נתונים רלבנטיים שעל בסיסם תוכל להתקבל החלטה.
יעל גודר: מעבר לזה, גברתי, אני מבקשת להצביע על איזשהו קושי ברמה העקרונית בכל מה שקשור לתקנות הללו, והמעורבות שלנו בהיבט המסוים שמבוקש כאן.
יעל גודר: התקנות הותקנו מכוח שני חוקים.
יעל גודר: האחד -חוק הסדרת מקומות רחצה, והשני חוק רישוי עסקים.
יעל גודר: העניין הוא שבכל הנוגע לחוק הסדרת מקומות רחצה, סעיף 4 אליו מופנות התקנות, לא עוסק בבריכות שחייה.
יעל גודר: זאת אומרת כל החוק כולו עוסק במקומות רחצה, והחוק גם מגדיר מהן אותם מקומות הרחצה, הוא מונה את המקומות האלה כחוף ים אגמים ונהרות.
יעל גודר: למעשה, בחוק לא בא לידי ביטוי ההיבט של בריכות למעט שני עניינים.
יעל גודר: הסוגיה של בריכות מרפא, והסוגיה של סמכות הרשות המקומית להתקין חוקי עזר, כך שנראה לנו שקיים ספק בנוגע למעורבות של משרד הפנים בהיבט של הסדרת בריכות רחצה מהמקום הזה.
רותם זהבי: בריכות רחצה במדינת ישראל מי שכותב את התקנות זה משרד הפנים.
יעל גודר: כפי שאמרתי הסברתי כרגע את ההיבט, את נקודת המבט לחוק הסדרת מקומות רחצה.
יעל גודר: בכל מה שנוגע לחוק רישוי עסקים שהוא גם חוק שמכוחו הותקנו התקנות, התקנות לא חלות על בריכות פרטיות, משום שבריכות פרטיות לא חל עליהן חוק רישוי עסקים.
סימון דוידסון: מה זאת אומרת?
סימון דוידסון: את מדברת על צימרים או על בריכה בקאנטרי.
מיכל שיר סגמן: היא מדברת על בריכות פרטיות בבית.
מיכל שיר סגמן: תיכף נשמע מי לדעתה כן אמור להיות אחראי על זה, אם לא משרד הפנים.
יעל גודר: ככל שחוק רישוי עסקים לא חל ולא נדרש רישוי עסקים, אז ממילא גם התקנות לא חלות.
רותם זהבי: כמו שאתה בונה בית, בונה בריכה.
יעל גודר: אני אשמח להשלים את דבריי.
יעל גודר: אני מדברת כרגע על התחולה של התקנות, ולא היבטים אחרים.
יעל גודר: בכל הנוגע לבריכות אחרות, התיקון המבוקש, גברתי, לא נוגע להיבט של רישוי עסקים.
יעל גודר: התיקון המבוקש לא מתייחס להיבט של רישוי עסקים, הנושא של השגחה על קטינים לא רלבנטית לרזולוציה הזו ולממשק הזה של רישוי עסקים.
מיכל שיר סגמן: מעניין אותי מתי יגיע לכאן משרד ממשלתי ויגיד – את יודעת מה, את צודקת.
מיכל שיר סגמן: אפשר, אנחנו משרד מסוים שאמון על דבר מסוים, לקחנו את זה עלינו, אנחנו מתקנים את התקנות, ולא מנסים לראות איזה משרד אחר אמור לתקן.
מיכל שיר סגמן: זה לא רק אתם משרד הפנים, באמת, זה כמעט כל משרדי הממשלה.
יצחק פינדרוס: ההערה הייתה נכונה.
יצחק פינדרוס: במשרד הפנים יש רישוי עסקים זה נכון.
יצחק פינדרוס: אבל במשרד הפנים יש גם תכנון ובנייה, החזירו את זה סוף סוף מהאוצר למשרד הפנים.
יצחק פינדרוס: תכנון ובנייה יכול להיות - - -
יעל גודר: סליחה אדוני, שאני רק קוטעת אותך.
יעל גודר: השאלה כאן זה תיקון התקנות.
יעל גודר: התקנות מותקנות מכוח חוק רישוי עסקים.
יצחק פינדרוס: מה שאומרת יושבת-ראש הוועדה, תתקינו את זה מכוח התקנות.
יצחק פינדרוס: כבוד היושבת-ראש אין בעיה, כיוון שאתם בסוף משרד הפנים, תתקנו את זה מכוח התקנות של תכנון ובנייה.
יעל גודר: כרגע, השאלה שעל הפרק זה התקנות הנקודתיות האלה, ולכן ההתייחסות שלי.
מיכל שיר סגמן: סליחה, שאני קוטעת אותך ואני כבר נותנת לך להמשיך את דברייך.
מיכל שיר סגמן: בסוף, מטרת הדיון כאן והדיונים הקודמים, ואנחנו באמת מתאמצים לעשות כאן דיונים כדי שמשהו יזוז.
מיכל שיר סגמן: בסוף, בשורה התחתונה, זה אנחנו הופכים את העולם לבטוח יותר עבור הילדים.
מיכל שיר סגמן: לא האם זה קולע לסעיף, ולתת הסעיף באיזשהו משהו שאתם לא מסתכלים על זה, וזה כבר עניין משפטי שאתם צריכים לפתור אותו בעצמכם.
מיכל שיר סגמן: בסוף, אנחנו צריכים להבין שורה תחתונה מה אנחנו כן עושים.
מיכל שיר סגמן: ולכן, אם זה לא נופל על סעיף 4, אז זה צריך ליפול על סעיף אחר.
מיכל שיר סגמן: ואם זה לא על התקנה הזו, אז זה צריך להיות בתקנה אחרת, כי בסוף אם אני רוצה לעשות בריכה בבית שלי, אני צריכה את האישור שלכם.
מיכל שיר סגמן: ובסוף, איך אני בונה, ומהם תקנות הבטיחות שאני בונה, זה כן קשור אליכם, אולי לא תחת הסעיף הזה, אולי תחת סעיף אחר.
מיכל שיר סגמן: ורישוי עסקים, זה רישוי עסקים, אתם יכולים להכניס בפנים איזו תקנה שאתם רוצים.
יצחק פינדרוס: אנחנו כאנשים תורניים לוקחים את נושא הבטיחות מהתורה.
יצחק פינדרוס: התורה מתחילה את הבטיחות בדיוק הפוך, לא מרישוי עסקים ולא מהרחוב, אלא כל הנושא של הנזק ברחוב נובע מ"ועשית מעקה לגגך", משם לומדים בכלל שיש לאדם חיוב לשמור.
יצחק פינדרוס: כל החיוב כמעט של "ונשמרתם לנפשותיכם", לא בא מ"נשמרתם לנפשותיכם", זו טעות, זה בא בעיקר מ"ועשית מעקה לגגך", מבית פרטי שיש לך שאתה עושה מעקה בשביל שמישהו שיבקר אצלך בבית – אין לי אחריות, מי אמר לו להיכנס, לא נתתי לו רשות – לא, אתה עושה מעקה לגגך.
יצחק פינדרוס: יש לך אחריות אישית, משם מתחיל כל הנושא של שמירת הנפש, הוא לא מתחיל מרשות הרבים.
יצחק פינדרוס: אז חוק התכנון והבנייה צריך להיות יותר חזק מאשר חוק רישוי עסקים.
מופיד מרעי: תוסיף לזה מה שכתוב בספר דברים – "שופטים ושוטרים תמקם לך בשעריך".
חוה מונדרוביץ: רציתי להוסיף לגבי רישוי עסקים.
חוה מונדרוביץ: הוא לא חל על בריכות בבתים פרטיים.
חוה מונדרוביץ: רישוי עסקים זה על עסק, זה על בריכה שהיא עסק.
חוה מונדרוביץ: מחלקת רישוי עסקים לא תיכנס לבית פרטי, לווילה ותכפה שם את התקנות.
חוה מונדרוביץ: וגם לא על צימרים שהם עד ארבע יחידות אירוח, אלא רק מחמש ומעלה.
מיכל שיר סגמן: פה מתחילה בעיה.
חוה מונדרוביץ: נכון.
חוה מונדרוביץ: דבר נוסף, הדרישות בתנאי רישיון העסק חלות על בעל העסק, על בעל הבריכה או על בעל הצימר אם יש לו חמש יחידות אירוח ומעלה.
חוה מונדרוביץ: אי אפשר להחיל על בעל העסק את ההתנהגות - - -
מיכל שיר סגמן: אבל רוב הצימרים היום זה צימר שניים.
חוה מונדרוביץ: אנחנו לא יכולים לחייב בעל עסק שההורים ישגיחו על הילדים.
מיכל שיר סגמן: את יכולה לחייב את בעל העסק לשים גדר.
חוה מונדרוביץ: כן.
חוה מונדרוביץ: לשים שלט, לשים גדר.
חוה מונדרוביץ: אבל הדבר הזה של להגיד ההורים בהשגחה על הילדים, זה לא משהו שאפשר להשית אותו על בעל העסק.
מיכל שיר סגמן: את יכולה כן לחייב אותו בגידור ובשילוט.
מיכל שיר סגמן: זה בהחלט וצריכה, לא רק יכולה, אלא צריכה לעשות את זה.
מיכל שיר סגמן: מה לעשות שרוב הצימרים בישראל הם לא חמש יחידות ומעלה, או ארבע ומעלה?
מיכל שיר סגמן: זה לא הרוב.
מיכל שיר סגמן: הרוב הם פחות, מה שהופך את זה לשטח הפקר – כל יומיים אנחנו שומעים על ילד בן 3 אחר שטובע.
מיכל שיר סגמן: מה לעשות.
מיכל שיר סגמן: בוא נגיד, זה לא באחריות שלנו, נתקן את זה.
זהבה רומנו: אבל יש גם וילות שהן להשכרה שהן בריכות לא קטנות.
מיכל שיר סגמן: כן, זה לא חייב להיות הצעת חוק, הם יכולים לעשות את זה בתקנה.
מיכל שיר סגמן: הצעת חוק של חבר הכנסת דוידסון בדיוק מדברת על זה.
מיכל שיר סגמן: סליחה שאני אומרת את זה, וזה כמובן לא אישי, שיהיה כאן ברור לכל אחד.
מיכל שיר סגמן: זריקת אחריות של משרד הפנים - - - באמת, המזלזלת ביותר בחיי אדם.
מיכל שיר סגמן: לבוא ולומר מחמישה או ארבעה ומעלה בצימרים במדינת חופש וקיץ וחום שרוב הצימרים עם בריכות, אולי במקרה הטוב צימר אחד, ולבוא ולזרוק את האחריות הזאת ולהגיד, אני לא יכול, אז כן, אתם כן יכולים.
מיכל שיר סגמן: הייתם צריכים לעשות את זה, ואולי היינו חוסכים בחיי אדם.
מיכל שיר סגמן: אני מאוד מקווה שאתם תעשו את זה גם כמה שיותר מהר על מנת לחסוך בחיי אדם.
חוה מונדרוביץ: אני רואה פה את הצעת החוק, היא מדברת על חוק התכנון והבנייה, לא על חוק רישוי עסקים.
יצחק פינדרוס: בסדר, אז תעשו את זה.
יצחק פינדרוס: אבל חוק התכנון והבנייה הוא גם תחתיכם, הוא גם תחת משרד הפנים.
יעל גודר: אדוני, השאלה שהופנתה אלינו הייתה נקודתית.
יעל גודר: ככל שיש משהו נוסף שצריך לבחון - - -
יצחק פינדרוס: אומרת יושבת-ראש הוועדה, שהשאלה שמופנית אליכם היא לא הסעיף בחוק, אלא איך מציגים שילדים לא יהיו בבריכות, לא מעניין אותנו אם זה פרטי, לא פרטי, בצימר, בצימר פורמלי, בצימר לא פורמלי, בחדר אירוח, באירוח פרטי בבית, אנחנו רוצים שיבוא משרד ממשלתי, זה לא משרד הפנים, אז אולי משרד הרווחה, או המשרד לשוויון חברתי, יבוא ויגיד לנו איך הוא יכול להתקין תקנות בשביל שהדבר הזה לא יקרה, אותנו פחות מעניין - - -
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שיש כאן איזשהו סוג של בלבול.
מיכל שיר סגמן: יש כאן מענה כאילו מדובר פה בבית-משפט, ואת כרגע עורכת דין שאמורה לסנגר ולהוציא את התיק צודק.
מיכל שיר סגמן: אז בואי אני אעצור אותך כאן.
מיכל שיר סגמן: א.
מיכל שיר סגמן: - את טועה.
מיכל שיר סגמן: ב.
מיכל שיר סגמן: את לא תנצחי במאבק הזה.
מיכל שיר סגמן: ג.
מיכל שיר סגמן: את לא בבית-משפט.
מיכל שיר סגמן: ד.
מיכל שיר סגמן: תתחילו לתקן.
מיכל שיר סגמן: אנחנו רוצים לשמוע מה כן, ולא את כל ההסברים שלכם מה לא.
מיכל שיר סגמן: בסוף הכדור הזה נמצא אצלכם.
מיכל שיר סגמן: היכולת לתקן את זה מחר אצלכם, לא כי בא לי, לא כי אני רוצה – כי זה ככה, אתם משרד הפנים, אז תתקנו.
מיכל שיר סגמן: אנחנו בקיץ, אנחנו ביוני, יש זמן לתקן את התקנות האלה.
מיכל שיר סגמן: אין שום סיבה בעולם לא לתקן אותן.
מיכל שיר סגמן: גם אם בעלי עסקים, ותאמיני לי שאני מייצגת את בעלי העסקים בוועדת הכספים מבוקר עד לילה, יבואו ויאמרו – זה עולה לי, זה בעלות שלי, זה עולה לי הרבה כסף לשים את הגדר הזאת, זה עולה לי כסף להדפיס את השלט הזה, אתם מעלים לי, גם ככה אני לוקח 2,500 שקל ללילה, עכשיו אני אצטרך לקחת 3,500 שקל ללילה שזו בעיה אחרת לגמרי, אבל אלה תירוצים שהם לא מתאימים.
מיכל שיר סגמן: כי סטטיסטית אנחנו ראינו כאן את המצגת של ב"טרם" בפעם הקודמת, ואם זה יציל את הילד הבא שיעשו את זה.
מיכל שיר סגמן: זה למה.
מיכל שיר סגמן: כי זה לא נופל על מקור תקציבי, לא של בעל העסק, ולא של המדינה.
מיכל שיר סגמן: זה משהו שאתם צריכים לשבת עד שייצא עשן מהאוזניים ולמצוא לזה פתרון.
מיכל שיר סגמן: זה לא משהו שהוועדה הזאת יכולה להחליט, זה חיי אדם וחיים של ילדים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו שומעים על מקרים, עוד רק בין הדיון הקודם לדיון הזה שמענו על צימר.
מיכל שיר סגמן: באמת, אז להרים ידיים ולהגיד זה לא לפתחי?
מיכל שיר סגמן: כן, זה לפתחיכם.
מיכל שיר סגמן: אתם המשרד שאמון על זה.
מיכל שיר סגמן: בבקשה, תתקינו את התקנות האלה כמה שיותר מהר.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נדע לעשות את זה דרך הצעות חוק, בסדר, אבל זו עובדה שמנסים כאילו להתנער מזה, זאת בעיה רצינית.
מיכל שיר סגמן: אז מה אתם רוצים שבסוף הדיון הזה ייצא?
מיכל שיר סגמן: – משרד הפנים לא מאפשר לילדים לטבוע בצימרים כי הם לא מוכנים לעשות תקנות גידור, זה בסוף מה שאתם רוצים שייצא כי זה עולה כסף?
מיכל שיר סגמן: עכשיו, תסבירו את זה להורה שהילד שלו כמעט טובע וחלילה שלא נדע.
מיכל שיר סגמן: באמת, יש אחריות הורית, גם שמעת מה אמרנו למשרד הבריאות.
מיכל שיר סגמן: אנחנו לא מורידים לרגע מאחריות הורית.
מיכל שיר סגמן: אחת הסיבות שביקשתי לפמפם את זה בקבוצות וואטסאפ, זה בגלל שההורים באמת מלאים עד לפה, באמת, מי שיש לו ילדים יודע מה הרעש והבלגן במיוחד בחופשות שאתה לא מוצא ידיים ורגליים, אתה תופס ילד אחד מהאוזניים וילד אחד – באמת, כי משתוללים ורצים, ובאמת מאוד קשה.
מיכל שיר סגמן: אני לא מורידה לרגע מאחריות הורית או מהמודעות.
מיכל שיר סגמן: לכן אני אומרת צריך לפמפם את זה בכל פעם כי וואלה הראש מלא בדברים שצריך להיזהר מהם.
מיכל שיר סגמן: אני יכולה לספר לכם שלי יש צימר שאני הולכת אליו באופן קבוע.
מיכל שיר סגמן: אותו בעלת הצימר בצפון לקחה על עצמה לגדר, יש ילדים קטנים, אבל למה לא לעשות את זה תקנה?
מיכל שיר סגמן: זה באמת לא כזה קשה, ובינינו, גם לא כזה יקר.
מיכל שיר סגמן: באמת, זה שווה את זה.
מיכל שיר סגמן: את יודעת, יש כל כך הרבה מיסוי, באמת, הרבה מאוד דברים שמערימים על בעלי עסקים שלא צריך, זה לא אחד מהם.
רותם זהבי: מיכל, זה עניין של שרה ומנכ"ל.
מיכל שיר סגמן: אבל אנחנו את הדבר הזה מבקשים כמובן, אחרת, למה אנחנו עושים דיונים?
מיכל שיר סגמן: אז בוא בכל הדיונים שהשרים יגידו ולא נציגי המשרדים.
מיכל שיר סגמן: יש כאן שלושה נציגים, זה התפקיד שלהם להעביר את זה למעלה.
מיכל שיר סגמן: אנחנו מבקשים תשובה על תיקון התקנות.
מיכל שיר סגמן: ואם אין תיקון תקנות, אני רוצה את תשובת או המנכ"ל או השרה למה.
מיכל שיר סגמן: לא של פקידות משרד.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה מהמנכ"ל או מהשרה את התשובה למה לא מתקינים את התקנות של הצימרים, אני רוצה את זה כתשובה רשמית.
מיכל שיר סגמן: רותם זה עניין של שרה ומנכ"ל.
מיכל שיר סגמן: תשובות למה?
מיכל שיר סגמן: אני רוצה את התשובה לא מתקינים של הצימרים תשובה רשמית.
מיכל שיר סגמן: של הצימרים.
מיכל שיר סגמן: נגיע לבריכות הפרטיות.
מיכל שיר סגמן: צימרים זה רישוי עסקים.
תמי ברנע: לדעתי, היא התייחסה לנושא של גיל ההשגחה עד גיל 9.
יעל גודר: כן, תקנות הבריכות.
מיכל שיר סגמן: זה צימרים עם הגידור.
מיכל שיר סגמן: הבריכות הפרטיות.
תמי ברנע: יש שני נושאים, כדאי שלא לעשות בלגן.
מיכל שיר סגמן: בריכות פרטיות – חבר הכנסת פינדרוס הזכיר ודיבר.
תמי ברנע: היא התייחסה על הסדרת מקומות רחצה בהעלאת הגיל.
מיכל שיר סגמן: אמרנו – מעלית מותר מגיל 14.
יעל גודר: כן.
יעל גודר: זה העניין גברתי.
יעל גודר: ואז, כפי שאמרתי כיוון שהתיקון המבוקש הוא כחלק מהתקנות, תקנות הבריכות נקרא לזה.
יעל גודר: הסברתי את שני ההיבטים שמעלים איזושהי בעייתיות בעניין של התיקון.
יעל גודר: בכל מקרה, נדרשת עבודה ובחינה מול גורמי המקצוע בטרם תתקבל איזושהי החלטה.
יעל גודר: אני ניסיתי להסביר שיש איזשהו ספק, או איזשהו קושי, היבטים בעייתיים במעורבות.
יעל גודר: זה כל מה שניסיתי להסביר לגברתי.
תמי ברנע: בצימרים ובבריכות בבתים פרטיים - - -
מיכל שיר סגמן: למרות שגם התשובה הזאת לא מקובלת עליי.
תמי ברנע: זה שני דברים שונים.
יצחק פינדרוס: אבל מה שהיא אומרת, אני אגיד לך למה זה לא שני דברים.
יצחק פינדרוס: היא אומרת מבחינתה ברישוי עסקים יש חלוקה – גיל 3, גיל 4, גיל 5.
יצחק פינדרוס: ולכן, אם אנחנו נברח לרישוי עסקים, אנחנו נהיה בבעיה.
יצחק פינדרוס: ולכן, לדעתי, מה שהיא אומרת בעצם מוכיח לנו שצריך למצוא פתרון אחר ולא ברישוי עסקים, כי ברישוי עסקים אנחנו לא נצא מזה, זאת אומרת, זה לא יפתור את הבעיה.
יצחק פינדרוס: זה בעצם יפתור את האחריות המשפטית, אבל לא יפתור את הבעיה.
רותם זהבי: יש ברישוי עסקים סעיף שנקרא בטיחות, ואפשר בהחלט לדרוש.
יצחק פינדרוס: כן, אבל אז אתה מגביל את זה רק אם הוא נכנס לתוך הקטגוריה של רישוי עסקים.
יצחק פינדרוס: אבל אם הוא נכנס לצימר אחד, הוא כבר לא ברישוי עסקים ואז הוא יוצא החוצה, ואז הסתבכתם.
מיכל שיר סגמן: למה לא להגדיר שכל בריכה באשר היא בריכה צריכה להיות מגודרת?
יצחק פינדרוס: אז תחזרי לתכנון ובנייה שהוא חוק על, אם הוא נכנס לתוך הגדרת עסק גם וגם.
יצחק פינדרוס: במקום להיכנס לפלונטר הזה שהוא נכנס להגדרת עסק - - -
יעל גודר: בכל מה שקשור לגידור, אני יודעת שאחת הבקשות של הוועדה, של גברתי מהדיון הקודם הייתה שייערך איזשהו שולחן עגול בהיבט של גידור, אנחנו בקשר עם הנציגות של בטרם, ואכן יקבע איזשהו דיון, שולחן עגול כדבריך בהיבט הזה.
יעל גודר: שוב, זה היבט שונה מזה שאליו התייחסתי כרגע שזו נקודה מאוד מסוימת של העלאת גיל ההשגחה, חובת השגחה הורית מגיל שש לתשע שבעצם הצריך, לשיטתך, תיקון של התקנות הרלבנטיות.
יעל גודר: כמו שאמרתי אני לא אחזור שוב, הסוגיה צריכה להיבחן מול גורמי מקצוע, אבל בכל מקרה קיימים קשיים עליהם הצבעתי.
מיכל שיר סגמן: בבקשה, מנכ"לית בטרם.
אורלי סילבינגר: אני רוצה להסתכל על הדיון הזה באיזושהי דרך אחרת ברשותכם.
אורלי סילבינגר: אין לי ספק שלאף אחד מהאנשים שיושבים פה בחדר אין רצון רב.
אורלי סילבינגר: אני חושבת שיש לנו שתי סוגיות שכדאי להתייחס אליהן.
אורלי סילבינגר: פעם אחת - התקנות נכתבו בתקופה מסוימת והמציאות השתנתה.
אורלי סילבינגר: בעולם שבו יש כלכלה שיתופית, וכל בית יכול להשכיר מחר בבוקר את הדירה שלו, את הבית הפרטי שלו, את הצימר שלו לבן אדם אחר ולצאת לחופש, אני חושבת שצריך להסתכל שוב על הנושא של רישוי עסקים.
אורלי סילבינגר: זאת אומרת, אם מחר בבוקר אני יכולה להשכיר את הבית שלי למשפחה אחרת ולצאת, ואם יש לי בריכה, הם ייכנסו לשם, אני עסק לכל דבר.
אורלי סילבינגר: ברגע שקיבלתי כסף על פרופרטי שלי אני עסק לכל דבר.
אורלי סילבינגר: אז אני כן מבקשת רגע להסתכל על זה מהמקום הזה.
אורלי סילבינגר: פעם ראשונה.
אורלי סילבינגר: פעם שנייה צריך להבין שלתקנות או לחוקים יש שני צדדים.
אורלי סילבינגר: הצד האחד של זה הוא הצד האכיפתי, והוא חשוב איך אוכפים אותו.
אורלי סילבינגר: אבל הצד השני, בואו נזכור הוא צד הסברתי.
אורלי סילבינגר: אם אני אזרח שומר חוק, אני שואל את עצמי מה אומרות התקנות או מה אומר החוק.
אורלי סילבינגר: החוק צריך להיות פעם אחד ברור.
אורלי סילבינגר: פעם שנייה, מתאים למטרה שלשמו הוא נולד, ולכן, אמרת את מה שאמרת מיכל.
אורלי סילבינגר: פעם שלישית, הוא צריך להתאים, להיות עדכני.
אורלי סילבינגר: אני חושבת שכל הדיון שלנו פה זה על העדכניות של התקנות והחוקים, ולא כל כך משנה איפה הם יושבים.
אורלי סילבינגר: כל הרעיון שאת העלית את הדיון הזה, מיכל, ואני מודה לך על כך, אנחנו מציפים את הקשיים.
אורלי סילבינגר: אני רוצה שתסכלי על זה בצורה אסטרטגית ואז נרד למטה למציאות.
אורלי סילבינגר: יש כרגע שלושה פערים - חבר הכנסת סימון אתה העלית את זה.
אורלי סילבינגר: יש פה את הנושא של השגחה.
אורלי סילבינגר: כדי שתהיה השגחה צריכות להיות תקנות מאוד ברורות, כי אם אני עכשיו - אני לוקחת עכשיו את שני הדיונים שעשינו פעם שעברה.
אורלי סילבינגר: אם אני הורה, ואני רוצה לקחת את הילד שלי לים, אבל חופי הרחצה נסגרים בשבע, ואני הגעתי הביתה רק בשש, ויצאתי עם הילד לרחצה, אני עבריינית, כי עד שאני מגיע לים, אין מצילים.
אורלי סילבינגר: ואם אני הורה, ואני רוצה לקחת את הילד שלי לצימר, אבל הצימר הזה לא עומד ברישיון עסק, אז אני עכשיו עבריין כי לקחתי את הילדים שלי למקום שאין עליו השגחה, וכולה רציתי לצאת לחופש.
אורלי סילבינגר: אז כשאני מדברת רגע על נושא של השגחה, יש פעם אחת נגישות לידע.
אורלי סילבינגר: פעם שנייה יש אוכלוסיות מודרות מהידע, והתפקיד שלנו כחברה זה להנגיש להם את הידע בצורה ברורה.
אורלי סילבינגר: אבל פעם שלישית גם לאפשר השגחה.
אורלי סילבינגר: כי כשאנחנו באים ואומרים - התקנות לא יענו על זה, אז שההורים ישגיחו, לפעמים זה בלתי אפשרי.
אורלי סילבינגר: בואו נבין, צריך לתת את האחריות כשמסביבה יש גם את המסגרת המתאימה.
אורלי סילבינגר: אז זה כשאנחנו מסתכלים רגע על ההשגחה.
אורלי סילבינגר: כשאנחנו מסתכלים על לימודי שחייה, יש פה בעיה אינהרנטית, ביררנו עם משרד החינוך, עם משרד גיא דגן, ששמו הועלה פה, שהוא אמר שהוא עובד מאוד צמוד עם רותם זהבי, ויש פה כמה סוגיות שהן כרגע בעייתיות, ואני אשים את הכותרת הגדולה מעליהם - תקציב.
אורלי סילבינגר: והשני, זה איזשהו קטע שוב הגדרה בתקנות, זה לא תקנות, חוזר מנכ"ל משרד החינוך שבאופן הזה יהיה לא כל כך בעייתי לתקן אותו, אם אנחנו מסתכלים שוב, חוזרים למטרה.
אורלי סילבינגר: אני חושבת שכל הקשיים שיושבים פה בתוך הדיון הזה, לא יצאו מהמטרה, הם יצאו מהאמצע.
אורלי סילבינגר: צריך קודם כל להסתכל על המטרה, כי אם אנחנו רוצים להביא ילדים לבריכה, וחוזר מנכ"ל משרד החינוך אומר שרק בגובה מסוים של ילד הוא יכול לעמוד בבריכה מסוימת של לימודי שחייה, אז השאלה מה מקדם את מה, וצריך להסתכל ולבדוק את הנושא הזה, ולעזור למשרד החינוך לעשות שינוי, זה חוזר מנכ"ל.
סימון דוידסון: משרד החינוך אומר שכדי שילד בכיתה ב' ילמד שחייה, צריך להיות בריכה עם 60 ס"מ גובה.