GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דינה רחל צימרמן: צריך לעשות להם התאמות, אבל הם לא ילדים חולים.
דינה רחל צימרמן: הדרך שבה זה צריך להיעשות היא לדאוג לתהליך סביבה מוגנת, ויש לזה כמה רבדים: ראשית, לדאוג שהאוכל לא נכנס לתוך הפה של הילד.
דינה רחל צימרמן: יש דרכים רבות שאפשר לעשות זאת.
דינה רחל צימרמן: הפתרון של אדם ייעודי ספציפי שיעשה זאת הוא לא הפתרון היחיד.
דינה רחל צימרמן: צריך לזכור שמה שקורה במעון שונה ממה שקורה בבית הספר כי הרבה פעמים מכינים את האוכל במקום, וזה נותן יותר תמרון.
דינה רחל צימרמן: ולכן, צריך לקחת את הזמן עכשיו על מנת לחשוב איך דואגים שהאוכל לא מגיע לפיו של הילד.
דינה רחל צימרמן: שנית, צריכה להיות הכשרה לכל הצוות לזיהוי סימני מצוקה.
דינה רחל צימרמן: שלישית, כל הצוות צריך לדעת איך להגיב, בדיוק כמו שכל הצוות, חס ושלום, צריך לדעת איך להגיב כשנכנס גוף זר לפיו של ילד.
דינה רחל צימרמן: גם במקרה הזה מדובר במניעה.
דינה רחל צימרמן: איך אנחנו דואגים שאין חתכים קטנים שנמצאים באזור, איך אנחנו מזהים סימנים של השתנקות, ואיך אנחנו מטפלים אם אחד ושניים לא עבדו, חס ושלום.
דינה רחל צימרמן: החשיבה לגבי אלרגיה צריכה להיות דומה בדיוק כשבונים סביבה מוגנת.
דינה רחל צימרמן: לכן, אני קוראת לפנות לאחראי על המעונות.
דינה רחל צימרמן: הדבר הכי קל היא ההכשרה.
דינה רחל צימרמן: יש מערך כזה שקורה כבר עם משרד החינוך.
דינה רחל צימרמן: משרד החינוך בנה מודל ומטמיעים את המודל.
דינה רחל צימרמן: נכון, הטמעת מודל לוקחת קצת זמן, ואולי יש צורך קצת תגבור בדרך, אבל זו צריכה להיות החשיבה.
דינה רחל צימרמן: החשיבה לא צריכה להיות בשאלה בכמה שעות של סייעת יש צורך אלא היא צריכה להיות על הדברים העקרוניים.
דינה רחל צימרמן: שאלת תגבור כוח אדם היא חלק מהדיון בשלבים אלו ולא דיון נפרד.
עלי סלאלחה: מי אחראי לדאוג לכך שכל הצוות יקבל הדרכה?
עלי סלאלחה: האם זהו משרד הבריאות או שמא גוף אחר?
דינה רחל צימרמן: זה חלק מחוק הפיקוח.
עלי סלאלחה: שנית, איפה יקבלו את ההדרכה?
עלי סלאלחה: האם היא בתוך הגן?
עלי סלאלחה: האם עושים איזשהו מפגש למספר צוותים של גנים באיזשהו מקום באמצע ומישהו בא ועושה את ההדרכה?
דינה רחל צימרמן: ישנם מספר דברים: קודם כול, יש הדרכה בסיסית, שכל מטפלת צריכה לעבור על מנת לעבוד בגן, וזה 22 השעות עליהן דיברנו, ונושא האלרגיה היא חלק ממנה.
דינה רחל צימרמן: יש הדרכה בסיסית.
דינה רחל צימרמן: צריך ריענון.
דינה רחל צימרמן: לדוגמה, במשרד החינוך עשו סדרה אחר סדרה של מפגשים בזום עם המפקחות.
דינה רחל צימרמן: יש היום כל מיני דרכים בהן אפשר לדאוג לכך.
דינה רחל צימרמן: הריענון כאן יכול להיות גם שעה-שעתיים.
דינה רחל צימרמן: אני הרציתי בכל הדברים האלה ואני יודעת שהדבר אפשרי.
דינה רחל צימרמן: אפשר לעשות את זה.
ריקי רוזמרין: אצלנו כולן עוברות הכשרה של קורס בסיס של 22 שעות, ואחר כך ריענון כל שמונה שעות.
ריקי רוזמרין: מה שאמרתי לגבי שעות ולגבי חוסר בסייעות וכו', לא נוגד האחד את השני.
ריקי רוזמרין: זאת אומרת, הצוותים מוכשרים.
ריקי רוזמרין: עדיין כשיש תינוק אלרגי לחלב והוא, מקבל שעתיים ביום, והסייעת מגיעה רק לשעתיים ביום, כשהכיתה אוכלת ושותה חלב שמונה או תשע שעות ביום, משהו פה לא תקין וזה לא יכול להמשיך ולהתנהל בצורה הזו.
דינה רחל צימרמן: צריך לקחת איש אחר בתוך הצוות ולהכשיר אותו להיות אחראי על זה כמו המבשלת.
ריקי רוזמרין: כלומר, את אומרת שצריך עוד כוח אדם.
דינה רחל צימרמן: אני אומרת שהדיון על תוספת כוח אדם צריך להיות חלק של כל הדיון בנושא.
דינה רחל צימרמן: ולכן אני אומרת שהשיחה לא צריכה להיות על סייעות למשך שעתיים לעומת ארבע אלא היא צריכה להיות בשאלה איך אנחנו דואגים לסביבה מוגנת.
דינה רחל צימרמן: ואם צריך עוד כוח אדם, מה יעשה כוח האדם, מה עלותו, ובוודאי שצריך מישהו בעל הכשרה לעשות זאת.
דינה רחל צימרמן: אבל זה צריך להיות דיון בין המשרדים כי בסוף זה גם תקציב.
דינה רחל צימרמן: הדיון צריך להיות ברמה של כל השלבים האלה.
דינה רחל צימרמן: אני רוצה לתקן מה שאמרת שהעניין הזה של המזרקים הוא לא במימון המדינה.
דינה רחל צימרמן: משרד הבריאות עזר לרכוש את זה.
דינה רחל צימרמן: אם יש לך קשיים, תפני שוב.
קרן אוחנה איוס: העזרה - באיזה אופן היא?
דינה רחל צימרמן: עזרה בעשיית איזושהי רכישה.
דינה רחל צימרמן: קודם כול, לא אמורה להיות לכם בעיה לעשות זאת לפי החוק.
דינה רחל צימרמן: כתוב בחוק שאם את באה עם הטופס, בית המרקחת צריך לקבל את זה.
דינה רחל צימרמן: אם יש לכם בעיה פרטנית אז יש לנו אגף רוקחות, ואנחנו ננסה לעזור ולראות איפה הבעיה הזו.
דינה רחל צימרמן: אבל העניין הזה שזה במימון, ואתם לא מקבלים מימון, שמקבל מישהו אחר, זה פשוט לא מדויק.
עלי סלאלחה: ד"ר צימרמן, אמרת שיש לכם מודל.
עלי סלאלחה: האם יש לך את המודל הזה על מנת שנוכל להתרשם ולראות?
עלי סלאלחה: האם את יכולה לשלוח אותו לוועדה?
דינה רחל צימרמן: אני יכולה לכתוב להם את הכללים מאחורי המודל, ואלו שלושה דברים שאמרתי.
דינה רחל צימרמן: זה לא בנוי ברמה כי זה מצריך שיחה.
דינה רחל צימרמן: המודל מבחינה מקצועית, שחשוב לילד אלרגי, זה השלושה כללים: ראשית, צריך לנסות למנוע את זה שזה לא ייכנס לפיו של הילד.
דינה רחל צימרמן: אני אומרת את זה בכוונה כי יש דיון מבחינת השאלה לאן זה מגיע בתוך המוסד.
דינה רחל צימרמן: שנית, ישנו עניין זיהוי הסימנים.
דינה רחל צימרמן: שלישית, איך לדעת לטפל.
דינה רחל צימרמן: כלומר, הזרקת אפיפן.
דינה רחל צימרמן: זה עניין שבנוי אוטומטית כדי שיהיה הכי קל לעשות זאת.
דינה רחל צימרמן: זה כמו המזרקים של אטרופין במלחמת המפרץ.
דינה רחל צימרמן: זה בנוי למי שלא עבר הכשרה.
דינה רחל צימרמן: כמובן שצריך הכשרה, אבל זה אמור להיות קל.
דינה רחל צימרמן: מתקשרים למד"א.
דינה רחל צימרמן: מד"א אמור להיות על הטלפון ולהדריך במקרה ושוכחים בזמן אמת.
דינה רחל צימרמן: אלו שלוש השלבים של המודל של סביבה מוגנת.
דינה רחל צימרמן: עכשיו צריך לקחת אותם לכל סוג מסגרת ולהתחיל להגיד איך אנחנו מתאימים את זה.
דינה רחל צימרמן: וכן, אם מדובר על עוד כוח אדם, איזה סוג כוח אדם, ואיך מממנים את זה.
דינה רחל צימרמן: בגדול, זוהי הצורה בה צריך להתקדם בנושא הזה, ולא דיון בשאלה של כמה שעות.
עלי סלאלחה: רשמנו את זה.
עלי סלאלחה: אני חושב שצריך להעלות על הכתב את המודל שלך ולהביא אותו לכל הנוגעים בדבר כדי שיבינו שישנם שלבים בשמירת הפעוטות והילדים שלנו.
עלי סלאלחה: תודה רבה לך, ד"ר צימרמן.
עלי סלאלחה: נציגת משרד החינוך, בבקשה.
אפרת לאופר: שלום.
אפרת לאופר: נמצאת איתי עדי נועם, היועצת המשפטית.
אפרת לאופר: אנחנו אחראיות על התחום הזה במשרד החינוך.
אפרת לאופר: לשם הבהרה – אומנם המעונות היום עברו למשרד החינוך על פי החלטת הממשלה, אבל המענים והצרכים הרפואיים של ילדים, של פעוטות במעונות, נשארו במשרד הרווחה.
אפרת לאופר: צריך לשים את הדגש על הדבר הזה כי זה מאוד חשוב.
אפרת לאופר: דרך אגב, אנחנו המדינה היחידה בעולם שמטפלת בילדים אלרגיים בדמות סייעת.
אפרת לאופר: אין אף מדינה בעולם שיש לה סייעת לילדים אלרגיים במוסדות החינוך.
עלי סלאלחה: אז מה יש שם?
אפרת לאופר: בדיוק אותה היערכות שאספר עליה.
אפרת לאופר: קודם כול, במערכת החינוך, לא לגבי מעונות היום, אלא לאלו שהם מגילאי שלוש ומעלה, שזכאים היום לסייעות בגין אלרגיה, יש עלייה מאוד משמעותית בדרישות לסייעות.
אפרת לאופר: במהלך עשר השנים האחרונות כל שנה יש עלייה מאוד מאוד גבוהה גם במספר הילדים האלרגיים בתוך המערכת.
עלי סלאלחה: האם זה עניין של מודעות?
עלי סלאלחה: אולי זה גם עניין של אוכל לא בריא.
אפרת לאופר: ד"ר צימרמן תוכל להסביר זאת.
אפרת לאופר: יש עניין של מודעות של הורים שבודקים.
אפרת לאופר: אולי גם עניין של אוכל לא בריא.
אפרת לאופר: המון אוכל תעשייתי בשנים האחרונות או רכישת מזון שמגבירה את האלרגיה ואת הרגישות לאלרגנים שונים.
אפרת לאופר: אנחנו באמת רואים שיש עלייה מאוד מאוד חדה בבקשות.
אפרת לאופר: צריך לזכור שבמערכת החינוך ילדים אלרגיים מקבל סיוע עד כיתה ב'.
אפרת לאופר: הם ממשיכים להיות אלרגיים גם בשאר מערכת החינוך.
אפרת לאופר: כפי שד"ר צימרמן ואחרים אמרו, זה ברור לגמרי שההדרכה וההכשרה של הצוות הם הדבר הנכון, כפי שזה נעשה בעולם.
אפרת לאופר: גם אחריות.
אפרת לאופר: כשעלה עניין חוק מזרק אפיפן והחזקתו במוסדות חינוך גם אז אמרו שחלק מהעניין זה גם הכשרה כיצד להשתמש במזרק.
אפרת לאופר: ד"ר צימרמן דיברה על מודל של סביבה מוגנת, ואכן ילד אלרגי זקוק לסביבה מוגנת.
אפרת לאופר: אני מדברת כרגע על הגילאים עליהם אנחנו אחראיים, מגיל שלוש ומעלה.
אפרת לאופר: כלומר, יש לסביבה משמעות מאוד גבוהה בגן ילדים ובבית הספר.
אפרת לאופר: כלומר, מה קורה אם נכנס אלרגן, מה הגיע, עד כמה הילד שומר באמת, עד כמה אפשר לשמור על הניקיון של השולחן בבית הספר, שבו הוא אוכל, ועל הדברים שהוא נוגע בהם ואחר כך אולי מכניס ידיים לפה, מה ההתנהלות בבית ספר ומה מזמינים.
אפרת לאופר: בבית הספר זה קצת אחרת כי לבית הספר מגיעים ילדים משכבות שונות ומגילאים שונים וצריך להכיר.
אפרת לאופר: העלאת המודעות פה היא מאוד מאוד חשובה.
אפרת לאופר: יש לשים את הנושא הזה על השולחן ולהעלות את המודעות גם בקרב הורים ללא ילדים אלרגיים.
אפרת לאופר: הורים שאין להם ילדים אלרגי בבית לא כול כך מבינים את הקשיים ואת הקושי של ההורים ושל הילד בתוך המציאות הקיימת.
עלי סלאלחה: במהלך עשרים שנות תפקודי כמנהל לא שמעתי על זה ואף אחד לא דיבר על זה.
עלי סלאלחה: אני סיימתי ב-2019, ואני חושב שילדים אלרגיים היו גם לפני ויהיו גם אחרי.
עלי סלאלחה: כמנהל הייתי מאוד פעיל ולמרות זאת לא שמעתי.
עלי סלאלחה: מה עושים כדי שמנהל בתי הספר, היועצות והאחיות, ובכלל כל הצוותים, יהיו מודעים לזה ושהמידע הזה יגיע אליהם כדי שהם יידעו לשמור על ילד אחד העלול לשלם בחייו?
אפרת לאופר: אכן, ב-2019 התחילו הדרכות ייעודיות בבתי ספר.
אפרת לאופר: יכול להיות שזה היה בדיוק בשנה בה עזבת.
אפרת לאופר: יש היום מכרז למשרד החינוך עם מד"א.
אפרת לאופר: מנהל בית ספר יכול להזמין היום הכשרה לאלרגיה של שעתיים עבור צוות בית ספר, והיא נעשית על ידי חובשים של מד"א ללא עלות.
אפרת לאופר: אנחנו מפרסמים.
אפרת לאופר: זה עדיין לא קיים במאת האחוזים, אבל אנחנו באמת מקיימים את זה.
אפרת לאופר: עוברים על ההכשרות וההדרכות, פונים לבתי הספר, למנהלים ולמפקחים דרך המחוזות.
אפרת לאופר: התחלנו זאת בשנת הקורונה.
אפרת לאופר: בשנה האחרונה אנחנו, ביחידה שלי, מעבירים את אותו מודל ואת אותה ההדרכה, יחד עם ד"ר צימרמן ממשרד הבריאות ועם עמותת יה"ל.
אפרת לאופר: אנחנו עושים ביחד שיתוף פעולה מצוין כדי באמת להגיע לצוותים.
אפרת לאופר: התחלנו עם המחוזות, עברנו אחר כך לצוותי פיקוח במחוזות, למנהלים, לצוותי אגפי הגיל.
אפרת לאופר: כלומר, להתחיל לדבר על הנושאים הללו מלמעלה.
אפרת לאופר: צריך לזכור שבנושאים הללו ישנם גם נושאים טכניים.
אפרת לאופר: למשל, תליית שלט בבית הספר איך להשתמש במזרק אפיפן.
אפרת לאופר: הפקנו זאת לבתי הספר גם בעברית וגם בערבית.
אפרת לאופר: פרסמנו זאת לכולם.
אפרת לאופר: כמו כן, איפה נמצא מזרק האפיפן בבית הספר.
עלי סלאלחה: למה לא לעשות השתלמות, שמזכה כמובן בנקודות, למחנכי הכיתות יחד עם מנהל בית הספר?
עלי סלאלחה: ברגע שמנהלי בית הספר, המחנכות והיועצות, עושים את ההשתלמות הזו אז יותר קל להגיע דרכם לכל מי שנמצא בכל בית ספר ובית ספר.
עלי סלאלחה: המחנכת והמורים יקבלו על כך שתי נקודות, כך נדמה לי, לקורס השתלמות.
אפרת לאופר: הדרכת עזרה ראשונה נכנסה לפיתוח המקצועי שכל גננת.
אפרת לאופר: כל גננת עוברת והיא מחויבת היום בפיתוח מקצועי של 30 שעות, ובתוכן יש שעות עזרה ראשונה והדרכה על אלרגיה.
אפרת לאופר: בבתי הספר אנחנו מדברים על הדרכה שתגיע בהיערכות לפתיחת השנה והזמנה של חובש לבית הספר שייתן הדרכה של עד שעתיים.
אפרת לאופר: אנחנו כל הזמן מגדילים את היריעה שלנו מבחינת ההדרכה.
אפרת לאופר: אנחנו חושבים שהכשרת הצוות היא באמת הדבר הנכון.
אפרת לאופר: ילדים אלרגיים מקבלים סייעת עד כיתה ב', אבל הם לא מסיימים להיות אלרגיים בכיתה ב'.
אפרת לאופר: הם ממשיכים איתנו עד התיכון.
אפרת לאופר: זיהינו שאנחנו רוצים להגיע בהדרכות גם אליהם.
אפרת לאופר: לפני שנה הפקנו במשרד הבריאות הצהרת בריאות דיגיטלית.
אפרת לאופר: כל הורה לתלמיד בכיתות א' ומעלה יכול להצהיר בצורה דיגיטלית על הקשיים הרפואיים שיש לילד שלהם כדי שנוכל לראות עוד ילדים ולזהות אותם ולקבל תמונה רחבה יותר ולא רק לגבי מי שמקבל סייעת.
אפרת לאופר: זו פריסה מאוד מאוד רחבה.
אפרת לאופר: עד היום כל הצהרות הבריאות היו בתוך בתי הספר.
אפרת לאופר: ההורים ביום הורים היו צריכים למלא את ההצהרה ולהגיש אותה, והיא היתה מגיעה גם לאחות בית הספר.
אפרת לאופר: למעשה, זה היה נשאר בתוך בית הספר.
אפרת לאופר: ארצה לתקן שני דברים: ראשית, לגבי מזרקים.
אפרת לאופר: עלה כאן העניין שהם לא הצליחו לקבל מבתי מרקחת וכו'.
אפרת לאופר: קיבלנו הרבה פניות.
אפרת לאופר: הרבה פעמים היה מחסור, וזה מה שאמרה ד"ר צימרמן.
אפרת לאופר: צריך לפנות למשרד הבריאות.
אפרת לאופר: לפעמים יש מחסור ואז בתי המרקחת שומרים את זה עבור הילדים האלרגיים ולא מוכרים את זה לארגונים.
אפרת לאופר: לגבי סייעות – יש מחסור בכלל בסייעות באופן גורף בכל מערכת החינוך בכל הנושאים, ולא רק לילדים אלרגיים ולא רק למעונות באותן שעתיים.
אפרת לאופר: יש מגבלה.
עלי סלאלחה: מהי ההכשרה שאותה צריכים לתת לסייעת?
עלי סלאלחה: איפה היא תעשה את זה?
עלי סלאלחה: מהו התגמול שהיא מקבלת?
עלי סלאלחה: אם אנחנו מכירים ויודעים את הדברים האלה, אנחנו יכולים גם לסייע בכניסת סייעות למערכת.
אפרת לאופר: כל נושא הסייעות הוא באחריות השלטון המקומי והרשויות.
אפרת לאופר: אנחנו מטפלים בסייעות לילדים עם צרכים רפואיים, ולא רק עם אלרגיות, כמו: אפילפסיה, סוכרת.
אפרת לאופר: הן עוברות הכשרה דרך הרופא המטפל של אותו ילד או דרך המרפאה.
אפרת לאופר: העסקת הסייעת ותנאי השכר זה ישירות דרך הרשות המקומית.
אפרת לאופר: הוועדה שלנו במשרד החינוך מאשרת הקצאה של סייעת, אבל היא לא מעסיקה את הסייעת.
עלי סלאלחה: נעמה, בבקשה.
נעמה קציר שמואלי: אני חייבת להתייחס לדברים שנאמרו כאן.
נעמה קציר שמואלי: אני מודה שאני שומעת חלק מהדברים ואני לא יכולה להישאר אדישה לחלק מהדברים שנאמרו כאן.
נעמה קציר שמואלי: מי שנפל עכשיו מהירח ונכנס לדיון הזה בטוח שבשנייה הזו, ממש כרגע, הגיעו ילדים אלרגיים למעונות היום, ושעכשיו צריך לראות איך אנחנו מטפלים בהם.
נעמה קציר שמואלי: זה נשמע כאילו הילדים שלנו לא נמצאים שם כבר שנים ארוכות.
נעמה קציר שמואלי: הילדים האלרגיים נמצאים במעונות היום מאז ומעולם.
נעמה קציר שמואלי: ד"ר צימרמן מדברת על כך שצריך לעשות דיון בין הארגונים שמפעילים מעונות יום כדי לקבוע מי אחראי על ההדרכות, מי עושה את ההדרכות.
נעמה קציר שמואלי: אנחנו צריכים להיות הרבה הרבה הרבה יותר מתקדמים מהדבר הזה.
נעמה קציר שמואלי: לא יכול להיות שאנחנו יושבים פה בדיון ואף אחד לא יודע לתת תשובה מי אחראי על זה שיתקיימו הדרכות במעונות היום, ומי מפקח על זה שזה באמת קורה.
נעמה קציר שמואלי: אמרה אפרת לאופר שאנחנו המדינה היחידה בעולם שבה יש סייעות שישמרו ע הילדים אלרגיים.
נעמה קציר שמואלי: אנחנו גם המדינה היחידה בעולם שמתייחסת באופן הזה לילדים האלרגיים שלה.
נעמה קציר שמואלי: אין אף מוסד חינוכי בעולם, שבו גם אוכלים, וגם לומדים, וגם שוהים באותו מתחם.
נעמה קציר שמואלי: אין אף מקום בעולם, בטח לא במדינות מערביות, שבו הידע, ההסברה והמודעות לאלרגיה למזון כול כך נמוכים כמו במדינת ישראל כשאנחנו משווים את המענים שניתנים לילדים האלרגיים במוסדות החינוך, ראוי להשוות אותם בכל היבטים ולא רק בהיבטים שנוחים לנו.
נעמה קציר שמואלי: זה לא שאנחנו אוהבים את הסייעות, רוצים אותן, נעים לנו שלילדים שלנו יש סייעות.
נעמה קציר שמואלי: התשובה היא חד משמעית לא.
נעמה קציר שמואלי: ביום שהמערכת תדע לתת באמת מענים, ולא נשב כאן עוד פעם בדיון מוזר, שבו אף אחד לא יודע לתת תשובות לדברים הכול כך בסיסיים, כמו מי נותן הדרכה במעונות, זה כול כך ברור, זה הבסיס של הבסיס, אז יכול להיות שנשב פה בדיון ונוכל להגיד שלא צריך סייעות.
נעמה קציר שמואלי: אדוני היושב-ראש, אני לא יודעת אם אתה יודע.
נעמה קציר שמואלי: אבל במעונות, למשל, ילדים אלרגיים לחלב מקבלים סייעת רק עד גיל שנתיים.
נעמה קציר שמואלי: ילד אלרגי לחלב בן שנתיים ויום לא מקבל סייעות במעון יום, ולא ברור למה.
נעמה קציר שמואלי: כך משרד הבריאות החליט, כך זה עובד.
נעמה קציר שמואלי: אין שום היגיון.
נעמה קציר שמואלי: חלב נמצא במעונות והוא לא יוצא משם.
נעמה קציר שמואלי: גם אם רוצים להוציא אותו, אף אחד לא מפקח שהוא באמת יוצא.
נעמה קציר שמואלי: לא ברור איך ולמה זה קורה.
נעמה קציר שמואלי: אנחנו יושבים ומדברים כאילו זו הפעם הראשונה שאנחנו דנים בסוגיות האלו, וזה מדהים אותי.
נעמה קציר שמואלי: השורה התחתונה: אפשר לפעול אחרת.
נעמה קציר שמואלי: עובדה שבמשרד החינוך ובמוסדות החינוך של משרד החינוך זה עובד אחרת.
נעמה קציר שמואלי: כמו שאנחנו מפקירים את החינוך של הילדים בגיל הרך, אנחנו מפקירים גם את בריאותם של הילדים בגיל הרך.
נעמה קציר שמואלי: לכן, צריך לשבת עכשיו, לא מחר, ולא מוחרתים, ולא בדיון שאולי יתקיים בעוד כמה חודשים, ולהבין מי אחראי, מי מפקח.
נעמה קציר שמואלי: אני מקשיבה למה שמה קורה כאן, ואני מודה שמה שאני שומעת בעיקר מאוד מאוד מכעיס אותי.
נעמה קציר שמואלי: לגבי הסברה והדרכה והעלאת מודעות – אנחנו, עמותת יה"ל, הגוף היחיד במדינת ישראל שעוסק בנושא הזה.
נעמה קציר שמואלי: משרד הבריאות לא השקיע עד היום שקל אחד כדי להעלות מודעות לאלרגיות למזון באף מקום במדינת ישראל.
נעמה קציר שמואלי: זו שערורייה גדולה מאוד.
נעמה קציר שמואלי: צריך להעמיד את משרד הבריאות על הטעות והזלזול שלו בנושא זה לאורך שנים ארוכות.
נעמה קציר שמואלי: אני קוראת, בפעם המי יודע כמה, למשרד הבריאות לעשות גם פה מה שצריך לעשות כדי להעלות את המודעות בקרב האוכלוסייה הכללית.
נעמה קציר שמואלי: ילדים אלרגיים גדולים יותר שנמצאים במוסדות חינוך של משרד החינוך הם דיון בפני עצמו.
נעמה קציר שמואלי: אי אפשר, וגם לא נכון, להיכנס לזה כרגע.
נעמה קציר שמואלי: משרד החינוך מתקדם שם באמת שנות אור לעומת מעונות היום.
נעמה קציר שמואלי: יש עדיין הרבה מאוד דברים שצריך לעשות, לתקן ולשפר נושא המזרקים עולה כל פעם.
נעמה קציר שמואלי: גם בהקשר הזה משרד הבריאות לא ממלא את התפקיד שלו ולא דואג שתהיה אספקה שוטפת של מזרקים.
נעמה קציר שמואלי: אנחנו כעמותה עסוקים בצרכנים פרטיים ולא רק עם מוסדות החינוך.
נעמה קציר שמואלי: אנחנו עסוקים במציאת מזרקים מבוקר עד לילה.
נעמה קציר שמואלי: זה לא שקיים מחסור עולמי.
נעמה קציר שמואלי: מי שאומר שקיים מחסור עולמי לא בדק זאת.
עלי סלאלחה: זה נושא כאוב.
עלי סלאלחה: יש מקום למנות איזשהו פרויקטור שיפקח על כל הנושא הזה בכל המשרדים.
עלי סלאלחה: הוא ירכז את כל הדברים ויעבוד עם כל המשרדים על מנת שלא ניפול בין הכיסאות.
נעמה קציר שמואלי: אתה צודק, אדוני היושב-ראש.
נעמה קציר שמואלי: תראה את האבסורד.
נעמה קציר שמואלי: אנחנו יושבים פה בדיון, המי יודע כמה, שאתה מנהל היום, ומדברים על זה שכן או לא צריך סייעות לילדים האלרגיים.
נעמה קציר שמואלי: אבל אף אחד כאן, מקרב כל הגורמים המקצועיים, לא יודע להגיד מי מכשיר את אנשי הצוות במידה ויש סייעות או אין.
נעמה קציר שמואלי: אנחנו כול כך רחוקים מהמקום בו אנחנו צריכים להיות.
נעמה קציר שמואלי: אנחנו כול כך רחוקים מהמקום שבו שלומם וביטחונם של הילדים שלנו יהיה באמת מובטח בתוך המעונות.
נעמה קציר שמואלי: מבחינתי, כל דבר שישפר את זה הוא באמת ברכה והזדמנות להביא אותנו למקום טוב יותר.
נעמה קציר שמואלי: נמצאת איתי פה גם מעוז בן אבי.
נעמה קציר שמואלי: היא חברת ועד בעמותה שלנו.
נעמה קציר שמואלי: אם זה מתאפשר, היא רוצה להגיד שני משפטים.
נעמה קציר שמואלי: היא מרכזת אצלנו בעמותה את הטיפול בגיל הרך.
נעמה קציר שמואלי: אשמח אם היא תוכל לדבר.
עלי סלאלחה: חברים, הדברים מובנים.
עלי סלאלחה: אם לא ניערך לקראת השנה הבאה בצורה נכונה, הגונה, ואם לא נרכז את הצרות והבעיות ששמענו פה, אנחנו נחזור לאותו דיון בשנה הבאה, וכך הלאה וכך הלאה, ולא ייצא מזה כלום.
עלי סלאלחה: מרוב עצים לא רואים את היער.
דינה רחל צימרמן: יש לדייק בדברים שנאמרו כאן.
דינה רחל צימרמן: במשרד הבריאות יש פורום אלרגיה שעובד בדיוק על נושא העלאת מודעות.
דינה רחל צימרמן: הוא הכין כל מיני פלקטים שהועברו לכל טיפות החלב והרוקחים ובתי המרקחת כדי שאנשים יידעו.
דינה רחל צימרמן: ברגע שנכנס לשם ילד אלרגי אז שיהיה חידוש לגבי איך משתמשים באפיפן.
דינה רחל צימרמן: יש ממש מערך גדול בנושא האלרגיה וקמפיין: לא יוצאים מהבית בלי אפיפן, וגם מה קורה אם אנשים מתקשרים למד"א במקרה וישנם סימנים.
דינה רחל צימרמן: אני מבקשת לדייק כאשר מצטטים אותי.
דינה רחל צימרמן: אני לא אמרתי שעושים רק הדרכה, אלא אמרתי שכל המשרדים צריכים לשבת יחד ולנסות למצוא פתרון.
עלי סלאלחה: מי יביא את כל המשרדים לשבת יחד?
חנן דגן: זו אולי הבעיה.
עלי סלאלחה: נכון.
עלי סלאלחה: אם לא יהיה מישהו שימשוך בחוטים ושיגיד שיושבים בשביל כך וכך, ויוציא הזמנות ויקבע זמנים, אז כל אחד יגיד שהאחר יעשה, ובסוף לא עושים כלום.
עלי סלאלחה: למי אנחנו צריכים להביא את המידע הזה?
עלי סלאלחה: מה דעתכם?
עלי סלאלחה: למי הסיפור הזה הכי נוגע?
עלי סלאלחה: מי באמת אחראי על הילדים האלה?
קרן אוחנה איוס: אנחנו חושבים שזה משרד החינוך, אליו עברנו, כמו אל בית שמטפל בכל הילדים שלו באשר הם.
קרן אוחנה איוס: וכמו שאמרה ד"ר צימרמן, זה לא ילדים עם בעיות רפואיות, אלו ילדים שצריכים לעשות להם התאמות.
קרן אוחנה איוס: אני חושבת שגם פה אפשר לתת מענה, בדיוק כפי שמתאימים כיתה לילד עם לקות ראייה, כפי שמרחיבים משקוף לילד עם קושי בהתניידות, וכפי שעושים דברים אחרים.
קרן אוחנה איוס: מדובר באחוזים בודדים בכל כיתה, אם בכלל.
קרן אוחנה איוס: יש כיתות שגם אין בהן ילדים עם אלרגיות.
קרן אוחנה איוס: משרד החינוך צריך לקחת אחריות על הדבר הזה.
קרן אוחנה איוס: היינו שמחים לדעת האם מעונות היום בעלי הסמל מקבלים את המזרק מדי שנה?
ריקי רוזמרין: - - -, המזרק שקיבלנו עכשיו הוא במימון שלנו, אם אני לא טועה.
קרן אוחנה איוס: נשמח להגיש שאילתה לוועדה, או אם כבוד יושב-ראש הוועדה יהיה מוכן לעזור לנו לברר האם מעונות יום מפוקחים בעלי סמל מקבלים מזרק במימון, וזאת כדי שאנחנו נדע איפה זה שם אותנו.
קרן אוחנה איוס: אנחנו נשמח שהוועדה תעזור לנו להשיג תשובה לזה.
קרן אוחנה איוס: כי רק עכשיו קיבלנו רישיונות של משרד החינוך, ואולי זה יעזור לנו לגשת ולמלא איזשהו טופס, שהלוואי והיינו יודעים איפה הוא גם נמצא.
קרן אוחנה איוס: אנחנו הולכים עם הטופס לבית מרקחת.
קרן אוחנה איוס: עד כה נתקלנו סירוב מבתי המרקחת של קופות החולים, וזה היה רק מחברות פרטיות.
קרן אוחנה איוס: אנחנו נשמח לקבל תשובה על זה.
קרן אוחנה איוס: אם משרד החינוך יעשה איתנו ישיבה בשולחנות עגולים ויעשה לנו הסברה לעניין ילדים אלרגיים במסגרת החינוך הפרטיות, זה יקל עלינו להעביר את האינפורמציה לשטח שלנו.
קרן אוחנה איוס: במשרד העבודה זה היה בדיוק על התפר.
קרן אוחנה איוס: כלומר, הדיון האחרון באוגוסט היה בדיוק במעבר.
עדי נועם: כמו שאמרנו, יש החלטת ממשלה על הנושא הזה.
עדי נועם: אתם מעלים נושאים חשובים מאוד.
עדי נועם: הם עדיין באחריות ובסמכות משרד העבודה והרווחה.
עדי נועם: את הסוגיות האלה צריך ללבן מולם.
עדי נועם: אנחנו נוכל לשתף פעולה כדי שתלמדו מה עושים במערכת החינוך, אבל זה לא באחריות כיום, לפי החלטת הממשלה, של משרד החינוך.
קרן אוחנה איוס: אבל אנחנו ישבנו בדיון על כך שחוק הפיקוח – תקנותיו והחלטותיו, עברו לממונה חדש שהוא משרד החינוך.
עדי נועם: נכון, אבל יש החלטת ממשלה מס' 951, מיום 9 בינואר 2022, האומרת שתחומי הטיפול בפעוטות הזקוקים למענים, שניתנים כיום על ידי משרד הרווחה והביטחון החברתי, יישארו במשרד הזה.
עדי נועם: זה לא בסמכות ובאחריות משרד החינוך.
קרן אוחנה איוס: כבוד היושב-ראש, אנחנו מרגישים כמו היריון מחוץ לרחם.
קרן אוחנה איוס: ילדים אלרגיים במשרד העבודה, המעון במשרד החינוך, התקציב הוא משרד האוצר, והפיקוח הוא של משרד החינוך.
קרן אוחנה איוס: שאלוהים יעזור לי.
עלי סלאלחה: חברים, צריכים להסדיר את הנושא הזה.
עלי סלאלחה: אי אפשר שכל אחד ישליך על השני.
עלי סלאלחה: אנחנו לא יודעים מיהו האחראי שיכול לתת לנו דין וחשבון.
קרן אוחנה איוס: ועד שזה ייגמר, הילד יעבור את גיל שלוש.
קרן אוחנה איוס: יש על זה עיצום כספי.
חנן דגן: כאשר תהיה ביקורת אחר כך לגן, ולא יהיה בו מזרק אפיפן, יבואו בטענה לאותו גן.
חנן דגן: אף אחד לא ייקח אחריות ממשרדי הממשלה.
חנן דגן: הכול נופל פה בדרך לא הגיונית.
חנן דגן: אנחנו צריכים שבתוך משרד החינוך יקום גוף, שיהיה אחראי על גוף נושא הבריאות, ושהוא יעמוד בקשר עם משרד הבריאות.
חנן דגן: הוא ייתן את ההנחיות הלאה.
חנן דגן: חשבתי על פתרון יוצא מהכלל.
חנן דגן: הרי החל מספטמבר, הבא עלינו לטובה, יהיה נציג משרד החינוך כל חודש ארבע שעות בתוך המעון.
חנן דגן: הוא מגיע לכל המעונות הפרטיים, למעונות ויצ"ו ונעמ"ת, לצורך ייעוץ.
חנן דגן: הוא לצורך חינוכי אבל הוא הקשר.
חנן דגן: יש מפקחים, יש הכול.
חנן דגן: מגיעים לגנים ויש אפשרות להעביר להם מזרקים.
קרן אוחנה איוס: משרד החינוך, האם אתם לא מבקשים לשנות את החלטת הממשלה ולקחת את זה אליכם?
עלי סלאלחה: צריך להמציא כתובת ברורה היודעת מה תפקידה.
עלי סלאלחה: היא זו שתפקח ותעשה מול כל הגורמים הנוגעים בדבר.
עלי סלאלחה: אם נשכיל לעשות דבר כזה, נחסוך מעצמנו את כל הוויכוח המיותר הזה.
עלי סלאלחה: נציגת משרד הרווחה, בבקשה.
ורד כרמון: בוקר טוב.
ורד כרמון: אני מנהלת תחום גיל הרך במשרד הרווחה והביטחון החברתי.
ורד כרמון: הרבה מאוד שנים אני מתעסקת בתחום הזה.
ורד כרמון: העליתי אותו אפילו למודעות לפני שבע-שמונה שנים.
ורד כרמון: אנחנו גם לא משרד שעוסק באוכלוסיות בסיכון, באוכלוסיות מוחלשות.
ורד כרמון: טיפלנו בנושא האלרגיה הרבה שנים על אף שאנחנו לא אמונים על מעונות היום ועל כל המסגרות, וגם לא על אוכלוסיית ההורים העובדים.
ורד כרמון: זה לא אוכלוסיית היעד של משרד הרווחה.
ורד כרמון: הרבה הרבה שנים נתנו לזה מענה, לאוכלוסייה מאוד מאוד רחבה, ואף הצפנו את הנושא בסדר-היום הציבורי.
ורד כרמון: הייתי פה בעשרים דיונים בתחום הזה.
ורד כרמון: כיום בהחלטת הממשלה משרד הרווחה והביטחון החברתי ימשיך לתת מענה לאוכלוסיית היעד של המשרד הרווחה והביטחון החברתי.
ורד כרמון: כלומר, אנחנו נשארים בסטטוס שאנחנו נותנים מענה לילדים עם אלרגיה שהם תחת חוק פעוטות בסיכון.
ורד כרמון: זה אך ורק הילדים שהוכרו על פי חוק פעוטות בסיכון אם לשהות במעון על פי חוק, וזו זכותם.
ורד כרמון: הם מוכרים למחלקות לשירותים חברתיים על ידי העובדים הסוציאליים ואנחנו נותנים להם אז גם מענה של סייעת.
ורד כרמון: כשהיינו משרד העבודה והרווחה, היתה חלוקה שכל אוכלוסיית ההורים העובדים מקבלים את המענה דרך זרוע העבודה.
ורד כרמון: ולכן, לגבי כל אוכלוסיית ההורים העובדים, שיש להם ילד עם אלרגיה, אשמח שמשרד הכלכלה היום, שהוא זרוע העבודה, יתייחס.
עלי סלאלחה: דפנה מאור, מנהלת אגף לעידוד תעסוקת הורים בזרוע העבודה, במשרד הכלכלה, בבקשה.
דפנה מאור: בוקר טוב.
דפנה מאור: אני מנהלת אגף לעידוד תעסוקת הורים בזרוע העבודה במשרד הכלכלה.
דפנה מאור: אנחנו סוג של צד במהלך הזה מבלי שהתכוונו, רצוי לומר.
דפנה מאור: לגבי הטיפול בילדים אלרגיים - כשעברו מעונות היום למשרד החינוך, הועבר עימו כל התהליך של רישום עבור ילדים אלרגיים.
דפנה מאור: בשל הסכמה של ראש זרוע עבודה, אנחנו הסכמנו להמשיך ולטפל ברישום וקבלת הבקשות של הילדים האלרגיים.
דפנה מאור: זאת אנחנו עושים במערכת הקיימת במשרד.
דפנה מאור: מייד כאשר הבקשה מאושרת, אחרי שאנחנו בודקים שיש בה את הטפסים המצורפים הרלוונטיים, זה מועבר למשרד הרווחה, ומשם הטיפול כולו הוא שלהם.
עלי סלאלחה: האם אנחנו פותרים בכך את הבעיה?
ורד כרמון: המנגנון של משרד הרווחה הוא לא מנגנון מטפל, הוא צינור העברת הכספים ומתן הסייעת.
ורד כרמון: הוא יימשך עד סוף שנת הלימודים הזו.
ורד כרמון: אנחנו במשא ומתן והידיינות מתמשכת עם משרד החינוך בנושא הזה.
עלי סלאלחה: בסופו של דבר, כולם מגיעים למשרד החינוך.
עלי סלאלחה: נראה לי שזה הכי טוב.
עלי סלאלחה: חברים, אני מבין שב-1 בספטמבר פוקע תוקף חוזר מנכ"ל משרד הרווחה אנחנו לא צריכים לחכות עד ל-1 בספטמבר ולהתחיל לחפש פתרונות לשאלה מה אנחנו עושים.
עלי סלאלחה: מרגע זה אנחנו צריכים לקבוע דברים כדי שאנחנו נדע מיהו האחראי שיטפל בילדים האלה ב-1 בספטמבר על מנת שהם יקבלו מענה הולם, נכון ואמיתי, ולא למראית עין.
עלי סלאלחה: זה מה שאנחנו צריכים לעשות.