GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לידיה רבינוביץ: אני מדברת על אחוזים משמעותיים מהמקרים שבהם אנחנו מייצגים.
חוה לוי: רק התייחסתי לזה שאת הגדרת קצת אחרת מאיך שאנחנו מגדירים את תפקיד מרכזי ההגנה.
חוה לוי: כל הנושא של המשך הטיפול לא חונה במרכז ההגנה אלא במרכזים הטיפוליים שהמשרד הקים, שאת מכירה ויודעת.
חוה לוי: אני מבינה, אבל את מדברת על הטיפול, אני מדברת על ההגנה על קטינים מאוימים.
חוה לוי: זה שני דברים קצת שונים.
מיכל שיר סגמן: אז זה לא קשור פשוט לדיון שלנו כעת, אין לה את המענה כרגע, אבל בהחלט אפשר וצריך להעביר את מה שאת מדברת עליו אל משרד הרווחה, אל הגורמים הרלוונטיים.
חוה לוי: אני הגורם הרלוונטי, אגב, אבל אני פשוט אשמח לקבל פרטים יותר מדויקים כדי להבין על מה היא מדברת.
חוה לוי: הגנה על ילדים זה על פי חוק הנוער ואנחנו נמצאים שם, אבל לידיה אומרת שיש לה דוגמאות לכאלה שלא עשינו את עבודתנו, אז גם אם היא חושבת שהם מוכרים לא הכול אני יודעת, אשמח להכיר.
לידיה רבינוביץ: אני רוצה לומר רק משפט אחד כדי להסביר למה זה כן בעינינו קשור לדיון.
לידיה רבינוביץ: אני חושבת שכשילד מגיע למרכז הגנה, ואת תיארת את זה מאוד יפה, הוא לא מבין שזה אירוע נקודתי, ואני כן חושבת שאת המודל שמפעיל מרכז ההגנה במועד חשיפת הפגיעה צריך לשקול וצריך לחשוב על להמשיך ולהטמיע אותו לאורך כל ההליך הפלילי מהסיבה שהרגע תיארתי.
לידיה רבינוביץ: כי למעשה מה אנחנו עושים?
לידיה רבינוביץ: אנחנו מביאים את כל הגורמים הרלוונטיים אל הילד במועד חשיפת הפגיעה אבל אחר כך הם מתפצלים, ואם הילד רוצה להשמיע קול בהמשך הדרך – ואני אומרת את זה מניסיון כי ניסינו להשמיע קול בשם אותם קטינים – אז אתה מתחיל עוד פעם את אותו מרוץ.
לידיה רבינוביץ: משרד הרווחה – לא תמיד עו"ס לחוק נוער מעורבת; הפרקליט – לא מוכן להתערב כי יש חשש לשיבוש; החוקר – זה כבר לא חונה אצלו כי זה כבר עבר לפרקליטות.
לידיה רבינוביץ: אז אני מדברת מדם ליבם של ילדים שנמצאים בתוך ההליך ואומרים: אבל כשהתחלתי את הסיפור הזה אז הלכתי למקום אחד וכולם הגיעו אלי.
מיכל שיר סגמן: אני רק אומר שמאחר שהבנתי שבכלל משרדי ממשלה, גורמים ממשלתיים, משטרה, פרקליטות, בריאות, רווחה, חינוך וכו', לא תמיד יושבים אחד עם השני, גם בעקבות שיחות עם ורד וינדמן מהמועצה לשלום הילד, וגם הצוות הנפלא, הצוות המשפטי של הוועדה לזכויות הילד ואנוכי, יצרנו הצעת חוק שמדברת על גורם שהוא מתאם ומתכלל את ילדי ישראל באופן רוחבי, לאו דווקא פגיעות מיניות אלא גם פגיעות מיניות.
מיכל שיר סגמן: שר המשפטים חיבק את הרעיון הזה וכרגע עובדים ממש על הצעת מחליטים בנוסף להצעת החוק ואנחנו עמלים על-כך שכבר בתחילת המושב הבא פשוט ייפתח גורם שזה תפקידו, לתאם ולתכלל את משרדי הממשלה, כאשר הבקשה שלי הייתה ספציפית על כל מה שנוגע בפגיעות מיניות, שלא יבוא פתאום איזשהו שר ויגיד: על זה אני פחות שם את הפוקוס, לי יותר חשוב נושא אחר, אלא שנושא של פגיעות מיניות תמיד יזכה לתיאום ותכלול כדי לפתור את כל החסמים שיש, כי באמת מדובר על הרבה מאוד משרדים, על הרבה מאוד גורמים ואנחנו באמת באים כאן לטובת הילדים.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שזאת חדשה, אני בכוונה חוזרת על זה גם כל ישיבה כי זה מדהים איך בכל ישיבה החשיבות של זה פשוט מקבלת משנה תוקף.
חוה לוי: אני רוצה להגיד על המודלים של עבודת המרכזים.
חוה לוי: מעבר לזה שבכל מרכז יש את הצוות שלו עם הקשיים שדיברנו קודם, בכל מרכז יש אחת לשנה ועדת היגוי.
חוה לוי: כל הגורמים המעורבים, כולל מהמטות הארציים, מגיעים ובוחנים ביחד איך התקדם המרכז, רואים את הנתונים ומתקיים דיון לגופו של כל מרכז.
חוה לוי: במהלך השנה כל מרכז מלווה בוועדת ביצוע.
חוה לוי: מגיעים גורמים מהמחוזות שבודקים ביחד, בשותפות בין-משרדית של המשטרה, של חקירות הילדים, של משרד הרווחה, של הבריאות, הפרקליטות, שהם הגורמים העיקריים שמלווים.
חוה לוי: במקביל יש וועדת היגוי ארצית, אושרת הזכירה את זה קודם, שבאמת בשנה האחרונה פחות התכנסה, אבל מטעמה של ועדת ההיגוי הארצית, בראשותה של סמנכ"לית במשרד הרווחה, ומסביב לשולחן בוועדת ההיגוי הארצית יושבים הנציגים של כל מי ששותפים במרכזי ההגנה, כל מי שהזכרתי קודם.
חוה לוי: בגלל הצורך לזרז ולתת תשובות שעולות מכל המרכזים אנחנו הקמנו עכשיו ועדה אופרטיבית שמלווה את המרכזים, כבר הייתה ישיבה ראשונה, היא תתכנס אחת לחודשיים-שלושה על מנת לדון בסוגיות שעולות מתוך המרכזים ולפתור בעיות באופן קבוע.
חוה לוי: בכל אחד מהפורומים האלה יושבים כל הנציגים של כל משרדי הממשלה שמלווים את מרכזי ההגנה.
חוה לוי: אני חושבת שזה עוזר לנו גם לקדם דברים.
חוה לוי: בשנים עברו, לפני הקורונה, עשינו פעמיים שולחנות עגולים שכל הצוותים של כל המרכזים הגיעו לדיון על סוגיות כמו הגדרות התפקידים, ניסחנו את הגדרות כי פרסמנו אוגדן להגדרות התפקידים של כל המרכזים.
חוה לוי: כל מי שעובד במרכז הגנה עושה את התפקיד שלו אחרת ממה שהוא עושה מחוץ למרכז, כולם כולל כולם, מהשוטר דרך העובדים הסוציאליים וכו', אז היה לנו חשוב לעזור לדייק את הדבר הזה.
חוה לוי: קיימנו ישיבות בין השיח הטיפולי לבין השיח הפלילי ואיך אנחנו מייצרים את הרצף הזה כי יש כאן מתח בין שפות מקצועיות.
חוה לוי: אז אנחנו כל הזמן על המדוכה, כל השותפים בעניין הזה.
חוה לוי: יכול להיות שזה יהיה עוד משהו שייתן מענה לדבר אבל כן חשוב לי להגיד שיש כאן שותפות בין-משרדית שיש בה הרבה מאוד גורמים, גם במחוזות, גם במרכזים וגם במטות של משרדי הממשלה השונים שמעורבים במרכזים.
מיכל שיר סגמן: אושרת שהם מהפרקליטות רוצה לומר דבר נוסף בקצרה.
אשרת שהם: אני אתייחס למה שנאמר כאן וגם למה שלידיה הזכירה.
אשרת שהם: אני בוודאי מכירה את דוח הוועדה הציבורית בראשות רשות השופטת נאוה בן-אור שדנה בנושא הכשלים של המערכות בטיפול בפגיעות מיניות.
אשרת שהם: פרקליט המדינה מינה אותי לעמוד בראש שולחן עגול, שאנחנו מתכנסים כבר ממש בשבועיים הקרובים, של כל הגורמים שמעורבים בהליך הפלילי, זה בשלב הראשון, כדי לנסות, א', לשמוע על הכשלים ולעשות איזשהו מהלך של צעדים אופרטיביים לשיפור הדבר הזה.
אשרת שהם: אני מניחה שזה יהיה חלק מהמהלך הכולל שדובר פה.
אשרת שהם: אני אומרת שאנחנו פשוט ממש-ממש על זה בלמידה ועבודה משותפת של כלל הגורמים וחלק מהאנשים שיושבים כאן הם שותפים לדבר הזה.
מיכל שיר סגמן: הנהגת הורים ארצית, לירון חביב, בבקשה.
לירון חביב: תודה רבה, אני לא ארחיב את התודות.
לירון חביב: נורא חשוב לנו כהנהגת הורים לשים כמה דברים שתוך כדי הדיון אני לא כל כך שומעת אותם.
לירון חביב: נושא חוסר במידע – לא מספיק יודעים איך לפנות, אין מספיק פרסום - - -
מיכל שיר סגמן: דיברנו על זה הרבה, את צודקת.
לירון חביב: שמעתי שדיברתם על זה, אני רק מדגישה שזה משהו שהוא - - -
מיכל שיר סגמן: רק לא שמעת את הפתרונות.
מיכל שיר סגמן: גם פה את צודקת.
לירון חביב: דבר נוסף חשוב שלא דיברתם עליו בכלל – ילד שההטרדה המינית שלו קורית עם מישהו בתוך בית הספר, איך מתמודדים עם זה?
לירון חביב: איך הטיפול בילד?
לירון חביב: איך הילדים האחרים יודעים מה קורה איתם?
לירון חביב: איך אנחנו יכולים לדעת, ההורים האחרים, שהילדים שלנו גם לא נפגעו?
לירון חביב: הרי יש את החיסיון ואי אפשר בכלל לדבר על זה, בית הספר לא יכול לדווח.
מיכל שיר סגמן: את אומרת כאן דבר שהוא חשוב – אגב, גם קיימנו על זה דיון שלהם בוועדה לזכויות הילד – אבל הוא לא קשור לדיון שלנו כרגע על מרכזי ההגנה.
מיכל שיר סגמן: פה את מדברת ספציפית על משרד החינוך ועל פגיעה בתוך מערכת החינוך.
לירון חביב: המשך המשפט שלי קשור לזה והוא האם ברגע שהילד מגיע ומתלונן במרכז ההגנה, למרכז ההגנה יש איזושהי חובה לדווח המשך טיפול והאם הטיפול הזה קורה באמת?
מיכל שיר סגמן: חוה, יש לכם חובת דיווח אם מגיע ילד שחווה פגיעה בתוך מערכת החינוך?
חוה לוי: לא, להפך, אנחנו הגורם שמקבל את הפניות ושומר על סודיות, לא יכול להוציא אותן החוצה, אבל זו שאלה למשרד החינוך, לבדוק איך הם עובדים בעניין.
מיכל שיר סגמן: למשרד החינוך בדרך כלל יש חובת דיווח, שתדעי, יש חובת דיווח למורים, למנהלים, ליועצים, לכל איש - - -
לירון חביב: השאלה שלי היא האם המרכז שמקבל את התלונה בודק אחרי שהילד חוזר הביתה, חוזר לבית הספר, מקבל את הטיפול?
מיכל שיר סגמן: אבל אם ילד הגיע למרכז הגנה פוגש אותו חוקר ילדים, הוא עובר בעצם שרשרת חיול מסוימת.
מיכל שיר סגמן: מעבר לאנשי המקצוע הוא פוגש גם את המשטרה, הוא פוגש את השוטר, הוא פוגש חוקר ילדים שאומנם לא נמצא פיזית במקום אבל כן יביאו חוקר ילדים, הוא ייחקר ואז משם ממשיכים הלאה להגשת תלונה, כן או לא.
לירון חביב: התחושה שלנו, מה שאנחנו מרגישים בשטח, שברגע שמגיעה התלונה, ילד מגיע ישירות למרכזים, אין חיבור למשרד החינוך והילד נופל בין הכיסאות.
לירון חביב: צריך לשים על זה דגש וזו האמירה שלנו.
מיכל שיר סגמן: זה לא קשור למרכז ההגנה כי הם בתחילת הצינור לצורך העניין ואת מדברת על סוף הצינור.
מיכל שיר סגמן: ברגע שהוגשה תלונה על איש משרד החינוך – ואפשר גם שוב לוודא את זה אבל זה עד כמה שידוע לי מכל הדיונים שערכנו כאן בנושא הזה – מיד משרד החינוך יודע שהוגשה תלונה בגין פגיעה בקטין על אותו איש חינוך ואז מתחילה פרוצדורה בתוך משרד החינוך.
מיכל שיר סגמן: מתחילה פרוצדורה.
מיכל שיר סגמן: זה לא שאותו ילד מופקר.
מיכל שיר סגמן: אותו אדם מורחק מאותו הרגע מהמערכת, או לפחות אמור, אנחנו שמענו כבר על המורה שנשאר, אבל זה כבר עניין של משרד החינוך והטיפול של משרד החינוך בפגיעות מיניות בכלל, פגיעות מיניות בתוך תחומי בית הספר.
מיכל שיר סגמן: זה דיון נפרד.
מיכל שיר סגמן: אני נאלצת להפסיק את הדיון הזה למרות שהוא גם מאוד מעניין ואנחנו גם נערוך עליו דיוני המשך שקשורים למשרד החינוך ספציפית.
מיכל שיר סגמן: אגב, אם אני לא טועה זה גם היה הדיון הראשון או השני של הוועדה לזכויות הילד בראשותי שערכנו פה בוועדה.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נערוך על כך גם דיוני המשך.
מיכל שיר סגמן: את בהחלט צודקת.
מיכל שיר סגמן: זה נושא שהוא מאוד-מאוד חשוב, פשוט הוא לא קשור כרגע למרכזי ההגנה כי הם בתחילת הצינור ולא בסוף הצינור.
מיכל שיר סגמן: שתדעי אבל שיש מערכת שמהבהבת למשרד החינוך.
מיכל שיר סגמן: זה שהם יודעים?
מיכל שיר סגמן: האם הם מטפלים?
מיכל שיר סגמן: שאלה טובה.
מיכל שיר סגמן: אנחנו במעקב על זה.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נערוך על זה עוד דיון מעקב בהמשך.
מיכל שיר סגמן: מרטין, מועצת התלמידים והנוער הארצית, בבקשה.
מרטין אלבצ'או: קודם כל, תודה על זכות הדיבור.
מרטין אלבצ'או: אני רוצה לברך על המודל החשוב הזה ולהודות לכל הנפשות הפועלות על עבודת הקודש שנעשית במרכזי הסיוע.
מרטין אלבצ'או: אני רוצה להצטרף למועצה לשלום הילד ולהגיד שהיתרון הכי גדול של מרכזי הסיוע זה הרצף שהם מעניקים.
מרטין אלבצ'או: כל בעלי המקצוע מרוכזים במקום אחד, זה מקל על הטראומה המשנית אצל הנפגעים, מקל על הפניות מיותרות, וברגע שאין תקן קבוע לחוקרי ילדים יש כאן פגיעה במודל הזה, חקירות מתעכבות עד שמגיע חוקר, או עניינים של החלפת חוקר וחוסר אמון עם הנפגעים.
מרטין אלבצ'או: יש פה בעיה רצינית.
מרטין אלבצ'או: נושא נוסף שחשוב לי לדבר עליו הוא עניין הערבית.
מרטין אלבצ'או: מענה בערבית בעזרת מתורגמן הוא לא דבר אידיאלי.
מרטין אלבצ'או: הוא נורא מקשה על הנפגעים בתהליך הזה, שהוא גם כך קשה ולא פשוט, ולכן אנחנו קוראים לאייש במהירות האפשרית קודם כל את התקן לחוקרי ילדים ולהגדיל את כוח האדם דובר הערבית בכל המרכזים בשביל להבטיח את הטיפול הטוב ביותר.
מרטין אלבצ'או: בנוסף אנחנו קוראים למשרד הרווחה לפעול ביחד אתנו, מועצת התלמידים והנוער הארצית, כמו שעשו במוקד 105 כדי לשווק ולהנגיש את מרכזי הסיוע וההגנה לקהילה ונוער.
מרטין אלבצ'או: כמובן שהדלת שלנו תמיד פתוחה.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה, בהחלט חיזקת את הדברים.
מיכל שיר סגמן: מעבר למה שאני בטוחה שמשרדי הממשלה יטפלו בעקבות הדיון כאן בוועדה, אני באופן אישי אפנה לשר באופן נקודתי על שתי נקודות שבהם פתחת, חוקרי ילדים והנגשה בשפה הערבית.
מיכל שיר סגמן: ענת קציר ממרכז השלטון המקומי, בבקשה.
ענת קציר: אני חושבת שבניגוד למרבית האנשים כאן אני מנהלת מחלקה ואני גם עו"ס לחוק נוער שעדיין פעילה כי אנחנו מחלקה קטנה.
ענת קציר: אני רוצה להגיד שבגדול אנחנו – אני מייצגת את העו"סים לחוק נוער – מאוד מרוצים מהעבודה שיש לנו עם מרכזי ההגנה ושיתופי הפעולה הם מאוד-מאוד טובים.
ענת קציר: אנחנו מפנים אליהם, לפעמים הם מפנים אלינו משפחות שלא מגיעות.
ענת קציר: אז באמת אני רוצה להודות להם על העבודה.
ענת קציר: אחת הסיבות שביקשתי גם לדבר מעבר לכך זה הנושא של החוסר בחוקרי ילדים.
ענת קציר: אני לא בטוחה שזה כאן המקום אבל חשוב שתבינו, אחד הדברים שאנחנו המנהלים נתקלים בהם בעבודה גם בשירותי הרווחה, במחלקות לשירותים חברתיים, וגם במסגרות אחרות, הוא מחסור מאוד-מאוד גדול של כוח אדם שמן הסתם נובע מתנאי העבודה המורכבים והקשים שלנו.
ענת קציר: אז אני לא יודעת אם יש משהו בוועדה פה שאפשר לעשות אבל אין לי ספק שחוסר בכוח אדם של עובדים סוציאליים או חוקרי ילדים במרכזי ההגנה קשור לסוגיה הזו.
ענת קציר: הדבר הנוסף שרציתי להגיד הוא שאני מברכת על ההחלטה של המשטרה להעלות למודעות של החוקרים בתחנות את נושא מרכזי ההגנה כי זה לא תמיד קורה.
ענת קציר: הרבה פעמים נתקלתי במצבים שבהם בעיקר בני נוער, לא ילדים, נחקרו במשטרה במקום שהם ייחקרו במרכזי ההגנה.
ענת קציר: אז אני מברכת ואני חושבת שזה משהו שצריך להמשיך להפיץ אותו בקרב החוקרים שמקבלים צעירים, בני נוער או משפחותיהם, סביב הנושא הזה.
מיכל שיר סגמן: ורד, משפט אחרון.
ורד וינדמן: ממש משפט כהמשך ישיר למה שאמר מרטין ממועצת התלמידים ויכול להיות שזה כבר הסיכום המוכן אצלך אז אני מתנצלת מראש אם הקדמתי את המאוחר.
ורד וינדמן: אני חושבת שהדיון פה הוכיח שאסור בשום פנים ואופן לחכות לדיון המחויב על פי חוק בעוד שנה.
ורד וינדמן: קודם כל, שר הרווחה הוא האחראי על מימוש החוק הזה על אף שמדובר פה במעורבות של כמה משרדי הממשלה.
ורד וינדמן: אני יודעת שמשרד הרווחה בהקשרים אחרים של נוער בסיכון מכין תוכניות עבודה אסטרטגיות משמעותיות ונדמה לי שיש מקום לדיווח לוועדה בעוד זמן קצר יחסית עם יעדים מאוד מוגדרים.
ורד וינדמן: זו הקריאה/הבקשה שלי.
ורד וינדמן: כמובן ברכות על הקידום, שבעיניי זה הצעד התשתיתי הכי חשוב עבור ילדים בעת האחרונה, של מתאם זכויות ילדים בין משרדים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נסכם.
מיכל שיר סגמן: באופן כללי, בפתיחת המושב הבא אנחנו נקיים מספר דיוני מעקב שמחויבים בעקבות הדיונים שערכנו בחצי שנה האחרונה.
מיכל שיר סגמן: יש כאלה שהם ממש אקוטיים.
מיכל שיר סגמן: ממש בפתיחת המושב נערוך סדרה של דיוני מעקב.
מיכל שיר סגמן: יכול להיות, אגב, שאולי נרכז את בעלי המקצוע באותו היום כדי לנסות להקל גם על גורמי המקצוע שצריכים לרוץ.
מיכל שיר סגמן: החלטות הוועדה: למשרד הרווחה והביטחון החברתי, למשרד לביטחון הפנים, למשרד המשפטים ולמשרד הבריאות – הוועדה מכירה ומוקירה את פעילות מרכזי ההגנה ומודה לכל עובדי המרכזים על עבודתם המקצועית.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת לשרים לשפר את תנאי שכרם ועבודתם של העובדים במרכזים; למשרד הרווחה והביטחון החברתי – הוועדה דורשת לאייש בדחיפות בעובדים קבועים את חמשת התקנים הפנויים של חוקרי ילדים במרכזים והוועדה מבקשת עדכון בנושא הזה עד לעוד חודש.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת לגייס בדחיפות עובד סוציאלי דובר ערבית למרכז ההגנה בבאר-שבע.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת להאריך את שעות פעילות המרכזים.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת להנגיש את מרכזי ההגנה בקרב בני נוער, עובדי חינוך, עובדי הוראה, ואני מוסיפה גם ההורים כי גם הורים צריכים לדעת את זה.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת להקים מוקד טלפוני ייעודי בנושא פגיעות מיניות ולפרסם את דבר המוקד על מנת להנגיש את השירות לילדים ובני הנוער.
מיכל שיר סגמן: למשרד הרווחה ולמשרד הבריאות – הוועדה קוראת לבצע פיילוט בו יפעל מרכז אקוטי לקטינים בתוך אחד ממרכזי ההגנה על מנת לבחון סוגיה זו.
מיכל שיר סגמן: למשטרת ישראל – הוועדה מבקשת לקבל דיווח לגבי אופן ריענון ההנחיה באשר להפניית קטינים למרכזי ההגנה.
מיכל שיר סגמן: בוא נתחיל רגע מכמויות, תן לנו מספרים.
מיכל שיר סגמן: על כמה ילדים אנחנו מדברים שמוגדרים כעולים?
ברהן מלדה: אוקיי.
ברהן מלדה: מספר הילדים בין אפס לשבע עשרה.
ברהן מלדה: רק אוקראינה?
ברהן מלדה: או כולל ברוסיה גם?
מיכל שיר סגמן: אנחנו מדברים על אוקראינה כרגע, זה הדיון.
ברהן מלדה: אלפיים מאתיים ארבעים ילדים הגיעו מ-24 עד ה-1 במאי.
ברהן מלדה: כמו התחלתי להגיד, המשרד נערך וקלט אותם, את חלקם הגדול בבתי מלון לשהות זמנית וחלקם נקלטו ישירות ברשויות עם חלק אצל משפחה, שכירות זמנית או דירת קלט שהרשויות - - -
מיכל שיר סגמן: יש לך את הפילוח כמה בבתי מלון, כמה בדירות זמניות?
ברהן מלדה: שנייה אחת, סליחה.
מיכל שיר סגמן: הבנו שיש דבר כזה גם של דיור שמנדבים אותו?
מיכל שיר סגמן: משהו כזה, איזה שהוא מונח כזה, לא כל כך ברור.
ברהן מלדה: דירות קלט זה כאלה דירות שהרשויות העמידו והעולים נכנסו.
ברהן מלדה: בראשית הקליטה היו ארבעים ושניים מלונות ולאט לאט זה ירד.
ברהן מלדה: היום אנחנו מדברים על עשרים ותשעה מלונות, שבהם יש אלף תשע מאות שלושים וארבעה עולים.
מיכל שיר סגמן: כמה מתוך הילדים נחשבים כתושב חוזר, שבעצם אולי לא זכאי לחלק מההטבות והתנאים של עולה חדש?
ברהן מלדה: אין לי את הפילוח הזה.
ברהן מלדה: אני יכול להגיד לגבי העולים מאוקראינה שנקלטו - - -
מיכל שיר סגמן: אז יש לנו עוד שעה וחצי לסוף הדיון, אני אשמח שבמהלך הדיון גם תחזור אלינו על הנושא של תושב חוזר, כי הבנו ששם יש בעיות.
ברהן מלדה: אוקיי, הבנתי.
מיכל שיר סגמן: גם לתושב יש זכויות שהן גם תחת משרד הקליטה.
ברהן מלדה: נכון.
ברהן מלדה: עכשיו, אני ככה אדבר על הקליטה של הילדים גם במלונות וגם ברשויות.
ברהן מלדה: במלונות עשינו מספר פעולות, בהפעלה של המועדוניות האלה באמצעות תנועות נוער, מורות חיילות שהפעילו אותן.
ברהן מלדה: בנוסף לכך, בעצם במלונות כל העולים קיבלו דיור זמני, כפי שאמרתי, עם עזרה של שלוש ארוחות ביום,
מיכל שיר סגמן: זה גם היום או מה שהיה בהתחלה?
ברהן מלדה: גם היום מקבלים שלוש ארוחות ביום, ואם כי המספר, כמו שאמרתי, הולך וקטן מכמעט ארבעת אלפים שהיו בזמן נתון.
ברהן מלדה: היום נמצאים כאלף תשע מאות, אלף תשע מאות עשרים וארבעה, ליתר דיוק.
מיכל שיר סגמן: איפה נמצאים האלף תשע מאות עשרים וארבע האלה?
ברהן מלדה: במלונות.
מיכל שיר סגמן: עדיין?
ברהן מלדה: כן.
מיכל שיר סגמן: כלומר, כמה מאות בודדים עברו בעצם מהמלונות.
ברהן מלדה: לא, לא, לא.
מיכל שיר סגמן: אם המספר המלא הוא אלפיים מאתיים ארבעים וכרגע יש אלף תשע מאות עשרים וארבע?
ברהן מלדה: לא, דיברתי על סך הכל העולים שנקלטו, שבינתיים היו במלונות, לא רק על הילדים.
מיכל שיר סגמן: אה, אוקיי.
ברהן מלדה: עכשיו, בנוסף לפעילות הזו אנחנו משתפים פעולה עם משרדי ממשלה שונים, כמו משרד הרווחה, משרד החינוך, רשויות מקומיות, הביטוח הלאומי וכן מהחברה האזרחית.
ברהן מלדה: כל זאת, על מנת להגן, אפילו במעט, על מצבם של הילדים ושיוכלו להיקלט בארץ בצורה מיטבית.
מיכל שיר סגמן: כמה זמן הם אמורים להיות במלונות?
מיכל שיר סגמן: זאת אומרת, מה היא המטרה?
מיכל שיר סגמן: מה היעד של המשרד, שהם יעברו ממלונות לבתים?
ברהן מלדה: בראשית הקליטה היה עד חודש ואחרי זה הצטמצם לשבועיים.
ברהן מלדה: מעל השבועיים בעצם הם זכאים לסיוע לשכר דירה.
ברהן מלדה: מי שנשאר מעל שבועיים, בעצם יתקזז לו החודש משכר הדירה שהוא אמור לקבל.
מיכל שיר סגמן: מה זה שכר דירה?
ברהן מלדה: שכר דירה, המשרד בעצם מסייע, נותן תקציב על מנת שעולה יוכל לשכור דירה באופן עצמאי בקהילה.
מיכל שיר סגמן: כלומר, המשרד נותן את השכירות החודשית?
מיכל שיר סגמן: אני יוצאת מנקודת הנחה שההורים שם לא עובדים.
ברהן מלדה: הם לא עובדים.
ברהן מלדה: אני יכול להגיד גם שרוב העלייה מאוקראינה בעצם היא של נשים וילדים.
ברהן מלדה: על מנת להטיב איתם, הם מוגדרות כחד הוריות.
ברהן מלדה: מאחר ובעצם הבעלים או הגברים מגיל שמונה עשרה עד שישים יש להם איסור יציאה מאוקראינה, והם הגיעו אחרי תלאות וטראומות קשות עם הילדים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו מנסים להבין כאן תמונה ואני מרגישה שאני צריכה לסחוט מידע, תאר לי כרגע, יש אלפיים מאתיים ארבעים ילדים, מתוכם נשארו עוד כמה מאות, אני מניחה לפי המספר שנתת, עדיין בבתי מלון, מה היעד?
מיכל שיר סגמן: מה הצפי?
מיכל שיר סגמן: תיכף אני אשאל אותך על עריכה לקליטה חדשה, כי אנחנו עוד עלולים למצוא את עצמנו עם עוד גל כזה, עם ההפצצות באודסה, עוד יכול להיות כאן גל שיהיה מאוד מאוד גדול, יותר גדול אפילו מהגל הנוכחי שעברנו.
מיכל שיר סגמן: אבל מה קורה הלאה?
מיכל שיר סגמן: איפה הם נמצאים?
מיכל שיר סגמן: תאר לי את זה.
ברהן מלדה: תראו, מאחר וגם השכירות הזמנית שהעולים שוכרים - - -
מיכל שיר סגמן: כמה כסף הם מקבלים שכירות זמנית?
ברהן מלדה: לפי משפחה, התקציב הגבוה הוא אלפיים שבע מאות לחודש.
מיכל שיר סגמן: אלפיים שבע מאות שקלים לחודש?
מיכל שיר סגמן: בלי קשר לכמה אנשים במשפחה?
מיכל שיר סגמן: אישה עם ילד, אישה עם שני ילדים, אישה עם ארבעה ילדים, זה אותו דבר?
ברהן מלדה: לא.
ברהן מלדה: גובה התקציב הכי נמוך הוא אלפיים שלוש מאות.
מיכל שיר סגמן: והגבוה?
ברהן מלדה: הגבוה אלפיים שבע מאות.
מיכל שיר סגמן: איפה הם שוכרים?
מיכל שיר סגמן: אני מניחה שזה לא באזור המרכז.
ברהן מלדה: זה פרוס על כל הארץ.
ברהן מלדה: כמו שהתחלתי להגיד, השכירות הזמנית והתנודה של העולים היא מאוד גדולה.
ברהן מלדה: גם אם אני אתן עכשיו נתונים לגבי מצב הילדים, איפה הם נמצאים, והם לא בהכרח יישארו שם.
ברהן מלדה: לכן, אנחנו כל הזמן בודקים את הנושא, על מנת לראות איפה יושכרו דירות כדיור קבע, באיזו רשות, על מנת שנוכל להתארגן בהתאם ולתת להם את המענים שדרושים לכך.
מיכל שיר סגמן: איפה הם ממוקמים?
מיכל שיר סגמן: איפה המסה הגדולה ביותר של העולים?
ברהן מלדה: המסה הגדולה של הילדים היא בנתניה, ירושלים, חיפה, תל אביב, אשדוד, נוף הגליל - - -
מיכל שיר סגמן: טוב לדעת שיש שם שכירות באלפיים שקלים לחודש.
מופיד מרעי: אלה המחירים היום, למען האמת.
ברהן מלדה: בנוסף לשכירות הם מקבלים גם סל קליטה.
ברהן מלדה: לא שאני יודע בוודאות את המדיניות, אני מוכן לברר - - -
מיכל שיר סגמן: יש כתובת אחרת במשרד הקליטה שיודע לענות לנו על השאלות?
ברהן מלדה: אני אברר ואני אחזור לוועדה.
מופיד מרעי: מתי?
מופיד מרעי: חשוב לנו לדעת מה קורה.
מיכל שיר סגמן: זה דיון על קליטת ילדים מאוקראינה.
מיכל שיר סגמן: אנחנו שואלים שאלות שמשרד הקליטה אמור לענות בקלות עליהן, ושלחנו את השאלות מראש.
מיכל שיר סגמן: יש מישהו אחר מתוך משרד הקליטה?
מיכל שיר סגמן: אני רואה כאן יקטרינה, אני רואה כאן את עדי אצלי ברשימה.
מיכל שיר סגמן: האם יש מישהו נוסף ממשרד הקליטה שיודע לענות לנו על השאלות?
ברהן מלדה: כבוד יושבת הראש, גם אני וגם כולן נמצאים באגף שירות הרווחה, ובעיקר אנחנו עסוקים במענים היותר רווחתיים ולא בצד הטכני של גביית גובה השכירות או משהו כזה.
מיכל שיר סגמן: כמה ילדים בעלי מוגבלויות עלו?
ברהן מלדה: אין לי את המספר.
מיכל שיר סגמן: כמה ילדים עולים יתומים עלו?
ולדימיר בליאק: אבל לכולם יש טראומה, ללא ספק.
ברהן מלדה: אין לי את הנתונים של ילדים יתומים או כאלה שעלו ללא הורים.
מיכל שיר סגמן: אני מאוד מקווה שלמשרד הקליטה יש את הנתונים האלה, כי כרגע פה בוועדה זה נראה רע מאוד.
מיכל שיר סגמן: יש כאן חדר שמלא באנשים, בדיון שאמור לברר בדיוק את הדברים האלה.
מיכל שיר סגמן: אתה יודע מה, אין טעם, חבל לכולנו כאן על הזמן.
מיכל שיר סגמן: תעשה את הבירורים את השאלות, למשרד שלך יש את השאלות כי גם שלחנו אותן מראש.
מופיד מרעי: יש להם, אני יודע שיש להם גם.
ברהן מלדה: כבודה, למי זה נשלח במשרד?
תמי ברנע: לאיש הקשר של בין הכנסת למשרד הקליטה, גם קיבלנו מענה בכתב.
ברהן מלדה: המענה, שלפחות, לי יש - - -
מיכל שיר סגמן: אני מבינה, אבל תשמע, זה לא רציני וזה מבזבז לנו כאן את הזמן.
מיכל שיר סגמן: תחזור אלינו עם שאלות, תברר עם מי שצריך.
מיכל שיר סגמן: אי אפשר להמשיך דיון בצורה כזו.
מופיד מרעי: מה התפקיד שלך במשרד העלייה והקליטה?
ברהן מלדה: אני עובד סוציאלי ומרכז את תחום הילדים.
מיכל שיר סגמן: קיבלנו תשובות מיועץ השרה.
מיכל שיר סגמן: תשמע, אני מפסיקה כרגע את השיח איתך.
מיכל שיר סגמן: ברשותך, תברר מול לשכת השרה מה קורה.
מיכל שיר סגמן: אנחנו דורשים, אנחנו לא מבקשים, אנחנו דורשים פה בוועדה מענה לשאלות שלנו, כי כרגע חוץ מגמגום על זה שיש חלק מהילדים בבתי מלון, חלק עברו לדיור, חלק מקבלים אלפיים שקלים בחודש, על מנת למצוא שכירות במרכז הארץ, לא פחות ולא יותר.
מיכל שיר סגמן: אפילו לא התחלתי עוד שאלות על איפה הם נקלטו, הלכה למעשה, איפה הם ישנים בלילה, מה הם אוכלים, אילו מענים רגשיים יש להם, איזה בית ספר או גן ילדים הם הולכים אליו ואפילו ברמת חיסון אין לי מה לשאול.
מיכל שיר סגמן: אז, אין לי מה כרגע להמשיך את הדיון איתך.
מיכל שיר סגמן: תברר את התשובות לשאלות, בבקשה, השאלות נשלחו אליכם מראש.
מיכל שיר סגמן: אני אחזור אליך בעוד עשרים דקות.
מיכל שיר סגמן: משרד הרווחה, אילן ברוש, בבקשה.
אילן ברוש: קודם כל, שלום לכולם.
אילן ברוש: שלום, חברת הכנסת מיכל ולכל הצוות.
אילן ברוש: אני אגיד לזכותו של משרד הקליטה, שאני כן בפורומים הקבועים איתם, יש להם את הנתונים.
אילן ברוש: השאלות ששאלת יש להם תשובות, ואני מתאר לעצמי - - -
מיכל שיר סגמן: אוי ואבוי אם לא.
אילן ברוש: מי שנוגע בזה, אז יודע להגיד את ההתייחסות.
אילן ברוש: אז אני ראש אגף החירום של המשרד ואני הפרויקטור למבצע צו השעה של משרד הרווחה מה-17 במרץ.
אילן ברוש: אני מנהל, בשיתוף פעולה עם הג'וינט ועם מד"א.
אילן ברוש: אני לא יודע אם אתם מכירים, אנחנו ככה מתחת לרדאר בהקשר הזה ואני אסביר גם למה.
אילן ברוש: מבצע צו השעה הוא בעצם מבצע - - -
מיכל שיר סגמן: כן, ראיתי.
מיכל שיר סגמן: נסעתי לגבולות שם, ראיתי בעיקר את איחוד הצלה, את מד"א פחות.
אילן ברוש: איחוד הצלה הוא משהו אחר, אבל אני אתייחס אם תרצי גם לזה.
אילן ברוש: צו השעה בעצם מטפל בכל אוכלוסיית נמלטי המלחמה.
אילן ברוש: אנחנו לא קוראים להם פליטים, כי הם לא פליטים.
אילן ברוש: עד היום, מה-24 בפברואר נכנסו לישראל עשרים ותשעה אלף שמונה מאות אנשים, מתוכם תשעה עשר אלף ומאתיים נמלטי מלחמה, שהם בעצם אוכלוסיית היעד שמשרד הרווחה מטפל בה.
מיכל שיר סגמן: ספציפית מאוקראינה?
אילן ברוש: רק מאוקראינה מה-24 בפברואר עד היום, תשעה עשר אלף ומאתיים נמלטי מלחמה, שבעצם ההגדרה שלהם היא תיירים.
אילן ברוש: הם נמצאים פה על אשרות תייר.
מיכל שיר סגמן: העולים לא כלולים?
אילן ברוש: לא, לא.
מיכל שיר סגמן: כלומר, הסכום של האלפיים או שלושת אלפים איש?
מיכל שיר סגמן: אגב, הנתון שהוא נתן פה הוא לא נכון, כי יש לנו נתון של שלושת אלפים שמונה מאות עולים.
אילן ברוש: אני אעשה רגע הבחנה, יש עולים חדשים, יש זכאי חוק השבות, חלקם כבר מקבלים את הזכאות בעוטף ובחוץ, ויש כאלה שמגיעים לפה לאשרה אחרונה של נתיב, שהם במסלול ירוק שלGO, NO GO ואחרונים הם מה שבעצם, מה שקוראים להם, פליטים.
אילן ברוש: הם לא פליטים, הם נמלטי מלחמה והם בעצם האוכלוסייה שמשרד הרווחה מטפל בזה, בשיתוף פעולה עם הג'וינט ועם מד"א.
תמי ברנע: אז כמה נכנסו כנמלטי מלחמה?
מיכל שיר סגמן: תשעה עשר אלף ומאתיים.
אילן ברוש: בדיוק.
אילן ברוש: עכשיו, אני אדייק לכם את המספרים, מתוכם אלפיים מאה עזבו, לא אושרו.
אילן ברוש: אנחנו היום בבוקר, מהנתון של המוקד, שבע עשרה אלף שש מאות נמלטי מלחמה שוהים בישראל על אשרת תייר, מטופלים באמצעות מוקד צו השעה של משרד הרווחה ומקבלים סל מענים רציף.
אילן ברוש: אני לא אעבור אתכם על כל הפרויקט, אבל בגדול הוא נמצא בשלושה מוקדים, המוקד הראשון בטרנזיט בנתב"ג.
אילן ברוש: הטרנזיט בנתב"ג הוא מרכז קבלת הקהל ממי שיורד מהמטוס.
אילן ברוש: כל מי שיורד והוא זכאי חוק השבות או עולה, הוא הולך לטרמינל אחד.
אילן ברוש: מי שהוא נמלט מלחמה, הוא מגיע לטרמינל שלוש.
אילן ברוש: אז, כאשר הוא יורד בטרמינל שלוש, הוא עובר דרך הטרנזיט, שתי עובדות סוציאליות של המשרד ביחד עם עמותה שנקראת CIMI מסתכלים, נותנים סים לכל אחד, פלייר שכתוב בו את צו מוקד השעה 5130, כמה הסברים.
אילן ברוש: בעצם כל מי שמגיע הוא מראש מצהיר לאן הוא בא, מי המשפחה שמארחת אותו.
אילן ברוש: חייב.
אילן ברוש: זה תנאי הגעה לישראל למי שהוא נמלט מלחמה.
אילן ברוש: אני תיכף אסביר את המורכבות וכיצד זה פוגש אותנו.
אילן ברוש: חשוב לי לציין שהרוב המכריע הוא נשים וילדים, תיכף אני אתן לכם נתונים ומספרים.
אילן ברוש: זאת האוכלוסייה, מה שנקרא, האוכלוסייה הקשה והמורכבת.
אילן ברוש: לצורך העניין, כרגע, נכון להיום, יש כשלושים אחוז ילדים, שזה חמשת אלפים ארבע מאות.