GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן שמש: ילדים לפני הכול יש להם זכות אלמנטרית ללמידה, ואנחנו צריכים לתת להם לממש את הזכות הזאת.
אילן שמש: זאת אומרת, אסור להעניש אותם באי למידה.
אילן שמש: צריך לעשות הכול כדי שהם יהיו במבחנים וצריך לגרום לכך שהם יגיעו להישגים הגבוהים ביותר, ואני מדבר על בגרויות, ועשו את זה כל השנים.
אילן שמש: הכלא היה דוגמה טובה למתן מענה לימודי הרבה יותר טוב מהכיתה.
מיכל שיר סגמן: השאלה האם כולם זוכים לטיפול הראוי עם המורים המצוינים ולזמן הזה.
מיכל שיר סגמן: קורים דברים מאוד טובים ומבורכים במדינת ישראל בהקשר הזה, וללא ספק מגיע שאפו לכל העוסקים בדבר.
מיכל שיר סגמן: ועם זאת תמיד יש כאלה שנופלים בין הכיסאות, נשכחים, נותרים מאחור, הולכים אולי לאיזושהי מסגרת שלא רואה אותם.
לבנה לוי שי: כעיקרון לטוב ולרע השהות בכלא – הם סוג של שבויים אצלנו בתוך הכלא, מה שהקהילה מתקשה לעשות.
לבנה לוי שי: היות שהם אצלנו, חד משמעית כל הנערים זוכים ללמידה, כל הנערים זוכים לכל הפעילויות והתוכניות.
לבנה לוי שי: הלמידה היא לא חזות הכול, היא הציר העיקרי, היא עמוד השדרה של הנער.
לבנה לוי שי: אבל קורים עוד הרבה דברים מסביב, בחינוך הלא פורמאלי, בהליכה לטיפול, מרכז קשב, פינת החי.
מיכל שיר סגמן: וכל אלה מאוישים ועובדים.
לבנה לוי שי: כל אלה מאוישים ועובדים, ואך ורק לטובת הנוער.
לבנה לוי שי: את אותו מערך בדיוק יש לכלא רימונים בנפרד לבגירים.
לבנה לוי שי: יש להם מרכזי החינוך שלהם, כיתות הלימוד, הפעילות הלא פורמאלית, הצוותים שלהם.
לבנה לוי שי: אין פה ערבוב בעניין הזה.
לבנה לוי שי: לכלא אופק יש המעטפת החינוכית של משרד החינוך במובן של השכלה.
מיכל מרים וולדיגר: היא תישאר מופרדת גם אחרי האיחוד?
לבנה לוי שי: בוודאי.
לבנה לוי שי: הכול מופרד.
מיכל שיר סגמן: האיחוד כבר קרה, זה כבר בפועל.
ערן פייר: אנחנו מינואר באיחוד, וכמו שאמרתי שום דבר בהקשר הזה לא השתנה.
ערן פייר: אנחנו מקפידים שהדברים האלה ימשיכו.
ערן פייר: החשש הוא ברור, ואנחנו נמשיך במעקב.
ערן פייר: כמו שתיארה לבנה, קיימנו בשבוע שעבר את דיון הסטטוס ונקבע כבר מועד לדיון סטטוס הבא.
ערן פייר: אנחנו לא עוזבים את התהליך ונותנים לאנייה לשוט עכשיו.
ערן פייר: גם גורמי הנציבות הרלוונטיים – פה יש חטיבה אחת, אבל יש חטיבות נוספות שמלוות אותנו – יהיו בתמונה, ואנחנו נוודא שזה עובר חלק.
מיכל שיר סגמן: הוועדה תשמח לקבל מכם דוח בתחילת ספטמבר.
מיכל שיר סגמן: חודשי הקיץ, סטטוס, מה קורה עם תקנים, מה קורה עם מצבת – לא רק כוח האדם, אלא כמה נערים נקלטו, האם היו בעיות מיוחדות.
מיכל שיר סגמן: בכל זאת קיץ, אולי יש סוג של עלייה.
מיכל שיר סגמן: אני רק חושבת על שעמום של בני נוער.
לבנה לוי שי: בקיץ אנחנו מפעילים תוכניות מיוחדות לנוער, קייטנות שמתוקצבות על ידי שירות בתי הסוהר, כי משרד החינוך בחופשה.
לבנה לוי שי: בכל בוקר כזה ביולי-אוגוסט הנערים מתפקדים תפקוד מלא בתוכניות חינוכיות שהצוות שלנו נותן, כולל תקציבים ומשאבים לדברים קצת ייחודיים.
לבנה לוי שי: יש דברים נפלאים שקורים באופק.
לבנה לוי שי: הקיץ הזה היה מחנה קיץ של הצופים בתוך אופק.
לבנה לוי שי: הם ישנו בשקי שינה.
לבנה לוי שי: קורים דברים שאנחנו מדמים להם פעילויות.
מיכל שיר סגמן: אפשר לעשות סיור של הוועדה.
לבנה לוי שי: נשמח לארח אתכם ולחשוף בפניכם את כל העשייה שם.
לבנה לוי שי: חיכינו לזריקה הזאת.
מיכל שיר סגמן: פה בכנסת אין רגע דל.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נגיע לסיור ונשמח בתחילת ספטמבר לשמוע מה קרה מהדיון היום עד פתיחת שנת הלימודים.
מיכל שיר סגמן: אני לא יודעת אם המחשבה האוטומטית שלי היא נכונה, אבל אולי בחודשי הקיץ יש עלייה מסוימת במעצרים.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת על בני נוער שפחות נמצאים במסגרות רגילות.
לבנה לוי שי: יש עלייה.
קתרין בן צבי: באוגוסט יש עלייה בכלל במעצרים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו דנים בוועדה בסדרה של דיונים לקראת הקיץ.
קתרין בן צבי: אני ראש מחלקת חינוך, טיפול ושיקום.
קתרין בן צבי: רציתי להדגיש את מה שאילן אמר.
קתרין בן צבי: הנתון של חמישה לומדים הוא בוודאות לא נכון.
קתרין בן צבי: יש לנו החלוקה שלהם, כל התלמידים לומדים לפי רמת הלימוד הנדרשת שלהם.
קתרין בן צבי: אנחנו אפילו עכשיו מנסים לעבוד מול משרד החינוך לעשות את המבחנים שלהם באופן אינטרנטי.
מיכל שיר סגמן: קיבלנו את הנתונים האלה מרש"א.
קתרין בן צבי: רש"א לא קשורים.
קתרין בן צבי: רש"א מדברים על הלימוד בחוץ.
אריה ביבי: אני מנכ"ל רש"א, ואין דבר כזה.
מיכל שיר סגמן: אני שמחה לשמוע.
קתרין בן צבי: משפט אחד שמחזק את דברי לבנה.
קתרין בן צבי: אנחנו לא רוצים להעביר לשם כל עובד סוציאלי או כל קצין חינוך, אלא רק אנשים מיומנים, ולכן איתרנו ממתחם רמלה קציני חינוך ועובדים סוציאליים מיומנים, ואחת מהן כבר תעבור בסוף החודש לשם לאייש.
קתרין בן צבי: קל לנו יותר לאייש במתחם רמלה ולא במתחם השרון, שזה אזור מאוד קשה לאיוש תקני עובדים סוציאליים.
קתרין בן צבי: אז כבר אנחנו עושים הסטה.
מיכל שיר סגמן: למה השרון יותר קשה?
קתרין בן צבי: לא יודעת.
לבנה לוי שי: כנראה שהעובדים הסוציאליים גרים יותר באזור תל אביב.
מיכל שיר סגמן: אבל עדיין לא מדובר על מרחקים גדולים.
קתרין בן צבי: לא ברור, ועדיין אנחנו מתקשים הרבה יותר.
קתרין בן צבי: אז אנחנו מסיטים מאזור רמלה עובדת סוציאלית מאוד ותיקה, יודעת את העבודה, מכירה את התחום, והיא תעבור לאופק כבר בסוף השבוע הבא.
קתרין בן צבי: וגם ראש תחום שעוברת כבר בימים אלה, בחפיפה עם ראש התחום הקיימת.
קתרין בן צבי: שני ראשי התחומים בשני התחומים, חינוך וטיפול, נשאר ראש תחום עם הצוות שלו, ואנחנו כמובן מקרוב את התהליך.
איילת לוי: כולל תקציב להדרכה חיצונית מקצועית.
איילת לוי: אני ראש ענף טיפול ושיקום, ואני אחראית על תחום העבודה הסוציאלית.
איילת לוי: אנחנו גם תקצבנו השנה הדרכה חיצונית.
איילת לוי: מעבר למעטפת ששירות בתי הסוהר נותן ניתן תקציב גם למדריכה שמתמחה בטיפול בתחום הנוער, והיא תלווה את הצוות המקצועי בבית סוהר אופק.
מיכל שיר סגמן: תלווה זה בעתיד.
מיכל שיר סגמן: על מתי מדובר?
איילת לוי: אנחנו בסיום התקשרות.
איילת לוי: מניחה שתוך חודש מתחיל תהליך ההדרכה.
איילת לוי: כך שכל הסוגיות שיהיו, תהיה להן כתובת מקצועית מתוך שב"ס ומחוץ לשב"ס.
אימאן ח'טיב יאסין: בישיבה הקודמת דובר על 5.5 תקנים של עובדים סוציאליים, מתוכם לא מאויש 2.5.
אימאן ח'טיב יאסין: כמה יש היום?
קתרין בן צבי: כרגע יש שישה תקנים, וארבעה מתוכם מאוישים.
קתרין בן צבי: החמישי יאויש בשבוע הבא.
אימאן ח'טיב יאסין: זאת לא תוספת שאנחנו מדברים על כך שלוקחים שירותים אקסטרה מבחוץ.
אימאן ח'טיב יאסין: כי בפועל יש מחסור.
לבנה לוי שי: אני לא מבינה את השאלה.
לבנה לוי שי: אם תוכלי לחדד את הכוונה שלך יותר.
אימאן ח'טיב יאסין: הגברת דיברה על זה שיש שירותים סוציאליים שניתנים בתוך בית הסוהר, ובנוסף שוכרים שירות טיפולי.
איילת לוי: לא.
איילת לוי: הדרכה לעובדים שלנו.
אימאן ח'טיב יאסין: כמה עובדים סוציאליים ערבים יש מתוך הארבעה?
קתרין בן צבי: אין לנו עובד סוציאלי ערבי.
קתרין בן צבי: אנחנו מנסים לגייס.
אימאן ח'טיב יאסין: כמה אסירים ערבים יש?
קתרין בן צבי: זה לא מתוך אי רצון לגייס עובד סוציאלי דובר ערבית.
קתרין בן צבי: אנחנו עושים כל שביכולתנו.
קתרין בן צבי: יש לנו מפגש עם סטודנטים ערבים.
אימאן ח'טיב יאסין: אני לא אומרת שזה מתוך אי רצון.
אימאן ח'טיב יאסין: אני אומרת שיש בעיה וצריך לתת לה פתרון.
מיכל שיר סגמן: בבאר שבע כבר שמונה שנים אין עובד סוציאלי דובר ערבית.
מיכל שיר סגמן: באמת יש כאן איזשהו קושי, ואולי צריך לעשות על זה דיון נפרד.
אימאן ח'טיב יאסין: צריך לתת את התמריצים המתאימים כדי להביא אנשים.
לבנה לוי שי: זו סוגיה שאנחנו מתמודדים איתה בכל בתי הכלא.
לבנה לוי שי: אנחנו מצליחים לגייס עובדים סוציאליים דוברי ערבית וגם אנשי חינוך דוברי ערבית יותר בצפון.
לבנה לוי שי: הנכונות של האוכלוסייה הערבית, במיוחד העובדות הסוציאליות שהן נשים, להיכנס לתוך בתי הכלא ולעבוד בבתי הכלא היא לא קיימת.
לבנה לוי שי: לכן אנחנו עוקפים את זה בדרך הזאת.
לבנה לוי שי: כל הנערים לומדים קרוא וכתוב ולשוחח בעברית כדי שנוכל לעבוד איתם.
לבנה לוי שי: זה א-ב.
לבנה לוי שי: מרביתם מגיעים כבר כדוברי עברית, אבל הקניית העברית לא משמשת רק לטובת ההשכלה, היא משמשת לטובת השיח השוטף עם הנער גם בשיחות הטיפוליות.
לבנה לוי שי: זאת הדרך שלנו לעקוף את זה.
אימאן ח'טיב יאסין: תודה על המאמץ.
אימאן ח'טיב יאסין: כעובדת סוציאלית אני יודעת בוודאות שכדי להיות בתוך שיחה טיפולית אני צריכה להביא את עצמי עד הסוף ולדעת איך להביע את עצמי.
אימאן ח'טיב יאסין: אז זה לא עוזר לנו שהנערים יודעים לדבר עברית פה ושם.
לבנה לוי שי: הם יודעים עברית טוב, לא פה ושם.
אימאן ח'טיב יאסין: זה מחייב את כולנו סביב השולחן הזה, ואני לא פונה אלייך באופן אישי בהאשמה.
אימאן ח'טיב יאסין: יש פה מדיניות שיש לנו בעיה ברצף של שנים שלא מתאמצים לתת לה פתרון.
מיכל שיר סגמן: בכל תחום, לא רק בתחום הזה.
לבנה לוי שי: אנחנו נשמח לגייס עובדים סוציאליים.
מיכל שיר סגמן: שווה לעשות על זה דיון בנפרד, שבו יהיו חייבים להיות נציגי האוצר והרווחה ולפתור את העניין הזה אחת ולתמיד, כי בסוף זה עניין תקציבי.
ערן פייר: אנחנו שותפים לדעה, ויותר מאשר נשמח כי יש לנו תקנים לא מאוישים.
ערן פייר: אם יגיעו אנשים דוברי ערבית, עובדים סוציאליים, נשמח לגייס אותם.
מיכל שיר סגמן: אנחנו שומעים על הבעיה הזאת.
מיכל שיר סגמן: הם לא יודעים לענות לך על זה.
קתרין בן צבי: יתרה מכך, יש לנו מפגש עם סטודנטים לעבודה סוציאלית מהאוכלוסייה הערבית.
קתרין בן צבי: קבענו ב-31 במאי.
קתרין בן צבי: זה נדחה מטעמם, הם לא יכלו, אבל אנחנו פועלים כדי לשכנע אותם לבוא להתגייס אלינו, כולל ניסיון לתת מענקים.
קתרין בן צבי: לא רק שהדלת פתוחה מבחינתנו, אלא אנחנו יוצאים לחבק אותם.
קתרין בן צבי: היה לנו ניסיון לא פשוט, עזבו אותנו אחרי שבועיים בגלל אינטראקציות תרבותיות עם הקשיים שלהם.
קתרין בן צבי: אנחנו צריכים לכבד את זה שלהם יש קושי להיות אצלנו.
אימאן ח'טיב יאסין: מה זה אינטראקציות תרבותיות?
אימאן ח'טיב יאסין: אשמח להבין.
אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו מדברים על לפתור בעיה, זה חלק מהבעיה וצריך לתת לה פתרון.
אימאן ח'טיב יאסין: אני הייתי עובדת בשיקום לאסיר ואני יודעת מה יש שם.
אימאן ח'טיב יאסין: לא מזמן היו לי פגישות עם עובדות בשיקום לאסיר והם עזבו את מקום העבודה שלהן אחרי 10 ו-15 שנים, לא מן הסתם.
אימאן ח'טיב יאסין: אני יכולה להבין את כל הקונטקסט, גם שמדבר על המקום הזה שנמצא תחת הכותרת של משטרה וביטחון וכל מה שאנחנו פוגשים ביום-יום.
אימאן ח'טיב יאסין: אי אפשר להתעלם מזה.
אימאן ח'טיב יאסין: אבל אני מדברת על משהו אחר לגמרי, אני מדברת על הצד המקצועי כעובדת סוציאלית שיודעת שיש לי יכולת ויש לי מטרה, ואני רוצה לתת ולשרת, אבל מצד שני אני אומרת שהגיע הזמן למצוא דרך נכונה לתמרץ את אותם בודדים שמוכנים, ויש בתוכם לפחות הרצון לעזור לאותם אסירים ואסירות, נערים ומבוגרים, ולתת משהו שיאפשר פתרון.
מיכל שיר סגמן: אני מציעה שנעשה דיון נפרד עם משרד הרווחה ומשרד האוצר, שאנחנו יודעים ששם נתקעת הבעיה, כי זה עניין של השכר.
מיכל שיר סגמן: העבודה הקשה שאותו אדם צריך לעשות ולא מקבל את השכר הראוי לא תשאיר אותו בעבודה.
אימאן ח'טיב יאסין: זה שכר וסופרוויז'ן, לא רק שכר.
מיכל שיר סגמן: בואי נייצר דיון.
מיכל שיר סגמן: זה לא הדיון בזמננו המאוד קצר, בדיון המעקב הזה.
מיכל שיר סגמן: נגיע לעומק הדברים ונתחיל ללחוץ על מי שצריך ללחוץ כדי לפתור את הנושא הזה אחת ולתמיד.
מיכל שיר סגמן: לבנה, קיבלתי כאן את המסמך לגבי מספר הילדים שלומדים.
מיכל שיר סגמן: אשמח שיעבירו לך את זה אם את יכולה רק להבהיר לנו.
מיכל שיר סגמן: בעמוד 2 מדובר על חמישה תלמידים.
לבנה לוי שי: זו כנראה טעות סופר.
מיכל שיר סגמן: מיכל גולד, בבקשה.
מיכל גולד: תודה רבה, ותודה על הדיון החשוב הזה, דיון מעקב.
מיכל גולד: אני מסתכלת על השעון.
מיכל גולד: לבקשת
מיכל גולד: כם הכנו מצגת, יושבת כאן גם מנהלת הפיילוט, אבל אני רוצה להגיד משהו על האיחוד.
מיכל גולד: אנחנו מכירים ויושבים לא מעט, ודיברנו על זה בפעם הקודמת, ואני עדיין מודאגת.
מיכל גולד: אני יודעת שזה מעשה עשוי, לצערי.
מיכל שיר סגמן: זה מחובתך לדאוג.
מיכל שיר סגמן: תמיד יש הצד המטפל בשטח ויש הצד שדואג, והבלנס הזה הוא מה שמייצר שיפור.
מיכל גולד: לצד הדאגה אני מקווה שעוד יש משהו לעשות, כי אם עברו כמה חודשים אני לא נרגעתי בכמה החודשים האלה, להפך.
מיכל גולד: נמצאות פה גם נציגות משירות המבחן ומרשות שיקום האסיר, שבוודאי ידברו, ואני רוצה לתת להן את הזמן על אף המצגת היפה שהכנו.
מיכל גולד: הדאגה היא מכמה דברים.
מיכל גולד: קודם כל, גם התקינה שכן השתנתה מבחינת סגנית מפקד אופק, שזה תקן שאנחנו לפחות לא מכירים, וצריכים גם להבין שבכלא אופק גם אפילו מי שאחראי על רישום, דברים הכי קטנים הם מאוד משמעותיים כדי לוודא שאף קטין לא נופל בין הכיסאות.
מיכל שיר סגמן: מה זאת אומרת רישום?
מיכל שיר סגמן: של קטינים שמגיעים אל בית הכלא?
מיכל גולד: יש תפקידים שהם של המתחם, אבל זה שאין העין הבוחנת של הקטין עצמו, אפילו במספר המצומצם הזה של 70, אותי זה כן מטריד.
מיכל גולד: אני מניחה שאיוש הולך להיות בקרוב.
מיכל גולד: האיוש שאני מכירה הוא נמוך ממה שהוזכר פה.
מיכל גולד: אני מניחה שהכוונה היא שזה משהו שהולך להיות עכשיו.
מיכל גולד: הפיילוט הוא יפה ושיתופי הפעולה הם יפים והכול נהדר, אבל אמרתי גם בפעם הקודמת, אנחנו עכשיו בשלב שהברזל עוד חם ויש ועדת היגוי.
מיכל גולד: כל מי שיושב פה הוא בדאגה אמיתית לדבר הזה ועוד יעקבו, אבל אני לא יודעת מה יקרה עוד כמה זמן.
מיכל גולד: אנשים גם מתחלפים ולאורך זמן אני לא מרגישה שאנחנו יכולים להגיד שהמצב בסדר ושהמעבר חלק ושאפשר להמשיך הלאה.
מיכל גולד: הייתי שמחה להתעכב על זה עוד קצת.
מיכל שיר סגמן: הנה המקום שלך להציג.
קרן ישראל: בוקר טוב.
קרן ישראל: אני משירות מבחן לנוער.
קרן ישראל: את הדאגה העמוקה שלנו מהאיחוד הזה הבענו במפורט בדיון הקודם.
קרן ישראל: אני לא אחזור על כל הדברים.
קרן ישראל: אני חושבת שעוד לא עבר מספיק זמן כדי לבחון ממש בפועל מה ההשלכות של האיחוד הזה.
קרן ישראל: אני חושבת שכל עוד התחלופה הפרסונלית תלך ותקרה ותמשיך, לאט לאט הדברים ילכו וייטשטשו.
קרן ישראל: אמרנו את זה גם בדיון הקודם, נכון להיום אני חייבת לומר ששיתוף הפעולה שנבנה עם אופק הוא אחד מהטובים שהיו לנו, לשירות המבחן, בעשור האחרון.
קרן ישראל: אבל יחד עם זה הדאגה היא מאוד גדולה.
קרן ישראל: המצוקה האקוטית בעיני היא מצוקת כוח האדם.
קרן ישראל: אני חייבת להגיד שמה שאנחנו יודעים ועובדים בפועל הוא לא מה שנאמר כאן, וכן חשוב לי לשים את זה על השולחן.
קרן ישראל: אנחנו עובדים מול שני עובדים סוציאליים, ובדיון הקודם עבדנו מול שלושה.
קרן ישראל: אז אחת יצאה לחופשת לידה, אבל צריך למצוא לזה פתרון.
קרן ישראל: יש 70 נערים בנקודת זמן בכלא אופק שלא מקבלים מענה.
קרן ישראל: אחד ל-35 זה לא הגיוני לכל עובד סוציאלי.
קרן ישראל: עובד סוציאלי, קוסם ככל שיהיה, לא יכול לטפל ב-35 נערים.
קרן ישראל: אני אגיד שאני שומעת מהעובדים שלנו שעובדים בכלא ומתקבלים מאוד יפה בכלא שהמעמסות עליהם הן מאוד גדולות, מאחר שאין עובדים סוציאליים מספיקים בכלא.
קרן ישראל: לנו יש גם עובד דובר ערבית, שעם כל זה שזה מאוד מבורך, מאחר שבכלא אין דוברי ערבית הנטל נופל על כתפיו במובן מסוים, בתוך האחריות שלו והמסירות שלו לנערים.
קרן ישראל: רק אגיד שאין עובד דובר ערבית בכלא אופק כבר שני עשורים, זאת אומרת זה לא משהו שהוא חדש.
קרן ישראל: ואני מבינה שקשה לאייש את התקן הזה.
קרן ישראל: אבל מבחינת האיוש של כוח אדם מטפל לנערים עצורים ואסירים, אני חושבת שאין אפילו מה לדבר על המשמעות של זה.
קרן ישראל: הם לא מקבלים היום מענה.
קרן ישראל: אז אני גם מדברת על צופה פני עתיד, מה יהיה כשישתחררו, עם מה ישתחררו, וגם אם משתחררים לחלופות מעצר, אין מי שיכין ליציאה לחלופת מעצר, אין מי שיכין לראיון קליטה לחלופת מעצר.
קרן ישראל: זאת אומרת, הנערים מגיעים עם הכוח של עצמם, עם המטען של עצמם, אבל הם חייבים מישהו שילווה אותם ויחזיק את הדבר הזה, את כל התהליך הזה, מרגע המעצר ועד לרגע השחרור שלהם.
קרן ישראל: וכרגע זה לא יכול לקרות ואי אפשר לשכנע שזה איכשהו יקרה עם שני עובדים סוציאליים.
קרן ישראל: סיפור של עבודה קבוצתית אני מניחה שלא יכול להתקיים.
קרן ישראל: תקנו אותי אם אני טועה, אני יודעת שכרגע אין עבודה קבוצתית.
קרן ישראל: זאת בעיני המצוקה העיקרית כרגע, שאני לפחות יכולה לדבר עליה.
מיכל שיר סגמן: כלומר, מצוקת כוח אדם בסוף זאת השורה התחתונה.
קרן ישראל: כן, של כל הדברים.
קרן ישראל: איילת תשלים אותי.
איילת כוכבי סמסליק: אני סגנית הממונה על המעונות בחסות הנוער.
איילת כוכבי סמסליק: המעונות שלנו בדרך כלל קולטים את חלופת המעצר של הקטינים.
איילת כוכבי סמסליק: נמסר לי מהמעונות וממנהל תחום השמה שאחד הדברים הקשים שנובעים ממצוקת כוח האדם היא שראיונות הקבלה למעונות נעשים בזום ולא מביאים ילדים למעונות.
איילת כוכבי סמסליק: יש לזה השלכות מאוד מאוד קשות על בני נוער.
איילת כוכבי סמסליק: כי אין כוח אדם להביא אותם.
איילת כוכבי סמסליק: יש משמעות לקחת ילד למעון, לראות אותו, קצת להריח את החופש, לראות מה יש שם, שמישהו יוכל לחבק אותם, ליצור איתם אינטראקציה ראשונה של קשר, מה שלא קורה בזום.
איילת כוכבי סמסליק: אנחנו עושים ביום ראשון יום בכלא כדי להראות לילדים את כל המעונות שיש, וזה עדיין לא מספיק.
איילת כוכבי סמסליק: צריך לתת לילד את הבחירה, כי הרבה פעמים להגיע למעון חסות זה קשה, צריך ללמוד, צריך להתקדם.
איילת כוכבי סמסליק: הוא ראה את המנהל, המנהל לא מצא חן בעיניו בזום, הוא אומר אני לא רוצה, יגזרו את עונשי ואני אשאר שם.
איילת כוכבי סמסליק: מבחינתנו זה קריטי בגיוס שלהם וברתימה שלהם לאיזשהו תהליך טיפולי ושיקומי.
מיכל שיר סגמן: זה שירות בתי הסוהר?
מיכל שיר סגמן: מי אמון על זה?
איילת כוכבי סמסליק: שירות בתי הסוהר אמורים להביא את הקטין שבמאסר למעון לראיון ולהחזיר אותו.
ערן פייר: מפקד אופק שעוזב בימים אלה נמצא פה.
ערן פייר: אני אשמח לשמוע את ההתייחסות שלו, כי זו לא בעיה של כוח אדם.
ערן פייר: זה לא נכון.
ערן פייר: יש אילוצים רבים שהקורונה כפתה בתקופות האחרונות, דיוני זום התקיימו ככלי, ומה-15.5 גם חוק ה-VC נכנס.
מיכל שיר סגמן: מה זה חוק ה-VC?
ערן פייר: אלה הדיונים החזותיים, גם בבתי משפט, גם בהשמות.
ערן פייר: ליאור פה, אני אשמח אם הוא יתייחס נקודתית לנקודה שעלתה פה.
מיכל שיר סגמן: תודה על השתתפותך.
ליאור לוי: לפני שאתייחס לעניין הזה, סיימתי בסוף השבוע האחרון את תפקידי כמפקד אופק.
מיכל שיר סגמן: מזל טוב ובהצלחה בהמשך.
ליאור לוי: תודה רבה.
ליאור לוי: אני חייב לומר כאן שאני נפרד כאן מאנשים מופלאים.
ליאור לוי: קודם כל מאנשי בית הסוהר שעושים לילות כימים למען השיקום של הנערים.
ליאור לוי: כשהגעתי לבית הסוהר הגדרתי שקודם כל זה מקום חינוכי, מיד אחרי זה מקום טיפולי, ורק בסוף זה ביטחוני, בשונה לגמרי מכל בית סוהר אחר בשירות בתי הסוהר.
ליאור לוי: וכל הכלים בעניין הזה הולכים לכיוון הזה.
ליאור לוי: במעמד הזה אני רוצה להגיד תודה לשותפים שלי, לשירות המבחן, לרש"א, למיכל ונטע המדהימות, למשרד החינוך.
ליאור לוי: כולם מדהימים.
ליאור לוי: עניינית לגבי הליווי.
ליאור לוי: לפני שנתיים פקדה אותנו הקורונה.
ליאור לוי: הפסקנו להוציא נערים לגמרי מבתי הסוהר.
ליאור לוי: היום אני גם יכול לומר שדיוני הוכחות במשפטי רצח נעשים בזום, כולל גזירת דין.
ליאור לוי: למה?
ליאור לוי: אצל נערים אנחנו לא יודעים – והסברתי את זה לכל השותפים שלי בתפקיד, כולל לגרשוני – אצל נער אתה לא יודע אם הוא חולה קורונה, הוא מדביק את כל בית הסוהר.
ליאור לוי: לכן לא הוצאנו אף אחד.
ליאור לוי: אני כן יכול לומר ששיתוף הפעולה המצוין שיש לנו עם שירות המבחן יצר את העניין שאנחנו עושים ראיון VC, ואז ואם יש משהו שלא מובן עד הסוף קרן ואני מקבלים החלטה, לוקחים אותו פיסית, תוך כדי כללים מאוד מאוד ברורים, עטיית מסכות, שמירת מרחק וכמה שיותר שהצוות שהביטחוני נמצא מרחוק.
ליאור לוי: אנחנו לוקחים את הסיכון הזה על מנת שמנהל המעון והנער יקבלו החלטה מושכלת, האם הוא רוצה לצאת והאם המעון רוצה לקבל אותו.
ליאור לוי: הכול היה על העניין של הקורונה.
מיכל שיר סגמן: זה עדיין קורה?
מיכל שיר סגמן: כי כמו שאתם רואים, אנחנו כאן בלי מסכות.
ליאור לוי: עדיין לא הסתיימה הקורונה.
ליאור לוי: האחריות שלי היא קודם כל בשיקום, בטיפול, אבל שלא ידביקו זה את זה.
ליאור לוי: היא לא הסתיימה.
מיכל שיר סגמן: אין יותר עטיית מסכות במקומות סגורים.
מיכל שיר סגמן: גם פה בוועדה היו מחיצות והן הוסרו.
ליאור לוי: עדיין, כשאני מביא נוער מבחוץ, אני מביא נוער מכל רחבי הארץ.
מיכל שיר סגמן: אבל כשאתה אומר לי נוער, וזה גם משהו שהוא טיפול, אז כל עוד היה עניין בריאותי של גלים, אפשר להבין.
מיכל שיר סגמן: זה לא היה נוח בהרבה רבדים במדינת ישראל.
מיכל שיר סגמן: אבל אין סיבה היום שזה יהיה.
ליאור לוי: זה הסתיים לאחרונה, גברתי.
ליאור לוי: ממש לאחרונה.
מיכל שיר סגמן: השאלה היא כמה זמן לוקח למערכת להסתנכרן.
מיכל שיר סגמן: אני זוכרת שבנושא אחר, גם טיפולי, אמרו שזו בעיה שהגננות בגני הילדים יעטו מסכות, כי ילד כשהוא באינטראקציה כלשהי הוא צריך לראות פנים, צריך לראות הבעות פנים, צריך לראות בן-אדם, בכל תהליך טיפולי שהוא.
מיכל שיר סגמן: על אחת כמה וכמה כשמדובר על ילד, על נער.
מיכל שיר סגמן: לכן אני חושבת שמהירות התגובה פה צריכה להיות קצת יותר מהירה.
מיכל שיר סגמן: עם כל הכבוד לזום ולעטיית המסכות, לא יידבקו היום כל כך מהר.
מיכל שיר סגמן: יש מקדם הדבקה, אבל המדינה מתנהלת.
ליאור לוי: מקבל.
מיכל שיר סגמן: לגבי שירות מבחן, ההערות של כוח אדם וההערות של מיכל גולד.
ליאור לוי: לגבי התקינה של העובדים הסוציאליים, אני חושב שקיבלתם כאן את התשובות.
מיכל שיר סגמן: זו לא רק תקינה של עובדים סוציאליים.
מיכל שיר סגמן: האיוש בפועל.
ליאור לוי: קיבלתם את התשובות.
קתרין בן צבי: אתם רואים שתי עובדות סוציאליות.
קתרין בן צבי: יש ראש תחום ושתי עובדות סוציאליות, זה שלוש, ואחת בחופשת לידה.
קתרין בן צבי: מי שבחופשת לידה נספרת אצלנו במצבה, היא עובדת שלנו לכל דבר ועניין.
קתרין בן צבי: היא תחזור אלינו מיד אחרי שתסתיים חופשת הלידה שלה.
מיכל שיר סגמן: מחפשים לה מחליפה לחצי השנה הזאת?
קתרין בן צבי: בדרך כלל לא.
קתרין בן צבי: יש לנו תקנים של סממ"ז לענייני חופשות הלידה.
קתרין בן צבי: קשה לנו מאוד לגייס גם אותם.
קתרין בן צבי: יש לנו פער גדול מאוד של איוש עובדים סוציאליים.
מיכל שיר סגמן: אבל הם לא מדברים כאן רק על עובדים סוציאליים.
קרן ישראל: דיברתי בעיקרון על כוח האדם במטפל, אבל זה לא הגיוני להגיד שעל הנייר יש לי ארבעה עובדים סוציאליים אבל בפועל יש שניים ומתייחסים לזה כאילו זה ארבעה.
קתרין בן צבי: למה שניים?
קתרין בן צבי: יש שלושה.
קרן ישראל: אני לא מספיק מכירה כנראה את ראש התחום.
קרן ישראל: אני יודעת שהיא על תפר.
קרן ישראל: יש ראש תחום חדשה שהיא עוזבת וראש תחום שעומדת להיכנס.
קרן ישראל: אני לא מכירה את העבודה פנימה.
קרן ישראל: אם ראש התחום לוקחת טיפול פרטני לנערים, אזי היא נספרת.
קרן ישראל: אבל עובדת בחופשת לידה בעיני לא יכולה להיספר, לפחות לא איך שאני מתבוננת.
קרן ישראל: היא לא מטפלת.
קרן ישראל: זה כמו שכאשר אני יוצאת לחופשת לידה או חל"ת מחפשים לי מחליפה.
לבנה לוי שי: אנחנו מאמצים את העמדה שלך לגמרי.
לבנה לוי שי: אני מציעה שהאוצר יתקצב לנו כל מי שיוצא למילואים או לחופשת לידה ושאנחנו נקבל תקנים נוספים במקום.
קרן ישראל: אין לי בעיה עם התפיסה.
קרן ישראל: אני רק אומרת שכולנו צריכים להבין שעובד על הנייר הוא לא מטפל בנערים.
מיכל שיר סגמן: מי שיוצא לחופשת לידה את לא משלמת לו משכורת.
מיכל שיר סגמן: יש מחליף.
מיכל שיר סגמן: זה על פי חוק.
מיכל שיר סגמן: יש אולי בעיה בגיוס באופן כללי, ולכן קשה למצוא תקן לחצי שנה.
אריה ביבי: חופשת לידה זה לא תירוץ טוב.
לבנה לוי שי: זה שהיא לא רואה עובדת כרגע בשטח כי היא בחופשת לידה – יש גיבוי לחופשת הלידה הזאת תמיד.
לבנה לוי שי: אז מישהו מחברי הצוות לוקח על עצמו יותר משימות, ראש התחום לוקח על עצמו יותר משימות.
לבנה לוי שי: לעתים אנחנו מסתייעים גם בעובדים מהמתחם שמסייעים לנו כדי לקחת עוד משימות.
מיכל שיר סגמן: מה זה עובדים מהמתחם?
לבנה לוי שי: מווסתים עובדים אחרים במידה שצריך סיוע.
מיכל שיר סגמן: אבל אין להם הכלים כדי להתמודד עם זה.
מיכל שיר סגמן: הם לא בעלי מקצוע.
לבנה לוי שי: לעובדים הסוציאליים יש הכלים.
לבנה לוי שי: יושבים רק פה באולם הזה ארבעה בוגרי אופק.
לבנה לוי שי: הסממ"ז שלנו היה מפקד בית סוהר אופק לפני עשר שנים, מפקד אופק הנוכחי, מפקדת אופק הבאה.
איילת כוכבי סמסליק: אבל הם לא עובדים סוציאליים.
לבנה לוי שי: במקרה כל מי שמניתי, גם הסממ"ז שלנו עובד סוציאלי.
לבנה לוי שי: אנחנו נותנים מענה טיפולי ראוי לאסירים.
לבנה לוי שי: עבודה סוציאלית היא לא חזות הכול, יש עוד דברים שקורים שם, לעתים יותר חשובים מהעבודה הסוציאלית.
לבנה לוי שי: התהליכים החינוכיים חשובים לא פחות ולעתים אפילו יותר.
לבנה לוי שי: העיסוק הזה במי יוצאת לחופשת לידה, מי לא יוצאת לחופשת לידה, זה עניין שלנו ואנחנו דואגים שיינתן שם מענה כשחסר.
לבנה לוי שי: אני מזמינה אותך להגיע אלי ישירות, לא לעבור את כל אלה בדרך, כל פעם שאת נתקלת בקושי שאין לך מישהו לעבוד מולו.
לבנה לוי שי: את מוזמנת.
לבנה לוי שי: אני כבר כשנה בתפקיד, עד היום לא קיבלתי טענה אחת.
קרן ישראל: בדבריי אמרתי רק דבר אחד, ואמרתי את זה חד משמעית, ששיתוף הפעולה עם אופק הוא אחד מהטובים שהיו.
קרן ישראל: כתובת קבועה לעניינים חריגים הייתה לי, יש לי, אין לי עם זה בעיה.
קרן ישראל: עבדתי עם ליאור באופן יום-יומי.
קרן ישראל: הדאגה שלי היא לנערים, לא לאיש קשר עבורי.
קרן ישראל: כך שגם אם הקשר עם המפקד או שיש לי כתובת טובה לפנות אליה, זה עדיין לא מענה טיפולי לנערים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו באים לכאן כדי לנסות לפתור את הדברים.
מיכל שיר סגמן: אני מבינה וחייבת להודות שכאשר אני מביטה עליכם, האמוציות הן לא אגו, ואני שמחה לראות את זה.
מיכל שיר סגמן: זה מתוך אכפתיות של שני הצדדים פה.
מיכל שיר סגמן: איך אנחנו יכולים לעזור לכם בוועדה לזכויות הילד?
מיכל שיר סגמן: על מי אני צריכה ללחוץ, על האוצר לעוד תקציבים?
מיכל שיר סגמן: איפה בסוף זה יושב?
ערן פייר: קודם כל חשוב להגיד, גברתי, בפתח הדברים, והדברים נאמרים פה על ידי כל הצדדים, אנחנו מתעסקים בחששות עתידיים.
ערן פייר: אין הלכה למעשה.
מיכל שיר סגמן: אני לא שמעתי פה חששות עתידיים, שמעתי פה חששות שקורים עכשיו.
ערן פייר: האיוש כרגע חסר, וזה מה שעולה.
ערן פייר: אבל עדיין הטיפול ניתן, המפגשים ניתנים.
ערן פייר: חידדנו פה דקויות.
ערן פייר: החשש הזה משותף לכל מי שיושב סביב השולחן, ונאמר פה שבעוד שנה או קצת יותר לא יהיו פה בעלי התפקידים הנוכחיים, המהלך כבר ישקע.
לבנה לוי שי: לכן אנחנו כותבים תורת הפעלה.
ערן פייר: אני מחזיר לדיון הראשון, זה דיון מעקב.
ערן פייר: אמרת, וזה כתוב, שפעם בשנה לפחות את תקיימי דיון כאן.
מיכל שיר סגמן: זה נכון, אבל גם לי יש מחליפים.
ערן פייר: ברור.
ערן פייר: אבל אנחנו מבחינתנו נמשיך ללוות את התהליך ככל שיידרש יחד עם כלל הגורמים מתוך שב"ס, ואני גורם מחוזי, ומחוץ לשב"ס.
ערן פייר: אנחנו שמחים לשאלות ושמחים גם לקבל ביקורת.
ערן פייר: כי אני חושב כפי שאמרה פה חברתי קרן, הדאגה היא לנערים.
ערן פייר: גם אנחנו לא מדברים כרגע על אנשי הסגל, הנערים הם אלה שנמצאים כאן במרכז השולחן, וזה משותף לכולם.
מיכל שיר סגמן: ורד וינדמן, בבקשה.
ורד וינדמן: לפני הכול אני רוצה להגיד, בעיקר לחברים המאגפים פה מימין ומשמאל, שכל מה שאני עומדת להגיד מבוסס על הערכה למה שכלא אופק ולמי שהוא בפוטנציאל יכול להיות עוד עבור הנערים.
ורד וינדמן: אנחנו יודעים מי הנערים שנמצאים בתוך הכלא ואת הצרכים המאוד מורכבים שלהם וכמה זה חשוב מבחינת הזכויות שלהם.
ורד וינדמן: ואני חושבת שזאת השאיפה שלנו גם כולנו כחברה.
ורד וינדמן: זה הבסיס.
ורד וינדמן: אני רוצה לצרף את קולי לכל הקולות המודאגים והמודאגות שנשמעו כאן, מכיוון שקונספטואלית לקחת כלא או לקחת מקום שמיועד טיפולית חינוכית ושיקומית לנוער ולעשות אותו חלק אגף בתוך משהו שהוא גם לבגירים, זה לא נכון.
ורד וינדמן: מפה נובעת הדאגה הבסיסית.
ורד וינדמן: עשיתי שיעורי בית, קראתי היטב את מה שלבנה כתבה לוועדה עוד בסוף פברואר, ועולות שאלות.
ורד וינדמן: קודם כל, אין טוב כמראה עיניים, לבדוק את הנושא של ההפרדה.