GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טירה גליונויר: אגב, יש לנו עולים משלוש מדינות, אוקראינה, רוסיה ובלרוס, בעקבות האירועים באוקראינה.
טירה גליונויר: רק לאוכלוסיות שהגיעו בעקבות האירועים.
טירה גליונויר: הרשויות הגדולות שכן עברו למגורי קבע הן חיפה, אשדוד, נתניה, ראשון לציון, קריית ים, נוף הגליל, נהריה ושהגיעו אליהן קבוצות גדולות.
טירה גליונויר: התלמידים מרגע שהם נקלטים במערכת החינוך, זה כמובן שהם מקבלים מעטפת.
טירה גליונויר: אנחנו גם לקחנו בחשבון את המצב הרגשי שהם יגיעו ממנו.
טירה גליונויר: רובם, אם לא כולם, הגיעו בלי אבא, בלי אחים גדולים, בלי סבא, חלקי משפחות.
טירה גליונויר: בנוסף, בבתי המלון אנחנו נערכנו לתת גם סוג של מענים רגשיים לצד הפעלות הפגנתיות.
טירה גליונויר: בנוסף, המשרד פתח גם חדר מצב, אריאל וייס מנהל אותו, שאנחנו מגיעים לחדר מצב עם כל הצרכים ואריאל דוחף מענים מדויקים על כל צורך - - -
מיכל שיר סגמן: ביום יום בשוטף כאשר ילד הולך לגן או לבית הספר, יש מישהו שפוקח עליו עין כל הזמן בעצם?
טירה גליונויר: אז, אני אחלק את זה.
טירה גליונויר: אנחנו עובדים עם השלטון המקומי מאוד מאוד במהודק.
טירה גליונויר: המשימה היא משותפת, גם של החינוך.
טירה גליונויר: בכמעט תשעים רשויות, לדעתי, יש גם מנהלי מחלקות קליטה.
טירה גליונויר: בנוסף, משרד החינוך מעמיד מגשרים חינוכיים בין תרבותיים, יש גם פרויקטורים ברשויות שאותם מעמיד משרד העלייה והקליטה.
מיכל שיר סגמן: השאלה אם יש מישהו שמתכלל את זה, כי בדרך כלל כאשר יש כמה רשויות או כמה משרדי ממשלה, אז הבנו שהרבה מאוד פעמים יש חוסר תקשורת או זרם לא עובד כמו שצריך, סתימות בצנרת, מה שנקרא, השאלה היא איך נמנעים מזה.
מיכל שיר סגמן: האם יש מישהו שמרכז את זה?
מיכל שיר סגמן: איזה שהוא מישהו שלוקח אחריות על זה ולא מכדרר פתאום אחריות.
טירה גליונויר: הרשויות המקומיות, בהקשר הזה, עושות עבודה מאוד טובה.
טירה גליונויר: האנשים שלנו - - -
מיכל שיר סגמן: כלומר, הרשויות המקומיות הן הגורם המתכלל?
טירה גליונויר: כן.
טירה גליונויר: באירוע של הפעולה בבתי המלון.
טירה גליונויר: נניח, יש רשויות שהיה בהן אחד עשר מוקדים ורשויות של שישה מוקדים, אז כן, הכל במשותף, ביחד.
טירה גליונויר: אנחנו נתנו במלונות מענה לכמעט כאלף שבע מאות ילדים במערכת, במערכת החינוך כבר כתלמידים שמקבלים - - -
מיכל שיר סגמן: אלף שבע מאות, מתוך שלושת אלפים שמונה מאות.
מיכל שיר סגמן: אז איפה עוד אלפיים?
טירה גליונויר: אני חייבת להגיד שזה על בסיס מערכת שהועמדה קצת באיחור.
טירה גליונויר: זה היה אירוע מתגלגל, אני לא יודעת - - -
מיכל שיר סגמן: כל האירוע התחיל לפני שלושה חודשים.
טירה גליונויר: כן, נכון.
טירה גליונויר: אני לא יודעת אם להגיד באיחור, אבל המערכת לאיסוף באופן הזה, שלקחנו ממנה את הנתונים, אז הוצאתי את זה משם על מנת שכולם ידברו באותה שפה.
מיכל שיר סגמן: אז, שוב, מאחר ואני יודעת שוועדת חינוך עורכת דיון מעמיק בכל נושא קליטת החינוך של הילדים, אז אנחנו לא נעמיק בנושא החינוך, אנחנו כן נשמח לקבל דו"ח על הנושא הזה.
מיכל שיר סגמן: אבל, אנחנו דיברנו על ילדים עולים ומעניין אותנו כאן, על הילדים שהם על אשרת תייר, מה קורה איתם.
טירה גליונויר: אז, אנחנו נתייחס גם לזה.
טירה גליונויר: חלק מהתכנית שבנינו, התייחסנו גם לאוכלוסייה השנייה, שזו הילדים הנמלטים.
טירה גליונויר: הצלחנו להקים שני מרכזים שנתנו מענה, בשבוע הבא בשיתוף פעולה עם השלטון המקומי ומשרד הרווחה, אני בטוחה שאנחנו נצליח לעבות את מרכזי ההפעלה שנפתח.
טירה גליונויר: יהיו סוגיות ביטוח וסוגיות אחרות שפתרנו אותן במשותף.
מיכל שיר סגמן: שוב אני אומרת, לצערנו כנראה, אנחנו נחווה גל נוסף, שייתכן שהוא יהיה אפילו יותר גדול מהגל הנוכחי, אז צריך גם היערכות עתידית לכל דבר כזה.
טירה גליונויר: אנחנו ערוכים לכל מספר שנדרש.
מיכל שיר סגמן: מה עם הילדים, עוד פעם, שהם על אשרות תייר?
טירה גליונויר: אז ככה, גם בעבורם אנחנו נפתח - - -
מיכל שיר סגמן: שאגב, הם הרוב, הם הרבה יותר מאשר הילדים העולים כמותית.
טירה גליונויר: נכון.
טירה גליונויר: גם בעבורם אנחנו נפתח מרכזים, כמו שעשינו באשדוד ובבאר שבע.
טירה גליונויר: תוך כדי אנחנו גילינו שגם מתוך השהייה שלנו במלונות, שרוב הילדים לומדים בזום עם ארץ המוצא מהשעה אחת עשרה עד שתיים בצהריים.
מיכל שיר סגמן: השאלה שלי האם הם עתידים להשתלב בתוך מערכת החינוך?
טירה גליונויר: כן, ברור.
טירה גליונויר: כל תלמיד לא משנה מה המעמד שלו, אחרי שלושה חודשים נכנס למערכת החינוך.
טירה גליונויר: אבל עד אז אנחנו כן היינו רוצים - - -
מופיד מרעי: איך השילוב בין לימודי הזום לבין - - -
מיכל שיר סגמן: הם מתחילים איתם בזום בעצם עד שהם יקלטו בתוך הכיתות או הגנים.
מיכל שיר סגמן: רגע, מה עם גני הילדים?
טירה גליונויר: הם לומדים עם ארץ המוצא.
טירה גליונויר: הם לומדים מאחת עשרה בבוקר עד שתיים בצהריים.
מופיד מרעי: מארץ המוצא?
מופיד מרעי: בזום?
מיכל שיר סגמן: יש מישהו מארץ המוצא שיכול להעביר להם שיעורים?
טירה גליונויר: אגב, משרד החינוך גם עשה זומים עם המחנכים שם ועם צוותים חינוכיים על היבטים של חוסן במצבי חירום.
ולדימיר בליאק: איפה שם?
ולדימיר בליאק: באוקראינה?
טירה גליונויר: אגף שפ"י שלנו במשרד עשה מספר זומים כאלה, על מנת לתת להם כלים כיצד להתמודד עם - - -
מיכל שיר סגמן: ומה עם ילדי הגן?
טירה גליונויר: לפחות במלונות, הפעילות שלנו פתוחה גם במרכזים.
טירה גליונויר: יש שני היבטים, לפחות ממה שאני בדקתי, במדינות האלה, קודם כל, האימהות פחות משחררות, גם ראינו את זה במלונות.
טירה גליונויר: אלו ילדים רק מגילאי שש, וגם אם באו צעירים יותר, אז הם באו בליווי האמא.
טירה גליונויר: מתוך הניסיון שצברנו בחודשיים וחצי האחרונים, ביחד עם השלטון המקומי ומשרד הרווחה, בנינו איזו תכנית, כמובן שבגמישות מתמדת, לשפר ב-ON GOIMG, זה גם מה שעשינו - - -
מיכל שיר סגמן: כלומר, האמא לא ממהרת למסור את הילד לאיזו שהיא מסגרת?
טירה גליונויר: לא, ממש לא.
מיכל שיר סגמן: התכנסות פנימה ולהחזיק חזק.
טירה גליונויר: לגמרי, אפשר להגיד.
עלי סלאלחה: איך בתי הספר מסתדרים?
עלי סלאלחה: הרי, אלו גילאים שונים, המורים לא יודעים שפה, ילדים לא יודעים עברית, איך מסתדרים עם זה?
טירה גליונויר: אז ככה, מדינת ישראל היא מדינה קולטת עלייה, המערכת קולטת בממוצע למעלה מחמשת אלפים תלמידים עולים בשנה.
טירה גליונויר: יש לנו מגשרים חינוכיים.
טירה גליונויר: תראו, כמעט חמישים אחוז, ארבעים ושישה וחצי אחוז מהתלמידים העולים במדינת ישראל, גרים בעשר רשויות.
מופיד מרעי: ממוקד.
טירה גליונויר: ממוקד, אתה יכול לעשות עבודה אסטרטגית.
טירה גליונויר: אבל, גם ברשויות אחרות, אנחנו מאוד מאוד מאוד מבקשים שחווית הקליטה שניתן לעולים היא תהיה טובה יותר, רכה יותר, מחבקת יותר ואנחנו ממש עושים הכל על מנת לאפשר את הדבר הזה.
מיכל שיר סגמן: הייתה לך שאלה?
שני בר טוביה: כן.
שני בר טוביה: אני מפורום ארגוני הפליטים ומבקשי המקלט.
שני בר טוביה: בעקבות השאלה של יושבת ראש הוועדה, אני רוצה לחדד על הכניסה למערכת החינוך, את ענית שכל ילד כל שלושה חודשים נכנס למערכת החינוך, הכוונה היא גם לילדים שאינם זכאי שבות?
טירה גליונויר: ברור.
שני בר טוביה: אז שלושת החודשים עומדים להסתיים בקרוב.
שני בר טוביה: זאת אומרת, מחודש הבא הילדים שאינם זכאי שבות נכנסים למערכת החינוך.
טירה גליונויר: חד משמעית.
שני בר טוביה: אוקיי, זו כותרת חדשה.
טירה גליונויר: למה?
שני בר טוביה: כי עד היום זה לא מה שנאמר.
שני בר טוביה: לא נאמר שהילדים שאינם זכאי שבות יקלטו במערכת החינוך.
מיכל שיר סגמן: הם חייבים, זה חוק במדינת ישראל.
שני בר טוביה: אוקיי.
שני בר טוביה: כי, בסוף החודש הנוכחי שלושת החודשים נגמרים.
טירה גליונויר: הילדים יוכלו להיכנס למערכת החינוך ואנחנו נכניס אותם בשמחה ובאהבה.
מיכל שיר סגמן: חוק חינוך חובה מחייב את מדינת ישראל, בלי קשר לאזרחות כן או לא.
שני בר טוביה: אני יודעת, זה היה החשש אבל, שהשלושה חודשים ייגמרו והילדים עדיין יישארו בלי מסגרות.
טירה גליונויר: לא, לא.
טירה גליונויר: אנחנו נכניס אותם ואנחנו ערוכים לזה.
מיכל שיר סגמן: שוב, אני בכוונה לא מתעמקת כרגע בעניין של החינוך, כי ועדת החינוך הולכת לעשות דיון רק על נושא החינוך פנימה לתוך הנושא של העלייה.
אוריאל בוסו: אני ממשרד החינוך.
אוריאל בוסו: רק חשוב לי להבהיר, טירה היא מהמנהל הפדגוגי של המשרד ואני ממינהל, חברה ונוער, וזה גם קצת מענה לשאלה.
אוריאל בוסו: אנחנו בפעילויות החברתיות שעשינו, אני לא מדבר על בתי ספר, לא עשינו שום הפרדה והבדלה בין פליט או נמלט מלחמה לבין זכאי חוק השבות, עולה או משהו כזה.
אוריאל בוסו: בפעילויות החברתיות, ועשינו הרבה, אני לא אפרט את זה, כי זה לא לוועדה, אבל עשינו הרבה, אין הפרדה.
אוריאל בוסו: זאת אומרת, לבתי ספר הם לא נכנסים, לשאלתך, בתי ספר הם לא נכנסו אבל לפעילויות החברתיות כולם קיבלו ללא הבחנה.
מיכל שיר סגמן: גם בקרוב אנחנו בחופש הגדול, השאלה היא אם יש גם איזה שהוא מענה לנושא החופש הגדול?
אוריאל בוסו: מה שטירה אמרה זה שאנחנו מתכוונים לקחת את המערכת שבנינו לטובת רוב הילדים שהיו זכאי חוק השבות ועכשיו לעשות לו איזו שהיא הסבה ולקחת אותה להתאים אותה לילדים הנמלטים.
אוריאל בוסו: בנוסף, כמובן, להתאים אותה לימי החופשה, זאת אומרת להשתמש באותה פלטפורמה מותאמת.
מיכל שיר סגמן: כן, אני די בטוחה גם שהם ישמחו לפגוש אחד את השני, בלי שום קשר אם יש לך את חוק השבות או אין לך את חוק השבות.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה, משרד החינוך.
מיכל שיר סגמן: כמה שאלות למשרד הבריאות.
מיכל שיר סגמן: מבקשת שתהיה איזו שהיא סקירה, גם מענים רגשיים, גם עובדים סוציאליים שמטפלים בהם וחיסונים.
הדר אלעד: זהר, אתה רוצה לדבר על חיסונים?
זהר מור: שלום.
זהר מור: אני ממשרד הבריאות, משירותי בריאות לציבור.
זהר מור: אנחנו מפעילים את טיפות החלב ושירותי הרפואה מונעת במשרד.
זהר מור: ילדים שהם מבוטחים, שזה אומר עולים או זכאי חוק השבות הם מבטוחים בקופת החולים והם יכולים להיות מטופלים בטיפות החלב, בהתאם לאיפה שאמא שלהם בוחרת.
זהר מור: כלומר, זה יכול להיות טיפות החלב של משרד הבריאות או של הקופה.
מיכל שיר סגמן: אני מניחה שיש גם קצת בעיה עם איזה שהוא רקע של היסטוריה רפואית, מאחר ואתה לא יודע אם הילד היה מחוסן לפוליו או לא, לצורך העניין, מעבר לקורונה לא קורונה.
זהר מור: נכון.
זהר מור: זה קורה עם ילדים עולים בכלל או זרים בכלל.
זהר מור: כאלה שאין להם ביטוח רפואי יכולים להיות מטופלים בתחנות טיפות החלב של משרד הבריאות או של העיריות.
מיכל שיר סגמן: משרד ההרווחה, אמרתם שהם כן אמורים לקבל.
אילן ברוש: כל נמלטי המלחמה מגיל אפס עד גיל שישים מקבלים טיפול רפואי באמצעות טרם, בצורה שוטפת, יש חוזה מסודר, אתה מכיר את זה.
זהר מור: גם מי שמבוטח וגם מי שלא בקופות החולים, מקבל את אותו שירות בטיפות חלב אצלנו.
זהר מור: שירות בטיפות החלב כולל בדיקת גילה והתפתחות, קשר אם וילד ומתן חיסונים בהתאם לשגרה בישראל.
זהר מור: אנחנו מקבלים את פנקסי החיסונים שלהם, במידה ויש.
זהר מור: במידה שאין, אנחנו שואלים את האמא אם היא יודעת על חיסוני עבר, במידה ולא אנחנו משלימים חיסונים בהתאם לתכנית בישראל, כאילו הם לא חוסנו.
זהר מור: ככה אנחנו עושים באופן שגרתי, לא רק בילדים שהגיעו מאוקראינה.
זהר מור: נכון להיום, ידוע לנו על שלוש מאות ילדים שנקלטו בטיפות חלב.
מיכל שיר סגמן: שלוש מאות ילדים?
זהר מור: כן.
מיכל שיר סגמן: מה עם ילדים בעלי מוגבלויות?
הדר אלעד: תראי, אין לי מספרים או משהו כזה, אני לא בטוח שאפילו יש בקופות מספרים, אני יכול להגיד לך שלצורך העניין מה שקורה הוא שכל מי שעולה חדש הוא ישר נקלט בקופת חולים.
הדר אלעד: נכון לפני שבוע שבדקתי את הנתונים, היו אלף מאתיים שבעים ושישה ילדים שנקלטו בקופות החולים.
הדר אלעד: יש לי את הפירוט לפי קופה, זה לא כזה משנה נראה לי, מהיום הראשון הם זכאים לכל מה שזכאי תושב ישראלי, זאת אומרת בכל ההיבטים.
מיכל שיר סגמן: כולל נגישות שפתית?
זהר מור: כולל.
זהר מור: כל הקופות עשינו איתן ישיבות, כל הקופות עובדת בצורה שונה שמתאימה לכל קופה.
זהר מור: כל קופה בנתה את ההתאמות התרבותיות שלה, כלומר כולל מענה באוקראינית, במוקדים, אי אפשר מענה אוקראינית בכל מרפאה, אבל רוסית היא לא שפה שלא שכיחה פה, אז מסתדרים עם הסיפור הזה.
זהר מור: זה לגבי העולים החדשים.
זהר מור: יש קבוצה שנייה, שהיא קבוצה שטרם קיבלו את הזכאות של עולה והם בבדיקה.
זהר מור: אז, קבוצה שנכון שלפני, בשבוע שעבר, היא מנתה אלפיים שבע מאות שישים ושישה אנשים, סך הכל מתוכם ילדים, זה בערך שליש, בין תשע מאות לאלף.
זהר מור: עד שהם זכאים לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, הם מקבלים בעצם כיסוי מהמדינה דרך פוליסה, דרך מבטח כאשר ספק המשנה הוא קופת חולים לאומית.
זהר מור: זאת אומרת, כולם משויכים לקופת חולים לאומית, והם זכאים בגדול וכל מה שהם זכאים במסגרת החוק, עד אותו פרק זמן שבו בסופו של דבר הם יוכרו כעולים חדשים ויקבלו את הזכאות המלאה, רק שלא בכל קופה, אלא כולם משתייכים דרך מבטח לקופת חולים לאומית - - -
מיכל שיר סגמן: יש לכם איזו שהיא דרך לדעת אם יש מישהו שקצת, נניח, הסתבך בפרוצדורה, לא נרשם, לא נקלט?
זהר מור: תראי, פוגשים את כל האנשים האלה, משרד הקליטה פוגש אותם.
זהר מור: הם תחת חסות משרד הקליטה, גם הקבוצה שהם חשודים כעולים חדשים, שמהם בסופו של דבר, לא יודע, תשעים וחמישה אחוז יוכרו, פוגשים אותם בשדה תעופה ואף אחד לא יוצא משם בלי שהוא מקבל את התדריך, את הטופס ביד ועם כל דרכי התקשורת ומה שזה אומר.
זהר מור: אנחנו פעלנו אל מול המלונות.
זהר מור: לא כולם מגיעים למלונות, אבל מי שמגיע למלונות, יש מנהלים, יש אנשי קשר במלונות של משרד הקליטה וגם של פיקוד העורף.
זהר מור: אנחנו דאגנו שבכל המלונות הם יידעו למי לפנות ויהיה להם אנשי קשר בקופות החולים, וכל פניה לאיש קשר כזה יהיה ברור מי היא המרפאה הקרובה ומה הטלפון של קופת החולים הרלוונטית.
זהר מור: זאת אומרת, הדבר הזה נעשה, שוב כל הסיפור הזה זה רק לפרק הזמן של השלושה, ארבעה שבועות עד שהם מוכרים כעולים חדשים.
זהר מור: הם עוזבים את המלונות ומקבלים את הזכויות שלהם כמו כל אזרח ישראלי אחר.
זהר מור: באמת, הם כאילו לא שונים בכלום מאף אחד אחר.
זהר מור: יש את הקבוצה השלישית, שזו קבוצה שהתייחס אליה, ראי משרד הרווחה, שהם כאילו מקבלים את הסל, איזה שהוא מענה רפואי, שתייר לא מקבל אותו, דרך טרם.
זהר מור: אני חייב לציין שעד היום אלינו כמשרד הבריאות לא הגיע אפילו, ולא אף מקרה אחד של ילדים.
זהר מור: היה מקרה אחד של מבוגר, אבל אחד או שניים, שיש איזה שהוא תפר של החרגות, אבל ילד לא הגיע אלינו מעולם איזה שהוא מקרה שדווח על איזו שהיא בעיה שנדרש אליה איזה שהוא פתרון.
זהר מור: יש לנו חמ"ל שמתעסק עם זה מול הקפות, יש לנו משהיא שמרכזת את זה, אז ילד לא הגיע.
מופיד מרעי: אין פספוסים אבסולוטיים בנושא הזה?
זהר מור: תראה, על אלפי אנשים שמגיעים, אני לא יכול לדעת אם מישהו מפספס.
זהר מור: אתה יודע, זה כמו כל מי שנקלט בקופת חולים, הוא לא חייב, הוא נקלט רישומית, הוא אפילו מזומן בחלק מהקופות למפגש - - -
מופיד מרעי: לכן אני שואל.
זהר מור: אני לא יודע אם הוא פנה, כאילו אתה יודע.
מופיד מרעי: אנחנו כמערכות יודעים במי אנחנו מטפלים בכל תחום, כן?
מופיד מרעי: משרד הרווחה, משרד החינוך.
מופיד מרעי: מה מטריד אותנו בסופו של דבר?
מופיד מרעי: אלה שאנחנו לא יודעים עליהם.
מופיד מרעי: שם, האם יש לנו מנגנון?
מופיד מרעי: האם יש לנו מערכת שיכולה בסופו של דבר - - -
זהר מור: אבל אני צריך לדעת.
מופיד מרעי: מערכת שיכולה, בסופו של דבר, למנוע פספוסים, שהטיפול יהיה טיפול מוחלט במאה אחוז פליטים, במאה אחוז ילדים, במאה אחוז משפחות.
זהר מור: אין דבר כזה מאה אחוז.
זהר מור: עם כל הרצון להגיע למאה אחוז, אין דבר כזה.
זהר מור: יש פספוסים גם בקרב - - -
מופיד מרעי: לא, שאלתי על מנגנון שצריך להגיע למאה אחוז.
זהר מור: לא, אין מנגנון כזה.
זהר מור: בסוף, בן אדם מקבל את הזכאות.
זהר מור: אם הוא לא מרגיש טוב, הוא יכול לפנות לקופת החולים, האם הוא יקבל שם טיפול רפואי, לא יפספסו שם משהו?
זהר מור: אני באמת לא יכול לדעת, אתה יודע.
זהר מור: רופא יכול לטעות, יכול לפספס - - -
מופיד מרעי: עוד אין לכם הערכה?
זהר מור: לא.
מופיד מרעי: מה שאתם אומרים בעצם הוא שכמעט בוודאות אין לנו - - -
זהר מור: תראה, אם יש באמת תקלה, ונניח מצבו של מישהו מתדרדר והוא מגיע לבית החולים וזה מוגדר כאיזו שהיא טעות או תקלה, אז זה אמור להיות מדווח למשרד הבריאות ואז נדע שהייתה תקלה ולתחקר.
זהר מור: אבל, עד היום לא הגיעה אלינו פנייה כזו, בטח לא לגבי ילדים.
מופיד מרעי: אוקיי, הבנתי.
זהר מור: אני חייב לציין שגם לא הגיעה אלינו פניה כזו גם לגבי מבוגרים, אבל בוודאי לגבי ילדים.
זהר מור: בסך הכל, זו אוכלוסייה בריאה יותר עם פחות בעיות רפואיות וכו'.
מיכל שיר סגמן: שאלות לרשות האוכלוסין?
יואל ליפוצבקי: כן, אני אתכם.
מיכל שיר סגמן: עלו כאן כמה שאלות שקשורות גם אליכם.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שהשאלה המרכזית היא תוקף האשרה, מה קורה מרגע שפג התוקף?
מיכל שיר סגמן: מה עושים?
יואל ליפוצבקי: אז, נכון להיום מדיניות הממשלה ומדיניות שרת הפנים להאריך את אשרת התייר, אנחנו הארכנו את אשרות התיירים לאלה שהגיעו לפני ה-24 בפברואר.
יואל ליפוצבקי: כי, מי שהגיע ב-24 בפברואר וקיבל אשרה לשלושה חודשים, אז עדיין לא הסתיימו שלושת החודשים שמקבל כל תייר שמגיע לישראל.
יואל ליפוצבקי: אלה שהיו לפני, הארכנו להם באופן גורף עד סוף מאי.
יואל ליפוצבקי: לקראת סוף מאי השרה תקיים שוב המשך לדיונים ותחליט אם הם משנים את המדיניות או ממשיכים להאריך להם את אשרות התייר.
מיכל שיר סגמן: אני הייתי רוצה להאמין שיאריכו את אשרות התייר, מאחר ואין להם כל כך בית לשוב אליו.
מיכל שיר סגמן: יש איזו שהיא תשובה אחרת, מעבר לעובדה שאנחנו תיכף בסוף מאי ואז אנחנו עושים דיון?
מיכל שיר סגמן: אתה יודע מתי הדיון הזה הולך להתקיים?
יואל ליפוצבקי: אנחנו עורכים דיונים על בסיס יומי עם השרה.
יואל ליפוצבקי: כל יום אנחנו עושים דיון לגבי המצב.
יואל ליפוצבקי: אני מעריך שבשבועיים הקרובים היא תקבל החלטה.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נפנה ללשכת השרה שאלה ישירה מהוועדה, על מנת לדעת באמת על מה מדובר.
מיכל שיר סגמן: אני מעריכה שמדובר על הארכה, מאחר ואין כל כך גם ברירה אחרת, אבל טוב לשאול ולקבל את ההחלטה.
מיכל שיר סגמן: לא לשכוח שמדובר כאן גם עם אנשים עם מצב נפשי מאוד מאוד רעוע, לא יציב.
מיכל שיר סגמן: אלו אנשים שבאמת תלושים מהחיים שלהם, מהמשפחות שלהם עם דאגה מתמדת, אנשים שברחו גם לא עם מזוודה ולא עם תיק, הם ברחו עם שקית ניילון.
מיכל שיר סגמן: זה ממש ככה.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שהכבוד הראוי עבורם זה לתת את הארכה ואת האוויר לנשימה, גם אם פתאום המלחמה תסתיים והם יוכלו לשוב לביתם, גם אם אנחנו נאריך להם בעוד טיפה זמן, המדינה לא תתמוטט מזה.
יואל ליפוצבקי: אז בהתחלה הארכנו עד ה-30 באפריל, וכמו שאת אומרת, ראינו שהמלחמה לא מסתיימת לצערנו, ולכן הארכנו עד סוף מאי.
יואל ליפוצבקי: כמובן, אני חושב שכל עוד זה לא מסתיים, אז ברור שנאריך להם שוב את אשרת התייר, להערכתי.
מיכל שיר סגמן: העניין הוא שאנחנו שומעים פה שיש לזה השלכות, השלכות מבחינת מערכת החינוך, השלכות מבחינת בריאות, מבחינת התארגנות הלאה של המערכות, של משרד הרווחה, של משרד העלייה והקליטה.
מיכל שיר סגמן: סליחה, של משרד ועלייה והקליטה פחות, של משרד הרווחה והחינוך יותר, שהמערכות האלו ממש נתמכות או מקבלות או לא מקבלות תקציבים, בעקבות זאת.
מיכל שיר סגמן: אני לא טועה בניתוח שלי.
מיכל שיר סגמן: כלומר, אם מדובר על שניים עשר מיליון שקלים בחודש, על מנת לתת מענה לאלה שהם לא עולים, לאשרת התייר, מה שנקרא, והם יודעים שהאשרה מסתיימת בסוף מאי ואנחנו כבר ב-10 במאי.
מיכל שיר סגמן: אז גם משרד האוצר, לצורך העניין, לא יכול לשחרר את הכספים כבר לחודש הבא ואז עוד פעם הכל ברגע האחרון וזה עניין של ספקים וכו'.
מיכל שיר סגמן: השאלה היא אם יש איזו שהיא אפשרות לבוא ולשחרר, שוב מקסימום יישארו כאן.
מיכל שיר סגמן: המלחמה תגמר והם יישארו כאן חודש אחד יותר, ואני מניחה שהמדינה תדע להתכנס לסגירת האירוע אם צריך, מאשר עד לרגע האחרון בכל פעם להאריך בעוד כמה שבועות בודדים.
מיכל שיר סגמן: השאלה שלי היא האם זה משהו שאתם מודעים אליו ולוקחים בחשבון את שאר המערכות, שבעצם תלויות בכם?
יואל ליפוצבקי: כן.
מיכל שיר סגמן: אוקיי, זו הייתה תשובה קצרה.
מיכל שיר סגמן: בסדר, משרד הרווחה יש לכם איזה שהוא משהו?
אילן ברוש: לא, אנחנו בשיתוף פעולה מצוין עם מנהל האוכלוסין.
אילן ברוש: אני רק אומר שמי שהוא מלפני ה-4 בפברואר זה לא רלוונטי, כי הוא לא מקבל את המענים של מוקד צו השעה.
אילן ברוש: צו השעה נותן מענים רק למי שמה-24 בפברואר והלאה.
אילן ברוש: זה שמאריכים למי שהיה לפני, אז להקשר שלנו זה לא נותן שום מענה.
אילן ברוש: הרעיון הוא להאריך למי שהגיע מה-24 בפברואר והלאה, לא מי שבא לפני.
אילן ברוש: אבל אנחנו עובדים בשוטף מול מנהל האוכלוסין, הם נותנים לנו על בסיס יומי את כל הנתונים.
אילן ברוש: פה, באמת ראוי לציין את העבודה אתכם ביחד, שאפו.
מיכל שיר סגמן: כאשר אני שומעת על שיתוף פעולה בין משרדי הממשלה, אני רווה נחת, בדרך כלל זה לא ככה, אז זה דווקא בסדר.
אילן ברוש: לגמרי.
מיכל שיר סגמן: בוא נחזור למשרד העלייה והקליטה, נראה אם יש אילו שהן תשובות.
ברהן מלדה: כבוד יושבת הראש - - -
מיכל שיר סגמן: אני רק חייבת לומר שאנחנו קיימנו כאן דיון שלם, כאשר החסר היחיד מבחינת האינפורמציה, המידע, נתונים לכולם היה, פרט למשרד העלייה והקליטה.
מיכל שיר סגמן: אני מניחה שיש לכם, אבל אנחנו נשמח גם שתחלקו עם הוועדה.
ברהן מלדה: הייתי שמח אילו זה היה עולה בידי, אבל בהתייעצות עם לשכת המנכ"ל, הם מבקשים להעביר לוועדה את הדברים כתובים.
ברהן מלדה: כי, כרגע אין גורם בלשכה שיכול להעלות לוועדה הזו.
מיכל שיר סגמן: תמי, באיזה תאריך אנחנו שלחנו את השאלות למשרד העלייה והקליטה?
תמי ברנע: לפני פסח.
מיכל שיר סגמן: לפני פסח.
מיכל שיר סגמן: כלומר, היה למשרד עד לפני פסח זמן לעבור על השאלות שהוועדה שלחה, על מנת לייצר תשובות ונתונים.
מיכל שיר סגמן: כאשר ועדה בכנסת קוראת למשרד ממשלתי, על המשרד הממשלתי להגיע, ולהגיע מוכן, כמו שאר משרדי הממשלה שטרחו – אגב – פיזית להגיע לכאן, לא רק בזום, ולתת את התשובות לכל שאלה אפשרית שיכולנו.
מיכל שיר סגמן: הדיון הזה עוסק בעליית ילדים מאוקראינה, כלומר אתם נושא הדיון.
מיכל שיר סגמן: לא טרחתם לשלוח לכאן נציג פיזית, אתם יושבים בזום, זה דבר ראשון, שכבר אין חובת עטית מסכות, ואני מאוד מקווה שהזום הזה יעבור מהעולם.
מיכל שיר סגמן: דבר שני לא הגעתם מוכנים לדיון, שעוסק בעיקר בילדים שנמצאים תחת חסותכם, זו התנהלות לא רצינית של המשרד.
מיכל שיר סגמן: אני גם אדבר על כך עם השרה, ואני גם אעביר על זה דיווח ליושב ראש הכנסת.
מיכל שיר סגמן: ככה לא מתנהלים אל מול ועדה בכנסת.
מיכל שיר סגמן: התפקיד שלנו הוא לוודא שאתם עושים את עבודתכם נאמנה, זה התפקיד שלי.
ברהן מלדה: אין ספק במה שאת אומרת.
ברהן מלדה: לא כדי להאשים מישהו כזה או אחר, אבל לגבי עצם קיום הוועדה, לי באופן אישי נודע רק אתמול.
ברהן מלדה: התבקשתי לדבר והכנתי את הנתונים בתחומים שאני מכיר.
ברהן מלדה: את השאלות, רק לאחר שניסיתי לברר, קיבלתי - - -
מיכל שיר סגמן: אני מבקשת את התשובות לשאלות הוועדה במייל היום בערב, עד היום בערב את כל השאלות.
מיכל שיר סגמן: אני אשוחח עם השרה על הגישה של משרדה אל ועדה בכנסת, וכמובן שזה יעבור גם אל יושב ראש הכנסת.
מיכל שיר סגמן: דבר כזה לא יחזור על עצמו.
מיכל שיר סגמן: אפרופו אגב, אם מישהו ממש רוצה לדעת מה היא פגיעה בדמוקרטיה, ככה זה נראה, כאשר ועדה בכנסת קוראת למשרד ממשלתי שמגיע לא מוכן ומזלזל במעמד, זו פגיעה בדמוקרטיה.
מיכל שיר סגמן: התפקיד שלנו הוא לבקר את העבודה שלכם.
מיכל שיר סגמן: אנשים פה טרחו ופינו מזמנם ואלה אנשים עסוקים - - -
תמי ברנע: לא הגיעו.
מיכל שיר סגמן: אין לי כאן תשובה לשאלה אחת בנוגע לרפואה ששאלנו, אפילו לא אחת.
תמי ברנע: זה גם צריך להיאמר לפרוטוקול שאתמול הגיע מענה כתוב, זה שאין סנכרון בין המענה לבין הנציג.
מיכל שיר סגמן: יש כאן אנשים שהגיעו מאוד מאוד מוכנים באמת לתשובה לכל שאלה שאני שואלת.
תמי ברנע: לא, אני אומרת שאתמול הגיעה מענה מהמשרד הזה, מענה כתוב.
מיכל שיר סגמן: משרד המשפטים, עו"ד הילה טנא-גלעד, ראש אשכול זכויות אדם, בבקשה.
מיכל שיר סגמן: יש לך משהו להוסיף, סקירה, שאלה?
הילה טנא-גלעד: עוד פעם, באמת הסיוע המשפטי ועו"ד אביטל בגין נמצאת כאן והיא תוכל להציג כמובן.
הילה טנא-גלעד: האגף לסיוע משפטי מלווה באמת את העשייה בהיבטים שלהם.
הילה טנא-גלעד: עו"ד דינה דומיניץ, כפי שתואר כאן, מתאמת את המאבק בסחר בבני אדם, באמת עושה עבודה אינטנסיבית יחד - - -
מיכל שיר סגמן: נתקלת במקרים?
אילן ברוש: כן, לא מעט.
מיכל שיר סגמן: מה זה אומר.
אילן ברוש: אני לא אפרט את זה פה, אבל כן.
הילה טנא-גלעד: יש לנו מקרים בהחלט שמעלים חשד, שדינה גם - - -
מיכל שיר סגמן: למה לא לפרט?
מיכל שיר סגמן: זו שאלה ישירה.
תמי ברנע: אפשר להגיד, בלי להגיד שמות.
מיכל שיר סגמן: לא צריך שמות, שהוועדה תבין על מה מדובר.
אילן ברוש: היו מקרים שהוצאנו נשים והעברנו אותן למקלט לסחר בנשים של משרד הרווחה.
מיכל שיר סגמן: כלומר, העבירו אותן את הגבול - - -
אילן ברוש: זה עניין משפטי, אבל היו מקרים שהוצאנו נשים ממקומות והן כרגע נמצאות במקלט לסחר בשנים של משרד הרווחה.
מיכל שיר סגמן: וילדים?
הילה טנא-גלעד: בגירות, לא קטינים.
אילן ברוש: לא, בגירות.
הילה טנא-גלעד: היו מקרים שבהם כמובן גם רשות האוכלוסין וגם כל הגורמים בהחלט בהחלט מודעים.
הילה טנא-גלעד: יש גם המון שיח בזירה הבין לאומית על הנושא של תופעות של סחר בילדים וממש מקרים של אנשים שאורבים בעצם לנשים ולילדים שהגיענו מאוקראינה.
הילה טנא-גלעד: יש פליירים בנתב"ג, יש גם רולאפים שהוצבו, שעוד פעם, הגורמים של סיוע משפטי מאוד מאוד מעורבים בכל השיח כאן.
מיכל שיר סגמן: אנחנו מדברים על מקרים בודדים?
מיכל שיר סגמן: על עשרות, על מאות?
הילה טנא-גלעד: קטינים בודדים מאוד, אבל עוד פעם, הרעיון הוא באמת להעלות מודעות.
הילה טנא-גלעד: יש שיח בין משרדי הממשלה שהתנהל כבר, על כל הנושא של קטינים בלתי מלווים, הכניסה שלהם, גם עם הגורמים בתוך משרד המשפטים, גם עם הגורמים מהמשרדים האחרים, על מנת לראות שכולם מיודעים, מבינים את הרגישויות, מה המחויבויות, מה נדרש, כל נושא של העלאת המודעות כמובן.
הילה טנא-גלעד: אני אציין לגבי קטינים בלתי מלווים שהיה לנו כמה מקרים בודדים, אנחנו מכירות, אביטל ואני, כמה מקרים ספורים.
הילה טנא-גלעד: רוב המקרים או על הקצה העליון או היה מקרה אחד של ילדה שהגיעה לא עם המשפחה הביולוגית שלה, שעלה סימני שאלה ובאמת כל המערכת התגייסה.
הילה טנא-גלעד: באופן כללי, יש מספיק רכיבים בדרך, גם הגשת הטופס, גם האישור גם של רשות האוכלוסין, גם של משרד החוץ, על מנת שמקרה כזה לא יקרה.
הילה טנא-גלעד: אבל, כן היו מקרים מאוד מאוד בודדים, מקרים ספורים.
מיכל שיר סגמן: היו מקרים של הורים שגילו שהילדים שלהם פשוט לא איתם ואז הם התחילו לחפש אותם או משהו?
הילה טנא-גלעד: לא.
מיכל שיר סגמן: של ילד חסר?
הילה טנא-גלעד: לא מוכר לי מקרה כזה, אבל אני אומרת בכנות, אנחנו מבינים שהמצב באוקראינה, בפולין ובמדינות אחרות הוא מאוד מאוד מורכב ואנחנו מאוד מודעים לזה ויש הרבה שיח.
הילה טנא-גלעד: הסיוע המשפטי, כאמור, מי שצריך להשלים ידבר.
אביטל בגין: אני מהסיוע המשפטי.
אביטל בגין: נעשה רגע תמונה טיפה יותר רחבה למי זכאי לסיוע משפטי, עקרונית לפי חוק והתקנות הקיימות, הסיוע המשפטי ניתן רק לאזרחי ישראל ותושבי קבע.
אביטל בגין: לצד זאת, ישנה אמנה משנת 1954 בין לאומית שישראל חתומה עליה, שמחייבת מתן לסיוע משפטי לאזרחי מדינות שותפות באמנה.
אביטל בגין: אוקראינה נמצאת באמנה, ולכן אנחנו יכולים לתת סיוע משפטי לכל אזרח אוקראינה או רוסיה, דרך אגב, הגיעו גם הרבה באמת מרוסיה.
אביטל בגין: באותם תנאי זכאות שיש לאזרח ישראלי, עשינו בנתב"ג יידוע ממוקד עם פליירים ועם רולאפים עם האפשרות לפנות אלינו לסיוע המשפטי.
אביטל בגין: הקמנו בנוסף את המוקד של משרד הרווחה, כאשר באמת ההבנה היא שבמצב מצוקה כזה יש יחסית נתח קטן של אנשים שפנויים לטפל בעניינים שהם בעצם עכשיו של אילו שהן מחלוקות משפטית.
אביטל בגין: לכן, רוב ההליכים הם באמת היו סביב שאלת המעמד.
אביטל בגין: בהקשר של ילדים, היו לנו עד עכשיו עשרים ושבע פניות בכלל בנושא מעמד אישי, שמתוכן רוב הבקשות לסיוע משפטי היה בהקשר של הסדר ראיה, גירושין, מחלוקות על הילדים, משמורת, אפוטרופסות יחיד - - -
מיכל שיר סגמן: להבנתי, הגברים ברובם נשארו שם.