GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איזבל סרי לוי: תמיכה במרכזי סיוע לנפגעי תקיפה מינית, הרחבנו גם את מספר המרכזים.
איזבל סרי לוי: בשנה שעברה נוסף מרכז סיוע חרדי נוסף.
מיכל שיר סגמן: הנגשה לשפה הערבית.
איזבל סרי לוי: יש מרכזי סיוע דוברי ערבית, יש מרכזי הגנה שיש בהם טיפול בשפה הערבית.
מיכל שיר סגמן: בבאר שבע לא נראה לי שבעיה זו נפתרה.
איזבל סרי לוי: על באר שבע אני לא רוצה - - - בירושלים הורחב, בנצרת הורחב, בחיפה יש גם כן סיוע בשפה הערבית.
איזבל סרי לוי: חשוב לציין שמרכזי הסיוע נעזרים בצ'אט ובווצאפ.
איזבל סרי לוי: אנחנו יודעים על מרכזי הסיוע שברגע שאפשר לכתוב ולא להרים טלפון אז גיל הפניות יורד.
איזבל סרי לוי: יש יותר ויותר ילדים והורים שפונים למרכזי הסיוע.
איזבל סרי לוי: יש מוקד 105 שכולל דסק של הרווחה, הבריאות והחינוך.
איזבל סרי לוי: אני חושבת שגם שם תהיה עוד מעט אופציה של פנייה בכתב.
איזבל סרי לוי: ראינו לילדים יותר קל להתכתב מאשר להתקשר.
איזבל סרי לוי: אנחנו עובדים עם עמותות שמפעילות עבורנו את מרכזי הטיפול, חלק מהאיתור שהם מפעילים עובד דרך אינסטגרם.
איזבל סרי לוי: יש גם פרויקט מקסים במרכז הסיוע השרון, ביטוח לאומי שותפים שם, אני רק הצטרפתי כסוג של ליווי מקצועי - - -
מיכל שיר סגמן: בבתי הספר עדיין מדביקים בשירותים את הטלפונים של מרכזי הסיוע?
מיכל שיר סגמן: פעם היו מדביקים בתוך חדרי השירותים מדבקות עם מספרי הטלפון.
איזבל סרי לוי: מדבקות רואים הרבה, גם בצבא.
מיכל שיר סגמן: יש כאן תיכוניסטית שאומרת שזה עוד קיים.
איזבל סרי לוי: אבל היום יפרסמו גם את הצ'אט וגם כל מילה.
איזבל סרי לוי: יש פרויקט מקסים, גבירתי, אני לא יודעת אם הספקת להכיר.
איזבל סרי לוי: מעלים לאינסטגרם כל מיני סיטואציות מיניות - - - הם העלו את זה מקסים, יש שם קמפיין שבשנה שעברה עשו אותו רק בחופש הגדול והשנה אני יודע שמאוד הרחיבו.
איזבל סרי לוי: כל הנוכחות בניו-מדיה - - - יותר אבל אנחנו - - -
מיכל שיר סגמן: אלו בעצם הסטיקרים החדשים.
איזבל סרי לוי: כן, המסך החליף את הסטיקרים.
איזבל סרי לוי: מידע על השירותים שלנו, אני וסלעית בקשר עם כל מרכזי הסיוע והמרכזים שלנו על מנת להפיץ את המידע.
איזבל סרי לוי: לא יהיה הורה שיצא ממרכז ההגנה ולא יידע לאן הוא יכול לפנות על מנת לקבל טיפול.
איזבל סרי לוי: כל הצוות של זוהר ממשרד הבריאות נמצא פה - - - ביקשנו את זה בעבר, אני לא יכול לומר כרגע איפה זה עומד.
איזבל סרי לוי: אנחנו רוצים לפרסם ולהרחיב כל הזמן.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לציין את שר הרווחה מאיר כהן על אכפתיות יוצאת דופן לכל נושא הפגיעות המיניות בילדים.
מיכל שיר סגמן: רואים שהוא שם לא רק כי צריך והוא נוכח בהוויה של יצירת שינוי לטובה.
מיכל שיר סגמן: ,
איזבל סרי לוי: לגבי שאלה על המתנה, אני יכולה לומר לזכותו של כבוד השר שבמרכזים של הקטינים אנחנו מנסים לא ליצור המתנה על ידי זה שפשוט אנחנו מבקשים מהמרכזים לתת עוד שירות.
איזבל סרי לוי: אנחנו צריכים לסגור גירעון תקציבי מאוד גדול בכל שנה בגלל הדבר הזה אבל המחשב היא למנוע המתנות.
מיכל שיר סגמן: ביקשתי מהשר בפעם הקודמת, לא סתם הזכרתי את באר-שבע, להתייחס למחסור בעו"ס נוער דובר ערבית.
מיכל שיר סגמן: נראה שיש ממש מחסור והיום צריך מתורגמנים שמגיעים לשם ואינם דוברי עברית.
מיכל שיר סגמן: ילד גם כך בקושי מדבר והקושי של מתורגמן רק מכביד.
מיכל שיר סגמן: מחכים שמונה שנים לאייש את התקן, השר יודע מזה, שוחחתי איתו על כך.
איזבל סרי לוי: כוונתך לחוקר נוער?
מיכל שיר סגמן: לא, עו"ס נוער.
איזבל סרי לוי: אני יכולה להגיד שאם עברו - - -
מיכל שיר סגמן: בידקו מה קורה שם כי יש שם בעיה.
מיכל שיר סגמן: מדובר באזור שיש בו לא מעט אוכלוסייה דוברת ערבית וזה קריטי.
מיכל שיר סגמן: שוחחתי עם השר, הוא היה מוטרד מהעניין ואני יודעת שזה בבדיקה.
מיכל שיר סגמן: יש לך שאלה?
איתי פלס: איתי פלס מהמעגל השני, הסבים והסבתות.
איתי פלס: אנחנו עוסקים פה בדו"חות, השאלה היא אם משרד הרווחה יכול לתת לנו נתונים סטטיסטיים כמה ילדים פונים מהטלפונים שניתנים, כמה ילדים פונים בעקבות הפניית היועצת.
איתי פלס: אני רוצה לספר שביקרתי בבית לין שבתל השומר והמנהלת שם אמרה לי באופן מפורש שהם לא מטפלים בפגיעות מיניות בתוך המשפחה אלא רק במקרים של זרים.
איתי פלס: כנראה שיש פה - - -
קריאות: זה נכון, זה נכון.
מיכל שיר סגמן: מי עונה על זה, משרד הרווחה?
איזבל סרי לוי: יש מקרים שמגיעים למרכז ההגנה ויש דאגה שאם הילד יובא על ידי אחד מההורים שלו תהיה בעיה לערוך הערכה ראשונית.
איזבל סרי לוי: יש מצבים שתשאול הילד ייעשה במקום ניטרלי.
איזבל סרי לוי: ילד יכול גם להיכנס לבד בגיל מסוים, תבוא ילדה בת 15 ותתחיל לרמוז שאולי אביה או דודה פוגע בה אז היא תתקבל בלי שום בעיה בתוך מרכז ההגנה.
מיכל שיר סגמן: ומה האלטרנטיבה?
איזבל סרי לוי: חקירת הילדים תתבצע אחרי בדיקה של עובדים סוציאליים בחוק הנוער.
מיכל שיר סגמן: לא רק חקירה אלא גם טיפול.
מיכל שיר סגמן: אם מגיע ילד בן 10 ואומר שפוגעים בו אז אני מניחה שלא יגידו לו ללכת הביתה.
איתי פלס: ילד לא יגיד את זה בדרך כלל.
מיכל שיר סגמן: הוא ירמוז, יעשה צעד.
איריס בן יעקב: שלום, אני איריס בן יעקב, אני מנהלת היחידה למיניות ולפגיעה בילדים ובני נוער.
איריס בן יעקב: כשהחשד הוא כלפי ההורה אנחנו מעדיפים שהחקירה תהיה בבתי הספר ושהיועצת היא זו שתלווה את הילד ותעקוב, ושזה לא ייעשה במרכזי ההגנה.
איריס בן יעקב: בית הספר הוא מקום טבעי לילד.
מיכל שיר סגמן: בדרך כלל הם לא אומרים אלא רומזים בכל דרך אפשרית וזה ייצא בכיתה ולא מול המנהלת.
מיכל שיר סגמן: מזכירים משהו ואז רואים את ההתנהגות שלו.
מיכל שיר סגמן: צריך סוג של חדות כדי להבחין בכך וזה מחזיר אותנו להכשרות, בלי הכשרה מתאימה אין שום סיכוי שמורה ישים לב.
איריס בן יעקב: ואז מוזמנת חקירה וחוקרת נוער מגיעה לבית הספר.
איריס בן יעקב: הדבר נעשה ברגישות גדולה וזה המקום לפרגן לרווחה על כך.
איריס בן יעקב: לא תמיד ניתן לומר ליועצת בית הספר מה עלה בחקירה ולפעמים זה בעייתי אבל עדיין, משם יש טיפול והפנייה לסיוע רגשי ולהליך שמתאים לילד.
איתי פלס: יש פה רשימת מקורות - - - מדובר על זה ש-70% מהילדים לא יספרו לגורם זר מה עובר עליהם.
מיכל שיר סגמן: ולכן דיברנו על הכשרות לזיהוי כי בלי הכשרת זיהוי - - -
איתי פלס: מה שקורה, הגורם היחיד שהילדים מספרים לו הוא האם.
מיכל שיר סגמן: או לחברים.
איתי פלס: במשפחה זה לאם ואז גם היא בבעיה.
איתי פלס: אם תתנו לי לדבר אחרי זה יש לי הרבה דברים לומר על כך.
מיכל שיר סגמן: נחזור למשרדי הממשלה, משרד הרווחה, כתוב במכתבה של המנכ"לית.
מיכל שיר סגמן: שיש הרבה דברים שצריכים להיכנס לפיילוט ושהרבה מאוד דברים זקוקים לתשובת האוצר.
מיכל שיר סגמן: האם זה נפתר?
איזבל סרי לוי: אני יכולה להגיד שבהמשך לדיווח שהגשנו אז, יש לנו 97 תקנים לעובדים סוציאליים לנפגעי עבירה שכבר נמצאים ברשויות המקומיות בהמשך לדיונים בוועדת ברלינר.
איזבל סרי לוי: התוכנית כרגע היא לטפל בנפגעי עבירות מין, קטינים ובגירים.
איזבל סרי לוי: התקנים המדוברים הם ראשוניים, לא כל מה שאנחנו צריכים.
איזבל סרי לוי: אנחנו מתחילים בבניית התפקיד כשהמחשבה שלנו היא שעו"ס במחלקת הרווחה יהווה כתובת לכל מי שנפגע מינית.
מיכל שיר סגמן: זה לא מה ששאלתי, שאלתי משהו ספציפי: האם יש בעיה תקציבית עם התוכניות שלכם.
מיכל שיר סגמן: במסמך של המנכ"לית היא פירטה את הדברים המבורכים שהמשרד רוצה ליישם, זה אומר שצריך כאן גם את העניין של התקצוב.
מיכל שיר סגמן: מה שאני רוצה לדעת זה האם יש תקציב להרחבה, לתקנים.
מיכל שיר סגמן: האם יש משהו שתקוע?
איזבל סרי לוי: איני רוצה לענות במקום האוצר.
מיכל שיר סגמן: אם אתם יכולים לבדוק כי זה פשוט משהו שעלה במסמך מדצמבר.
מיכל שיר סגמן: חשוב לי לשמוע על יישום תוכניות ולא רק על יוזמה.
מיכל שיר סגמן: אני לא רוצה לשמוע בעוד חצי שנה שיגידו שהיישום נתקע בגלל תקציב.
מיכל שיר סגמן: אפשר לפתור את הדברים עכשיו.
איזבל סרי לוי: אבדוק זאת.
מיכל שיר סגמן: סלעית, בבקשה.
סלעית שחר הוכמן: סלעית שחר הוכמן, מנהלת תחום נפגעים מינית בגירים.
סלעית שחר הוכמן: אני יכולה להוסיף שלמעשה מי שנפגע בילדות – וציינת בצדק שרובם חושפים את הפגיעה כמה שנים לאחר המקרה – רוב אלה שמקבלים טיפול אצלנו במרכזים לבגירים נפגעו בילדות.
סלעית שחר הוכמן: מעל 80% מאלה שמקבלים טיפול אצלנו זה כאלה שנפגעו בילדות.
סלעית שחר הוכמן: אין לי מה להוסיף מעבר - - -
מיכל שיר סגמן: גם הם זכאים לטיפול?
סלעית שחר הוכמן: הם זכאים לטיפול לכל דבר, טיפול ארוך מאוד.
מיכל שיר סגמן: רק רגע, אני רוצה לעשות סדר.
מיכל שיר סגמן: אדם שנפגע מינית בילדותו וניגש לאחד המרכזים שתחת משרד הרווחה ומדווח על כך, תארו לי מה קורה מהרגע הזה.
מיכל שיר סגמן: חשוב לי שמי שצופה בנו יבין מה קורה כי משרדי ממשלה זה משהו מסובך קצת עבור אזרחים מן השורה.
סלעית שחר הוכמן: אני יכולה להגיד שהיום יש 76 מרכזי טיפול לבגירים מגיל 18 שפרוסים בכל רחבי הארץ.
סלעית שחר הוכמן: בשנת 2021 נתנו מענה ל-2,700 נשים וגברים שנפגעו מינית, מדובר בנפגעים מכל האוכלוסיות.
מיכל שיר סגמן: צריך להגיש משהו?
סלעית שחר הוכמן: הוא יכול להגיע עצמאית ולבקש טיפול.
מיכל שיר סגמן: אין בדיקה משפטית או פלילית, הוא רק צריך להגיד: "נפגעתי"?
סלעית שחר הוכמן: הוא רק צריך להגיד: "נפגעתי".
סלעית שחר הוכמן: הוא יכול להגיע עצמאית או בעקבות הפנייה של מטפלים בקהילה, בתי חולים, מרכזי סיוע, מחלקת רווחה.
מיכל שיר סגמן: אבל הוא יכול גם להגיע עצמאית ולקבל טיפול על סמך אמירתו שנפגע.
מיכל שיר סגמן: האם הטיפול הזה – ואני שואלת בכוונה כי אנחנו מצולמים – האם הטיפול הזה מדווח או נרשם בתיק אישי שעלול להפריע בעבודה או במתן אישורים כאלה ואחרים?
סלעית שחר הוכמן: נרשם באופן מפורט במרכז הטיפולי.
מיכל שיר סגמן: אבל לא עובר לרשויות החוק.
סלעית שחר הוכמן: לא.
סלעית שחר הוכמן: ההשמה היא השמה של מחלקות הרווחה ברשויות.
סלעית שחר הוכמן: לפעמים, כשלא צריך טיפול מעבר לטיפול הספציפי בפגיעה המינית לא צריך תיק שהוא תיק טיפולי במחלקת הרווחה, תיק מינהלי לצורך ההשמה בלבד, אבל יש דיווח על המשך הטיפול.
סלעית שחר הוכמן: מדובר בטיפול שיכול להימשך 3-4 שנים ובמקרים חריגים אפילו יותר.
סלעית שחר הוכמן: יש מעקב אחרי הדיווח הזה.
מיכל שיר סגמן: המעקב לא ימנע מאדם להיכנס לעבודה, תפקידים בצבא, במערכות הביטחון וכולי.
סלעית שחר הוכמן: יש - - - שבהם, כשהוא עומד בתנאים מסוימים או כי הוא מרגיש מאוים, או כי הוא ברשות מקומית והוא מתקשה לחשוף את עצמו, במקרה שכזה משרד הרווחה מממן השמה ארצית וחסויה.
סלעית שחר הוכמן: יש מקרים שבהם ההשמה חסויה ולא נגלית לרשות המקומית שבה הוא גר.
סלעית שחר הוכמן: אני חייבת להגיד שלמרות שהפריסה היא גדולה ישנן עדיין רשימות המתנה מאוד ארוכות.
סלעית שחר הוכמן: צמצמנו את הרשימות בחודשים האחרונים.
מיכל שיר סגמן: וזה להבדיל מילדים, אצל מבוגרים יש רשימות המתנה.
סלעית שחר הוכמן: נכון, יש כרגע בסביבות - - -
מיכל שיר סגמן: זה גם הגיוני, ילדים פחות פונים ובגירים כבר - - -
סלעית שחר הוכמן: היום ממתינים לטיפול 700-800 אנשים רוצים לקבל את הטיפול של המרכזים, ההמתנה היא בגלל שאין לנו תקציב מספק ופריסה נרחבת מספיק.
מיכל שיר סגמן: הוגשה בקשה לתקציב?
מיכל שיר סגמן: ואם כן, כמה?
איזבל סרי לוי: הוגשה בקשה לתקציב נוסף.
איזבל סרי לוי: אני חושבת שבכל שנה יש לנו בקשה לתקציב נוסף.
איזבל סרי לוי: אם אנחנו מדברים על מה שקיים היום מבחינת הטיפול לנפגעים מינית, יש לנו גם שני הוסטלים לנפגעות מינית שנותנים טיפול ארוך וגם טיפול קצר מועד.
איזבל סרי לוי: אני לא יודעת להגיד לך כמה תקציב הוגש וכמה התקבל השנה.
איזבל סרי לוי: אני יודעת שעוד לא קיבלנו את התקציב של השנה האחרונה.
מיכל שיר סגמן: אשמח לקבל את המידע הזה, מיד נשמע את משרד האוצר.
מיכל שיר סגמן: אבקש ממשרד הרווחה לדווח כמה תקציבים צריך על מנת לתת את מלוא השירות שקיים בתוכנית שלכם, אשמח גם לדעת איפה זה עומד ברמה התקציבית.
מיכל שיר סגמן: נשמע את רפרט הרווחה באגף התקציבים, בבקשה.
מיכל שיר סגמן: לאחר מכן, חבר הכנסת סלאלחה.
עלי סלאלחה: רציתי לשמוע אם יש פונים מהחברה הדרוזית, הערבית, חברות סגורות.
עלי סלאלחה: פונים או לא פונים?
איזבל סרי לוי: יש.
סלעית שחר הוכמן: בגירים וקטינים.
מיכל שיר סגמן: נציג האוצר, בבקשה.
אסף דוברוביצר: שלום, אני אסף דוברוביצר, רפרנט רווחה, אגף התקציבים במשרד האוצר.
אסף דוברוביצר: אני רוצה למסגר, עלו פה דברים של כמה משרדים.
אסף דוברוביצר: אני מכיר את משרד הרווחה.
אסף דוברוביצר: ביררתי במשרד לביטחון פנים ואני לא מכיר שעלתה שם דרישה תקציבית, ככל שתעלה נשמח לדון בה.
מיכל שיר סגמן: גם משרד הבריאות, אבל נתחיל ברווחה.
אסף דוברוביצר: - - -
מיכל שיר סגמן: אתה מאוד מקוטע, נחיל ברווחה ונעבור לבריאות.
מיכל שיר סגמן: טוב, הוא מקוטע.
מיכל שיר סגמן: טוב, אסף, נסה להתחבר מחדש כי אנחנו לא שומעים אותך.
מיכל שיר סגמן: תשובה לחבר הכנסת סלאלחה, בבקשה.
איזבל סרי לוי: מבחינת הילדים השירות הוא ארצי וההתכווננות שלנו היא לתת טיפול לכל נפגע, לא משנה מאיזו חברה ובאיזו שפה.
עלי סלאלחה: זה לא מה ששאלתי, אני בטוח שאתם תתנו מענה לכולם.
עלי סלאלחה: שאלתי האם חברות סגורות – דרוזים, מוסלמים, נוצרים – שמכונסות בתוך עצמן, האם יש מבוגרים או ילדים (נשים וגברים) שפונים אליכם ויש לכם מקרים שאתם מטפלים בהם או שלא.
עלי סלאלחה: כמו כן, מה אחוז הפונים בחברות אלו ביחס לחברה הכללית.
עלי סלאלחה: האם זה יותר או שזה פחות בגלל שזו חברה סגורה ושם לא רוצים להגיע למודעות לציבור.
איזבל סרי לוי: לגבי הילדים, אדוני, התשובה היא חיובית.
איזבל סרי לוי: בעבר הגענו לכ-15% מטופלים ילדים שבאו מקרב החברה הערבית.
איזבל סרי לוי: השנה זה עומד על 9% כי היו לנו כמה חודשים שהמרכז דובר הערבית בצפון לא פעל.
עלי סלאלחה: יש גם בדרום.
איזבל סרי לוי: נכון, בכל הערים המעורבות בישראל.
איזבל סרי לוי: לעניין הילדים, בהחלט כן.
מיכל שיר סגמן: נבקש דו"ח שמראה את התקנים שאתם רוצים להקצות עבור הנושא ואת יישום התקנים.
מיכל שיר סגמן: כמה מאויש לעומת כמה יש.
מיכל שיר סגמן: זה דו"ח שחשוב לנו בכל המרכזים.
עלי סלאלחה: אז בחברה הכללית זה 15% גם כן או שיותר?
איזבל סרי לוי: התכוונתי, אדוני, ש-15% מכלל הילדים שטיפלנו בהם בכל המרכזים היו מהחברה הערבית.
איזבל סרי לוי: לדעתי זה פחות מאחוז באוכלוסיית המדינה.
עלי סלאלחה: עדיין החבר הזאת - - -
איזבל סרי לוי: סגורה, נכון.
עלי סלאלחה: היא לא פונה, לא מדברת ולא בקטע הזה בכלל.
עלי סלאלחה: זה כתוצאה מחוסר מודעות, אני הייתי מנהל בית ספר ואני יודע זאת, אפילו המבוגרים, אפילו אלו שמאיישים את התפקידים לא מדברים על זה ובסך הכול מקבלים את המשכורת.
עלי סלאלחה: הילדים וגם המבוגרים סובלים כנראה כל החיים שלהם ואין מי שיעזור להם.
מיכל שיר סגמן: זה חלק מהעלאת המודעות בתוך חברות סגורות.
איזבל סרי לוי: ראינו בחברה החרדית שיש הרבה גופים מתוך החברה שפועלים חזק מאוד לשנות את המציאות מתוך החברה, לא רק מה שמשרדי הממשלה יכולים לספק ואני קצת פחות מודעת בחברה הערבית, אנחנו רואים קצת פחות את הפעילות הזאת מתוך החברה והלוואי וזה היה יותר.
מיכל שיר סגמן: נעבור למשרד החינוך, לפני כן אני מבקשת להעביר שאלה למל"ג לגבי הכנסת ההכשרות לתוך תוכנית הלימודים.
מיכל שיר סגמן: גם של רופאים, גם של עובדים סוציאליים.
מיכל שיר סגמן: היום אנחנו נדבר על סתימת החורים אבל אפשר פשוט למנוע את זה בהכשרה של כמה שעות לימוד.
מיכל שיר סגמן: בסוף לא מדובר על הרבה שעות לימוד לסדנת זיהוי.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שזה משהו שצריך לעבור למל"ג ויש להכניסו לתוך תוכנית הלימודים.
איריס בן יעקב: אני רוצה להגיד שמאז הישיבה הקודמת של הוועדה הגענו לפריצות דרך משמעותיות בנושא ואשזור אותן במהלך המענה שלי.
איריס בן יעקב: יש מעטפת מקצועית, היום יש 90 ושנה הבאה קצת פחות מדריכי יחידה שהם יועצים חינוכיים, פסיכולוגים חינוכיים שמקבלים הכשרה מעמיקה בנושא והם המומחים שצמודים לכל מפקחת על ייעוץ במחוזות, הם נותנים מענה מקצועי, עוזרים במקרים שמגיעים אלינו לאחר האיתור והזיהוי ועוזרים למקם את הדבר.
איריס בן יעקב: אם יש דברים שיש לגביהם סימן שאלה אז הם מנחים איך אפשר לדבר עם ילד קצת יותר או איך אפשר להוציא עוד אינפורמציה.
איריס בן יעקב: הם אלה שלמעשה מנחים את השטח מרגע שהתגלה אירוע, מה עושים ולמי פונים, איך פונים ולמה.
איריס בן יעקב: אלה מדריכי היחידה, הם תמיד היו, חשוב לי לציין אותם כי מדובר בהשקעה של משרד החינוך בכל נושא האיתור והזיהוי גם לגבי פגיעות מיניות אבל לא רק.
איריס בן יעקב: לגבי הכשרה, יועצים חינוכיים עוברים הכשרת חובה בכל מה שקשור באיתור וזיהוי.
איריס בן יעקב: הם אלה שנמצאים בשטח ואליהם פונים עובדי ההוראה כשיש חשד של פגיעה בילד או כשילד מגלה סימני מצוקה.
מיכל שיר סגמן: הבעיה היא שאם לא יעלה חשד הוא לא יידע לפנות וכדי לראות את החשד הוא צריך לעבור בעצמו - - -
איריס בן יעקב: אז אצלנו זו הכשרת חובה, מה הסימנים, אפשר לזהות סימנים של ילד במצוקה.
איריס בן יעקב: הסימנים יכולים להעיד על כל מיני סימנים של מצוקה ועל מה זה יושב, אבל הם מוכשרים לעבור את האיתור והזיהוי ואנחנו, בשנים האחרונות, פיתחנו המון חלופות וחומרים שיעזרו ליועצות בית הספר להנגיש את הנושא בחדרי המורים.
איריס בן יעקב: יועצת, אם המידע, אם ההשתלמות, ההכשרה שהיא עוברת אצלנו מגיעה לחדרי מורים ומסייעת להם להכיר את סימני האיתור של ילדים במצוקה.
איריס בן יעקב: עכשיו ישנה פריצת דרך, אנחנו מקדמות מהלך עם מינהל ההוראה, עובדות הוראה נכנסות למערכת החינוך ותעבורנה הכשרת חובה באיתור וזיהוי, הן לא תעבורנה רק בחדרי המורים אלא מיד כשהן מגיעות לבתי הספר.
איריס בן יעקב: זו תהיה הכשרה שהיא הכשרת חובה ובשנתיים הראשונות תהיה עוד יחידת ידע שמוצעת להן כבחירה.
איריס בן יעקב: זאת יחידת ידע שפיתחנו כדי למלא את החסר במקומות שאין יועצת או במקומות בהם עובדת הוראה רוצה לדעת קצת יותר.
איריס בן יעקב: פיתחנו את יחידות הידע גם בשפה העברית וגם בשפה הערבית ואף לפי גילאים.
איריס בן יעקב: יש שינוי בין הבעת מצוקה של ילד בגן לכזו של תלמיד חטיבת ביניים וכולי.
איריס בן יעקב: פיתחנו גם כל מיני סרטונים שממחישים באופן סימולטני איך משוחחים עם ילד שנפגע.
איריס בן יעקב: הסרטון מקסים ועומד לרשות אנשי מערכת החינוך ולצורך הכשרתם.
מיכל שיר סגמן: אני חוזרת לשאלה ששאלתי את נציגי הרווחה.
מיכל שיר סגמן: אותי מעניין לדעת לא רק לגבי המוצרים הנפלאים ורמת המודעות של משרד החינוך בנושא הזה, אני רוצה לדעת אחוזים, כמה אנשי חינוך והוראה באמת מגיעים וזה נוגע בהם.
מיכל שיר סגמן: עד כמה זה באמת, בסוף אני רוצה לצמצם את הפער הזה.
קריאה: והאם זה יופיע כנוהל.
איריס בן יעקב: יש כמה דרכים.
איריס בן יעקב: דיברתי על הכשרות ליועצים, זה נדבך על נדבך וכל פעם אנחנו עולים עוד שלב.
איריס בן יעקב: מבחינתנו זו התקדמות רצינית שבעצם עובדת הוראה נכנסת למערכת וזה ממש מוגדר כנושא חובה.
איריס בן יעקב: יש עוד דרכים ואחת הדרכים היא שבוע מערכת החינוך לפגיעה מינית בילדים ובני נוער.
איריס בן יעקב: זה שבוע שבו אנחנו עושים סדנאות בחדרי מורים, סדנאות לתלמידים.
איריס בן יעקב: גם שמדברים על פגיעה, כשילד נפגע זה עולה בכיתה.
איריס בן יעקב: אנחנו שומעים גם ממנחים חיצוניים שכשהם מגיעים לסדנה הם מקבלים בסופה שובל של ילדים שבאים ורוצים לשתף אותי במשהו.
איריס בן יעקב: גם היועצות החינוכיות וגם עובדות ההוראה מדווחות על אותו דבר.
איריס בן יעקב: ברגע שמדברים על מיניות ועל פגיעה מינית והנושא הזה עולה, ילדים מבינים שאפשר לדבר עם עובדי הוראה על דברים מורכבים, לפעמים זה עולה ולפעמים לא.
איריס בן יעקב: שוב, הדרך ארוכה ומורכבת במיוחד כשמדובר בפגיעות מיניות בתוך המשפחה.
איריס בן יעקב: שבוע המודעות לפגיעה מינית מציף את הנושא.
איריס בן יעקב: עלתה שאלה לגבי ההורים ולקחנו את זה בשתי ידיים, השנה עשינו הרצאות להורים והייתה הענות מקסימה.
איריס בן יעקב: הייתה הרצאה מיוחדת לחמ"ד, לחברה הערבית ולממלכתי.
עלי סלאלחה: יש מפקחים לנושא זה?
איריס בן יעקב: כן, זה מה שאמרתי, יש מדריכות של היחידה שבאות מכל המגזרים.
איריס בן יעקב: יש מהמגזר החרדי, הערבי, מכל המגזרים.
איריס בן יעקב: המדריכות האלה צמודות למפקחות על הייעוץ.
עלי סלאלחה: למה אני לא מכיר את המדריכה במגזר הדרוזי?
עלי סלאלחה: הייתי דומיננטי מאוד בנושא הזה ואני מכיר את כולם.
מיכל שיר סגמן: אולי זה קרה אחרי שעזבת.
איריס בן יעקב: יש לנו מדריכה מיוחדת למגזר הדרוזי, מקסימה.
איריס בן יעקב: יש גם מפקחת שעובדת עם המדריכה בצמוד.
איריס בן יעקב: אני מניחה שאתה מכיר את המפקחת, את המדריכה בדרך כלל לא מכירים.
עלי סלאלחה: את זוכרת את השם?
איריס בן יעקב: כן, תכף אזכר.
עלי סלאלחה: זה נושא מאוד מעניין - - -
איריס בן יעקב: יש 60 מפקחות.
מיכל שיר סגמן: כל מה שקשור למפקחות ולמדריכות במגזרים שאינם יהודים, נשמח לקבל דו"ח מסודר ונעביר את זה גם לחבר הכנסת.
איריס בן יעקב: אני רוצה להגיד שבעקבות תוכנית החומש חלה התקדמות.
עלי סלאלחה: הרי יש חברה ערבית, יש חברה דרוזית, יש מגזר ערבי ויש מגזר דרוזי.
עלי סלאלחה: הרי חילקו אותנו לא לרוחי.
עלי סלאלחה: הרבה פעמים המגזר הדרוזי נופל בין הכיסאות ואנחנו נשכחים.
עלי סלאלחה: למה אני אומר לך את זה?
עלי סלאלחה: אני מכיר את הנושא הזה, אני טיפלתי בנושא הזה, אני יודע איך זה עובד שם.
עלי סלאלחה: העניין הוא לא רק בתוך בית הספר אלא גם בהסעות, בדרך, ו-1,001 דברים.
עלי סלאלחה: אם לא פותחים את האוזניים ואת העיניים ואת הלב ואת כל החושים שלנו אז אנחנו נופלים בהרבה מקרים.
עלי סלאלחה: תמיד יהיו אבל אחוז המקרים, האם הוא אחוז גדול או מינימלי.
איריס בן יעקב: נשמח לתת לך את השם.
מיכל שיר סגמן: נעביר אליך את הדו"ח.
מיכל שיר סגמן: שתי שאלות לאיריס: האם במסגרת שבוע המודעות בנושא המיניות יש גם תוכניות חובה לתלמידים במהלך השעה וכמה מתוכם באמת מתקיימים כי שמענו ששיעורי החברה לא תמיד מתקיימים למרות שרוצים.
מיכל שיר סגמן: שאלה שנייה: יש לא מעט תלמידים שלומדים במסגרות פרטיות.
מיכל שיר סגמן: הם לא חלק ממערכת החינוך ולא חלק ממשרד החינוך.
מיכל שיר סגמן: מי מתייחס אליהם ומוודא שהתכנים מגיעים לשם?
מיכל שיר סגמן: אני לא חושבת שפגיעה מינית פשוט מסתכלת על בירוקרטיה של חינוך ציבורי או פרטי.
מיכל שיר סגמן: אפשר לאהוב את התופעה או לא לאהוב את התופעה אבל יש מסגרות פרטיות ויש שם ילדים.
איריס בן יעקב: לגבי השאלה הראשונה, אני מודיעה בהתרגשות שהשרה עזרה לנו בכל הנושא של לימודי החובה.
איריס בן יעקב: כל הנושאים של מיניות ומניעת פגיעה הפכו להיות רכיב חובה בתוך רכיב כישורי חיים.
איריס בן יעקב: ממש עכשיו יצא מסמך.
מיכל שיר סגמן: ממתי זה תקף.
איריס בן יעקב: החל מהשנה הבאה.
איריס בן יעקב: לגבי התלמידים שאינם בתוך מערכת החינוך, אני לא מכירה דבר כזה, אני יודעת שיש מוכרים שאינם רשמיים אבל אני חושבת שגם עליהם הפיקוח אחראי במידה מסוימת לבדוק, כן בודקים את תוכניות העבודה שלהם.
מיכל שיר סגמן: בודקים בעיקר שהם מלמדים שם לימודי ליב"ה ודברים כאלה, אין שום התערבות מעבר לזה.
מיכל שיר סגמן: אם יש שם ילד מחונן ולא לוקחים אותו לאבחון פרטי, לעולם לא יידעו שהוא מחונן.
מיכל שיר סגמן: במדינת ישראל, לטוב ולרע, אני אפילו לא מביעה דעה אם זה טוב או לא.
מיכל שיר סגמן: צריך לתת את הדעת על כל המוכר שאינו רשמי מאחר שזו תופעה שהיא הרבה יותר נפוצה היום מאשר בשנים קודמות.
איריס בן יעקב: אני יודעת שיש שם יועצות חינוכיות, לפחות בחלק, כשהייתי מפקחת - - -
מיכל שיר סגמן: בתי ספר פרטיים יודעים לייצר לעצמם את הייעוץ, העניין הוא שכל השינויים האלה, ההכשרות, הזיהוי.
מיכל שיר סגמן: כשמדובר במערכת ציבורית אז זה חובה וזה קורה, אנחנו לא יודעים אם זה קורה או לא קורה שם.
מיכל שיר סגמן: השאלה שלי היא מי מפקח על זה ומוודא שזיהוי כל הסרטונים או דברים כאלה שהם לא תחת משרד החינוך, מי דואג לילדים האלה בסוף?
מיכל שיר סגמן: יכול להיות שמשרד החינוך יגיד: "תקשיבי, זה לא תחת אחריותנו אז אני אלך לרישוי עסקים אבל אני אחפש שאת הכתובת הנכונה עבור הילדים האלה".
מיכל שיר סגמן: זו תופעה שהולכת וגדלה והפגיעות לא מסתכלות לגמרי.
איריס בן יעקב: אני יכולה להגיד שאיפה שיש יועצות יש מפקחת שאחראית על הייעוץ והיא האחראית על ההכשרה המקצועית.
איריס בן יעקב: לגבי השאר אני לא יודעת להגיד בוודאות ואני לא רוצה להגיד דברים שאינם מדויקים.
איריס בן יעקב: עלתה שאלה לגבי הצגות ומופעים.
איריס בן יעקב: השנה, דרך מערכת הגפן, משרד החינוך הפך את בתי הספר ליותר אוטונומיים וזה אומר שיותר ויותר תוכניות בנושא, זה גם טוב וגם לא טוב, אנחנו נלמד את זה בהמשך, לבתי הספר יש אפשרות להזמין הצגות ולשלם דרך מערכת גפן שמונגשת להם ישירות לבית הספר.
איריס בן יעקב: מדובר בפריצה גדולה שאנחנו עסוקים בה.
איריס בן יעקב: יש הרבה סימני שאלה לגבי זה אבל זה בהחלט יכול לתת - - -
מיכל שיר סגמן: מבחינת הרווח של זה?
איריס בן יעקב: הרבה פעמים מדובר בגורמים שלא מוסמכים או בדברים שאינם מותאמים ויכולים להיכנס לתוך מערכת החינוך כי יש אוטונומיה.
איריס בן יעקב: ברגע שיש אוטונומיה יש רווחים גדולים אבל יש גם חסרונות, אני מניחה שאותם אנחנו נלמד אבל זה בהחלט, אם אני מתייחסת ליתרונות, זה יכול להקנות לבתי הספר אפשרות להביא הצגות וכל מיני אמצעי עזר כדי לעזור - - -
מיכל שיר סגמן: דיברתי עם כמה מהגורמים המשתתפים בהצגות והם אמרו שבסוף כל הצגה יש 3-4 ילדים שפשוט מרמים את היד בסוף ההצגה.
איריס בן יעקב: זה בדרך כלל כך, גם בנושא של מיניות יש סדנאות בנושא של מחזור חודשי כחלק מתוכנית מורחבת, לא קרה פעם אחת שמנחה אמרה שלא עלה משהו בתוך הסדנה, משהו, זה יכול להיות חשד וכמובן שמיד אנחנו דואגים שזה יגיע ליועצת והיא תברר את זה.
איריס בן יעקב: אנחנו מנסים לראות - - -
מיכל שיר סגמן: אני קוראת לזה "שרשרת חיול", שרשרת שמאותו הרגע היא קריטית, קריטית.
מיכל שיר סגמן: זה אחד הדברים שהילד הכי פוחד מהם ואנחנו יודעים שהרבה פעמים, לא במשרד החינוך, אחרי זה אם לא במשטרה אז ברווחה וכולי, אחר כל מערכת המשפט וזה רק הולך ומחמיר.
מיכל שיר סגמן: אני מקווה שהגורם המתכלל שיקום באמת יפתור חלק מהתהליך ויהפוך אותו לפשוט ונהיר יותר עבור הילדים.
מיכל שיר סגמן: למישהו יש עוד שאלות?
איתי פלס: כן, יש לי שאלה, האם משרד החינוך יודע מה זה ועדת - - - וועדת פטור.
מיכל שיר סגמן: המשרד לביטחון פנים, אפרת ליפשיץ פה?
מיכל שיר סגמן: אז נדבר עם נציגת המשטרה.
סיוון שחר: שלום, אני רפ"ק סיון שחר, ראש חוליית חסרי ישע קטינים במדור נפגעי עבירה.
סיוון שחר: אני חושבת שהמסמך שכתבנו הועבר אבל ברמת העיקרון משטרת ישראל מאוד מודעת לצורך בהמשך העמקת הידע בקרב חוקרים.
סיוון שחר: עושים כל הזמן ומנסים להשתפר.
סיוון שחר: יש שיפור נהלים, הנחיות שמוצעות מעת לעת, הכשרה של חוקרים.
סיוון שחר: ברגעים אלה ממש מתקיימת במכללה הלאומית לשוטרים הכשרה של חוקרי עבירות מין.
סיוון שחר: נפתחים כל הזמן עוד תקנים לעובדות סוציאליות מטעם המשטרה, עכשיו ממש נפתחו עוד ארבעה תקנים.
מיכל שיר סגמן: שוב, כשאתם מדברים על תקנים אני חושבת על איוש התקנים.
מיכל שיר סגמן: אשמח לקבל דו"ח לגבי איוש התקנים.
סיוון שחר: אלו פשוט תקנים חדשים, כרגע יש שתיים שעזבו, כפי שכולם יודעים המשטרה נמצאת בגירעון שלילי.
מיכל שיר סגמן: אין כאן כמעט אף גוף שלא נמצא בגירעון שלילי.
סיוון שחר: זה באמת מדהים.
סיוון שחר: שתיים עזבו, אנחנו נמצאים בהליכי גיוס של תקנים חדשים.
מיכל שיר סגמן: את בעצם המחליפה של ליאורה, מאחלת לך הצלחה רבה, את נכנסת לנעליים גדולות.
סיוון שחר: תודה.
סיוון שחר: באמת העניין הזה מצוי כל הזמן ובאמת זה קשה, המציאות היא קשה, במיוחד בתקופה בה מספר החוקים מידלדל.
מיכל שיר סגמן: מצבת חוקרי נוער, השאלה היא כמה הכשרות יש.
סיוון שחר: מצבת החוקרים בכלל.
סיוון שחר: אנחנו מתעקשים שאת העבירות האלה יחקרו רק אנשים שעברו את ההכשרות.
סיוון שחר: היום בבוקר קראנו ב-ynet שהכשרה של חוקרים תקוצר משבעה חודשים לשבעה שבועות.
סיוון שחר: ברור לכולנו שבשבעה שבועות אי-אפשר להכיל את כל התכנים, זה ברור, יש לזה מחירים.
סיוון שחר: הסיפור הוא שהוחלט לקצר את ההכשרות – אני לא אומרת את זה מטעם אגף משאבי אנוש – - - -
מיכל שיר סגמן: האם יש הערכה תקציבית או האם אפשר לברר הערכה תקציבית כמה זה עולה על מנת שנוכל לפעול מול משרד האוצר, כוונתי להכשרות המדוברות.
סיוון שחר: אני מדברת כרגע על קורס השוטרים הבסיסי.
סיוון שחר: ברור שזה בא על חשבון תכנים, אין שום צל של ספק.
סיוון שחר: מצד שני, המהלך הזה היה הכרחי כי תחנות המשטרה מתרוקנות ואין מספיק שוטרים וחוקרים.
סיוון שחר: מדובר במצב בעייתי, אני מקווה שנצליח לצלוח את המשבר עם כמה שפחות נזקים ושנצליח לצאת מזה מחוזקים.