GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מודי ברכה: יש התעניינות כזו, היא עדיין לא קיבלה את ההכרה המשמעותית, היא מובלת על-ידי אופיר פז-פינס שהיה שר הפנים, בעצם בתוך אוניברסיטת תל-אביב כאיזושהי יחידה שעוסקת בתחום הזה שרובה בהתנדבות בכלל.
מודי ברכה: אבל לעצם העניין עצמו, אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו.
מודי ברכה: אני חושב שרוב החלק הראשון של הדיון התייחס לבריכות השחייה הפרטיות, צימרים וכך הלאה, וזה בסדר גמור, וצריך לטפל בזה.
מודי ברכה: אנחנו פורום רשויות החוף בעצם עסוק בחופים המוכרזים והלא מוכרזים לחוף ים התיכון, אילת, כמובן שאנחנו בקשר עם הכינרת, ואנחנו משתדלים לעשות את המיטב בכלים שעומדים לרשותנו ובחיבורים עם הרשויות עצמן.
מודי ברכה: לעצם העניין, צריך לנתח שני דברים.
מודי ברכה: קודם כל, מאפס עד שלוש, יש להם צרכים כאלה, או בעיות כאלה.
מודי ברכה: משלוש עד שש וכך הלאה, עד שמונה עשרה.
מודי ברכה: לנתח באמת את הגילאים השונים בתוך שולחן עגול, פעם אחת לשבת על הדברים האלה, ובגילאי נעורים אפשר לצרף את משרד הרווחה ועוד כל מיני אנשים שעוסקים, וכמובן משרד החינוך, זה לא נכון לגבי הגנים והגילאים הצעירים.
מודי ברכה: ובעצם לעשות תוכנית ארוכת טווח שאומרת מה צריך בכל גיל ומי עושה מה בכל אחד מהגילאים.
מודי ברכה: כמובן שהמפתח לכל היישומים של הדברים האלה זה השלטון המקומי, כי גם אלה שלא גרים ליד הים, כי הרבה מאוד אנשים מגיעים מהעורף ולא גרים ליד הים, ומגיעים לחופי הים ואיתם לפעמים יותר קשה מפני שהם הרבה פחות מודעים גם לסכנות וגם לדברים הבעייתיים של חופי הים.
מודי ברכה: בסופו של דבר, בשולחן עגול הדברים ייפתרו.
מודי ברכה: אנחנו כרגע בצעד של הקמת מנגנונים פנים עירייתיים או מועצתיים בניהול החופים, בין אם זה, ובין אם זה קב"ט, ובים אם זה רווחה, ובין אם זה חינוך, ובין אם זה חינוך משלים, וכך הלאה, וכמובן מצילים וחופים, על מנת שבעצם בתוך המנגנונים האלה נוכל לתת את המקסימום, מועצות הערים, אבל גם לתושבי מדינת ישראל שבסופו של דבר, האחריות הזאת נופלת עליהם.
מודי ברכה: אני חושב שבתוך המקום או בדומה למקום הזה, צריך לגבש, גברתי היושבת-ראש, איזשהם צוותי עבודה שכמובן זה לא יקרה מהיום למחר, אלא זו תוכנית ליותר ארוכת טווח שיישמו אותה.
מודי ברכה: לגבי דקלה, אני באופן אישי מלווה את דקלה בחודשים האחרונים מטעם פורום רשויות החוף.
מודי ברכה: כרגע היא שמה תוכנית על התוכנית, אני מקווה שיחד עם משרד הפנים, וגם עם המשרדים האחרים, נוכל ליישם את התוכנית שלה.
מודי ברכה: תודה רבה.
מיכל שיר סגמן: אני לא יודעת אם אתה שמעת, אבל אמרנו שאנחנו בעוד חודש עושים פה דיון מעקב נוסח לראות איך המשרדים התקדמו.
מיכל שיר סגמן: נשמח לדעת איך השולחן העגול, ומה יצא ממנו עד אז.
עדי פול חכים: תודה רבה, צהריים טובים, סוף סוף, כאשר ישבנו כאן דיברנו הרבה על הבעיות.
עדי פול חכים: עוד פעם אני אומר, יש לנו פתרונות.
עדי פול חכים: אנחנו כבר הדרכנו 500 ילדים מעכו, מפלמחים, מחדרה, מאשקלון, מהרצליה, כבר יש לנו תוכנית שפועלת בשטח.
עדי פול חכים: אנחנו אנשי תכלס', לא מדברים על החוק או דברים כאלה, אנחנו ממש עובדים ראש בראש עם כל ילד.
עדי פול חכים: כל ילד צריך לדעת את זה.
עדי פול חכים: דרך אגב, גם אתם חברים.
עדי פול חכים: גם אתם צריכים לדעת את ההבדל איפה להיכנס למים – איפה שיש גלים, או במקום רגוע, זו בדיוק הבעיה.
עדי פול חכים: יש תוכנית מסודרת בעברית וגם בערבית, זה צריך להיות בכל בתי הספר, בכל מקום – באוטובוסים, ברכבות בכל מקום.
עדי פול חכים: תכ'לס, יש לנו את כל האינפורמציה.
עדי פול חכים: יש כבר את כל התוכנית.
עדי פול חכים: יש מודל אוסטרלי שמוכר בכל העולם.
עדי פול חכים: יש את הגב הכי חזק בעולם שנקרא International Life Saving Federation.
מיכל שיר סגמן: ישראל חברה בזה?
עדי פול חכים: רשמית בארץ לייצג אותם.
עדי פול חכים: אנחנו כבר כאן.
עדי פול חכים: אנחנו ישראליים, על הכיפאק.
עדי פול חכים: יש לנו כיפת ברזל אוסטרלי שיש כבר להגן על החופים.
עדי פול חכים: לא צריך פיילוט.
מיכל שיר סגמן: ישבת עם משרד הפנים?
עדי פול חכים: דיברנו מספר פעמים עם עאטף, היינו במשרד שלו.
עדי פול חכים: עדיין לא התקדמנו כל כך, אני חייב להגיד.
עדי פול חכים: שאלה טובה.
עדי פול חכים: עם כל הכבוד, גם עם משרד החינוך, היו לנו כמה פגישות בזום, היה נחמד.
עדי פול חכים: לא רצינו רק לדבר על קייטנות קיץ.
עדי פול חכים: דיברנו עם עיריית תל-אביב על תוכנית לשנה, 32 שיעורים במקום, הם הסכימו לעשות את זה.
עדי פול חכים: הם הסכימו לקנות את הציוד, לא, עוד לא הסכימו, ננסה לשכנע אותם.
עדי פול חכים: אבל לקנות ציוד כמו שצריך.
עדי פול חכים: יש לנו את הציוד הכי מפותח בעולם, הבאנו את זה באוסטרליה, יש את זה במחסן שלי.
עדי פול חכים: אפשר לעשות את זה.
עדי פול חכים: אפשר להדריך את כל הילדים.
עדי פול חכים: אפילו הבת שלי בת 16, הצילה חיים דרך ההכשרה שלנו.
עדי פול חכים: כל ילד, תיכוניסט, יכול למלא את הבעיות של החופים.
עדי פול חכים: לתת להם אחריות.
עדי פול חכים: לתת להם שייכות.
מיכל שיר סגמן: לעשות משמרות בטיחות לתיכונים.
עדי פול חכים: בדיוק, למה לא.
עדי פול חכים: למה לא להיכנס לבית-ספר ולעשות את זה?
עדי פול חכים: אתם עושים את זה באור ירוק בתאונות דרכים, זה פייר, אנשים נכנסים לזה.
עדי פול חכים: מד"א.
עדי פול חכים: חשובים מספר דברים.
עדי פול חכים: יש לנו מצב חירום, וקשה לי לראות את דקלה עם פנים עצובות.
עדי פול חכים: כואב לי מאוד אם יש עוד אנשים כמו דקלה.
עדי פול חכים: הנה, הסטיקר, בערבית, באנגלית, אפשר לשים את זה גם באוטובוסים עכשיו.
עדי פול חכים: אנחנו כבר מוכנים.
עדי פול חכים: ב-8 ליולי, יש לי מומחה, אלוף באוסטרליה שבא לכאן לעשות קורסים לנוער וגם אתם המבוגרים על הצלה ימית.
מיכל שיר סגמן: אפשר להכניס את זה לשעות מעורבות חברתית שיש.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נעביר את זה גם למשרד החינוך.
עדי פול חכים: תודה רבה.
עדי פול חכים: צריך לעשות דברים כאלה.
עדי פול חכים: אפשר לדבר גם על העניין של ההכרה של העמותה שלנו.
מיכל שיר סגמן: פה זה לא הנושא כרגע, אני מתנצלת כי הזמן שלנו כבר תם.
עדי פול חכים: כדי לעשות פעולות בחוף צריך להיות מוסמך וינגייט בגלישה או מציל ים.
עדי פול חכים: זהו.
עדי פול חכים: אנחנו כגוף בינלאומי אין לנו את ההכרה הזאת.
מיכל שיר סגמן: איזה משרד אמון עליך?
עדי פול חכים: אני חושב פנים.
עדי פול חכים: אנחנו צריכים לקבל הכרה על זה, אין אף אחד.
עדי פול חכים: מדריך גלישה לא יכול לדעת איך לעשות הצלה ימית.
סימון דוידסון: בוא לא נבלבל, יש מרכז הכשרה במשרד הספורט שאחראי עליו רועי ברקוביץ, שהוא בעצם נותן את ההכשרה של תעודות מדריך, מאמן וכו'.
סימון דוידסון: אתה מדבר בעצם על אנשים שמסתובבים בחוף שיכולים להציל אנשים כעזרה ראשונה.
סימון דוידסון: אתה רוצה שיהיה להם תעודה של עוזר מציל נכון?
עאטף חיראלדין: משרד העבודה והרווחה.
סימון דוידסון: אני מתעסק עכשיו בנושא של הורדת גיל המצילים מ-18 ל-17, זה משרד הכלכלה.
סימון דוידסון: אני עובד איתם כבר שמונה חודשים.
סימון דוידסון: העבודה זה במשרד הכלכלה עכשיו, הכול התערבב שם.
סימון דוידסון: אז אני עובד על הנושא הזה של הורדת גיל המצילים.
סימון דוידסון: אבל הנושא של עוזר מציל, זו לא תעודה שהיא יכולה - - - מציל זה מקצוע.
עדי פול חכים: זה מתנדבים, זה כמו צופים.
סימון דוידסון: אז אתה יכול לתת להם את התעודה מה רע?
עדי פול חכים: אבל אם אני רוצה לעבוד עבור משרד החינוך, אי אפשר לעשות את זה.
סימון דוידסון: זו לא הסמכה של מקצוע, זה העניין, דיברתי איתם בנושא הזה, זה לא מקצוע.
זהבה רומנו: אבל צריך למצוא את המתאים שיכול לתת את ההסמכה, אם זה עניין של החייאה וכו'.
מיכל שיר סגמן: לגבי החייאה, אתה חייב הסמכה.
מיכל שיר סגמן: זה לא רק איך אתה לא טובע עם הבן-אדם שאתה מנסה להציל.
עדי פול חכים: יש פטרולים, יש גם סוג של ספורט.
זהבה רומנו: בוא נדבר וננסה למצוא ביחד את המשרד המתאים.
זהבה רומנו: בוועדת היגוי שלנו יש נציגים מכל המשרדים, ואז אנחנו נראה איפה זה חונה באיזה משרד.
זהבה רומנו: יש לנו גם נציגות של משרד הפנים, היה יותם והוא עזב, עכשיו צריך מישהו חדש.
מיכל שיר סגמן: אז באחריותכם למצוא מישהו חדש.
מיכל שיר סגמן: אני מזכירה שוב שאנחנו עושים דיון המשך בעוד כחודש, אני מצפה לתשובות.
מיכל שיר סגמן: להלן החלטת הוועדה: טביעת פעוטות בבריכות פרטיות למשרד הבריאות - הוועדה קוראת לפעול לחלוקה פיזית של חומרי המידע וההסברה בנושא למשרד הבריאות, למשרד החינוך ולהנהגת הורים ארצית.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת לפעול להפצת חומרי המידע וההסברה בקרב ההורים גם באמצעות קבוצות הווטסאפ, כולל קבוצת הגנים הפרטיים המפוקחים.
מיכל שיר סגמן: למשרד הפנים ולמינהל התכנון, משרד האוצר.
מיכל שיר סגמן: הוועדה מבקשת לחייב גידור בריכות דרך הליכי התכנון והבניה ולא דרך הועדה מבקשת לחייב גידור בריכות פרטיות ולהגדיר בנוסח התקנות את האמצעים לגידור בריכות.
מיכל שיר סגמן: טביעת בני נוער - למשרד החינוך: הוועדה קוראת למשרד החינוך להקדים את גיל לימודי השחייה לכיתה ב'.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת לפעול להתאמת התשתיות בבריכות ללימודי שחייה לתלמידים צעירים.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת לפעול להעלאת שכר מדריכי השחייה.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת לפתח פרויקטים של בני נוער עוזרי מציל - הן באמצעות קייטנות הגלישה בהתאם למודל האוסטרלי שהוצג בישיבה הקודמת.
מיכל שיר סגמן: הוועדה רשמה את דברי נציג משרד החינוך באשר למחסור במשאבים שיאפשרו את המבוקש, ומבקשת להגיש לשולחנה הערכה תקציבית לביצוע המבוקש.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת לשלב את הפעילות במשמר ההצלה הימי (המודל האוסטרלי), לשעות המחויבות האישית בבתי הספר התיכון.
מיכל שיר סגמן: למשרד הבריאות: הוועדה רשמה את דברי נציגת משרד הבריאות על מתן תמיכה לפרויקטים לפי המודל האוסטרלי.
מיכל שיר סגמן: למשרד הפנים ולמרכז השלטון המקומי הוועדה מבקשת – א.
מיכל שיר סגמן: להגדיל את מספר סוכות המציל.
מיכל שיר סגמן: להגדיל את מספר החופים המוכרזים.
מיכל שיר סגמן: להאריך את שעות שירותי ההצלה בחופים המוכרזים, על ידי תיקון התקנות הרלבנטיות.
מיכל שיר סגמן: למשרד הפנים: הוועדה מבקשת לקבל ממשרד הפנים אומדן עלות להעסקת שירותי הצלה בשעות הקיץ מזריחה עד שקיעה, בכל החופים המוכרזים.
מיכל שיר סגמן: הוועדה לא מקבלת את דברי נציגי משרד הפנים לעניין הרחבת חובת ההשגחה על ילדים עד גיל 9, וקוראת למצוא את הפתרון החוקי המיטבי להעלאת הגיל הנדרש להשגחה.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת להגדיל את מספר הפקחים לעניין חופי הרחצה.
מיכל שיר סגמן: חוף חכם - הוועדה מבקשת לבחון את הפיילוט בסוף העונה.
מיכל שיר סגמן: לעמותת "מים חיים": הוועדה מבקשת אומדן תקציבי ליישום התכנית של העמותה.
מיכל שיר סגמן: הוועדה תקיים דיון מעקב באמצע חודש יולי הקרוב.
מיכל שיר סגמן: שיהיו בשורות טובות, ושלא נשמע על מקרים עד הדיון הבא.
מיכל שיר סגמן: צהריים טובים, היום יום שני, כ"א בסיון התשפ"ב, ה-20 ביוני 2022.
מיכל שיר סגמן: אני שמחה לפתוח את דיון הוועדה.
מיכל שיר סגמן: הנושא הוא יישום המלצות דוח הוועדה הציבורית לשינוי מדיניות ביחס לפגיעה מינית בתקופת הילדות.
מיכל שיר סגמן: מדובר בדיון המשך לדיון שקיימנו בעבר.
מיכל שיר סגמן: קיבלנו את תשובות משרדי הממשלה ונעבור אליהם.
מיכל שיר סגמן: פרופסור כרמית כץ, בבקשה.
כרמית כץ: תודה רבה, אני פרופסור כרמית כץ, מנהלת הוועדה הציבורית לשינוי מדיניות ביחס לפגיעה מינית בתקופת הילדות ומנהלת תחום המחקר במכון חרוב.
כרמית כץ: בראשית דבריי אני רוצה להודות ליושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד, חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, על השותפות, על המסירות ועל המחויבות שלך לילדי מדינת ישראל, על עשייתך המאומצת והנהגתך.
כרמית כץ: אני רוצה גם להודות לכל הנוכחים בדיון, כל אחד מאיתנו הוא חלק מקהילה שפועלת ללא ליאות על מנת לקדם את ביטחונם ורווחתם של ילדי מדינת ישראל.
כרמית כץ: דו"ח הוועדה הציבורית לשינוי מדיניות ביחס לפגיעה מינית בתקופת הילדות – שם ארוך מאוד אבל הכי מדויק שמצאנו – הוצג פה לראשונה באדיבות יושבת-ראש הוועדה.
כרמית כץ: בדצמבר הגשנו אותו בטקס רשמי מרגש לנשיא המדינה ורעייתו.
כרמית כץ: דו"ח הוועדה נושא את הכותרת: "חייתי אבל לא הייתי" ומציג תמונה קשה של ילדים נפגעי התעללות מינית במדינת ישראל, אשר חתמה על האמנה לזכויות הילד בשנת 1989 והצהירה בפני הקהילה הבינלאומית על מחויבותה לזכיות הילדים.
כרמית כץ: ממצאי הדו"ח חושפים הפרה בוטה של זכויות בסיסיות של ילדים ובכללן זכות להתפתחות, להגנה ולשוויון.
כרמית כץ: צעקה ייחודית עלתה מן הדו"ח: "צעקתי כמו שילדים צועקים אבל אף אחד לא שמע".
כרמית כץ: הלוואי והייתה זו זעקת העבר, לצערנו – וכל מי שנמצאת בדיון בוודאי תסכים איתי – גם היום אנו שומעים את זעקתם של ילדי מדינת ישראל.
כרמית כץ: אחרי שנתיים קשות, רוויות בחוסר יציבות פוליטית ובמגיפה אחת שממאנת להיעלם, ילדי מדינת ישראל זקוקים לנו יותר מתמיד.
כרמית כץ: השעה היא שעת חירום לאומית ובמושגי זמן של ילדים עלינו לפעול עכשיו כדי להבטיח שכל ילד וילדה במדינת ישראל יזכו לחיי ביטחון.
כרמית כץ: מרגע השקת הדו"ח, נפגשנו, חברות הוועדה, יחד עם חברי הגרעין האקטיביסטי של הוועדה.
כרמית כץ: קיימנו מפגשים אישיים עם שר הרווחה, שרת החינוך, שר הבריאות, השר לביטחון הפנים ופרקליט המדינה.
כרמית כץ: אני חייבת לציין שבכל אחת מהפגישות התקבלנו בהתרגשות רבה והתרשמנו ממחויבות אמיתית לשינוי.
כרמית כץ: מיד לאחר המפגשים, שר הרווחה, השר לביטחון הפנים ופרקליט המדינה גיבשו צוות מוביל אשר מטרתו להפיח חיים במסקנות העולות מתוך הדוח.
כרמית כץ: גם שר הבריאות עומל בימים אלה על הקמת צוות מוביל ליישום.
כרמית כץ: ההמלצות המרכזיות שעולות מהדו"ח: הקמת הרשות הלאומית להגנה על ילדים במדינת ישראל.
כרמית כץ: זאת הזדמנות נוספת להודות ליושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד, מיכל שיר סגמן, על החזון החשוב ועל הובלת המהלך.
כרמית כץ: חשוב לי להדגיש שהקמת הרשות תוביל לשיתוף פעולה איטר-דיציפלינרי של כל המערכות הפועלות היום, זאת על מנת לתכלל את עבודתן ולמנוע את הוואקום שמאפיין את הטיפול בילדים נפגעי עבירה במדינת ישראל.
כרמית כץ: ילד אחד – מערכת אחד, זה צריך להיות העיקרון המנחה.
כרמית כץ: מנדט חשוב נוסף שצריך להיות לרשות הוא קידום מאמצי מניעה בקרב הציבור.
כרמית כץ: אחד מכל חמישה ילדים עובר פגיעה מינית ורק 25% מהנפגעים בוחרים לחשוף זאת.
כרמית כץ: אנחנו חייבים לשים את המגיפה על השולחן, לדבר עליה בכל פלטפורמה אפשרית.
כרמית כץ: ילדים צריכים לדעת את הזכויות שלהם וזו אחריות שלנו לספר להם שיש להם זכויות ולאפשר להם את הפלטפורמה למימושן.
כרמית כץ: מאמצי המניעה, כמו שאמרה יושבת-ראש הוועדה, חייבים לפנות גם להורים וגם לציבור הרחב.
כרמית כץ: ההגנה על הילדים היא משימה לאומית שמצריכה אחריות חברתית וערבות הדדית.
כרמית כץ: מסקנות הדו"ח מצביעות על ההכרח לקדם הכשרות חובה לכלל אנשי המקצוע אשר עובדים עם ילדים בכל המערכות.
כרמית כץ: נדרשת הכשרת חובה מתמשכת, מתעדכנת, כוללת התייחסות לא רק לידע אלא גם לשינוי עמדות בקרב אנשים המקצוע.
כרמית כץ: לא ייתכן שנפגעי תקיפה מינית יסבלו מסטיגמה, מיחס מפלה ומדיר מצד מי שאמורים לתת להם מענה איכותי ומטיב.
כרמית כץ: אנו קוראות מפה לביטוח הלאומי לקדם בדחיפות מתן פיצויים לנפגעי תקיפה מינית במדינת ישראל.
כרמית כץ: אנחנו נכשלנו בלהגן על ילדים אלה בילדותם ולכן אנחנו כמדינה צריכים לפצות אותם על כך.
כרמית כץ: על הפיצוי להיות יעיל ומכבד ולא לייצר חוויה טראומטית בתהליך שלו כפי שעולה מתוך ממצאי הדו"ח.
כרמית כץ: מתוך הדוח עולה ההכרח לקדם מערכות מיודעות טראומה – משפט, בריאות, אכיפת חוק – הן חייבות להתאים את עצמן לנפגעים.
כרמית כץ: איננו יכולים לחיות בחברה שבה נפגעים מצביעים ברגליים ובוחרים לא לפנות למשטרה ולהליכים פליליים.
כרמית כץ: פחות מ-9% מנותני העדות בפני הוועדה פנו למערכות אלו, ומי שלא פנה אליהם סיפר לנו שצריך להיות עשיר מאוד במשאבים רגשיים, תמיכה חברתית וכסף כדי לעמוד במסע כזה.
כרמית כץ: מערכת הבריאות שאמונה על בריאותם הנפשית והפיזית של אזרחי ישראל, אסור שתימשך המציאות בה הנפגעים עוברים במערכות אלה פגיעה חוזרת.
כרמית כץ: כל מענה רפואי לנפגעי תקיפה מינית חייב להיות מיודע טראומה, אחרת נייצר טראומה נוספת וקשה יותר.
כרמית כץ: בסיכום ארצה לצטט את המשפט הבא מתוך אחת העדויות: "תפסיקו ללמד אותנו לתת אמון, תהפכו להיות חברה שראויה לאמון שלנו".
כרמית כץ: במהרה בימנו אמן.
מיכל שיר סגמן: ארחיב לגבי משהו שהתייחסת אליו.
מיכל שיר סגמן: אתמול הוועדה לזכויות הילד, בשיתוף עם המועצה לשלום הילד ומשרד המשפטים הצליחה לעשות היסטוריה.
מיכל שיר סגמן: מהיום הראשון בתפקידי, כמעט כל נושא שבו נגענו, לרבות פגיעות מיניות, ראינו שחסר גוף נוסף, ממשלתי, שיראה את התמונה שאנחנו רואים.
מיכל שיר סגמן: הרבה פעמים אנחנו מרימים דגל וצועקים ואף אחד מהצד השני לא מבין זאת כי כל אחד מסתכל על חלקת האלוהים הקטנה שלו.
מיכל שיר סגמן: אתמול עברה הצעת מחליטים בסיוע שר המשפטים גדעון סער ומשרד המשפטים, הצעת מחליטים שנוסחה גם על ידי הייעוץ המשפטי של הוועדה בשיתוף תמי, מנהלת הוועדה וכל הצוות המופלא שראוי לקבל את כל הקרדיט כי מדובר בשינוי מהותי.
מיכל שיר סגמן: קם גוף שמתכלל, פורום מנכ"לים שוטף וקבוע של כלל משרדי הממשלה, גוף שיעסוק בנושאי ילדים לרבות פגיעות מיניות בילדים, בתקווה שהילדים יזכו למלוא היחס והטיפול ויפסיקו ליפול בין הכיסאות הבירוקרטיים של שיח בין משרדי ממשלה.
מיכל שיר סגמן: זה צעד שהוא מרגש, אין הרבה דברים מרגשים בכנסת, אני חייבת להודות שזה אחד הדברים שהצליחו להעלות דמעות בעיניים של כולנו כשזכינו לשמוע שההצעה עברה פה-אחד בוועדת השרים ( מאחר שזו הצעת מחליטים אז זה לא צריך להגיע לכנסת).
מיכל שיר סגמן: מדובר בדבר שקורה עכשיו, אני חוזרת על זה כי זה חדש גם עבורי וזה דבר מרגש.
מיכל שיר סגמן: זו גם ההזדמנות להודות לכל השותפים והשותפות במהלך הזה, החל מגדעון סער שר המשפטים, משרד המשפטים, הצוות המשפטי, צוות הוועדה לזכויות הילד, הצוות המשפטי של הוועדה, המועצה לשלום הילד שבאמת בלעדיכם זה לא היה קורה.
מיכל שיר סגמן: אני קוראת להם "מלאכים ומלאכיות בלי כנפיים" וזה אכן כך.
מיכל שיר סגמן: תודה לכל מי שלקח חלק ביוזמה המבורכת.
מיכל שיר סגמן: תודה לפרופסור כץ עבור העשייה.
מיכל שיר סגמן: זה רק פתיח אבל פתיח מרגש.
מיכל שיר סגמן: אנחנו רואים שסוף כל סוף, גם מה שנוגע לפגיעות מיניות בילדים עובר לקדמת הבמה וכשנושא שכזה עובר לקדמת הבמה כולם מרוויחים, לרבות אותם ילדים שבטוחים שהם היחידים שזה קורה להם.
מיכל שיר סגמן: לצערנו הרב זה קורה יותר מדי, זו תופעה שלא רואה מעמד סוציו-אקונומי, מיקום גיאוגרפי, לא רואה דת, לא רואה גזע, זו תופעה שמתרחשת וחייבים למגר אותה מתוכנו והעובדה שעשית את העבודה הכול-כך מעמיקה הזו וכן ההיענות של משרדי הממשלה – הם דברים מבורכים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו רואים התקדמות עצומה בעשורים האחרונים וכולי תקווה שבעוד עשר שנים השיח פה, בוועדה לזכויות הילד, כבר ייראה אחרת.
לירון אשל: אני לירון אשל, היועצת המשפטית של המועצה לשלום הילד.
לירון אשל: גם אנחנו חווינו התרגשות גדולה מאוד, תודה עבור העבודה הנחושה בשביל הילדים.
לירון אשל: הלב שלך במקום הנכון.
לירון אשל: תודה גם לכל הצוות, תמי ועליה וכולם.
לירון אשל: המועצה מלווה ילדים נפגעי עבירה כבר 20 שנים.
לירון אשל: כמו שכבר דובר לפני, אנחנו מבינים שמדובר בריבוי גורמים, ריבוי צרכים, ריבוי זירות וריבוי שפות.
לירון אשל: אתה מבין שגם אם כל רשות באמת עושה 150% אבל אין שיח משותף אז בסופו של דבר ילדים נופלים בין הכיסאות.
לירון אשל: המחשבה מאחורי היוזמה הזאת ובכלל, כשאנחנו מדברים על ילדים נפגעי עבירה, היא לראות בצורה הוליסטית את הנושא ולתפור חליפה שמותאמת לילד וקשורה לחינוך, צרכים של רווחה ולצרכים של ליווי בהליך משפטי.
לירון אשל: אני חושבת שאם אנחנו שנייה מסתכלים על התוצאות או התוצרים המשפטיים של הליך פלילי אין דרך אחרת להבטיח לילד צדק בלי לראות אותו בצורה הזאת.
לירון אשל: אנחנו מכירים את הנתונים, 80% מהתיקים נסגרים ואלה שלא נסגרים מגיעים להסדרי טיעון שלא ממש הולמים את העבירה.
לירון אשל: אחר כך הם נחשפים לענישה מקילה, ועדות שחרורים, שחרור מינהלי וכולי.
לירון אשל: "צדק" במובנו המשפטי הוא מוגבל.
מיכל שיר סגמן: אני מקווה שבעוד שבועיים תעבור הצעת חוק שלי בקריאה השנייה והשלישית.
מיכל שיר סגמן: מדובר בהרחבת תקופת ההתיישנות בהליך אזרחי כבר תעבור ואז גם זה יהיה תיקון שייתן עוד - - -
לירון אשל: כשאנחנו שואלים ילדים מה זה צדק אז הם אומרים אמירות כגון: "מישהו רואה אותי?
לירון אשל: מישהו מדבר בשפה שלי?
לירון אשל: מישהו שאל אותי מה אני צריך?
לירון אשל: " לפעמים הוא צריך שיעזרו לו עכשיו בתוכנית מוגנות במשרד החינוך או שיעזרו לו להשתלב חברתית, שיעזרו להוריו במצב הכלכלי כי הוא מרגיש את המצוקה של ההורים.
לירון אשל: אני שמחה על הדיון ועל כך שהוועדה משמיעה את צורכי הילדים בצורה רגישה ואנושית.
לירון אשל: אני שמחה עבור הילדים ואני חושבת שכשיהיה גורם שזה התפקיד הפורמלי שלו, שמחבר את כל הקצוות ומדבר שפה של ילדים – המציאות תיראה אחרת.
מיכל שיר סגמן: נעבור למשרדי הממשלה, הגיע זמן התשובות.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לפתוח עם נציגות משרד הרווחה.
מיכל שיר סגמן: איזבל, בבקשה.
איזבל סרי לוי: איזבל סרי לוי, מנהלת תחום פגיעות מיניות בילדים ובני נוער.
מיכל שיר סגמן: קראנו את תשובתה של המנכ"לית.
איזבל סרי לוי: תשובת המנכ"לית נכתבה לפני זמן רב, לפני ההצגה הראשונית שהייתה בוועדה.
איזבל סרי לוי: אתייחס לעדכון שהעברנו אז אבל אולי, באופן כללי, אני מוכרחה להגיד שהקריאה של הדו"ח הייתה מרגשת, קצת פחות מרגש מלשמוע את הנפגעים בעצמם אבל אני חושבת שהדרך שבה הבאתם את קולות האנשים לתוך הדו"ח גרמה לי להזיל דמעות.
איזבל סרי לוי: אחת ההמלצות של הוועדה של שמיעת הנפגעים והנפגעות בעצמם.
איזבל סרי לוי: טיפלנו ואנחנו פוגשים נפגעים בפעילויות רבות של המשרד, אבל להזמין את הנפגעים הבגירים שמסוגלים לספר על החוויות שלהם זה דבר חשוב.
איזבל סרי לוי: אני רואה שהמגמה הזאת תפסה תאוצה בחודשים האחרונים, הזום פתח לנו עולמות שלמים.
איזבל סרי לוי: ביום רביעי הקרוב יש לנו הרצאה בזום עם מאות נרשמים.
איזבל סרי לוי: אני חושבת שלהביא את הקולות זה כבר הישג רציני מאוד.
איזבל סרי לוי: המשרד שלנו מנסה לשפר כל העת את השירותים הניתנים לילדים ולבני נוער בסיכון בכלל ונפגעי אלימות מינית בפרט.
איזבל סרי לוי: אנחנו מנסים לדייק את השירותים והמודלים יחד עם הנוער וההורים.
איזבל סרי לוי: אנחנו מנסים, בכל ההכשרות, להכניס את הנושא של ילדים בסיכון, סימנים ואיתותים שילד אולי נפגע, ניהול שיח עם ילד שיש חשש שהוא נפגע.
איזבל סרי לוי: כמי שעבדה במסגרת הכשרות מקצועיות של משרד הרווחה שנים רבות אני יכולה להעיד שהנושאים נכנסים בכל הרוחב, בהכשרות - - -
מיכל שיר סגמן: סליחה, השאלה היא אם זה חובה.
מיכל שיר סגמן: קראתי את תשובות המשרדים האחרים שבאמת נותנים פלטפורמה טובה ללימוד, בין אם זה דרך אינטרנט או הכשרות כאלו ואחרות.
מיכל שיר סגמן: השאלה היא עד כמה זה הופך להיות חובה.
מיכל שיר סגמן: אשאל אחר כך את משרד החינוך מה הסבירות להכניס את זה לתוך תוכנית הלימודים בבתי הספר לרפואה, עבודה סוציאלית, הוראה.
מיכל שיר סגמן: במקום לנסות לעשות סתימה של חור לאחר מעשה אפשר לעשות זאת בצורה מסודרת על ידי שילוב הנושא בתוכניות הלימודים.
מיכל שיר סגמן: בדור הבא זה כבר יהיה חלק בלתי-נפרד.
איזבל סרי לוי: כרמית ממונה על הכשרה של עובדים סוציאליים באחת האוניברסיטאות המובילות בארץ והיא יכול להגיד אם היום זה נושא חובה.
איזבל סרי לוי: אני יכולה להגיד - - -
מיכל שיר סגמן: אצל רופאים לא וגם לא אצל פסיכולוגיים.
קריאה: גם לא אצל עובדים סוציאליים, זו לא חובה.
איזבל סרי לוי: זו לא חובה, אני חושבת שהמכללות והאוניברסיטאות - - -
מיכל שיר סגמן: אבל זה כבר משהו לשאול את משרד החינוך.
איזבל סרי לוי: אני מדברת על ההכשרה של העובדים הסוציאליים.
איזבל סרי לוי: אני מנסה להגיד שמעבר להכשרה הבסיסית של העובדים הסוציאליים יש לנו במסגרות שלנו אימהות בית, מדריכים שעובדים עם ילדים ונוער, מטפלים שונים שבאים במגע עם הורים ועם ילדים.
איזבל סרי לוי: אין מדובר רק בעובדים הסוציאליים, המשרד שלנו קשור בהרבה מאוד אנשי מקצוע שבאים במגע ישיר עם ילדים, זה יכול להיות מדריכי נוער, סייעות שנכנסות לבתים ועוד.
איזבל סרי לוי: כשאנחנו עושים הכשרות המשך לאימהות בית בפנימיות ולמדריכים, ההכשרות יכללו הרצאה על זיהוי ואיתור של נפגעי התעללות, הרצאה על חובת הדיווח, הרצאה - - -
מיכל שיר סגמן: אבל זה רוחבי?
איזבל סרי לוי: מי שמקבל את ההכשרה הזו אינו עובד סוציאלי, זו הכשרה פנים משרדית למטרה של מילוי תפקיד כזה או אחר בהכשרות לתפקיד - - -
מיכל שיר סגמן: - - - באחוזים.
מיכל שיר סגמן: זה שאתם עושים זאת זה מבורך, אבל עד כמה, אם אנחנו מנהלים דיון בעוד שנה מהיום, כמה אחוזים מאנשי המקצוע של משרד הרווחה באמת יעברו את ההכשרה.
מיכל שיר סגמן: אני מנסה להגיע ל-100% ואני רוצה לדעת שלא מדובר בהכשרות נחמדות אבל רק 10% ממי שאמור לעבור אותן אכן עושה זאת.
מיכל שיר סגמן: אגב, זאת שאלה שמופנית לכל משרדי הממשלה.
מיכל שיר סגמן: לא להגיד לי: "הנה, אנחנו עושים" ובסוף אין מספיק אנשי מקצוע שעוברים זאת.
איזבל סרי לוי: היום המשרד עוסק הרבה בתוצאות של ההתערבות, עד כמה ילד נתרם ממסגרת שהוא נמצא בה.
איזבל סרי לוי: אני כוללת בתוך זה את כל המסגרות לילדים ובני נוער.
איזבל סרי לוי: אנחנו מנסים לדייק את התוכניות.
איזבל סרי לוי: לגבי ייחודיות של נושא הטראומה המינית, אני אחראית על נושא המרכזים הייעודיים לטיפול בילדים שנפגעו מינית מגיל 3 ( וקצת לפני, לצערי) ועד סוף התיכון.
איזבל סרי לוי: מדיניות המשרד היא לקבוע את הטיפול לאחר פגיעה.
איזבל סרי לוי: אני מתנצלת שזה לאחר פגיעה אבל גם אם לא נמנעה הפגיעה אז לפחות אנחנו מתחייבים לתת את הזכות לקבל טיפול רגשי משקם.
איזבל סרי לוי: הטיפול מבוצע - - -
מיכל שיר סגמן: זו זכות שעומדת לנפגע גם אם אין הליך משפטי?
איזבל סרי לוי: ללא שום תלות במי פגע, באיזה - - -
מיכל שיר סגמן: ילד לא הלך להליך משפטי, לא אמר מי פגע בו - - -
איזבל סרי לוי: בלי שום תלות בהליך המשפטי, ההיפך הוא הנכון.
איזבל סרי לוי: משהו כמו שליש מהילדים שאני מטפלת בהם בשנה האחרונה, לפי הנתונים שאספנו - - -
מיכל שיר סגמן: תמי שואלת מהם זמני ההמתנה.
איזבל סרי לוי: במסגרות של הילדים כמעט ואין המתנה.
איזבל סרי לוי: לאחרונה הוצפנו בפניות.
איזבל סרי לוי: לפני שבועיים נפגשתי עם מנהלי 21 המרכזים האזוריים שפרוסים ברחבי הארץ.
איזבל סרי לוי: המנהלים הציפו שני קשיים: היעדר מסגרות טיפוליות רגשיות נוספות – אנחנו יודעים שהמערכות רזות ויש גם קושי לאייש חלק מהתפקידים שכבר קיימים בשירות הציבורי – שגורמות להצפה בעקבות הקורונה והחמרה של מצבי הרוח של הילדים.
איזבל סרי לוי: יכול להיות ילד שעבר פגיעה מינית ויכול היה להתאושש מזה יחסית מהר בעזרת תמיכת הוריו אבל התופעות הכלליות שאנחנו רואים - - - הטיפולים מורכבים.
מיכל שיר סגמן: מה שם המרכזים ואיך יודעים להגיע אליהם.
איזבל סרי לוי: משרד הרווחה מפעיל את המרכזים באמצעות שמונה עמותות שונות.
איזבל סרי לוי: יש מרכזי מיט"ל, רימונים ועוד.
איזבל סרי לוי: השם הרשמי הוא: "מרכזים אזוריים לטיפול בפגיעות מיניות בילדים ובני נוער ובני משפחותיהם".
איזבל סרי לוי: מדובר בטיפול ציבורי.
מיכל שיר סגמן: איך הנפגעים והנפגעות יודעים לפנות אליכם?
מיכל שיר סגמן: דיברנו בוועדה על הקושי העצום של ילד או ילדה שעברו פגיעה מינית – גם אם עברו כמה שנים והם מתחילים להפנים שקרה להם משהו – יודע לאן לפנות?
מיכל שיר סגמן: היד רועדת בשלב של הרמת הטלפון הראשוני.
מיכל שיר סגמן: איך גורמים לשלב הזה להיות יותר נוח.
מיכל שיר סגמן: זה נשמע קצת מצחיק שאני מתעכבת על זה, אבל הרגע הזה שבו אתה מחליט שאתה מבקש עזרה, לא משהו משפטי אלא משהו נפשי בסיסי, השלב הזה זה חתיכת שלב, זה באמת חתיכת שלב רגשי שקשה לעבור אותו והרבה מאוד לא עוברים אותו.
מיכל שיר סגמן: האם יש למשרד את המודעות לקושי הזה והאם יש את המודעות לעובדה שחייבים להנגיש את זה בצורה שתהיה זמינה לילד או ילדה שחוששים כי אם הפגיעה היא בבית אז הפחד להיחשף גדול יותר כי מה יקרה אם ההורים ידעו.
איזבל סרי לוי: אני חושבת שצריך לשים על השולחן את כל הרצף של השירותים.
איזבל סרי לוי: משרד הרווחה מפעיל היום את מרכזי ההגנה יחד עם משרדי ממשלה נוספים.
איזבל סרי לוי: אנחנו מדברים על בתי לין שפתוחים בפני כל ילד, גם ילד יכול להגיע לשם לבד בלי ליווי של מבוגר כלל.
איזבל סרי לוי: אנחנו מדברים על עבודה עם מרכזי סיוע לנפגע תקיפה מינית.
איזבל סרי לוי: המשרד שלנו - - - 12 מיליון שקלים - - - בשנה שעברה.