GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניב עמית: אני בטוח שהיא לא התכוונה לזה, אבל זה יצא.
ניב עמית: דובר על נושא מגדרי.
ניב עמית: היא הציגה את עמדת הנשים, ונגד זה אני מדבר.
ניב עמית: אני לא אחזור ואסקור את כל ההיסטוריה של התגלגלות זכויות הילד במדינת ישראל.
ניב עמית: מי שירצה, נתתי סיכום קצר של זה בנייר העבודה שהגשתי לכבוד הישיבה הזו.
ניב עמית: דבר אחד בולט וברור זה שהליקויים בעניין חוסר הטיפול בתופעת הניכור ההורי לא טופלו מאז שישראל חתמה בשנת 1991 את האמנה לזכויות הילד, בשום צורה שהיא.
ניב עמית: המקום היחיד שאפשר לציין בו שנעשה משהו בעניין הזה, ודבריי מופנים בעיקר לעורכת הדין שירי לנג, דווקא מערכת המשפט הפעם הפתיעה והלכה בראש לא רק בארץ, אלא בעולם כולו.
ניב עמית: היא נתנה טיפול שאנחנו מאוד שמחים עליו.
ניב עמית: מאוד ברור שהכחשת התופעה של ניכור הורי צריכה לרדת מהבמה בעקבות הנושא המגדרי.
ניב עמית: נכון שיש מספר אנשים ברחבי העולם שעדיין מנסים להכחיש את התופעה הזו, אבל בעיניי זה לא פחות מאשר הכחשת שואה.
ניב עמית: אם מסתירים את הנושא הזה, רק מאפשרים לו להמשיך ולהתפתח.
מיכל שיר סגמן: לקצר בבקשה, משפט אחרון.
ניב עמית: נייר העמדה שהגשנו מתרכז גם בנושא של תרופות ותיקונים, אני אדבר על אחד מהם וחברי ימשיך עם השאר.
ניב עמית: הנושא של מערכת המשפט.
ניב עמית: אני לא אחזור על ההיסטוריה ששמענו, אבל מערכת המשפט צריכה להביא בחשבון או להכניס באיזושהי צורה את הנושא של הגדרת ניכור הורי כעבירה פלילית, תיקון חוק העונשין.
ניב עמית: היא צריכה להכניס תיקון בחוק האפוטרופסות ולשלול בצורה בוטה את האפוטרופסות מהורה שגורם לניכור.
ניב עמית: אפילו יותר מזה, באחד משני התיקונים האלה רצוי להוסיף פיצוי כספי לילד המנוכר.
ניב עמית: כמו כן, מערכת המשפט – אני אהיה אסיר תודה לה אם היא תצליח להחיל את הוראת נוהל 2.20 של כבוד הנשיאה.
מיכל שיר סגמן: אני מתנצלת, אתה מדבר פה המון.
מיכל שיר סגמן: אתה יכול לשלוח מסמך להנהלת בתי המשפט, זה פחות מתאים לנו כאן לדיון.
מיכל שיר סגמן: אנחנו חייבים להמשיך.
ניב עמית: אני רוצה עוד שני משפטים וסיימתי.
ענבר בזק: אני חייבת לצאת לישיבת סיעה, אבל אני רוצה להגיד משפט אחד לפרוטוקול.
ענבר בזק: אחרי שביקרתי אתמול בבית לוחמי הגטאות, כל מי שמשתמש בזיכרון השואה להשוואות כאלה ואחרות, זה לא במקומו.
ענבר בזק: השימוש בביטוי הכחשת שואה כדי להשוות אותו להכחשה כזו או אחרת זה לא במקום, אני מבקשת ממך לקחת את הדברים בחזרה.
ניב עמית: אני אמרתי שבעיניי, זו נקודה אישית שלי, הכחשת התופעה שנקראת ניכור הורי היא כמו הכחשת שואה.
מיכל שיר סגמן: אני מתנצלת, אין לי זמן ויש הרבה מאוד דוברים.
מיכל שיר סגמן: לכל אחד יש מעט מאוד זמן, אנא תכננו את הדברים שלכם ותוציאו את העיקר ולא התפל.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה בבקשה להעלות את רות די סגני.
רות די סגני: אני רות די סגני, אני נציגת אמ"א – אימהות נגד אלימות.
רות די סגני: אני בטוחה שטובת הילד עומדת פה אצל רובנו במרכז במקום הראשון, בתנאי שהוא מוגן ואין גורמים פוגעניים.
רות די סגני: אחד הדברים המרכזיים שחשוב להבין ואני שומעת בדיון, זה להפסיק את השימוש במושג ניכור הורי, מכיוון שהוא מנהל היום את כלל המערכות.
רות די סגני: אי אפשר לאבחן ניכור הורי, זה לא סינדרום, הוא לא נכלל בספרי ה-DSM, אי אפשר להתייחס אליו ברצינות.
רות די סגני: כאשר עושים שימוש במושג הזה כברירת מחדל – וזה מושג מגדרי ביסודו, הוא גורם נזק.
רות די סגני: גם למי שחווה סרבנות קשר, הסתה או ניכור כלפיו.
רות די סגני: יש לקחת בחשבון שעל פי מחקרים, בשנים הראשונות לפרידה דווקא עדיף לאפשר מרחב להתמודדות תחת חיי שיגרה, ולא להתחיל עם התערבות של טיפולים וסנקציות, מכיוון שזה גורם להעמקת הסכסוך, מה שנקרא בטעות סכסוך בקונפליקט גבוה ולסרבנות קשר.
רות די סגני: צריך לתת את מבחן הזמן לדברים האלה לפעמים.
רות די סגני: דבר נוסף שחשוב להבין ולשים את זה במקום, זה שהסתה קיימת גם בבתים שאין בהם פרידה וגירושים.
רות די סגני: אי אפשר לאבחן הסתה.
רות די סגני: לצערי, מה שאנחנו רואות בשטח באמ"א שונה לחלוטין ממה שהוצג פה על ידי חלק מהדוברים בדיון, ולא מתכתב עם מחקרים עכשוויים ועדכניים מהעולם.
רות די סגני: אגב, לעניין האשמות שווא בהתעללות, יש פחות מ-2% האשמות שווא.
רות די סגני: באופן גורף מאשימים אימהות בהסתה וניכור היום בבתי המשפט לענייני משפחה.
רות די סגני: אנחנו העברנו שאלון בקרב אלפי נשים ומצאנו ממצאים מטורפים של תיוג נשים בניכור הורי על רקע גירושים.
רות די סגני: אני רוצה לספר, אנחנו עובדות בצוות –
מיכל שיר סגמן: משפט אחרון.
רות די סגני: בעיקר אימהות שדיווחו על פגיעה בילדיהן בזמן הגירושין, אך במקום שהיא תרחיק את הסכנה על מנת להגן על הילד, האימהות האלה כמעט תמיד, ב-80% מהמקרים, מתויגות כמתלוננות שווא וכיוצרות ניכור.
רות די סגני: המציאות היא שהילדים ממשיכים להיפגע, האימהות ממשיכות לדווח על אלימות והן נרמסות על ידי המערכות השונות.
רות די סגני: זה מאוד עצוב.
רות די סגני: אני אקצר ואומר, האימהות האלה מוסרות את הילדים ולתדה
רות די סגני: מתן הן מגלות שהילדים נפגעים, הילדים נמצאים ללא פיקוח, ההורה המיטיב שהוא בדרך כלל האם, למרות שזה קיים גם הפוך, רוצות להרחיק את הסכנה, הן מחויבות בדיווח על פי חוק חובת הדיווח ובכל פעם שהן מרימות דגל על אלימות יש שימוש אסטרטגי בתיוג ניכור הורי.
רות די סגני: זה בעצם מכבסת מילים לתלונות שווא והסתה.
רות די סגני: בשלב הזה הילדים, לפי הגיל, או שהם מדווחים או שהאם שמה לב שיש סימן לאלימות, אל השוק הזה, הפחד והאכזבה מבן הזוג האלים מצטרפת אכזבה מהרשויות, שמצד אחד מחייבות בדיווח ומצד שני הן מושתקות באיומי העברת משמורת, תיוג כשקרניות.
רות די סגני: הן מוענשות ונקנסות על אי מסירה לביקורים ללא פיקוח להורה אלים.
רות די סגני: הן מאוימות, גם הילדים מאוימים בתוך חדרי טיפולים של כל מיני עסקני אג'נדה בעייתיים.
רות די סגני: אני רק רוצה להגיד משפט לסיום.
רות די סגני: מאוד חשוב להגיד את הדברים האלה, וכמובן שאם יהיה אפשר להמשיך בדיוני המשך.
רות די סגני: הנושא הזה של המומחים שמרוויחים מכל העניין הזה, זה הפך לעסק כלכלי ומניב על גב של אימהות.
רות די סגני: לצערנו עושים כיום שימוש –
מיכל שיר סגמן: אנחנו הולכים לבצע מספר שינויי חקיקה בנוגע למומחים, הכנסת כבר עוסקת בנושא הזה.
רות די סגני: נכון.
רות די סגני: מה שקורה זה שהאימהות האלה קורסות תחת עול כלכלי, רק ברות מזל מצליחות להיעזר במעגל שני של סבים וסבתות שמחסלים את כל המשאבים שלהם, הם בדרך כלל פנסיונרים, כדי לחלץ את הילד ממעגל האלימות.
רות די סגני: זה מצב שאנחנו מכנות התעללות לאחר פרידה.
רות די סגני: הדבר מוביל לקריסת מערכות טוטאלית של כל המעגלים המשניים, כלכלית ונפשית.
מיכל שיר סגמן: רות, אנחנו דיברנו על זה כאן.
מיכל שיר סגמן: את עושה שיקוף של מה שדיברנו עליו שעתיים.
מיכל שיר סגמן: אם אין לך משהו חדש להוסיף, תודה רבה.
מיכל שיר סגמן: יש עוד דוברים, אני חייבת לסיים את הדיון.
מיכל שיר סגמן: דניאל עמירם, חבר עמותת הלב לשוויון בהורות, בבקשה.
דניאל עמירם: שלום לכולם, אני אעשה את זה קצר.
דניאל עמירם: קודם כל, אנחנו עדים לזה שיש איזושהי תופעה בתקשורת לעשות הכחשה לנושא הזה של ניכור הורי, כמו שראינו בכתבות של ברוך קרא.
דניאל עמירם: מעניין למה, ברור שיש בעלי אינטרסים שרוצים להציג את העניין הזה של ניכור הורי כמשהו שאינו קיים.
דניאל עמירם: אני חושב שהוועדה –
מיכל שיר סגמן: דניאל, אני לא יודעת אם שמת לב, אתה בוועדה לזכויות הילד.
מיכל שיר סגמן: אנחנו עוסקים פה אך ורק בילד ובטובתו.
מיכל שיר סגמן: אנחנו לא נוקטים צד, אני לא תוקפת כרגע את אמצעי התקשורת, כתב כזה או אחר או אדם שהביע את דעתו באיזשהו אופן בנושא הזה.
מיכל שיר סגמן: יש לך דקה אחת לדבר, אנא שקול את המסר שאתה רוצה להעביר.
דניאל עמירם: אז אני רוצה שהוועדה תוציא איזשהו עדכון לגופי התקשורת שהעניין מטופל על ידי הוועדה.
דניאל עמירם: אני רוצה גם להמשיך על העניין שילד לא מגיע מאדם וחווה, ילד מגיע משני הורים שיש להם גם משפחה מורחבת בצדדים, מה שנקרא המעגל השני.
דניאל עמירם: אני חושב שברגע שיש ניכור הורי, אסור שהמעגל השני ייפגע.
דניאל עמירם: ברגע שיש איזשהו ניתוק או חשד לגבי משהו, המעגל השני לא צריך להיפגע.
דניאל עמירם: הסבים והסבתות לא צריכים לא לראות את הנכדים שלהם, וגם הדודים והדודות.
דניאל עמירם: דבר שלישי, משרד הרווחה, יצא דו"ח וועדה ב-2008, אני חושב שהגיע הזמן שמשרד הרווחה יתחיל להזיז את עצמו ויאמץ את מסקנות הוועדה, כי זה היה גורם להרבה מאוד טוב לעולם, והיה מקל את הדברים.
דניאל עמירם: העובדות הסוציאליות לסדרי דין לא היו באות ומתנהגות כמו שופטות, הן היו מתנהגות כמו גורם חקירתי שבודק האם ההורים ראויים.
דניאל עמירם: בנוסף בעניין הניכור ההורי, ב-2019 יצא בדו"ח מבקר המדינה שבשורה התחתונה העובדים הסוציאליים עצמם באו ואמרו שאין להם את הכלים להתמודד עם הסיטואציה הזו.
דניאל עמירם: זה משהו מאוד משמעותי, צריך לתת להם את הכלים לעשות את זה.
מיכל שיר סגמן: מסכימה איתך.
דניאל עמירם: דבר רביעי שאני רוצה להגיד בעניין החשדות, עם כל הכבוד, אפשר לעשות שימוש בפוליגרף.
דניאל עמירם: השופט זגורי, סגן הנשיא בבית המשפט בנצרת משתמש בכלי הזה הרבה מאוד פעמים.
דניאל עמירם: הוא עושה את הפוליגרף ומגלה אם יש אמת או אין אמת בטענות.
דניאל עמירם: בניגוד למשפט הפלילי, במשפט האזרחי פוליגרף קביל.
דניאל עמירם: דבר אחרון, אני חושב שצריך להפיץ את הנוהל של נשיאת העליון גם לבתי הדין הרבניים, זה משהו שהוא חובה.
דניאל עמירם: בתי הדין הרבניים לא יודעים להתמודד עם ניכור הורי, הם לא יודעים להתמודד עם ילד שמסרב לראות את אחד מהוריו.
מיכל שיר סגמן: נגעת בנקודה חשובה שלא עסקנו בה בדיון הזה, אנחנו בהחלט נעשה דיון המשך ושם ניתן את הבמה לבתי הדין הרבניים כדי להבין מה קורה שם.
דניאל עמירם: זה פשוט לא קורה.
דניאל עמירם: הם לא מאמינים בהתנהלות של ניתוק קשר.
דניאל עמירם: הם כן מאמינים בכבד את אביך ואת אימך.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לעבור לשופט פיליפ מרכוס, אחריו דוקטור חיליק מרום ובזה נסיים את הדיון.
פיליפ מרכוס: אני מודה ליושבת ראש הוועדה על ההזמנה לומר כמה דברים.
פיליפ מרכוס: אני מפנה את חברי הוועדה וכל מי שמעוניין לחומר שהגשתי.
פיליפ מרכוס: חלק ממנו כתבתי יחד עם דוקטור ענבל קיברסון בר-און.
פיליפ מרכוס: שם אנחנו מסכמים את העבודה שלנו במשך מספר שנים, מאמרים באנגלית ועברית, ניירות עמדה וכדומה.
פיליפ מרכוס: אני אבחר רק בשלוש-ארבע נקודות מרכזיות מתוך הדיון היום.
פיליפ מרכוס: ראשית, השם ניכור הורי אומנם שנוי במחלוקת, צריך לכנות את העניין הזה גם מבחינת מה שקורה בשטח, זה כישלון קשר.
פיליפ מרכוס: יש הרבה סיבות לכישלון הקשר, לא רק ניכור על ידי הורה אחד.
פיליפ מרכוס: כל מקום בו ילד אינו בקשר עם אחד מהוריו, הדבר מצריך בדיקה יסודית וטיפול על מנת שהקשר יחודש, פרט למקרים בודדים ומזעריים במספרם בהם הקשר נאסר בגלל אלימות מחרידה.
פיליפ מרכוס: יש אפשרות של קשר בפיקוח, יש אפשרות של קשר בדרך אלקטרונית.
פיליפ מרכוס: לנתק קשר לגמרי משום שמישהו אמר שהייתה אלימות או בעיה כלשהי, אין בזה שום הצדקה אלא במקרים המצומצמים במספרם.
פיליפ מרכוס: הדבר הנוסף הוא שאכן התעללות מינית ופיזית זה התעללות, אבל התעללות פסיכולוגית על ידי הורה אשר מונע קשר עם הילד ללא הצדקה מבחינת טובת הילד, זו התעללות שיש לו תוצאות נפשיות שממשיכות לבגרות ומשפיעות על ילדי אותן אנשים שבילדותם עברו ניכור.
פיליפ מרכוס: לכן לומר שדיי להעלות טענה של התעללות או אלימות כדי להפסיק קשר או כדי לחסום את האפשרות לטעון שהורה שטען לאלימות הוא אולי מסית את הילד או גורם להסתה קשה, צריך לסמוך על השופטים המקצועיים שנבחרו על סמך הידע שלהם, עם הגיבוי של יחידות הסיוע והליווי של סדרי דין, כדי לאבחן מתי מדובר בטענת אמת ומתי מדובר בטענת שקר.
פיליפ מרכוס: לשופטים הסמכות לדון בעניינים האלה.
פיליפ מרכוס: בהשוואה למדינות רבות אחרות, המצב בארץ בטיפול בילדים אשר אינם בקשר עם אחד ההורים, הוא דיי טוב.
פיליפ מרכוס: אנחנו מובילים את העולם בהרבה מקרים.
פיליפ מרכוס: כבר הוזכר שהדבר שנעשה על ידי נשיאת בית המשפט העליון הוא הראשון בעולם בעניין הזה.
פיליפ מרכוס: הדבר האחרון, וכאן אני חושב שהוועדה הזו יכולה לתת דגש, זה עניין המניעה.
פיליפ מרכוס: המניעה היא במספר חלקים, אני תיארתי אותו במאמרים שלי.
פיליפ מרכוס: צריך להעלות אמון שהדבר הזה קיים ועד כמה הוא פוגע, יש לעזור לצעירים להבין כאשר הם בוחרים בן או בת זוג מה מערכות היחסים שעלולות לקרוס, צריך לתת עצה והדרכה לכל אותם בעלי מקצוע שבאים במגע עם ילדים והוריהם.
פיליפ מרכוס: אני בעצמי הרצתי בפני אחיות, רופאים, יועצים חינוכיים ומורים, כדי לזהות מתי ילד סובל בגלל הפרידה בין ההורים ולהפנות את ההורים או הילד להתערבות.
פיליפ מרכוס: על ידי כך יימנעו המצבים שמתדרדרים להפסקת קשר מוחלט, הרבה מקרים לא יגיעו לבית המשפט.
פיליפ מרכוס: אם יש לעניין הזה השפעה גדולה, היא על אוצר המדינה.
פיליפ מרכוס: אם מונעים את התופעה, כמו כל מחלה, חסכתם לאוצר המדינה המון כסף.
פיליפ מרכוס: הדברים מופיעים בכתובים שהוצגו לוועדה, ואני מזמין את כל מי שמעוניין להיות עימי בקשר.
פיליפ מרכוס: עד כאן דבריי.
מיכל שיר סגמן: דוקטור חיליק מרום, בבקשה חצי דקה.
מיכל שיר סגמן: אתה אחרון הדוברים.
חיליק מרום: נאמרו כאן המון דברים, אבל הדברים הגדולים שנאמרו כאן הם שופט מתרשם, נוהל הנשיאה, ארגז כלים, לא ברור לי מהו.
חיליק מרום: סנקציות, מה העילה לסנקציות, מה הסמכות.
חיליק מרום: הכשל פה הוא חד משמעית של מערכת המשפט, לא של אף אחד אחר.
חיליק מרום: אני לא בא בתלונה לשופטים, אני בא ואומר שמערכת שאיננה מפוקחת ומבוקרת היא לא מערכת שכשירה לטפל בדיני נפשות ובדיני ילדים.
חיליק מרום: כמו שזה נראה היום, עדיף שזה לא יהיה בכלל.
חיליק מרום: אמרו לי לא לדבר על המקרה שלי, אז אני אחסוך לכם אותו.
חיליק מרום: אני רק אגיד שאת הבת הקטנה שלי לא ראיתי כבר מעל שנה וחצי.
חיליק מרום: אני גם אגיד שאחרי שבע שנים של התעללות חד משמעית של בית המשפט לענייני משפחה עם סגן נשיא נכבד ביותר, המחוזי קיבל את הערעור שלי וקבע שכל 202 החלטות הביניים שהתעללו בי ובילדיי ניתנו בחוסר עילה, בחוסר סמכות, בניגוד לסדרי דין.
חיליק מרום: אם אני הייתי עושה משהו בניגוד לסדרי דין או כל אחד מהאנשים פה בוועדה, הוא היה מוצא את עצמו מול בית משפט, אבל שופט מוגן כי הוא מעל החוק.
חיליק מרום: ההצעה היא מאוד פשוטה, כאשר דנים בדיני נפשות, תעצרו לשנייה, שבו, תרכיבו הרכבים.
חיליק מרום: לא יכול להיות שזורקים את המילה התעללות מצד אחד, ניתוק קשר או ניכור הורי מצד שני, ויושב איזה שופט או שופטת שביהירות חושבים שיש להם את הכלים לבד לדעת מה לעשות.
מיכל שיר סגמן: אין להם את הכלים לבד, אנחנו דיברנו על זה כאן.
חיליק מרום: נכון, אנחנו יודעים.
חיליק מרום: אז הרכב שיפוטי כזה או אחר –
מיכל שיר סגמן: גם להרכב שיפוטי לא יהיה, כי השופטים לא יושבים עם המשפחה.
מיכל שיר סגמן: זמנם מוגבל.
מיכל שיר סגמן: בסוף צריך מישהו שיעשה עבודה עם המשפחה, ואז ימסור את זה לבית המשפט.
מיכל שיר סגמן: צריך בסוף לתת לשופטים כלים, אנחנו יודעים שאין להם.
חיליק מרום: אני מסכים לגמרי שאין כלים, אני רק אגיד שכן יש כלי אחד שלצערי פונים אליי בעקבות המקרה שלי הרבה מאוד אנשים, והכלי הזה הוא להוציא את המשפט החוצה מארץ ישראל.
חיליק מרום: המשפט הבינלאומי במקרים של עבירות על אמנת האג מקנה כלים רבים מאוד.
חיליק מרום: ברגע שהסכר הזה ייפרץ, שופטים ימצאו את עצמם לא מוגנים ותביעים, ומזומנים לחקירות בחו"ל.
חיליק מרום: אני לא בטוח שאנחנו רוצים להיות שם.
חיליק מרום: אני חייב להגיד שאני התחלתי את התהליך, ועורכי דיני לפני הדיון במחוזי התחננו אליי לעצור אותו.
חיליק מרום: כרגע בעקבות פסק הדין של המחוזי אני תוהה מה אני אמור לעשות.
חיליק מרום: אין ארגז כלים.
חיליק מרום: הוועדה הזו היא זו שצריכה לספק את ארגז הכלים למערכת, אם זה לשירותי הרווחה שהם באמת פועלים מכוונה טובה, אבל יעילותם מוטלת בספק, ואם זה בתי המשפט שם יש אנשים מדהימים מצד אחד ואנשים על גבול מאוד לא ראוי מצד שני.
חיליק מרום: תודה.
מיכל שיר סגמן: זאת לא הפעם הראשונה שלך בוועדה לזכויות הילד, נכון?
חיליק מרום: נכון.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נפגשנו פה בקדנציה הקודמת עוד כשהייתי חברה בוועדה.
מיכל שיר סגמן: אני מאוד מקווה שבפעם הבאה שנתראה, יהיו שינויים במערכת.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לנעול את הדיון.
מיכל שיר סגמן: זה דיון שלא חשנו בגלל הקורונה והעובדה שאי אפשר להגיע לכאן, יש הרבה מאוד אנשים בזום שלא הצליחו לדבר.
מיכל שיר סגמן: אני מתנצלת מראש, אני חושבת שהגענו כמעט ל-80 אנשים בזום.
מיכל שיר סגמן: אני מתנצלת שלא התאפשר לכולם לדבר.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נשתדל לעשות דיון המשך.
מיכל שיר סגמן: בעיקר מעבר לדיונים ודיבורים, אנחנו נשתדל לבצע את התיקונים שנדרשים, בין אם מדובר על מומחים, בין אם מדובר על מרכז כמו שראינו באשדוד, לבחון את המודל הזה ואולי לשכפל אותו לערים נוספות.
מיכל שיר סגמן: הנושא הזה הוא נושא כואב ואין פה צד צודק.
מיכל שיר סגמן: אני שוב חוזרת, זה לא עניין מגדרי, אין כאן את עניין האב או האם, יש כאן ילדים שנפגעים וכפועל יוצא מכך גם ההורים נפגעים.
מיכל שיר סגמן: המטרה שלנו היא לייצר סיטואציה שבה מצד אחד לא נזרקת לחלל האוויר המילה התעללות, ובכך ילד מנותק מאחד מהוריו, ומהצד השני אם חלילה יש מצב של הורה מתעלל וילד שנפגע מכך, המטרה היא לזהות את זה במהירות האפשרית ולטפל.
מיכל שיר סגמן: זו החובה שלנו.
מיכל שיר סגמן: גם חילוקי הדעות ששמענו כאן בסוף עוברים תחת אותו הציר.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שכולם מסכימים שטובת הילד היא הדבר החשוב ביותר.
מיכל שיר סגמן: אני מסכמת.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קובעת כי לילד הזכות הטבעית לקשר עם שני הוריו.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קובעת כי האתגר הגדול ביותר של הרשויות הוא חקר האמת בין בני זוג הנמצאים בסכסוך גירושים.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קובעת שבמקרים בהם יש פגיעה במוגנות הילד מצד אחד מהוריו, יש לעשות הכל על מנת לשמור על שלומו ועל המוגנות שלו, כולל מניעת קשר עם ההורה הפוגע.
מיכל שיר סגמן: למשרד הרווחה והשירותים החברתיים ולמרכז לשלטון מקומי, הוועדה קוראת להקים מרכזי קשר כדוגמת מרכז גשר לקשר באשדוד, בו אנשי הטיפול מצליחים להגיע לחקר האמת, לטפל במשפחה ולצמצם מצבים של ניכור הורי.
מיכל שיר סגמן: להנהלת בתי המשפט, הוועדה קוראת למנות במקרים הרלוונטיים מומחה ניטרלי בלתי תלוי לבחינת מצב הקשר בין הורה לילד.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קובעת שאין למנות מומחה שהוא גם מאבחן וגם מטפל, מצב שיש בו ניגוד עניינים מובנה.
מיכל שיר סגמן: אני אוסיף שיש עוד הרבה חקיקה בנוגע למומחים, ואנחנו עובדים על זה.
מיכל שיר סגמן: הוועדה מבקשת שבמסגרת המחקר שמתבצע לבחינת נוהל נשיאת בית המשפט העליון, תיבחן גם האפקטיביות של הנוהל בהיבט טובת המשפחה שעניינה נידון בבית המשפט, ולא רק עצם יישומו.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה לכל המשתתפים, הישיבה נעולה.
שרן השכל: צהריים טובים, אני שמחה לפתוח את הישיבה המשותפת של ועדת החינוך, התרבות והספורט והוועדה לזכויות הילד, עם חברתי, יושבת-הראש, חברת הכנסת מיכל שיר סגמן.
שרן השכל: דיון בו אליו הייתה אמורה להגיע גם שרת החינוך שנאלצת להופיע בזום.
שרן השכל: היא תהיה איתנו במהלך הישיבה גם כן.
שרן השכל: דיון כל כך חשוב, שכל כך הרבה חברי כנסת פנו גם אליי וגם אל חברת הכנסת מיכל שיר, במטרה לקיים דיון מקיף לאירוע ההיסטורי הזה.
שרן השכל: לי ברמה האישית, האירוע הזה מאוד מרגש.
שרן השכל: הוא משהו שאנחנו כמפלגה, כתקווה חדשה, עבדנו עליו עוד בתקופת הבחירות, להעביר את הגיל הרך ממשרד הכלכלה ומשרד הרווחה למשרד החינוך.
שרן השכל: ובעצם מעבר להצהרה שילדים לא נולדים בגיל שלוש, ולא מתחילה האחריות הפדגוגית, החינוכית, הפיקוח, אלא הוא ממש מתחיל בגיל אפס.
שרן השכל: באירוע המרגש הזה, אני חושבת שבסופו של דבר, לכל חברי הכנסת שיושבים כאן מסביב לשולחן מכל סיעות הבית שהיה להם חשוב לעצור דיונים אחרים, ולהגיע לפה כדי לומר דבר מאוד ברור.
שרן השכל: השקעה בגיל הרך, היא השקעה לטווח הרחוק.
שרן השכל: כל שקל שאנחנו נשקיע בגיל הזה, יצמח והתפתח, וייתן את הכלים האמיתיים לאזרחי ישראל, לכל ילדי ישראל, לצמוח ולפרוח ולמצות את הפוטנציאל האישי שטמון בהם.
שרן השכל: ברמה האישית, זה כל כך מרגש אותי.
שרן השכל: אנחנו נתחיל.
שרן השכל: אני אתן לחברת הכנסת, יושבת-ראש הוועדה המיוחדת לזכויות הילד גם כן זכות למילות פתיחה.
שרן השכל: לאחר מכן, נעבור לשרת החינוך.
שרן השכל: בבקשה, מיכל.
לזכויות הילד): תודה רבה.
לזכויות הילד): אני מצטרפת לדברי הברכה וההתרגשות של חברתי, חברת הכנסת שרן השכל.
לזכויות הילד): בהחלט, מדובר פה בצעד גדול.
לזכויות הילד): כשאני נכנסתי לוועדה לזכויות הילד, אחד הדברים שהיממו אותי הייתה העובדה שילדים עד היום היו תחת משרד הכלכלה, כי בחנו את האימהות ולא את הילדים.
לזכויות הילד): כלומר, בפעם הראשונה, בצעד הזה, מדינת ישראל אומרת – הילד הוא זה שבמרכז, בין אם האימא צריכה לצאת לעבודה, ובין אם האימא או האבא לא צריך לצאת לעבודה.
לזכויות הילד): כלומר, בפעם הראשונה, הילד הוא זה שבמרכז.
לזכויות הילד): אני חושבת שזה החידוש וזו ההיסטוריה.
לזכויות הילד): עם זאת, בכל היסטוריה, יש גם שלבים שהם מאוד קשים, ואנחנו מודעים, וישבנו גם חברתי וגם אני לא מעט עם הארגונים וגם הגנים והפעוטונים, ואנחנו מודעים לכל הבעיות הכרוכות בכך, ולהתנהלות המדינה בשנים האחרונות מול אותם הגנים - סוג של הזנחה, אין לי דרך אחרת לבוא ולומר, בין אם מדובר על המשכורות המאוד נמוכות לאנשי החינוך, כל איש חינוך, בדיוק כמו שחברתי אמרה – שהשקעה בגיל הרך, וזה כל המחקרים מראים, תניב תוצאות וצמיחה בעתיד בצורה שאין עליה עוררין.
לזכויות הילד): בין אם מדובר בכלל על תנאים של הגיוס.
לזכויות הילד): בין אם מדובר על כל החקיקה הנהדרת מצד אחד של חוק הפיקוח וחוק המצלמות שתורמים המון, ואלה חוקים שהיו צריכים להיווצר מצד אחד.
לזכויות הילד): ומצד שני, כל חוק שחוקק לפני מספר שנים, יש תיקונים שצריך לעשות עליו, וגם על זה אין עוררין.
לזכויות הילד): ולכן, הדיון כאן הוא דיון שהוא חשוב.
לזכויות הילד): אנחנו מחכים לשמוע גם את דבריה של שרת החינוך.
לזכויות הילד): אתם מכירים גם את חברתי שרן השכל, וגם אותי מספיק זמן כדי לדעת כשאנחנו נלחמות, זה ללא פשרות.
לזכויות הילד): אנחנו לא עושות הנחות.
לזכויות הילד): אז פה יש לכם שתי לביאות.
לזכויות הילד): ובזום, שרת החינוך - לביאה אפילו יותר גדולה, אני מרשה לעצמי לומר.
מאיר פרוש: וכולנו מתקווה חדשה...
לזכויות הילד): וכולנו מתקווה חדשה – תודה.
מאיר פרוש: אני מוסיף.
לזכויות הילד): תודה.
שרן השכל: באופן מקרי לחלוטין, איכשהו כולנו מתקווה חדשה.
שרן השכל: נדרש כאן מאמץ משותף כדי לבצע את המהלך ההיסטורי הזה.
לזכויות הילד): ובאמת, כדי שהמהלך הזה יקרה, ויקרה בצורה שהיא עד כמה שיותר חלקה.
לזכויות הילד): ועל מנת שדורות העתיד, גם דברים שלא יקרו מידית, כן יתוקנו בהמשך.
לזכויות הילד): גם כאימהות לילדים צעירים, אנחנו חוות את זה על בשרנו.
לזכויות הילד): וללא ספק, יש הרבה, הרבה מה לשנות ולשפר על מנת שכל ילד בישראל יקבל את שמגיע לו.
שרן השכל: תודה רבה על הדברים.
שרן השכל: אני רוצה להעלות את שרת החינוך, בבקשה.
שרן השכל: ד"ר יפעת שאשא ביטון.
שרן השכל: נמצאת איתנו בזום.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, יושבת-ראש ועדת החינוך, שרן השכל, יושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד, מיכל שיר, חברותיי היקרות, ותודה לכל הוועדה, באמת, על קיום הדיון המאוד חשוב הזה, מרגש אפילו וחגיגי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים רגע אחרי שבאופן פורמלי מעונות היום עוברים בעצם למשרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אבל כפי שאתן אמרתן, וצריך לומר את זה בצורה ברורה – זו רק תחילת הדרך.
יפעת שאשא ביטון: למרות שיש לנו את חוק הפיקוח על מעונות היום, ואת חוק המצלמות שהם באמת תשתית ראשונה, ותמיד אמרתי, אגב, אלה רק היסודות הראשונים לבניית המהפכה שאנחנו באמת נדרשים לה בגיל הרך.
יפעת שאשא ביטון: ואת המהפכה הזאת אפשר לעשות רק מתוך משרד החינוך, כי זה משנה תפיסה, ומשנה מציאות באופן שאנחנו נבין שהמסגרות האלה הן מסגרות שנוחיות לכל דבר ועניין.
יפעת שאשא ביטון: וזה בעצם יפתור אחר-כך את כל הפעולות קדימה.
יפעת שאשא ביטון: ומהן הפעולות שאנחנו צריכים לעשות.
יפעת שאשא ביטון: הדבר הראשון – התייחסות לצוותים המקצועיים שיש שם, שיקבלו את ההכשרות שנדרשות, שהשכר שלהם השתנה, שתנאי העבודה שלהם השתנו.
יפעת שאשא ביטון: לוודא שהסביבה שנמצאת היא סביבה שהיא מותאמת לילדים, שהיא באמת נותנת להם את מה שהם צריכים גם מבחינה התפתחותית, אבל גם מבחינה בטיחותית, וכמובן, עוד שורה שלמה של דברים.
יפעת שאשא ביטון: צריך לומר, עדיין אנחנו נמצאים במציאות שנכון, כולנו מפוקחים היום.
יפעת שאשא ביטון: כל מי שנמצא במסגרת של שבעה פעוטות ומעלה הוא מפוקח.
יפעת שאשא ביטון: אבל עדיין רק חלק קטן יחסית של הילדים נמצא במעונות סמל, שהמשמעות של זה – מעונות מסובסדים.
יפעת שאשא ביטון: הכוונה היא בעצם לקחת ולהרחיב את היקף הילדים שיזכו לסבסוד בשנים הקרובות.
יפעת שאשא ביטון: בשביל זה, אנחנו צריכים גם לבנות תשתיות של מעון.
יפעת שאשא ביטון: אם לרגע אני אוספת את הדברים האלה, ומיד אנשי המקצוע יפרטו בדיוק מה התהליך שאנחנו עושים, ואיפה אנחנו נמצאים בתהליך הזה.
יפעת שאשא ביטון: הדברים העיקריים שאנחנו הגדרנו לשנתיים הקרובות – פעם אחת הכשרות של כל הצוותים.
יפעת שאשא ביטון: איתור בכלל של כל המסגרות של הגיל הרך, של לידה עד גיל שלוש.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם גם עכשיו, אנחנו עדיין לא יודעים כמה מסגרות יש, איפה נמצאות כל המסגרות, ואני מעריכה שבשיתוף פעולה של ההורים, ויחד עם הרשויות המקומיות שמהיום, בכל רשות מקומית, יהיה אדם שאמון על הנושא הזה, ויעזור לנו גם באיתור של המסגרות ובפיקוח עליהן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נצא לתהליך של בנייה.
יפעת שאשא ביטון: קיבלנו הקצאה של 600 מיליון שקלים לשנתיים הקרובות, שזה סכום יפה שיאפשר לנו בעצם הרחבה של המסגרות האלה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מגדילים את התקינה החל מהשנה הבאה, שזה אומר, לשנות את תנאי העסקה גם של המטפלות.
יפעת שאשא ביטון: כי מטפלת כבר לא תצטרך להיות תקולה תחת העומס, יהיה עוד זוג ידיים, ועוד זוג עיניים שיהיה איתה בתוך המעון.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שבחודשים הקרובים, גם ייפתח הסכם השכר של המטפלות, ואנחנו נוכל לטפל גם בסוגיה המורכבת הזו.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו בשלבים ראשונים התינוק הזה מתחיל ללמוד וללכת, ואני מעריכה שבארבע, חמש השנים הקרובות, אנחנו נצייר כאן תשתית שהיא שונה בתכלית ממה שאנחנו הכרנו כאן ב-70 שנה שעברו.
יפעת שאשא ביטון: ולכן, ככנסת, יש תפקיד משמעותי מאוד בעיניי – ללוות את התהליך הזה.
יפעת שאשא ביטון: לדון בו.
יפעת שאשא ביטון: לעזור לנו לפעמים גם לפרק את המוקשים שצריך.
יפעת שאשא ביטון: אני בהחלט רואה בכם שותפים חשובים לדרך.
יפעת שאשא ביטון: אז תודה רבה לכם על הדיון הזה, ובהצלחה לכולם.
שרן השכל: תודה רבה לך השרה יפעת שאשא ביטון, על הדברים.
שרן השכל: אני רוצה לתת את ההזדמנות לנציגת משרד החינוך, סמנכ"לית בכירה ומנהלת המינהל הפדגוגי.
אינה זלצמן: יש לנו גם מצגת.
אינה זלצמן: אני חייבת להצטרף לתחושה המובנת שאנחנו נמצאים בציון דרך משמעותי בישראל של מעבר מעונות היום למסגרת של משרד החינוך שהובילה השרה, יחד עם השותפות האמיצות כאן.
אינה זלצמן: זה מהלך שבעצם יוצר לראשונה רצף מערכתי, פדגוגי, באחריות משרד ממשלתי אחד, שאנחנו רואים בו מהלך שיש בו הזדמנויות ויכולות להיטיב את המענה לשיפור איכות החינוך והטיפול בפעוטות, כשבעצם הכלי המרכזי זה הפיקוח האיכותי בגילאים האלה שלא היה עוד כה.
אינה זלצמן: כפי שאת אמרת, חברת הכנסת מיכל שיר, אנחנו מדברים על כך שאנחנו מתמקדים ב-well being זה המיקוד של משרד החינוך.
אינה זלצמן: כמובן, ביציאת ההורים לשוק העבודה, זה נלווה לכך, אבל זה כחלק מתפיסה שאומרת כשאתה מסתכל על הפעוט, ומשקיע בו - אתה יכול לגרום להתפתחות תקינה יותר.
אינה זלצמן: לסייע בצמצום פערים, לקדם שוויון הזדמנויות ומוביליות חברתית, וכל זה, זה באמת מהלך היסטורי.
אינה זלצמן: וגם בתור סבתא, איזה כיף שבגיל הזה הנכדות שלי ייהנו מהמהלך המרגש הזה.
אינה זלצמן: הרפורמה כוללת מבחינתנו ארבעה רכיבים מרכזיים.
אינה זלצמן: המעון כמסגרת חינוכית, זאת אומרת, אנחנו ואתם דיברתם פה על מחקרים.
אינה זלצמן: אנחנו יודעים שבמחקרים בארץ ובעולם מצביעים על כך ששנות החיים הראשונות של הפעוטות הן בעלות ערך עצום.
אינה זלצמן: הן מהוות את התשתית ההתפתחותית של כל פעוט, בהתייחס למאפיינים הרגשיים החברתיים והקוגניטיביים.