GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל שיר סגמן: ועם זאת, מרגע שלקחת את הצילומים, אותו הגן נמצא ללא צילום.
מיכל שיר סגמן: אף אחד לא מצלם בזמן הזה.
ליאורה סולטן-יעבץ: הוא לא יכול לקחת, גברתי.
ליאורה סולטן-יעבץ: הוא רק יכול לצפות.
ליאורה סולטן-יעבץ: אין שום סמכות לאף אחד לקחת צילומים, רק למשטרת ישראל.
ליאורה סולטן-יעבץ: הוא יכול לצפות, הוא לא יכול לקחת.
ליאורה סולטן-יעבץ: זה בדיוק הפער.
רותם זהבי: המצלמות האלה, מנהלת המעון לא רואה אותן, רק לשוטר מותר להיכנס ולמפקח שלנו, שיש לו סמכות בחוק להיכנס.
רותם זהבי: יכול לעשות את זה מפקח פדגוגי ויכול לעשות את זה מפקח בטיחות, אם זה עניין בטיחותי.
רותם זהבי: אלה האנשים שיכולים.
מיכל שיר סגמן: מדוע הגננת לא יכולה?
רותם זהבי: כי החוק לא מאפשר לה, מה לעשות.
מיכל שיר סגמן: מאחר שלא הייתי כאן, אני קוטעת אותך ממש בקצרה, אתה כבר שמעת אותי אומרת את זה, אבל אני אומרת את זה לשאר המשתתפים, אמרתי את זה בפתיחת הדיון הקודם.
מיכל שיר סגמן: במהלך הפגרה אני מבקשת מכל הארגונים ומשרדי הממשלה לתת את ההערות שלהם גם לחוק הפיקוח וגם לחוק המצלמות.
מיכל שיר סגמן: אנחנו הולכים לפתוח את שני החוקים האלה, לראות איפה יש ליקויים שחוזרים על עצמם, ולבצע פה בוועדה את התיקונים מיד בפתיחת המושב הבא.
מיכל שיר סגמן: כבר כולם להתחיל להסתנכרן, לא סיפורי אלף לילה ולילה, אלא באמת נקודתי, מסמכים מדויקים מה צריך, כל אחד לפי ראות עיניו.
מיכל שיר סגמן: אנחנו יושבים כאן יחד עם הייעוץ המשפטי, פותחים את החוק, עושים את התיקונים ונמשיך משם.
נירה לאמעי-רכלבסקי: ואם תביאו קודם תקנות, כי אתם אומרים דברים שלא כתובים בחוק על איך עושים את זה, מי אומר למי – אם תביאו תקנות, בכלל יהיה - - -
רותם זהבי: אנחנו צריכים קודם כול ללמוד את העניין הזה, עוד לא למדנו מספיק.
רותם זהבי: הדבר האחרון זה העניין הזה של ההכשרה.
רותם זהבי: אנחנו עכשיו קיבלנו את המפקחים לידינו במחוזות, הם יושבים במחוזות, אנחנו נסמיך אותם בהתאם לחוק לגשת ולפתוח.
רותם זהבי: חבר הכנסת אמר שלוקח המון זמן, חמישה חודשים, ארבעה חודשים, עד שמטפלים בעניין הזה.
רותם זהבי: ברגע שנכשיר את המפקחים שלנו, שתהיה כמות של אנשים בכל מחוז, לגשת מיד ולהיות מסוגלים לפתוח וכו', הזמינות תהיה הרבה יותר מהירה.
אופיר כץ: אני שמח על הרצון, אבל אני לא רואה איך זה קורה.
רותם זהבי: עדיין לא הוקם המערך.
אופיר כץ: 12 מפקחים - - -
רותם זהבי: זה עניין של זמן, עכשיו קיבלנו אותם לפני שבוע.
אופיר כץ: זה לא מציאותי 12 מפקחים על 6,000.
אופיר כץ: עזוב נו.
רותם זהבי: לא זה 12 לבטיחות, ויש - -
מיכל שיר סגמן: אופיר, להצעת החוק גם אתה יכול לשלוח את ההערות שלך.
רותם זהבי: - - עוד 50-40 מפקחים פדגוגיים שמסתובבים בשטח.
אופיר כץ: לא שמעתי.
רותם זהבי: עוד כ-40 או 50 מפקחים פדגוגיים, שפרוסים בכל המחוזות של המשרד.
רותם זהבי: זה מערך שיכול בהחלט לתת מענה טוב, נכון ומהיר לתלונות כאלה.
רותם זהבי: אני רוצה לתת לחברי, ליאור טוביה, שאחראי על המצלמות לדבר, אם אפשר להעלות אותו.
ליאור טוביה: שלום לכולם, צוהריים טובים, בהמשך לדברים של רותם, יש רק עוד סוגיה אחת שצריך לתת עליה את הדעת, והתחלנו לברר בנושא, וזה בזמנים שבין ביקורת לביקורת.
ליאור טוביה: יכולות לעבור שנה או שנתיים, אנחנו צריכים לוודא שהמצלמות האלה ממשיכות לעבוד וה-DVR או ה-MVR ממשיכים להקליט.
ליאור טוביה: כיום אין לנו שום מידע על הנושא הזה, ולכן כרגע אנחנו נמצאים בתהליך של אפיון טכנולוגי, שיאפשר לי למרות המגבלה שהמצלמות לא ברשת, לקבל אינדיקציה און-ליין כשמצלמה מפסיקה להקליט ו-DVR מפסיק להקליט או אם מישהו נוגע בו ומוחק, כמו שחבר הכנסת אופיר דיבר קודם על זה שלפעמים מי שעושה את העבירה רוצה להעלים ראיות ויכול להיכנס למערכת ולשנות דברים.
ליאור טוביה: ולכן אנחנו הולכים לפיתוח טכנולוגי ויוצאים למכרז, וברגע שיהיה לנו את הדבר הזה ביד, תדמיינו לעצמכם סוג של מוקד אמון כזה, שמרושת על כל מעונות היום במדינת ישראל.
ליאור טוביה: וברגע שבמעון מסוים יש הפסקת עבודה של מצלמה או נגיעה ב-DVR, מקבלים את האינדיקציה ואז בנוהל מסודר פנימי שלנו נוכל לתת להם את המענה המידי לאותו מעון.
מיכל שיר סגמן: מה הם לוחות-הזמנים?
ליאור טוביה: יש פה עניין של כסף, תקציב.
מיכל שיר סגמן: קיבלתם אישור לתקציב או שזה משהו שצריך לדחוף אותו?
רותם זהבי: זה ייקח לפחות חצי שנה.
קריאה: איך זה מסתדר עם ה-30 יום שהם צריכים למחוק אחורה?
קריאה: הם נוגעים במצלמה כל 30 ימים עקרונית.
ליאור טוביה: אף אחד לא נוגע במצלמה.
רותם זהבי: תסביר, ליאור.
רותם זהבי: תסביר.
קונסטנטין שוויביש: לפי החוק הם צריכים לשמור 30 ימים.
ליאורה סולטן-יעבץ: דנו בזה אז, סליחה שאני מתפרצת, פשוט הייתי בחוק.
ליאורה סולטן-יעבץ: דנו בזה אז.
ליאורה סולטן-יעבץ: בהתחלה לא ידענו 30 עד 90 יום.
ליאורה סולטן-יעבץ: אם תשימי לב כתוב 30 עד 90.
ליאורה סולטן-יעבץ: המטרה שהמצלמה גורסת את עצמה כל 30 ימים.
ליאורה סולטן-יעבץ: כל הזמן זה נגרס אבל חייבים מינימום 30 ימים.
ליאורה סולטן-יעבץ: זה לא משהו שמישהו נוגע בו.
רותם זהבי: כשאנחנו בודקים את המערכת, אנחנו בודקים שיש 30 יום אחורה.
קונסטנטין שוויביש: זה לא בר-ביצוע.
ליאורה סולטן-יעבץ: זה קורה.
קונסטנטין שוויביש: זה לא קורה, מכיוון שיש לי 19 מצלמות, ויש DVR 8 טרה, הוא לא יכול להכניס 30 יום, בקושי שבועיים.
קונסטנטין שוויביש: אנשים שהצביעו עבור החוק לא הזמינו מומחה כלשהו על מנת לשמוע אותו.
רותם זהבי: אנחנו נוודא שזה אכן מתבצע.
קונסטנטין שוויביש: כשיש הרבה מצלמות ויש DVR - - -
מיכל שיר סגמן: אגב, שאלת תם, למה זה צריך להישמר ב-hard drive ולא בענן שיש לו תכולה עצומה של מידע?
קונסטנטין שוויביש: זה כבר עולה כסף.
קונסטנטין שוויביש: 8 טרה בענן – אם משרד החינוך יסבסד לי את זה, אין לי בעיה.
קריאה: אין חיבור לרשת.
מיכל שיר סגמן: אין חיבור לרשת בשנת 2022 זה לא הסבר.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הם לא הסכימו בכוונה, שזה לא - - -
קונסטנטין שוויביש: הם רצו גם להקליט את הקול.
קרן אוחנה-איוס: באיזה אופן המפקחים יבדקו את זה?
קרן אוחנה-איוס: עם איזה עזרים הם יגיעו לגן כדי לבדוק?
רותם זהבי: הם יתחברו עם כבל, יהיה להם מסך – איזה סוג של מסך?
רותם זהבי: בדיוק עכשיו אנחנו מדברים על העניין הזה – הם יתרגלו להגיע ל-DVR, להתחבר אליו עם כבל ולעשות את הבדיקות.
רותם זהבי: יש ארבעה נושאים שהם צריכים לבדוק: האחד, שיש מצלמות, שיש שילוט, שיש DVR שהוא עובד, ואז להתחבר.
קרן אוחנה-איוס: מאחר שהגננות הן לא כל כך טכנולוגיות - - -
רותם זהבי: הגננות לא מתערבות בעניין.
קרן אוחנה-איוס: סביר להניח שהן תצטרכנה את שם המשתמש, סיסמה, כתובת IP.
רותם זהבי: לא.
רותם זהבי: אנחנו לא מערבים אותן בעניין.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לשאול את הפרקליטות בבקשה.
מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת כץ שאל שאלה שאנחנו רוצים תשובה עליה.
אופיר כץ: לגבי המצלמות באון-ליין.
אופיר כץ: לאפשר שהמצלמות יהיו לנגישות ההורים עם שם משתמש וסיסמה.
מיכל שיר סגמן: יש לנו תשובה מהפרקליטות?
רותם זהבי: זה לא תשובה מהפרקליטות.
רותם זהבי: משרד המשפטים צריך לענות על כך.
מיכל שיר סגמן: אנחנו חייבים לדחוף לכיוון הסיום.
מיכל שיר סגמן: לוחצים עלינו בגלל לוחות-זמנים של הכנסת שלא קשורים לוועדה הזאת.
שמרית וולף: ההתייחסות היא מאוד רחבה, היא נוגעת בכמה היבטים של הפרטיות, שכרגע אני לא בדיוק הבן אדם לייצג את הנושא הזה, אבל אני כן אגיד שדברים נידונו בצורה נרחבת אך לאחרונה.
שמרית וולף: החוק הוא לא חוק ישן, הוא חוק יחסית חדש, הדברים עלו.
שמרית וולף: בכל הנוגע לצפייה בצורה רציפה, גם אני חושבת שההצעה הזאת עלתה ובסופו של דבר היא לא באה לידי ביטוי בחוק.
שמרית וולף: אני באמת מנסה להבין בסופו של דבר את הרציונל של הנושא הזה של הצפייה און-ליין.
שמרית וולף: מאיפה מגיע הרצון הזה ומה התכלית כאשר יש לנו את המערך השלם של הפיקוח?
אופיר כץ: הוא עובד יופי, אין לנו מקרי התעללות.
אופיר כץ: מחקנו את הכול.
שמרית וולף: לא אמרתי חס ושלום שאין מקרים כאלה, אני פשוט באמת מנסה להבין את הגורמים שכרגע - - -
אופיר כץ: הגורמים שמה?
שמרית וולף: אני אומרת שהצפייה און-ליין שהוצעה והועלתה כאפשרות – שמעתי גם את הדברים של ליאור שדיבר בהקשר של המערך השלם שכרגע מנסים לייסד אותו, כאשר למעשה אותם מפקחים שכרגע מוקנות להם סמכויות בחוק לצפייה באותן מצלמות – השאלה אם זה לא מהווה מענה לאותה צפייה שהיא צפייה און-ליין?
אופיר כץ: התשובה לשאלה היא "לא".
שמרית וולף: אני לא רואה מי הדובר.
אופיר כץ: חבר הכנסת אופיר כץ.
אופיר כץ: אמרתי שהתשובה היא "לא".
אופיר כץ: זה לא נותן מענה.
קריאה: מה לא נותן מענה?
אופיר כץ: שהמפקחים הם אלה שצריכים לבוא ולבדוק את המצלמות במקרה של חשד או לא, אנחנו רואים שזה לא נותן מענה, כי לצערי מקרי ההתעללויות רק הולכים ועולים.
רותם זהבי: המערכת לא עבדה.
רותם זהבי: לא הייתה מערכת - - -
אופיר כץ: היא עבדה לפני שהגעתם.
אופיר כץ: לא הכול זה משרד החינוך.
אופיר כץ: היא עבדה במשרד אחר עם יותר מפקחים ממה שאתה הזכרת אפילו, וזה עדיין לא עובד.
רותם זהבי: היה בן אדם אחד בכל הארץ שפתח מצלמות.
אופיר כץ: 27 מפקחים פלוס 12 שלכם, זה לא משהו שיעבוד.
אופיר כץ: גם אם יהיו 50 מפקחים שלכם זה לא יעבוד.
אופיר כץ: זה משרד החינוך, אתם הרבה יותר טובים ממני במתמטיקה, אני לא רואה איך 12 מפקחים שולטים על 6,000 גנים.
אופיר כץ: זה לא ישים.
אופיר כץ: זה אולי יפה על הנייר, יפה במצגות, לא ישים.
אופיר כץ: הדבר היחיד שיכול לאפשר ביטחון ובטיחות זה שלהורים תהיה אפשרות לצפות בגנים שהילדים שלהם נמצאים שם.
רותם זהבי: אני רוצה רגע להסביר משהו - - -
אופיר כץ: איך אתה יודע?
אופיר כץ: אמרת שרק לפני חודש זה עבר אליכם, איך אתה קובע בנחרצות שזה ממש לא?
אופיר כץ: מאיזה מקום אתה אומר "ממש לא"?
רותם זהבי: הנושא הזה של בטיחות לא יבוא דרך המצלמות, הוא יבוא קודם כול דרך טיפול חינוכי מסודר והכשרה מסודרת, מה שהיה בדיון הקודם, של מטפלות, שזה הדבר המרכזי: איך להתנהג, איך להתנהל, ניהול שגרת הבטיחות במעון – זה הדבר המרכזי – איך לא עושים טעויות וכו'.
רותם זהבי: כל הדברים האלה זה תהליך שמשרד החינוך עכשיו עוסק בו יחד עם הפיקוח, יחד עם עובדי המעונות.
רותם זהבי: זה מהלך גדול שהוא יחסוך אחר כך את כל האירועים החריגים וכו' שעכשיו צועקים עליהם.
שלומית גרינפילד גילת: שמעתי את האמירה של היושבת-ראש, שאת שואפת לתקן את החוק ואת התקנות.
שלומית גרינפילד גילת: אני רוצה להסביר למה ההצעה של חבר הכנסת כץ, גם אם היא הייתה מידתית במובן של הפרטיות, לא יכולה לעמוד כאן.
שלומית גרינפילד גילת: חוק התקנת מצלמות אוסר על התקנת מצלמות בבתים פרטיים.
שלומית גרינפילד גילת: זאת אומרת, זה לא ייתן מענה לכל הבתים הפרטיים.
שלומית גרינפילד גילת: בנוסף, חוק התקנת מצלמות לא חל על מסגרות של פחות משבעה ילדים, אז כל מטפלת שיש לה שישה ילדים ומטה, לא יחול עליה החוק הזה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: רק אם מתגוררים בבית אנשים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה לא כל הבתים הפרטיים.
אופיר כץ: אני רק רוצה להעיר הערה.
אופיר כץ: נראה לי קצת מוזר שאת אומרת לנו, חברי הכנסת - - -
נירה לאמעי-רכלבסקי: דווקא רוב המעונות, לא נראים לי כאלה שמתגוררים בהם אנשים.
אופיר כץ: כשאת אומרת לנו, חברי הכנסת, מה יכול לעמוד ומה לא, אנחנו יודעים כרגע מה החוק אומר ולגבי מי זה יחול.
אופיר כץ: אם נחליט שנרצה לשנות את החוק, אנחנו נשנה.
שלומית גרינפילד גילת: זה בדיוק מה שאני אומרת.
אופיר כץ: זה לא מה שאמרת.
אופיר כץ: הבתים עם שלושה פעוטות, נגיד שאנחנו שמים בצד.
אופיר כץ: מה עם היתר?
אופיר כץ: את לא יכולה להגיד שגם על היתר זה לא יחול.
אופיר כץ: אם נרצה לשנות, אנחנו יכולים לשנות.
שלומית גרינפילד גילת: אני אומרת שחוק התקנת מצלמות נבנה עם איזונים בתחום הפרטיות.
שלומית גרינפילד גילת: לדוגמה בית פרטי, לא מציבים בו.
שלומית גרינפילד גילת: אם אתם רוצים לשנות את האיזון - - -
נירה לאמעי-רכלבסקי: בית פרטי שמתגוררים בו אנשים – תעשי הבחנה, רוב המעונות האלה הם כן בדירות מגורים.
אופיר כץ: נכון.
אופיר כץ: זה היום אי-אפשר.
מיכל שיר סגמן: אם לא מתגוררים באותו הבית אנשים, אין בעיה, כי הוא לא באמת בית פרטי.
שלומית גרינפילד גילת: הרבה מהמסגרות האלה הן מסגרות קטנות, והן מסגרות שהן כן בבתים פרטיים, שמתגוררים שם אנשים.
מיכל שיר סגמן: עם זאת, אי-אפשר שבשבעה ילדים ומטה, כל אדם שיש לו זוג עיניים, זוג אוזניים ופה יוכל לפתוח על אוטומט גן ילדים או לשמור על פעוטות.
שלומית גרינפילד גילת: זה מה שאני אומרת.
שלומית גרינפילד גילת: לא באתי להגיד מה אי-אפשר לעשות.
שלומית גרינפילד גילת: אני מסבירה את המצב החוקי ואומרת שאם אתם רוצים לשנות, אפשר לשנות שחוק הפיקוח על מעונות יום יחול גם על מסגרות קטנות יותר.
שלומית גרינפילד גילת: נכון להיום, מה שמציע חבר הכנסת כץ לא ייתן מענה לרוב המסגרות.
נירה לאמעי-רכלבסקי: איך את יכולה לדעת?
נירה לאמעי-רכלבסקי: אף אחד לא יודע את הפילוח של המסגרות האלה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: בקושי את המספר שלהן יודעים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: איך את יכולה להגיד את זה בוודאות כזאת?
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני ממש לא מבינה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני יושבת כאן בכל הדיונים, שומעת מספרים, ואני לא מבינה את המספרים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני לא מבינה איך אפשר לדעת, אפילו כשניסינו לעשות את ההקלה להיתר לשימוש חורג לא הבנו מה המספרים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אז איך אפשר לדעת?
שלומית גרינפילד גילת: זהו חלק מהסיבה שעשינו את התיקון של שימוש חורג.
שלומית גרינפילד גילת: המספרים הם לא בתחום שלי, וכמובן יש גם את המיפוי של משרד החינוך.
אופיר כץ: היא צודקת.
אופיר כץ: איך אמרת שזה לא יענה על רוב המסגרות?
שלומית גרינפילד גילת: לא התכוונתי לנקוט במספר, התכוונתי להגיד על איזה מקרים החוק עכשיו לא חל.
שלומית גרינפילד גילת: זה נתון לכם, המחוקקים להחליט לשנות את האיזונים.
שלומית גרינפילד גילת: ניסיתי לתאר את המצב החוקי הקיים, לא להגיד מה ראוי שיהיה.
מיכל שיר סגמן: כל הדוברים מעכשיו, יש לכם בדיוק דקה וחצי.
מיכל שיר סגמן: אני מתנצלת, אנחנו חייבים לנעול את הדיון.
מיכל שיר סגמן: המועצה לזכויות הילד, לאחר מכן אלונה ממטה המאבק, לאחר מכן לוסי חדידה.
אופיר כץ: אגב לפי הנתונים שיש לנו מהממ"מ, מעון הפועל בבית מגורים – יש רק 342.
לירון אשל: תודה, גברתי, אני היועצת המשפטית במועצה לשלום הילד.
לירון אשל: לפני שאני אתחיל בכללים ליישום חוק המצלמות שפרסם משרד המשפטים, הוא קבע שאם יש הפרדה בין אזור מגורים, גם אם זה בית פרטי, לבין אזור אחר שבו מופעל המעון, חל חוק המצלמות.
לירון אשל: לדוגמה, אם המעון במרתף ובשאר - - -
נירה לאמעי-רכלבסקי: או כניסה צדדית.
לירון אשל: אני אומרת שההחרגה של הנציגה במשרד המשפטים היא לא מדויקת.
לירון אשל: הם פרסמו את זה.
מיכל שיר סגמן: אגב, העובדה שכל אחד מפרש את החוק אחרת, שאף אחד לא יודע, אני חושבת קודם כול שזאת הבעיה המרכזית של החוק.
מיכל שיר סגמן: חוק שהרעיון שלו מבורך, אבל העובדה שלכל אחד פה יש פרשנות אחרת לחוק הזה, זה לא רציני.
אופיר כץ: מה יגידו ההורים שלא יודעים שום דבר?
ליאורה סולטן-יעבץ: יש תקנות, גברתי.
ליאורה סולטן-יעבץ: התקנות שפורסמו בספטמבר 2021 של משרד - - -
נירה לאמעי-רכלבסקי: הן עדיין לא הובאו לנו.
ליאורה סולטן-יעבץ: הן בתוקף.
לירון אשל: אני חושבת שפני הדיון פה אולי הוא פני השטח, כי אם יושבים פה אנשי מקצוע והם לא עד הסוף מודעים לניואנסים של התקנות והחוק, כנראה שהציבור בכללותו בטח ובטח לא מעודכן ומודע וגם המטפלות לא.
לירון אשל: אני אגיד קודם כול תודה לגברתי שנחושה ומקיימת דיונים רציפים, והיא משמיעה את קולם של הילדים, לא רק בימים, גם בלילות, וחבר הכנסת כץ שבנחישות לוקח את הנושא הזה קדימה.
לירון אשל: חוק המצלמות הוא מהלך משלים של חוק הפיקוח.
לירון אשל: וככזה הוא גם נסמך לא מעט על היישום שלו, ולכן כל הדיונים שהתקיימו היום קשורים זה בזה, אבל אם אנחנו יודעים שרוב המסגרות עדיין מתחת לרדאר, ועדיין לא הגישו בקשות לרישיונות, ממילא אין בכלל מה לדבר על האכיפה ועל היישום של חוק המצלמות, כי בוודאי לא יודעים איפה אותם פעוטונים נמצאים.
לירון אשל: עוד משפט לעניין האכיפה והפיקוח – גם הנתונים שהעלו פה, זה נכון שהמהלך הוא מהלך חדש תחת משרד החינוך לכל הפחות, אבל גם הנתונים שנאמרו פה, שייקח שנתיים לבחון את 6,000 המעונות, וזה מתייחס רק למעונות המוכרים, כשיש כל כך הרבה ילדים שנמצאים מתחת לרדאר, שנתיים בשעון זמן של ילדים - - -
גור רוזנבלט: זה נאמר בקשר למצלמות בלבד, לא לגבי הפיקוח באופן כללי.
לירון אשל: אני מניחה שזה פועל יוצא של הפיקוח הכללי.
גור רוזנבלט: לא היית פה בישיבה הקודמת.
מיכל שיר סגמן: - - - עשו חוק פיקוח מצלמות ולא עשו שום דבר בעניין של הסדרת מקצוע.
גור רוזנבלט: לא היית פה בישיבה הקודמת, הצגתי כאן כמה זמן ייקח לנו.
גור רוזנבלט: אני סמנכ"ל משרד החינוך, והממונה בחוק על המעונות.
גור רוזנבלט: בדיון הקודם גברתי לא הייתה פה, חבר הכנסת מופיד ניהל את הדיון, ואמרנו שאנחנו לקחנו עלינו את הנושא הזה בסך הכול לפני חודש.
גור רוזנבלט: בתקופה הקרובה מאוד נוציא את 6,000 הרישיונות הראשונים של אלה שכבר הגישו את כל המסמכים הנדרשים לקבלת הרישיונות.
גור רוזנבלט: אמרתי בדיון הקודם שכרגע ניתן את הרישיונות על סמך ההצעות שנתנו הבעלויות, וברגע שניתן את הרישיונות מיד נצא למבצע בקרה גדול מאוד, אנחנו נגייס 80-70 בקרים שיעבדו סביב השעון ויעברו בכל המסגרות האלה.
גור רוזנבלט: במקביל, אנחנו גם נעשה מבצע מאוד גדול לבוא לכל המעונות שטרם הגישו בקשות לקבלת רישיונות, להערכתנו בנוסף ל-6,000-5,000 שכבר הגישו בקשות, יש עוד כמספר הזה שלא הגישו בכלל, ואנחנו נפנה אליהם כדי שיבואו ויגישו.
גור רוזנבלט: נפנה גם להורים כדי שיעודדו את המעונות שבהם הילדים שלהם נמצאים להגיש בקשה, ליצור מעין מותג של מעון בפיקוח משרד החינוך.
גור רוזנבלט: כמו שיש גן ילדים בפיקוח משרד החינוך, כמו שיש בית ספר בפיקוח משרד החינוך, אנחנו ניצור מציאות שבה כלל המעונות שבמדינת ישראל יהיו מפוקחים על ידי משרד החינוך.
גור רוזנבלט: אגב, אם החוק ישתנה, אנחנו כמובן נפעל בהתאם לחוק שיהיה בתוקף באותו זמן שבו נערוך את הבדיקות.
מיכל שיר סגמן: הרעיון העיקרי של החוק לא ישתנה.
מיכל שיר סגמן: מה שהולך להשתנות זה החידודים, זה הדקויות, זה להדק אותו, זה המקומות שמשאירים פה אצל כולם – וזה חוזר על עצמו, לא משנה לאן אתה מסתכל – סימני שאלה.
מיכל שיר סגמן: המטרה היא לעשות טוב לחוק.
גור רוזנבלט: אני מוכרח להודות שכל המציאות הזאת של צילום היא חדשה עבורנו במשרד החינוך.
גור רוזנבלט: אצלנו, בגני הילדים ובבתי הספר, לא רק שאנחנו לא מעודדים התקנת מצלמות, אנחנו אוסרים התקנת מצלמות, ובשבילנו זה קצת היפוך מחשבה.
גור רוזנבלט: אנחנו צריכים רגע לעכל - - -
מיכל שיר סגמן: אתה יודע שזה חוק של שרת החינוך.
גור רוזנבלט: אנחנו לא רגילים לדבר הזה, על מערכת החינוך אני מדבר.
גור רוזנבלט: אנחנו צריכים שנייה להבין איך הדבר הזה עובד, וזה מה שאמר רותם לגבי העניין שייקח עוד זמן.
גור רוזנבלט: מבחינת הפיקוח באופן כללי לגבי המעונות, אנחנו מקווים בתוך שנה פחות או יותר להשלים את המהלך כולו, כשלגבי ה-5,000 הראשונים אנחנו מתכוונים להשלים את זה ממש בחודשים הקרובים.
לירון אשל: אני אמשיך מהנקודה שהפסקתי.
מיכל שיר סגמן: ממש במילה, אני חייבת לסיים את הדיון.
לירון אשל: אחרי שהוא אמר את הדברים, עדיין לא נחה דעתי, אני עדיין מוטרדת מזה שייקח שנתיים – שוב, גם אם זה מהלך חדש – כי לילדים זה לא משנה מי הגג או מי הגורם המוסמך, האם זה משרד העבודה או האם זה משרד החינוך.
לירון אשל: בסופו של דבר הילדים כרגע לא מקבלים את המענה, וזה מהלך שייקח זמן, ומן הסתם הוא מצריך משאבים, הוא מצריך כוח-אדם.
לירון אשל: נקודה ממש אחרונה, גברתי, גם מבחינת המשטרה, יושבת פה ליאורה יעבץ, שהיא האור הכי גדול שיכול להיות לילדים נפגעי התעללות באופן כללי במשטרת ישראל, אבל אני אגיד שגם משטרת ישראל צריכה להשקיע משאבים וכוח-אדם בכלל בטיפול גם כשהם תופסים – אני אגיד עוד לפני זה, כדי לתפוס מצלמות, לתפוס אותן בזמן כדי שהחומרים לא יימחקו, צריך לפעול כמה שיותר מהר מחשיפת האירוע או מהחשש, וכשאין מספיק כוח-אדם זה לא קורה והחומרים נמחקים.
לירון אשל: לא סתם הראו פה בדיון הקודם ש-75% מהתיקים נסגרים – גם אחרי שתופסים, כדי שלא נגיע לטיעון האחר שהיה פה על התמשכות ההליכים בתיקים כאלה.
לירון אשל: חשוב שיהיה כוח-אדם שיעבור על החומרים האלה, לפעמים זה שעות ולפעמים זה ימים של צפייה בחומרים.
לירון אשל: כדי שהכול יעבוד כמו שצריך ושלא ייסגרו התיקים ואותן מטפלות לא ימשיכו, לא רק שהתיק הספציפי ייסגר, אלא גם לא ימשיכו להיות סביב אותם ילדים או במסגרות אחרות ולא ימשיכו לעסוק בנושא, חייבים להשקיע בזה כוח-אדם גם במשטרת ישראל.
מיכל שיר סגמן: אני כבר נותנת למשטרת ישראל את זכות הדיבור.
מיכל שיר סגמן: לוסי בבקשה.
מיכל שיר סגמן: מילה.
לוסי חדידה: לגבי כוח-אדם, תצפיתניות מהצבא יכולות להגביר כוח בשביל דבר כזה, כי זה משהו מאוד מאוד מבורך.
ליאורה סולטן-יעבץ: שהן היו תצפיתניות, שהן השתחררו מהצבא.
לוסי חדידה: לא יודעת.
לוסי חדידה: משהו במאגר הזה, להשתמש בהן, זה ממש ממש חשוב.
לוסי חדידה: לגבי המצלמות, אני חושבת שצריך לפתוח את זה לכמה אפשרויות, זאת אומרת שיהיה את הבסיס הזה בחוק כמו שהוא קיים, ולתת עוד אפשרות און-ליין לגנים שרוצים און-ליין ועובדים על זה.
לוסי חדידה: יהיה שירות תצפיתניות, שזה משהו מבורך, שאצלי היה במסגרת, שרואים במקביל את כל מה שמתרחש בגן, במקביל על כמה כיתות במשך תשע שעות, מה שגם הורה לא יכול לצפות וגם בעל הבית.
לוסי חדידה: זה משהו מאוד מבורך מבחינתי לתת אפשרות מעבר לבסיס שיש את הפחד שיתעסקו ב-DVR וכל הדבר הזה, שכל גן שרוצה את זה, לעשות עוד מערכת נפרדת.
לוסי חדידה: אני חושבת שאם בעל פיצוציה כן יכול להסתכל על המקום שלו, בטח ובטח מסגרת חינוכית, שזה הדבר הכי רגיש שיש.
מיכל שיר סגמן: מצלמות רחוב.
לוסי חדידה: כל מקום.
לוסי חדידה: לא נקרא לזה עסק, כי זה מסגרת חינוכית.
לוסי חדידה: אני חייבת לראות את המקום שלי ככלי הדרכה, לא חס וחלילה רק לחכות שיקרה משהו, אלא ככלי הדרכה, כדי למנוע את המשהו הזה.
לוסי חדידה: לצד המצלמות שכל הזמן מדברים עליהן, אני חושבת שהדבר הכי חשוב שיהיה ליווי פדגוגי רציף בתוך מקום, עם כל הכלים, וגם אמרתי את זה בכנס חינוך לפני שבועיים, שכל המשאב כרגע שפונים למודל פיקוח שייקח מלא זמן, כמו שאנחנו רואים פה, שיזרימו כוח מקצועי לשטח.
לוסי חדידה: השטח צריך החייאה, הוא צריך שיקום, הוא לא תמיד יודע מה לעשות בדיוק, זה לא מכוונה רעה ברוב המקרים.
לוסי חדידה: עוד פעם, יש את העוולות האלה שצריך להעיף אותם, פשוט להביא כוח-אדם מקצועי.
מיכל שיר סגמן: יש כאן עוד אנשים, לא כולם יספיקו לדבר.
מיכל שיר סגמן: אלונה, בבקשה.
מיכל שיר סגמן: מטה המאבק בקצרה.
אלונה דניאל: מיכל, תודה.
אלונה דניאל: ביקשנו את הדיון הזה וחיכינו לו שישה חודשים, אני אשמח שתקשיבו לי גם אם זה מעבר לדקה.
אלונה דניאל: אפילו הגישה הזאת שההורים לא יודעים להיות אחראים על הילדים שלהם, ואין לנו זכות להגן על הילדים שלנו, היא קצת מוזרה לי פה בתגובות.
אלונה דניאל: זה נשמע כאילו עשיתם עבודה ממש מעולה להגן על הילדים שלנו.
אלונה דניאל: רציתי לשתף אתכם משבוע אחד במטה המאבק.
אלונה דניאל: אלה תלונות במשטרה שהוגשו השבוע: שלוש תלונות בבאר שבע, אחת באשקלון, בשומרון, באריאל, ברמת גן, בהרצליה, שתיים בפתח תקווה, עוד אחת ביישוב נוצרי בצפון, עוד שני גנים בפתח תקווה, תלונה בדימונה, טבריה, טירת הכרמל, ירושלים, גן חינוך מיוחד בחולון, עוד גן ברחובות, בראשון לציון, באשדוד גן חינוך מיוחד, תלונה בצפת, תלונה מכרמיאל, קריית גת, גדרה, בית שמש, חדרה, ג'לג'וליה ועוד שתי תלונות בפתח תקווה.
אלונה דניאל: זה מהשבוע.
אלונה דניאל: בזה טיפלנו.
אלונה דניאל: ליווינו ועשינו.
אלונה דניאל: אז תגידו לי אתם אם זה מכת מדינה ואם אתם עושים פה עבודה טובה לשמור על הילדים שלנו, כשלנו אין זכות אפילו לבקש לשמור עליהם.
אלונה דניאל: אפשר לנהל פה דיונים על גבי דיונים, כל פסיק וסעיף לוקח פה כל כך הרבה שנים שזה מוציא את הנשמה.
אלונה דניאל: קודם כול, המטרה שלנו היא מניעה.
אלונה דניאל: זאת אמורה להיות המטרה, לא חקירה.
אלונה דניאל: קודם כול, אמורה להיות מניעה.
אלונה דניאל: כמה עוד דורות של פעוטות עם פוסט טראומה נגדל כאן ונוציא ילדים עם אחוזי נכות ממעונות?
אלונה דניאל: בכל פיצוץ של פרשה מגיעים פוליטיקאים, מצטלמים עם ההורים המפורקים האלה, מבטיחים הבטחות ונעלמים, פשוט נעלמים.
אלונה דניאל: למה אתם לא באים אליהם שנה אחרי, כשהילד שלהם מחכה לתור לפסיכולוג עדיין ואין?
אלונה דניאל: כשהאימא והאבא התגרשו כי הבית התפרק?
אלונה דניאל: כשהאבא פוטר מהעבודה כי הוא לא היה מסוגל להפסיק את העבודה והוא רץ מדיונים לדיונים והאימא בדיכאונות, התקפי חרדה ועם כדורים היום?
אלונה דניאל: הם לא ראויים לתמונה ולביקור?
אלונה דניאל: למה זה מעניין קומץ קטן כזה של אנשים?
אלונה דניאל: אופיר, אנחנו מודים לך שזה מעניין אותך גם ב-02:00 בלילה, גם בשבת, גם בשישי, גם בחגים, גם להרים טלפון להורים אחרי דיון ולהגיד להם: תהיו חזקים, וגם כשאנחנו מעלים סרטון של ילדה ששנתיים אחרי שואלת את אבא שלה, למה שלחת אותי לגן כזה שיתעללו בי?
אלונה דניאל: הוא מרים לו טלפון ואומר לו: כמה אתה חזק ואני איתך.
אלונה דניאל: אם אנחנו רוצים למנוע, אם תאשרו לנו היום דגימת מצלמות על ידי מפקחים ועוזרי מפקחים, כמו שדבי בזמנו כתבה את התיקון הזה, ובמקביל גם להקים מערך של עוזרי פיקוח, עוד לפי המכרז שעמיר מדינה כתב, ונקים שיטור קהילתי כמו פיקוח קהילתי בתוך הרשויות, מחר אנחנו מתחייבים, אנחנו מעמידים 500 מתנדבים שיגיעו להכשרה איפה שתגידו להם, ממטולה עד אילת.
אלונה דניאל: הם יגיעו כי יש לנו אלפי אנשים שמתחננים.
אלונה דניאל: אפשר לברור אותם בדיוק כמו שוטר קהילתי, אפשר לבדוק אותם, אפשר להחתים אותם, אפשר להדריך אותם, אפשר להחתים אותם על סודיות, אפשר לבדוק רישום פלילי, וכשנרוץ על המעונות האלה, אז תהיה פה רעידת אדמה, אז תראו באמת שיש אלפי מקרים לצערי.
אלונה דניאל: ויישארו הטובות, יישארו אלה שראויות, יישארו אלה שלא מצלקות את הילדים שלנו, כי ככה זה צריך להיות.
אלונה דניאל: ואז תוכלו לשבת ותהיה לכם נחת לדבר על פדגוגיה, ועל מה צריך להיות, על התקינה ועל כל הדברים האלה.
אלונה דניאל: האמת שדוח רוזנטל פורסם רק ב-2006, אנחנו רק 16 שנים אחרי, יש לנו עוד זמן, הילדים שיכולנו להציל אז, היום הם מתגייסים, אז נגיע, מתישהו נצליח להציל אותם.
אלונה דניאל: אנחנו באמת מבקשים: תנו לנו לפקח על הילדים שלנו.
אלונה דניאל: די, לא הצלחתם, תנו לנו לפקח על הילדים שלנו.
אלונה דניאל: לא יכול להיות שלקחתם חוק, סנדלתם און-ליין, סנדלתם מוקד תצפיתניות, על כל שריטה אימא מתייעצת איתנו בפחד ללכת למשטרה.
מיכל שיר סגמן: החוק היה בשנת 2017.
אלונה דניאל: תנו לנו את האפשרות בבקשה.
מיכל שיר סגמן: איגוד המורים במשפט, אחר כך מעונות פרטיים, אחר כך סגן עיריית ראש העין, המשטרה, ואנחנו נועלים את הדיון.
מיכל שיר סגמן: אני מתנצלת, אין לי זמן, אני חייבת על פי תקנון הכנסת לסיים את הדיון.
קונסטנטין שוויביש: אני לא רוצה לפגוע באף אחד מחברי הכנסת, גם הנוכחים וגם אלה שהיו פה, אבל אתם חיים בעולם האידיאלי ואנחנו בעולם הפרקטי.
מיכל שיר סגמן: אנחנו הורים לילדים.
קונסטנטין שוויביש: זה בסדר גמור.
קונסטנטין שוויביש: כולם דיברו פה על מה שאמור להיות בחלומות הוורודים ואנחנו חיים במציאות מאוד מאוד קשה.
קונסטנטין שוויביש: שנית, אני מאוד מצטער שלא נתנו גם בדיון הקודם וגם בדיון הזה – לא נתנו זכות דיבור לאלה שמפעילים גני ילדים.
קונסטנטין שוויביש: אני מבקש לתת עוד כמה משפטים על חשבוני - - -
מיכל שיר סגמן: האנשים שמפעילים את גני הילדים, אני חושבת שגם מכירים את הוועדה הזאת היטב, גם מכירים אותי היטב, גם בפגישות אישיות, גם בשיחות אישיות, וללא ספק גם בוועדה.
מיכל שיר סגמן: זממנו תם.
מיכל שיר סגמן: שוב, לא הייתי כאן, אני מתנצלת, אבל זמננו תם, כי הכנסת מכתיבה לנו את הזמנים.
מיכל שיר סגמן: אם כל אחד לא ידבר עשר שעות על חשבון חברו, כולם יספיקו לדבר.
מיכל שיר סגמן: מאחר שזה כנראה לא בוצע, אנחנו נאלצים לפי הסדר שקראתי ולסיים את הדיון.
יניב בר אור: קודם כול הגשנו לוועדה וגם לחברי הכנסת, דיברתי גם עם אופיר לפני הדיון – הגשנו גם הצעת חוק שכתבנו וגם חוות-דעת משפטית לגבי תיקון של חוק המצלמות.
יניב בר אור: אנחנו חושבים שצריך לקחת את זה צעד אחד קדימה, מעבר ללשים את הצוותים החינוכיים תחת עיניהם של תצפיתניות חלילה או מצלמות און-ליין.