GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זהבה רומנו: שמי זהבה רומנו, ואני מנהלת התוכנית הלאומית לבטיחות ילדים במשרד הבריאות.
זהבה רומנו: שנים אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם ארגון בטרם, במסגרת מיזם משותף ובמסגרת התוכנית הלאומית לבטיחות ילדים.
זהבה רומנו: בטרם הוא חלק מאיתנו, ואנחנו ממש מחוברים ומקדמים ביחד נושאים מאוד, מאוד חשובים.
זהבה רומנו: אני קצת רוצה לספר על התוכנית הלאומית לבטיחות ילדים, התוכנית הלאומית בעצם קרמה עור וגידים בהחלטת ממשלה ב- 2012, שבה הוחלט בעצם לתכנן תוכנית לגבי בטיחות ילדים במדינת ישראל, ותהליך התכנון הסתיים בשנת 2014, ניסינו לבקש תקציבים, קיבלנו לראשונה את התקציב בסוף 2017, כאשר 10 מיליון ₪ זה התקציב לתוכנית הלאומית, 4 מתוך משרדי ממשלה רלוונטיים, שהם משרד החינוך, משרד הכלכלה, משרד התחבורה באמצעות הרלב"ד, משרד הרווחה, והגורם המתכלל זה משרד הבריאות.
זהבה רומנו: אז כמו שאמרתי, 4 מיליון שקל מתוך המשרדים, ו- 6 מיליון שקל מהאוצר.
זהבה רומנו: התוכנית הלאומית קבעה לעצמה חזון, אני ברשותכם אקרא את החזון של התוכנית הלאומית.
זהבה רומנו: חוסנה של מדינה נמדד בשמירה על דור העתיד, על בטיחותם ובריאותם של ילדיה, התוכנית הלאומית לבטיחות ילדים, פועלת להעלאת המודעות בקרב הילדים והמבוגרים, לשמירה על הבטיחות ולצמצום היפגעות בלתי מכוונת, תוך הקפדה על התנהגות בטוחה ובריאה.
זהבה רומנו: התוכנית הלאומית בעצם הציבה לעצמה ארבע אסטרטגיות: האסטרטגיה הראשונה זה נתונים ומידע, אנחנו חושבים שבאמצעות נתונים ומידע אפשר ונכון להבין מגמות של היפגעות, זירות של היפגעות, ולקבוע מדיניות ולקבל החלטות ועל פיהן לפעול.
זהבה רומנו: חינוך והסברה באמצעות קמפיינים, רדיו, טלוויזיה, מדיה דיגיטלית, כמובן שהחינוך וההסברה מותאם תרבותית לאוכלוסיות השונות, בדגש על האוכלוסיות שנמצאות בסיכון.
מיכל שיר סגמן: אני חייבת רגע לעצור אותך, זה נשמע כמו תוכנית אסטרטגיה לגוף שעוד לא קם.
זהבה רומנו: לא, הוא קם.
מיכל שיר סגמן: אני אומרת, אבל את אומרת לי על נתונים ומידע, חינוך וכישורים והכשרות, האם זה קיים היום?
זהבה רומנו: זה קיים היום.
מיכל שיר סגמן: זאת אומרת לא צריך להקים את הדברים האלה?
זהבה רומנו: לא, לא, התוכנית הלאומית קיימת כבר משנת 2018.
מיכל שיר סגמן: אני יודעת, אבל את אומרת אסטרטגיות פעולה, זה דברים שכבר יש להם לפרמנטציה בשטח היום, לא רוצים לעשות אותם?
זהבה רומנו: לא, לא, לא, נכון מאוד, זה החזון.
זהבה רומנו: מה שהראיתי קודם לכן, זה החזון שלנו ואנחנו פועלים על פי החזון, אלה האסטרטגיות שלנו ואנחנו כבר פועלים על פי האסטרטגיות שלנו, כשאנחנו מדברים על נתונים ומידע, כבר הקמנו דשבורד של מידע, התחלנו לאסוף מידע מבתי החולים, ומחדרי המיון, מהאשפוזים, כרגע אנחנו מטייבים את התהליך של המידע, יש דשבורד שהוא כרגע נמצא בתהליך של טיוב, אני אראה לכם בשקף האחרון איך נראה הדשבורד, הדשבורד יהיה פתוח לקהל הרחב, כמובן דוחות מסוימים, יהיה פתוח לחוקרים מהאקדמיה, אנחנו רוצים לעודד סטודנטים שיבואו ויעשו מחקרים ויהיו חשופים למידע, המידע יהיה חשוף, יש חדרי מידע במשרד הבריאות ואנחנו ניתן להם גישה לחדרי המידע, וככה אנחנו נוכל בעצם להפיץ את התורה של בטיחות ילדים בקרב האוכלוסייה הכללית.
זהבה רומנו: כמובן שארכון בטרם יהיה שותף לכל הנושא של המחקר, הם יקבלו גישה לחדר המחקר ויוכלו לעשות שמה מחקרים, כדי לשמור על הרצף.
מיכל שיר סגמן: נשמע כאילו ארגון בטרם יודע לעשות מחקרים עוד הרבה לפני שהקמתם מערך כל שהוא.
זהבה רומנו: נכון, המטרה של הקמה של המאגר, זה בעצם לחבר בין כל הנתונים הקיימים בכל משרדי הממשלה ובגופים נוספים, אנחנו יודעים שיש נתונים במשרד החינוך, יש נתונים במערכת הבריאות, מערכת הבריאות זה לא רק בתי החולים, זה קופות החולים, המוקדים לרפואה דחופה שנמצאים בקהילה.
זהבה רומנו: המטרה שלנו בעצם לאסוף את כל הנתונים מכל המקורות כי אנחנו יודעים שחסר לנו מידע, חסר לנו למשל מידע על ילדים שנפגעו ונשארו נכים לצמיתות, אין לנו את המידע הזה מביטוח לאומי, כבר יצרנו קשר עם הביטוח הלאומי, אנחנו רוצים לקבל מידע מהם על הילדים שנשארו נכים לצמיתות, ואני חושבת שזה נתון מאוד משמעותי.
מיכל שיר סגמן: אפרופו, למה כל כך חשוב הגוף המתאם ומתכלל, שפשוט כופה על משרדי הממשלה לעשות את המובן מאליו.
זהבה רומנו: ברור, אנחנו יודעים שיש מידע, לא מעט מידע במד"א וגופי הצלה אחרים, יש לא מעט מידע בכבאות והצלה שגם להם יש מאגר מידע, אני חושבת שהגיעה העת לעשות מאגר לאומי, לחבר את כל מקורות המידע, ולאפשר למשרדי הממשלה לגשת למידע הזה, לקבל נתונים, לקבל החלטות, לקבוע מדיניות בהתאם למידע.
זהבה רומנו: חינוך והסברה, כמו שאמרתי אנחנו יוצאים בקמפיינים שמותאמים תרבותית.
זהבה רומנו: כישורים והכשרות, הקמנו ועדה להכשרה, הוועדה פועלת כבר מזה שלוש שנים, בוועדה יושבים אנשים שמומחים בפדגוגיה וחינוך, כאשר הם הגיעו למסקנה יחד שנכון יותר לא לעשות הכשרה שהיא הכשרה פרונטלית, אלא נכון יותר לפתח לומדה.
זהבה רומנו: אנחנו כבר נמצאים בשלבים של מיפוי של הצרכים של מחנכים, של מטפלים, מה נכון להשקיע ובאיזה אוכלוסיות ובאיזה דרך וכו', נבחרה חברה, החברה עובדת על מיפוי מול המשרדים השונים.
מיכל שיר סגמן: מה לגבי ה-4 מיליון שמדברים עליהם?
מיכל שיר סגמן: האם אתם הגשתם איזו שהיא בקשה מתוך צורך ל-4 מיליון שקלים שצריך עבור החברה הערבית?
זהבה רומנו: אנחנו לא הגשנו בקשה עבור החברה הערבית, אנחנו רוצים להגדיל את התקציב של התוכנית הלאומית, ובתקציב הזה של התוכנית הלאומית אנחנו נקדיש נתח מאוד, מאוד משמעותי לחברה הערבית.
זהבה רומנו: אנחנו כרגע לא הגשנו איזה תקציב אנחנו רוצים, אם יורשה לי רק להמשיך, אז אני אגיד מה אנחנו מתכוונים לעשות לגבי החברה הערבית, כרגע אני מציגה את האסטרטגיות בכלל של התוכנית הלאומית.
מיכל שיר סגמן: אני יכולה לשאול גם על לוחות זמנים?
מיכל שיר סגמן: כשמשרדי ממשלה אומרים לי אנחנו רוצים, אנחנו שואפים, אני רוצה לדעת על מתי?
זהבה רומנו: תלוי למה לאיזה פעילות, לוחות הזמנים, יש לנו תוכנית עבודה, אנחנו עובדים על פי תוכנית עבודה מוסדרת, ואנחנו משתדלים לעמוד ביעדים, גם בתקופת הקורונה אנחנו הצבנו לעצמנו יעדים ועמדנו בהם, כמו קמפיינים למניעת טביעות, קמפיינים למניעת כוויות, כל הנושא של הקידום של המאגר, אנחנו המשכנו לקדם את המאגר גם בתקופת הקורונה, וכמובן המשכנו את כל הנושא של המכרז של הנושא של הלומדה, וישיבה עם אנשי המקצוע כדי לקדם את הנושא הזה, ולא אפשרנו לעצמנו להיתקע בגלל הקורונה, אנחנו עובדים במקביל לפעילות השגרה ולפעילות החירום שקיימת במשרד.
זהבה רומנו: מתי הלומדה תהיה?
זהבה רומנו: - אני מניחה שעד אולי סוף החודש, אולי עוד חודשיים, אנחנו נסיים את תהליך המיפוי ונתחיל לעבוד על הסרטונים, הלומדה היא לומדה שמבוססת סרטונים שמותאמים לאוכלוסיות בסיכון, שמותאמים למטפלים, שמותאמים למחנכים, כך שאני מניחה שעד סוף שנת 2022, תחילת 2023, יהיה לנו מאגר של סרטונים, שאנחנו נוכל לפרסם אותם.
מיכל שיר סגמן: יש לי שאלה לבטרם, עד כמה סרטונים מהסוג הזה עובדים בחברה הלא יהודית, בכלל ובפרט בחברה הבדואית ובמקומות שהם קצת יותר מרוחקים?
זהבה רומנו: הסרטונים מיועדים לא לקהל הרחב, הסרטונים מיועדים למטפלים ולמחנכים, זאת אומרת שזה כן מותאם לאוכלוסייה.
מיכל שיר סגמן: מה האפקטיביות שלהם?
מיכל שיר סגמן: יש לנו איזו שהיא אינדיקציה שעד כמה הם אפקטיביים בחברה שעליה אנחנו מדברים כעת?
מיכל שיר סגמן: אנחנו עדיין מדברים על תמותה של פי שש יותר מילד מהמגזר היהודי, לכן אני שואלת האם אנחנו יודעים מה האפקטיביות?
זהבה רומנו: אנחנו חושבים שהאפקטיביות, היא בזה שאנחנו מתכוונים לחנך כמה שיותר צוותים, גם מטפלים וגם צוותים חינוכיים, כדי שיעלו את המודעות בקרב האוכלוסייה, והעלאת המודעות כמובן תעשה בהתאמה תרבותית, ואנחנו נתאים את התכנים לאותה אוכלוסייה.
זהבה רומנו: אנחנו יודעים ואנחנו מניחים, שבאוכלוסייה הבדואית יהיה יותר נכון לעשות את האדפטציה הזאת, לשבת יותר עם ההורים, ההדרכה צריכה להיות יותר פרונטלית, פחות דיגיטלית, כשאנחנו מדברים על החברה הבדואית, אבל שוב, אנחנו צריכים לבחון את כל הנושאים האלה, כרגע אנחנו בשלבים של בחינה, אנחנו נשב גם עם ארגון בטרם שיש לו ניסיון מאוד גדול בנושא הזה, אנחנו נשב יחד איתם על הצרכים שעלו מהשטח, אנחנו נבין את הצרכים, אנחנו נתאים את הסרטונים לצרכים, אם זה סרטונים, אם זה לומדות אחרות, בשיטות אחרות.
זהבה רומנו: כרגע אנחנו בתהליכים של למידה, ולמידה די מואצת, הוועדה של ועדת ההכשרה, שיושבים שם אנשים מתחום החינוך, יש להם אימפקט מאוד, מאוד חשוב.
זהבה רומנו: בנוסף אנחנו מתכוונים, אני פשוט גולשת לשקפים האחרים, אולי עדיף שזה יהיה כך ולא בצורה מסודרת.
זהבה רומנו: אנחנו מתכוונים לקראת חודש אפריל, להקים יום עבודה לאוכלוסייה הערבית, שביום עבודה הזה, אנחנו בעצם רוצים לכנס אנשים מתחומים שונים, שיש להם ידע ויכולים לתרום, שעשו פעולות בעבר ומתכוונים להשקיע בעתיד, ולאסוף מהם כל מיני רעיונות, כל מיני דרכים, ואיך אנחנו מקדמים את הנושא בתוך האוכלוסייה הערבית ובאוכלוסייה הבדואית בפרט.
זהבה רומנו: מתוך היום הזה אנחנו נלמד הרבה דברים, ונתרגם אותם לעשייה, נתמחר אותם ונבוא ונבקש תקצוב על זה.
מיכל שיר סגמן: באיזה חודש תבקשו תקצוב על זה?
זהבה רומנו: אנחנו מניחים שאנחנו נסיים את זה לקראת אפריל, אנחנו מקווים שאנחנו נוכל כבר לקראת שנת 2023, תקציב 2023, אם נוכל עוד קודם לכן אנחנו נעשה את זה קודם לכן, אנחנו נשתדל לעשות את זה עוד קודם לכן, ולפנות ולבקש, אבל אני לא חושבת שהשנה אנחנו נספיק לבקש את התקציב כדי ליישם את התוכנית.
זהבה רומנו: ישנן פעולות שנעשות גם היום בחברה הערבית, ויש לנו תקציב לכך.
מיכל שיר סגמן: האם אתם רואים את הסיטואציה הנוכחית, כמצב חירום שדורש התגייסות מיידית?
מיכל שיר סגמן: כשאני אומרת מיידית, המשמעות היא שמדובר פה על פיקוח נפש, כלומר, אם מתחילת השנה מתו תשעה ילדים, אז זה אומר שבעוד שלושה חודשים אנחנו רוצים או למגר, שזה הלוואי, או להפחית.
מיכל שיר סגמן: השאלה שלי, זה מה בכוונתכם לעשות, כדי שכשאנחנו בדיון המעקב, ויהיה דיון מעקב בסוף מאי לקראת החופשים, יהיה דיון מעקב על הנושא הזה ובכלל על בטיחות ילדים גם של אוכלוסיות אחרות.
מיכל שיר סגמן: אני ארצה לראות בסוף מאי מגמת ירידה, עכשיו אם לא תוכלו להראות לי מגמת ירידה כי לא עשיתם אימפלמנטציה, כי לוקח לכם זמן להכין תוכניות, כי לוקח לכם זמן לדרוש את התקציבים, כי, כי, כי, וילדים מתים בדרך, זה לא יהיה מקובל על הוועדה, זה ברור לכם נכון?
זהבה רומנו: סליחה, היות וקפצתי מנושא אחד לנושא אחר, גם היום נעשית פעילות במסגרת המיזם המשותף עם ארגון בטרם, אנחנו תומכים בפעילות של ארגון בטרם, גם היום נעשית פעילות במשרדי הממשלה, במשרד החינוך ורותם בטח יציג את התוכנית של משרד החינוך, אנחנו תומכים בפעילויות שנעשות במשרד החינוך.
זהבה רומנו: התוכנית הלאומית תומכת בתוכניות שמקדם הרלב"ד, ואנחנו תומכים גם תקציבית, גם תוכניות של משרד הכלכלה אנחנו תומכים תקציבית.
זהבה רומנו: כשאני דיברתי והצגתי את התוכנית, אני מדברת על תוכנית שהיא תוכנית ענק, שאנחנו מתכוונים לעשות אותה לאוכלוסייה הערבית, אנחנו לא עומדים מהצד ואומרים אוקי, אנחנו נעשה איזה שהיא תוכנית שהיא תוכנית עתידית.
זהבה רומנו: כבר היום אנחנו פועלים, כבר בשנת 2018, באמצע 2018 הקמנו ועדה לחברה הערבית, בראש הוועדה ישב ד"ר מוחמד אלנבארי, שהיה ראש מועצת חורה, ישבו בוועדה הזאת אנשים באמת מתחומים שונים, שמומחים בחברה הערבית, יש מסמך עם מסמך הבנות, איך לקחת וליישם אותו באוכלוסייה הערבית.
מיכל שיר סגמן: משנת 2018 ועד היום, בכמה הצלחתם לצמצם בעקבות אותם המסמכים?
זהבה רומנו: אנחנו עדיין לא התחלנו ליישם את המסמך הזה, כי אנחנו רוצים לקחת את המסמך הזה, אם אפשר לעבור שקף אני אראה לכם את האסטרטגיות שקיימות במסמך.
מיכל שיר סגמן: כלומר משנת 2018, אנחנו מדברים על ועדות, על מומחים, על מסמכים, אבל סטטיסטית, האם הייתה ירידה, מרגע שהתחלתם לעסוק בנושא משנת 2018, אנחנו בשנת 2022, האם סטטיסטית יש ירידה כל שהיא?
מיכל שיר סגמן: אני שואלת באמת, עבדתם נורא קשה, הבאתם מומחים, עשיתם מסמכים, אני שואלת באמת, האם הייתה ירידה סטטיסטית?
מיכל שיר סגמן: מישהו יודע לענות לי על השאלה הזאת?
אלעד כליף: כן, הייתה ירידה, אני לא יודע לומר, אין לי כרגע את המספרים על השנים האלו, בין 2018 לסוף 2021, יש ירידה כל הזמן.
רותם זהבי: זה בטח בגלל הקורונה.
אלעד כליף: לא, אני שם בצד את שנת 2020, שנת הקורונה שבאמת הייתה יוצאת דופן.
מיכל שיר סגמן: דווקא הילדים היו יותר בבית, אז הפגיעות היו אולי אחרות.
אלעד כליף: גם מספרית, משמעותי שנת 2020 הייתה פחות, היו משמעותית פחות מקרי מוות, אבל גם כשאני שם רגע את 2020 בצד, יש ירידה כל הזמן, ירידה בשיעורי התמותה ביחד למספר הילדים.
מיכל שיר סגמן: במגזר הלא יהודי?
אלעד כליף: גם במגזר הלא יהודי, לצערנו הירידה היא איטית, לכן אנחנו כל הזמן בשיתוף עם משרד הבריאות, אנחנו כל הזמן רוצים לדחוף ולהגדיל את נפח הפעולה שלנו.
מיכל שיר סגמן: בכמה ירידה?
אלעד כליף: שוב, כמו שאמרתי אין לי את המספרים.
מיכל שיר סגמן: הוועדה תשמח לקבל את הנתונים האלה.
מיכל שיר סגמן: הם התחילו לעבוד בשנת 2018, אני רוצה לדעת מרגע שהתחילו לעבוד, כמה עד שנת 2022 איזה ירידה הייתה, אני שומעת בינתיים דיונים, בינתיים ילדים מתים, אני שומעת דיונים, אני רוצה לדעת תכל'ס.
מיכל שיר סגמן: עכשיו אין לי ספק שכוונת
מיכל שיר סגמן: כם היא טובה, ושזה המקצוע שלכם ובזה אתם עובדים, וזה מה שחשוב לכם, ואין לי ספק שאין לכם זלזול בחיי אדם בכלל ובילדים בפרט, אין לי ספק, אני רוצה שגלגלי הממשלה יתחילו לעבוד קצת יותר מהר, כשמדובר בנושאים של פיקוח נפש.
זהבה רומנו: אז אני חושבת שאנחנו כן עושים ויש עשייה לא מעטה בנושא, אני יכולה לתת מספר דוגמאות, אנחנו בסיוע עם משרד החינוך, נתנו תקציבים להדרכות ליד מקווה מים, שיעורי שחייה לילדים באוכלוסייה הערבית בכלל ובאוכלוסייה הבדואית.
מיכל שיר סגמן: הבעיה היא זה שאין להם בריכות שחייה באזור שלהם, זה דיון אחר אומנם אבל אין בריכות שחייה כל כך, צריך להסיע אותם ליישובים מרוחקים, כדי שהם יוכלו להנות מיום של שחייה באיזה שהוא מקום, אבל זה כבר דיון אחר, על תשתיות ועל מצבם של האוכלוסייה הלא יהודית בישראל.
רותם זהבי: שמי רותם זהבי, אני מנהל אגף הבטיחות במשרד החינוך, תראי לא תוך חודשיים ולא תוך ארבע חודשים ולא דיון מעקב כזה או אחר, זה לא יעשה את השינוי.
רותם זהבי: כשמדברים על בטיחות מדברים בתשומות.
מיכל שיר סגמן: היא אומרת לי משנת 2018, זה לא חודש ולא חודשיים.
רותם זהבי: שנייה רגע, מדברים בתשומות, תשומות זה הדרכות, זה הסברה, וזה בהיקפים גדולים מאוד כשמדברים על אוכלוסיות של מיליוני אנשים, של מאות אלפים, כשמדברים על הורים, על ילדים, על ילדים קטנים וכו'.
רותם זהבי: זה דברים שמבחינת שינוי, הוא שינוי איטי, זה קשה מאוד לתפוס את זה, אבל זה שינוי איטי, ואם לוקחים בחשבון שינוי, אז אפשר להסתכל 10 שנים, 20 שנה אחורה, להסתכל במגמות לאט לאט, ומה שחשוב זה הפעילות שנעשית, זה הפעילות.
רותם זהבי: כי זה ברור שאופי החיים של הבדואים, לא תוכלי, ולא אני ולא את, ולא משרדי הממשלה ברגע אחד יוכלו לשנות אותם, כל מה שדובר כאן על ידי חברי הכנסת, זה דברים של תהליכים גדולים מאוד.
מיכל שיר סגמן: עד כמה שידוע לי הם אזרחי מדינת ישראל יותר מ-4 שנים ויותר מ-10 שנים.
רותם זהבי: אז במשך אני יכול להגיד לך, כשאני הגעתי לתפקיד שלי, אני 20 שנה בתפקיד, כשאני הגעתי למשרד החינוך לפני 20 שנה, אז היינו עושים ועדות חקירה, בערך 10 ל-13 ועדות חקירה של ילדים שמתו, היום אנחנו לא עושים אפילו לא אחד.
רותם זהבי: כי יש שינוי, השינוי הוא גדול, הוא רב ממדי, הוא רב תחומי, הוא תרבותי, וזה תהליכים מאוד, מאוד איטיים, ולכן צריך להסתכל על זה בתבונה ובעומק, ולא בנתונים עכשיו מבתי חולים וכו', זה לא מה שיעזור.
רותם זהבי: מה שיעזור, זה אם את תצליחי לגייס תקציבים ממשרד האוצר, שיוקצו למשרד החינוך ולהעלות את זה לדיון בכנסת.
מיכל שיר סגמן: אני לא סתם שאלתי, האם מישהו דרש את התקציבים האלו?
רותם זהבי: שנייה, תני לי לסיים.
מיכל שיר סגמן: האם דרשתם וקיבלתם סירוב?
רותם זהבי: קודם כל יש לנו תקציב.
מיכל שיר סגמן: אתה מבקש ממני לבקש תקציב עבורך, אני רוצה לדעת האם אתה ביקשת.
רותם זהבי: אז רגע בואי אני אסביר לך, אני קיבלתי תקציב ממשרד הבריאות, כי אני בוועדה הבין משרדית שעוסקת בנושא בטיחות הרבה שנים, וקיבלנו 1.6 מיליון לפעילות, והגדרנו את זה למגזר הערבי.
רותם זהבי: מה אנחנו עושים?
רותם זהבי: 1 מיליון שקל תוספת על לימודי השחייה שנמצאים רק למגזר הערבי ולחרדי, כי זה נקודות, אז הנה דוגמא למעט כסף, היא מקבלת, הוועדה הזו שאני שותף לה רק 6 מיליון שקל, אבל אם זה היה 40 מיליון שקל או 50 מיליון שקל, אז את מבינה, שאם אני הייתי מקבל 10 מיליון, אז הייתי עושה שינוי מאוד גדול.
מיכל שיר סגמן: אני שואלת האם דרשתם את התקציב?
מיכל שיר סגמן: האם באתם ואמרתם?
זהבה רומנו: חברת הכנסת מיכל שיר, אנחנו דרשנו תקציבים ודרשנו תקציב יותר גדול מהתקציב של 10 מיליון שקל, ולצערנו לא קיבלנו.
זהבה רומנו: וגם השישה מילון שבאנו ודרשנו אותו מהאוצר, היה לנו קושי רב לדרוש אותו, וגם ה- 10 מיליון הם מאושרים לחמש שנים ולא יותר, אז במסגרת התקציב שהיה לנו ניסינו לארגן משאבים ולתת חיזוקים למשרדי הממשלה, לשפר ולשדרג את פעילות שקיימת כבר, ובדגש על האוכלוסיות, אוכלוסייה בסיכון והאוכלוסייה הערבית.
זהבה רומנו: אז כן נעשו דברים, אני מרגישה שיש כאן תחושה שבעצם אנחנו לא עשינו, ביכולת התקציבית שהייתה לנו, שבאמת יכולת תקציבית מאוד מועטה, ניסינו וקידמנו דברים, לדוגמא.
רותם זהבי: בחברה הבדואית למשל, חוץ מלימודי שחייה, אנחנו עושים הכשרה והדרכה לגננות בחברה הערבית, גם בבדואית, מפגשי הורים בגנים, נוער, חברה ערבית, הקמה וליווי של קבוצות מנהיגות בחברה הבדואית.
מיכל שיר סגמן: יש נתונים על מספרים?
רותם זהבי: ודאי שיש לנו מספרים.
מיכל שיר סגמן: כמה מתוך כמה מורות, כמה מתוך כמה גננות, כמה מתוך כמה הורים, כמה מתוך כמה ילדים.
רותם זהבי: יש, יש.
רותם זהבי: אבל אם אני אגיד לך שלהכשרה והדרכת גננות יש לי 100 אלף שקל, אז המספרים ביחד לכל המגזר הבדואי הוא קטן.
רותם זהבי: אם אני אומר שיש לי 50 אלף שקל למפגשי הורים, אז המספרים בסופו של דבר כשאני מדבר על המגזר הבדואי, כשאני עוסק במחוז דרום בנושא הזה, אז המספרים הם יחסית קטנים, אז אנחנו נכנסים רק ליישוב אחד, ואנחנו לא נכנסים על כל המגזר הבדואי, ועושים מה שנקרא טיפול ממוקד בערערה, או בתל שבע וכו'.
רותם זהבי: אם היה לי עוד 3, 4 מיליון שקל אז הייתי יכול לעשות טיפול הרבה יותר ממוקד, הרבה יותר עמוק.
מיכל שיר סגמן: אני שואלת האם אתם דרשתם את העוד 3, 4 מיליון?
רותם זהבי: בוודאי שדרשנו, אז מה זה יעזור אם דרשנו.
זהבה רומנו: בוודאי, אנחנו דרשנו, פנינו לאוצר מספר פעמים, גם באמצעות הוועדה הזו, ולמעשה לא קיבלנו תוספת תקציב למרות הניסיונות.
מיכל שיר סגמן: תמי, אנחנו נוציא שאלה למשרד האוצר בנושא הזה, ובדיון המעקב שמשרד האוצר יהיה כאן.
רותם זהבי: יש לנו ארגון, אנחנו יודעים איך להפעיל את הכסף, יש לנו מכרזים, יש לנו אנשים שיודעים איך לעבוד עם המגזר, אנחנו יכולים לעשות שינויים גדולים אם יהיה לנו עוד תקציבים.
זהבה רומנו: אנחנו יכולים לבוא ולומר לדוגמא עם השיתוף פעולה עם הרלב"ד, השאלה של כסאות בטיחות לתינוקות, אז יכולנו לסייע בנושא לעידוד של השאלה של כסאות בטיחות, אנחנו לא יכולנו להשתתף בתהליך ההשאלה, כי לא היה לנו כסף לתת ולרכוש כסאות בטיחות, אבל כן נתנו מהתוכנית הלאומית תקציב לעידוד ההשאלה על ידי ההורים של כסאות בטיחות.
זהבה רומנו: אז אנחנו מנסים להעצים את התוכניות הקיימות, אין לנו אפשרות בתקציב הנוכחי לעשות מעבר לכך.
זהבה רומנו: דוגמא נוספת אני יכולה לבוא ולומר גם משרד הכלכלה, משרד הכלכלה רצה להקים פורטל לרכישה נכונה באינטרנט, הפורטל הוקם בעידודה של התוכנית הלאומית לבטיחות ילדים, והשנה אנחנו נתנו תקציב נוסף, כדי לקדם את הפורטל בערבית.
זהבה רומנו: אלה הדברים שאנחנו יכולים ומסוגלים בתקציב הזעום.
זהבה רומנו: מעבר לכך אנחנו עשינו קמפיינים, קמפיין למניעת כוויות, קמפיין למניעת טביעות עם התאמה לאוכלוסייה הערבית, יש לנו קישורים במצגת לראות את הסרטונים שעשינו, הסרטונים קיבלו ביקורות חיוביות מאוד דווקא בקרב האוכלוסייה הערבית.
זהבה רומנו: האם יורשה לי להציג את הסרטונים?
מיכל שיר סגמן: יש לנו 10 דקות לסיום הדיון, וגם מנכ"לית בטרם רוצה לומר עוד כמה מילים, אני רוצה לעבור שוב למשרד החינוך, אם יש משהו להוסיף מעבר כמובן.
זהבה רומנו: אני רק אומר משפט אחד לסיום, אנחנו כאן הצגנו את ההמלצות של הוועדה, מה שאנחנו מתכוונים לעשות, זה בעצם את ההמלצות האלה, להפוך אותם לדברים שהם הרבה יותר אופרטיביים, להתחיל לפעול, לתמחר את הפעולות שאנחנו מתכוונים לעשות, כמובן בשיתוף פעולה עם ארגון בטרם, בשיתוף המשרדים האחרים, אנחנו מתכוונים לגייס גורמים נוספים כדי לקדם את התוכנית הזאת, לתקצב אותה ולבוא אליכם שתעזרו לנו כדי לקבל את התקציבים הנכונים.
זהבה רומנו: עכשיו היום הפתיחה ליישום ההמלצות, זה כמו שאמרתי, זה יום עבודה משותף שאנחנו רוצים לשבת, שיתנו לנו את החשיבה הנכונה איך ליישם את הדברים באוכלוסייה הערבית, ואנחנו מבינים שיש מקום להתאים את הדברים תרבותית, ולא לבוא כמו בולדוזרים ולהיכנס פנימה, אלא להבין איך אנחנו עושים את זה בצורה הכי נכונה שיכולה להיות.
מיכל שיר סגמן: כל דבר שהוועדה הזו יכולה לסייע לכם, גם אם במעורבות של משרדים אחרים, אם אתם מבינים שיש אזור מסוים שיש בו את ההבנה אבל אין בו את התשתיות לצורך העניין, אז אנחנו נשמח שתודיעו לנו ואנחנו נעשה הכל כדי לדחוף מכאן.
מיכל שיר סגמן: אורלי סילבינגר, רצית להוסיף כמה מילים?
מיכל שיר סגמן: מנכ"לית בטרם?
מיכל שיר סגמן: אתם סיימתם עם המצגת נכון?
זהבה רומנו: אנחנו לא נראה אותה, אנחנו כבר דיברנו על כל מיני נושאים תוך כדי.
מיכל שיר סגמן: מה שתחליטי.
זהבה רומנו: אז אולי כן אנחנו נעבור על המצגת.
מיכל שיר סגמן: אז שנייה, אורלי תאמר כמה מילים ואנחנו נחזור על המצגת עם משרד החינוך לאחר מכן.
אורלי סילבינגר: אני אשמח שזהבה תגמור את דבריה, אני רק רוצה לעשות לנו איזה שהוא סדר אחד, צריך להבין שהתקציבים של התוכנית הלאומית, הם תקציבים למשרדי הממשלה כפי שעלה פה, משרד החינוך, משרד הכלכלה.
אורלי סילבינגר: כשאנחנו מדברים על פרויקטים שאנחנו עושים בשטח, הם פרויקטים שהם מעבר לתקציב של התוכנית הלאומית, ואני פה מציעה לכולנו שלא נתבלבל, כי מה שיקרה כרגע, התקציב של הפרויקט הזה, אם הוא לא יהיה עצמוני, וימשיך להיות באופן קבוע כתוב כשורה, יבלע בתוך תוכניות אחרות.
אורלי סילבינגר: ולכן מאוד חשוב לי, התוכנית הלאומית היא סופר חשובה, ונעשית סופר עבודה בין המשרדים, וכמו שאמרת מיכל, היא מתהווה והדבר שהכי חשוב לנו שהיא תצליח.
אורלי סילבינגר: אגב מי שיזם את התוכנית הלאומית זה בטרם, ומי שנעתר לה, ואני מצדיעה לו, זה משרד הבריאות שלקח את האחריות.
אורלי סילבינגר: אבל כמו שאתם יודעים, לייצר מהלך כזה ממשלתי, מיכל את אמרת, זה לוקח הרבה זמן, והתוצאות לא באות בקלות.
אורלי סילבינגר: אני חושבת שהיתרון של גוף חוץ ממשלתי שעומד לצד הממשלה, זה היכולת להיכנס לאוכלוסיות, אם רק יכולתם לתת לליאת לתת לכם דקה להיכנס שנייה לשטח ולהבין, מה ההבדל בין לשבת מלמעלה לבין להכניס את הידיים וללכלך אותם בתוך הקהילה.
אורלי סילבינגר: זה להיכנס לאנשים הביתה, זה להיכנס לטיפות החלב, זה לתת הכשרה לאנשי המקצוע בשטח, זה ללכת ולדבר איתם ברחל בתך, לתת הסבר בלי לשפוט אותם, אנחנו אף פעם לא שופטים את האוכלוסייה, אנחנו מבינים את הקושי, הרבה גורמים באים להסברה ואומרים, הנה זה מה שתעשו, אבל הם לא יכולים, אם אנחנו לא מבינים עם איזה קשיים הם מתחבטים ביום יום, אי אפשר זה לא עובד.
אורלי סילבינגר: ולכן חברים, אסור לפספס את היכולת שלנו להביא את השינוי, אפילו הנתונים שזהבה מדברת עליהם עכשיו, זה מהלך שבטרם עשה עם משרד הבריאות, תקשיבו טוב: 13 שנים משרד הבריאות תמך בעיקרון שבטרם יאסוף את הנתונים מבתי החולים, ותמרץ אותם לקבל כסף על זה שהם יאספו, מי בסוף היה שם לעבוד איתם יום יום כדי שהם יאספו?
אורלי סילבינגר: הצוות שלנו, ליאת ועוד שתי מנהלות מרחבים ותחתיה עוד נציגים, שהיו בשטח בקהילה, הלכו ושכנעו אותם לאסוף את הנתונים.
אורלי סילבינגר: והיום, תראו איזה יופי, זהבה יכולה לבנות מהלך לאומי מתכלל, ולקחת את הנתונים ישירות מבית החולים, כי הם כבר אוספים אותם קבוע.
אורלי סילבינגר: אני חושבת שזה היופי בחיבור בין ממשלה לחברה האזרחית, אסור להתבלבל, התקציבים שקיימים כיום בפרויקטים בודדים, משרד הרווחה חייב להמשיך להחזיק אותם, כדי שלא יבלעו בעוד ועוד דברים שכרגע נבלעים מתחת לקלעים.
מיכל שיר סגמן: תמיד היה מעניין אותי לדעת, וזאת שאלה שאולי אני אשאל באמת את משרד הבריאות, לא אתכם, אין לכם את התשובה הזו, כמה תקציבים משרד הבריאות משקיע במניעה?
מיכל שיר סגמן: מניעה בכלל, מניעה של הכל, של מחלות, של תאונות.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שאם היו משקיעים יותר במניעה, אולי היה צריך להשקיע בסופו של יום פחות בטיפול, והרבה מאוד פעמים הטיפול דורש את ה-S.O.S אז שמים בטיפול ולא במניעה, וזה סוג של ביצה ותרנגולת.
רותם זהבי: תראי בקופת החולים שלך, שהם אומרים לך תלכי לפילאטיס או ליוגה וכו', זה סוג של השקעה במניעה.
רותם זהבי: או לדיקור, זה בוודאי פעילות של מניעה, עוסקים בזה הרבה בוודאי.
מיכל שיר סגמן: יש יותר מודעות ללא ספק, בוודאי יש, אבל מעניין אותי תקציבית לדעת, כמה שמים בסל הזה וכמה שמים בסל הזה.
מופיד מרעי: זה נכון לכל המשרדים.
מיכל שיר סגמן: בדיוק, כמה פעמים אנחנו שומעים פה בכנסת את המילה, תשקיע שקל פה תחסוך 50 שקל בעתיד, כמה פעמים אנחנו שומעים את המשפט הזה במסדרונות על הרבה מאוד נושאים.
רותם זהבי: בסדר, עוסקים בזה במשרד הבריאות באופן מאוד אינטנסיבי.
אורלי סילבינגר: מיכל, אני רק רוצה להגיד, שתוכנית החומש עשויה לעשות נזק בזה שהיא שמה את הכל תחת סל אחד, ולא נותנת התייחסות נקודתית לתחומים שדורשים טיפול.
מיכל שיר סגמן: אני מאוד מסכימה איתך על זה.
אורלי סילבינגר: ושוב, אני חושבת שהיא סופר תוכנית חשובה, שלא תחשבו שאני נגדה, אבל הנה ב-923 לא הכנסנו את זה כשורה נפרדת, אנחנו צריכים לרוץ לקושש, בואו לא נעשה את הטעות הזאת שוב, ואתם יודעים מה?
אורלי סילבינגר: גם ברשות הלאומית שעובדת איתנו עכשיו על 923 מוגבלת ביכולת שלה לתת כסף לעשות דברים, כי גם להם מלמעלה יש נהגים על משאיות, ויש אופנוענים.
אורלי סילבינגר: בסוף אם זה לא צבוע לבטיחות ילדים, זה לא יגיע לשם.
מיכל שיר סגמן: כסף צבוע, בסדר גמור, כן תקציב עצמאי לתוכנית ברור.
אורלי סילבינגר: אין מה לעשות, ואני פה אומרת, תחזיקו את היתדות האלה אצלכם, לפחות לעוד חמש שנים, אחרי זה בואו נעביר את זה לכלל המשרדים, גם אני אשאף אז להעביר את זה.
מיכל שיר סגמן: הרלב"ד, חלבי, ואז חינוך.
סיור חלבי: סיור חלבי, מנהלת אגף ההסברה לחברה הערבית ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
סיור חלבי: גברתי יו"ר הוועדה, חברי כנסת, שלום רב, אני אפתח את דבריי במשפט הבא: כל ילד הוא עולם ומלואו, ילדים הם בעצם מקור לאור, אהבה ושמחה, ותפקידנו כמבוגרים אחראים, להיות המגדלור שלהם, ששומר עליהם בכל אירוע.
סיור חלבי: הנתונים שהוצגו כאן הם נתונים מאוד מדאיגים ומראים שההיפגעות החמורה של ילדים מהחברה הערבית היא גבוהה מחלקם באוכלוסייה, ילדים נפגעים בעיקר כהולכי רגל וכנוסעי רכב.
סיור חלבי: ילדים הולכי רגל בחברה הערבית, נפגעים פי 3.2 מהילדים בחברה הכללית.
סיור חלבי: אנחנו מזהים שלוש קבוצות סיכון, ילדים גילאי 0 עד 4, שנפגעים בעיקר בתאונות חצר, ילדים בגילאי 5 עד 9 שנפגעים כהולכי רגל, וילדים בגיל 17 עד 24 שנפגעים בהיותם נהגים צעירים.
סיור חלבי: למען הצלת חיי אדם וחיי ילדים, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, הקימה אגף הסברה מיועד ומיוחד לחברה הערבית, ופועלת בתוכנית ממוקדת לחברה הערבית, ומגדירה את הפעילות במסגרת תוכנית החומש.
סיור חלבי: מבין הפעולות הרבות שהרלב"ד מבצעת, ניתן למנות את הפעולות החינוכיות עם התנועות וארגוני הנוער, פיתוח ויישום מערכי שיעור בנושא חגירה וחצייה ומקומות משחק בטוחים, הדרכות לאימהות במסגרת טיפות חלב, הכנסת בעצם מיזמי הורדה בטוחה בהגעה לבתי הספר, והתאמת מתחמי הדרכה מקומיים בבתי הספר.
סיור חלבי: הרלב"ד גם פועלת להעלאת המודעות בנושא הבטיחות בדרכים בקרב בני החברה הערבית, דרך מסעות הסברה בנושאים רלוונטיים וחשובים, כגון ילד עד גיל 9 לא חוצה כביש לבד, עידוד השימוש בחגורות הבטיחות והתקני הריסון, והיה לנו גם מיזם משותף להשאלת מושבי בטיחות, שנעשה ביחד עם עמותת יד שרה והתוכנית הלאומית לבטיחות ילדים, בנוסף לכך יש לנו את הקמפיינים למניעת תאונות חצר ועוד, ועוד.