GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל שיר סגמן: אם אתם רוצים להגיע למסקנות אנחנו חייבים לקצר, אני אחזור על זה שוב.
עלי סלאלחה: החמרה דרמטית במצוקות הנפשיות של צעירים בצל הקורונה.
עלי סלאלחה: נושא מאוד חשוב ואני שואל את השאלה, האם הנושא נבדק בחברה הערבית הדרוזית והבדואית והצ'רקסית, זה מאוד חשוב, הילדים שלנו לא שונים מהילדים של כולם, אנחנו נמצאים בפריפריה, חברות מוחלשות שאין להן ולכן אני רוצה לחזק את החוסן של הילד, לתת הדרכה להורים איך לטפל במצוקות של הילדים שלהם, לחזק את צוותי המורים, את צוותי הטיפול שבתוך בתי הספר אם זה על ידי יועצות, אם זה על ידי פסיכולוגים אם זה על ידי גורמים אחרים, לשתף את קופות החולים בנושא חשוב זה, לקיים הרצאות ומפגשים בענין דרכי טיפול במצוקותיהם של הילדים.
מיכל שיר סגמן: דבריך חשובים גם כמנהל בית ספר לשעבר שמכיר את הנושא מקרוב.
מיכל שיר סגמן: גל תמים סיקולר, פורום הארגונים למען הפסיכולוגיה הציבורית.
גל תמים סיקולר: בוקר טוב ותודה רבה על רשות הדיבור.
גל תמים סיקולר: אני אקצר על פי בקשתך כי זה מאוד חשוב.
גל תמים סיקולר: אני אדבר כרגע גם כפסיכולוגית, גם כמנהלת שירות פסיכולוגי אבל גם כאמא לבני נוער.
גל תמים סיקולר: המצוקות הן מאוד גדולות, תיארתם את זה בצורה מאוד מדוייקת ומאוד חריפה ואני חייבת להגיד שבשטח ישנם פסיכולוגים רבים שמאוד רוצים וגם מאוד מגוייסים לתת את המענה, הם מלווים גננות הם מלווים מורים הם מלווים הורים והם מלווים ילדים, אבל יש מעט מאוד פסיכולוגים וכפי שאמרה עמיתתי לגבי העובדים הסוציאליים, מעט מאוד מוכנים לעבוד בשירות הציבורי עם תנאי ההעסקה הנמוכים כל כך.
גל תמים סיקולר: גם בפרטי וגם בציבורי, אני עובדת בשני המקומות, תורי ההמתנה הם היסטריים.
גל תמים סיקולר: בסורוקה למשל ששם אני גם עובדת בבריאות הנפש, תורי ההמתנה הם מעל שנה, בפרטי שגם שם אני עובדת, תורי ההמתנה הם מעל חצי שנה וכפי שגם תיארתם אני עובדת בתוך מחוז דרום, הפערים בין המחוזות השונים, בין אנשים שיש להם כסף לבין אנשים שאין להם כסף לבין אנשים שיכולים לנסוע מהערבה עד באר שבע נסיעה של מעל שעה ורבע כדי לקחת את הילד שלהם לטיפול, הוא אבסורדי.
גל תמים סיקולר: אני חושבת שיש המון תוכניות קטנות קצרות טווח אבל הם כמו לשים את האצבע בסכר, וזה לא המענה הנכון וזה לא המענה לאורך זמן.
גל תמים סיקולר: אנחנו צריכים לתת מענה לאורך זמן, לעשות תוכנית לאומית, להצטרף ולתקצב את כניסת פסיכולוגים חינוכיים והתפתחותיים לשירות הציבורי.
מיכל שיר סגמן: דוקטור ג'ני גולדשטיין, מרכז רפואי שערי צדק.
מיכל שיר סגמן: שערי צדק לא איתנו.
מיכל שיר סגמן: מכבי שירותי בריאות, ומשרדי הממשלה.
מיכל שיר סגמן: יובל חמו, ממונה קשרי ממשל ותקשורת.
איריס כהן יבין: דוקטור איריס כהן תדבר כרגע.
איריס כהן יבין: ממכבי שירותי בריאות.
איריס כהן יבין: אני אגיד במשפט, אני גם ממכבי וגם מהחברה לבריאות הנפש בקהילה.
איריס כהן יבין: יש מרפאות לבריאות הנפש מפוזרות בארץ גם של קופות חולים גם של משרד הבריאות, מחזיקים אותם אנשים מדהימים שעובדים ונותנים מעצמם, התורים מלאים כי הם רואים המון ילדים.
איריס כהן יבין: הקהילה, להיות בחוץ בשטח, לקבל את הילדים בהתחלה כשהמצוקה מתחילה, להיות איש הקשר הזה שכשיש את המצוקה, כשיש את האובדנות, לא להגיע לאישפוז, לטפל בהתחלה, זה הסוד.
איריס כהן יבין: צריך לעבוד במרפאות שקיימות, צריך להוסיף תקינה, צריך לשפר תנאים, צריך לבנות עוד מרפאות באיזורים פריפריאליים, באיזורים ערביים, באיזורים חרדיים, פשוט לחזק את הקיים, לא לבנות עוד ועוד תוכניות חדשות, לחזק את מה שיש בקהילה.
איריס כהן יבין: אנחנו עושים כל מאמץ שאפשר לתת מענה לכל המצוקות האלה.
איריס כהן יבין: אתם דיברתם על כל הילדים, תבינו שהמון לא מגיעים אליכם כי הם מקבלים טיפול, לא מגיעים לאישפוז כי אנחנו מונעים את האישפוז, אנחנו מקבלים הרבה מאוד אנשים שאני עובדת איתם ככה בשטח וכולם עובדים, אז בבקשה, תעבו את הקיים, תחזקו אותנו, זה מה שאנחנו צריכים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נעשה עוד דיון ואני אתן כמובן בדיון ההמשך, זה אפילו לא דיון מעקב, זה דיון המשך, ליותר קולות מן הסתם להישמע.
מיכל שיר סגמן: משרד הבריאות, דוקטור יובל רווה, מנהל מחלקת פסיכיאטריה של הילד והמתבגר.
מיכל שיר סגמן: שמעת כאן את הדיון, עלו כאן הרבה מאוד שאלות והרבה מאוד מצוקות.
יובל רווה: כמובן שהעניינים מאוד מורכבים, יותר מורכבים מאיך שזה מוצג.
יובל רווה: ראיתם שהבעיה היא גדולה כללית וכל דבר או כל מקום שנוגעים בו והמענה גם צריך להיות גדול וכללי.
יובל רווה: כך שהמרכזים להתערבות דחופה הם מאוד חשובים אבל זה כמו פלסטר ולכן בנינו את התוכנית.
יובל רווה: כשבנינו את התוכנית יש בה שני חלקים, אחד להתערבות מידית ואחד לטווח קצת יותר ארוך.
יובל רווה: אבל צריך להבין כשגם כשבונים מרכז כזה שהוא מרכז להתערבות דחופה ומכשירים 30 פסיכיאטרים, ההכשרה של פסיכיאטר היא חמש שנים כך שזה לא משהו שאפשר לתת 10 מיליון וגם הסכום הוא קצת יותר, כ-25 מיליון, אפשר לתת את זה ובזה לסגור את הענין.
יובל רווה: זה 25 מיליון שקל לשנה למשך חמש שנים רק בשביל להכשיר את הפסיכיאטרים.
מיכל מרים וולדיגר: לא הבנתי מה אתה אומר.
מיכל מרים וולדיגר: לא הבנתי, אז מה אתה אומר, שלא לעשות את זה, לא הבנתי מה אתה אומר.
מיכל מרים וולדיגר: בוא נניח שכל מה שאתה אומר זה נכון, אז לא לעשות אותו?
יובל רווה: אני אומר שזה חלק מתוכנית.
מיכל מרים וולדיגר: מתי היא תקויים?
מיכל מרים וולדיגר: זה שזה חלק מתוכנית הבנתי, מתי היא תתבצע?
מיכל מרים וולדיגר: כי תוכניות זה נורא יפה, עם התוכניות אי אפשר לטפל בילד, אפשר לטפל בילד כשזה מתקיים בפועל.
מיכל מרים וולדיגר: אז אני שואלת מתי זה יתקיים.
מיכל מרים וולדיגר: אם מתחילים עם זה היום תוך שלושה חודשים כבר אפשר לטפל בהם.
מיכל מרים וולדיגר: בילדים ובנוער האלה.
מיכל מרים וולדיגר: אז אני רוצה תשובות למתי.
יובל רווה: תוך שלושה חודשים אפשר להרים את הפרוייקט הזה, מסכים לגמרי.
יובל רווה: אנחנו בדיונים עם האוצר ובכל הוועדות ואנחנו עוברים מוועדה לוועדה ושומעים על המצב הקשה, מכירים את המצב הקשה ואומרים את התוכניות שלנו, אני לא רואה אנשים מהאוצר, אני אשמח מאוד שאתם תעזרו להפעיל עליו לחץ.
יובל רווה: אנחנו, שוב, בדיוק כמו שאמרתי, תוך שלושה חודשים מעמידים את המרכזים האלה.
יובל רווה: ועוד דברים, דיברו פה על עיבוי מרפאות בקהילה, דיברו פה על שפ"כים, על פסיכולוגים חינוכיים במשרד החינוך, דיברו על יועצות במשרד החינוך, דיברו על הרווחה, על פנימיות, כל הדברים האלה מופיעים בתוכנית הזאת אבל התוכנית הזאת שוב, אי אפשר לזלזל בתוכנית שעולה המון כסף אבל צריך להשקיע.
מיכל מרים וולדיגר: אז כמה כסף אתם צריכים שהאוצר עוצר לכם, כדי שנדע להיות בתכלס.
מיכל מרים וולדיגר: אז אתה אומר לי תפנו לאוצר, מה נגיד לאוצר, מה הסכום הנדרש כדי להתחיל היום.
מיכל מרים וולדיגר: היום לבצע אותה.
מיכל מרים וולדיגר: שמיכל תגיד עכשיו ונשלחים כל הטרקטורים או מה שצריך, אתה לא צריך טרקטורים, אני צוחקת, אבל מה צריך.
מיכל שיר סגמן: אל תנסו אימהות, זה לא יעבוד לכם.
יובל רווה: התוכנית לטווח המיידי היא תוכנית של 260 מיליון שקל לשנה, התוכנית לטווח הארוך היא קרוב למיליארד, היא 920 מיליון כמוש אמרת וצריך להבין, זאת לא השקעה חד פעמית, זה בניית תשתיות, זה גיוס כוח אדם, זה דברים שצריך לתחזק אותם לאורך זמן וההזנחה שהיתה כל כך הרבה זמן אי אפשר לפתור במעין זבנג וגמרנו, האוצר יכול לתת מענק חד פעמי, זה לא מה שאנחנו רוצים.
מיכל מרים וולדיגר: יובל אני מצטערת שאני מפריעה, אני רוצה שניה רגע, כי מהגדול בסוף לא נראה כלום.
מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה להתרכז בתוכנית של עשרה מרכזים להתערבויות.
מיכל מרים וולדיגר: בוא נתרכז רגע בזה.
מיכל מרים וולדיגר: אני הבנתי שזה עשרה מיליון אבל אתה אומר 20, אני איתך, אני שואלת עוד פעם, בתוכנית הזאת מה צריך היום שמשרד האוצר יתן לכם כדי, הרי תליתם, היה בכל העיתונות את התוכנית הזאת ואני רוצה להוציא אותה לפועל, את התוכנית הזאת.
מיכל מרים וולדיגר: כמה צריך שהיום יעבור אליכם כדי שזה יתחיל היום, לא 260 מיליון שקל, בוא נפרוט תוכנית ותוכנית, כי בגדול בסוף נצא בלי כלום.
מיכל מרים וולדיגר: אז בוא נתחיל.
מיכל מרים וולדיגר: זאת השאלה שלי.
יובל רווה: התוכנית הזאת העלות שלה היא 22.5 מיליון שקלים לשנה, אבל שוב, היא לא תפתור את הבעיות למשל בפריפריה.
מיכל מרים וולדיגר: היא תתחיל לפתור משהו, אחר כך נעבור לפריפריה, צריך להתחיל במשהו.
מיכל מרים וולדיגר: כי אי אפשר לפתור את הכל בבת אחת, צריך להתחיל במשהו, זאת תוכנית שקיימת, בואו נוציא אותה לפועל.
מיכל מרים וולדיגר: אחר כך נטפל בפריפריה אבל תתחילו במשהו.
מיכל מרים וולדיגר: אי אפשר להגיד אבל זה לא יפתור את זה אז גם לא נתחיל פה, צריך להתחיל.
מיכל מרים וולדיגר: ככה אני עושה בביתי אני.
יובל רווה: אנחנו לא אומרים את זה, אנחנו אומרים שהמשבר הוא כל כך גדול שאנחנו רוצים לתת קצת יותר מאשר - - -
מיכל שיר סגמן: אני מבינה אבל אני לא מצליחה להבין דבר אחד, אתם יודעים שיש את התוכנית, אתם יודעים שכרגע היא לא מיושמת, אנחנו מבינים את עומק הבעיה, אנחנו שומעים את הנתונים, אנחנו רואים אותם, אנחנו מכירים את המשפחות האלה, זאת תופעה כל כך רחבה שלא צריך לחפש אי שם במחשכים.
מיכל שיר סגמן: זה משפחות שלנו זה חברים שלנו זה השכנים, הם נמצאים מסביבנו כל הזמן.
מיכל שיר סגמן: למה אף אחד לא הופך פה שולחן.
מיכל שיר סגמן: איפה אתם.
מיכל שיר סגמן: חלק מהתפקיד שלכם זה לא להגיד יש בעיה, זה להפוך את השולחן עד שאתם מקבלים את הפתרון ואם לא תרעידו כאן את אמות הסיפים.
מיכל מרים וולדיגר: ראה ערך גנץ.
מיכל שיר סגמן: אנחנו שנתיים אחרי, בתוך הקורונה, שנתיים בתוך משבר נפשי כל כך גדול, איפה אתם, איפה אתם גם, לא לזרוק את האחריות הם לא נותנים לנו, איפה אתם להיכנס גם לשרים שהתחלפו ולדפוק על השולחן, איפה אתם בוועדות הכנסת לבוא ולדפוק על השולחן, איפה להגיד אנחנו לא עוזבים את זה עד שאנחנו לא מקבלים את מה שצריך, יש פה בעיה, חיי ילדים בסכנה.
מיכל שיר סגמן: איפה זה, זה מה שחסר לי במשרדי הממשלה.
מיכל שיר סגמן: אתם עובדים קשה, איכפת לכם, הכל נופל עליכם בסוף, אתם פוגשים את הציבור.
מיכל שיר סגמן: אז אנחנו עכשיו נהפוך בשבילכם את השולחן.
מיכל שיר סגמן: וגם את השולחן שלכם אם צריך.
מיכל שיר סגמן: משרד הרווחה, טל אדיב.
טל אדיב: קודם כל שלום ונעים מאוד.
טל אדיב: שמי דוקטור טל אדיב, אני הפסיכיאטרית הראשית של משרד הרווחה.
טל אדיב: נתחיל קודם מענין חשוב שבעיני הוא חשוב להציג, משרד הרווחה הקים לפני שנה ועשרה חודשים מערך בריאות חדש, מתוך התהליך הזה קמה עמדה, אני נכנסתי לתפקיד לפני כמעט חצי שנה כך שגם בתוך המשרד נעשים מאמצים גדולים כדי לקדם את כל נושא בריאות הנפש.
טל אדיב: אני רוצה להתייחס לנושא שעלה קודם לגבי הוועדה הבין משרדית, אני חושבת שדוקטור יובל רווה, אני יכולה לומר שאני והוא בחודשים האחרונים עובדים ושוקדים והופכים שולחנות ומתריעים ומקדמים - - -
מיכל מרים וולדיגר: איך צרכן הקצה רואה את זה, אתם יושבים ומדברים, בסוף הצרכן קצה לא רואה את הדבר הזה, הוא מקבל חושך, אין כלום, אין מענים, אין תשובות, אין פתרונות.
טל אדיב: קודם כל אני איתך, והדבר השני הוא שתהליכים לא קורים לא בחודש ולא בחודשיים, אנשים נכנסים לתפקידים הם מתחילים להניע דברים.
טל אדיב: הדברים על השולחן, אנחנו מתעסקים בהם כל יום כל הזמן.
טל אדיב: שנינו כרופאים, אני יכולה להגיד בריאות ורווחה כי שנינו פסיכיאטרים, שנינו כרופאים מרגישים גם בקצה את העומס הגדול, אנחנו מתעסקים בו יום יום עד שעות הלילה הקטנות, אנחנו מודעים ואנחנו גם נותנים מענה גם ברמה האישית.
טל אדיב: זאת נקודה אחת.
טל אדיב: העובדה שיש מערך בריאות ויש רופאה פסיכיאטרית ראשית, אני חושבת שזה מגדיר עד כמה הנושא הזה על השולחן ועד כמה אנחנו עושים עבודה כדי לשנות את המציאות כי המציאות מאוד מאתגרת.
מיכל מרים וולדיגר: אני חייבת להגיד לך, לי קשה באוזן, סליחה שאני תוקפת כל הזמן אבל אני מרגישה שאני עושה את העבודה שלי.
מיכל מרים וולדיגר: כי אחרת לא הייתי עושה אם הייתי שותקת.
מיכל מרים וולדיגר: אני פניתי בשאילתא לשר הרווחה בענין מעון נעול לילדים עם תחלואה מורכבת, משולב, ואמר לי על דוכן הכנסת, מיכל, הגענו להסכמה עם דימונה והכשרנו שטח והכל טוב ויפה, והיום התברר לי, ואולי אני לא יודעת נכון, שזה לא ככה, זה לא יהיה לתחלואה משולבת, כי העירייה לא מוכנה, היא לא מוכנה ילדים עם תיקים פליליים, בקיצור הפכו את זה לאט לאט למעון הרבה יותר רך והרבה יותר קל ממה שהיה צריך להיות.
מיכל מרים וולדיגר: כלומר מבטיחים אומרים ובסוף לא מקויים שום דבר או מקויים משהו אחר לגמרי.
מיכל מרים וולדיגר: לדבר זה טוב, זה נורא נחמד וזה חשוב לפעמים, אבל אני בעיני רואה, תשעה חודשים אני בכנסת, אני רואה בעיקר דיבורים, אני בקושי רואה שינוי בשטח.
מיכל מרים וולדיגר: אז נכון, תהליכים לוקחים זמן אבל צריכים לראות, אם נשווה את זה לבניית בנין אז צריכים לראות לאט לאט שהוא מתרומם, זה לא מתרומם וזה לא זז לשום מקום.
מיכל מרים וולדיגר: ואנחנו בתוך קורונה.
טל אדיב: באופן נקודתי לגבי השאילתא, אין לי תשובה כי אני לא מכירה את הנושא, אנחנו נחזור עם תשובה יותר פורמאלית.
טל אדיב: אין לי מה לומר, אנחנו מסכימות לגבי העשייה, אנחנו אנשי עשייה.
מיכל שיר סגמן: מה זה עוזר לנו, אתם המשרד שאמון על הדבר הזה ולהסכים איתנו לא עוזר לנו, מה לעשות, לא עוזר.
מיכל שיר סגמן: אני לא מחפשת שתסכימי איתי, אני מחפשת שתעשי.
טל אדיב: קודם כל הוקם מערך בריאות, בעיני זאת עשייה אדירה.
טל אדיב: להכניס מערך בריאות לתוך משרד הרווחה בעיני זאת עשייה גדולה, מערך שהולך ונבנה ומערך עם אנשי מקצוע.
מיכל שיר סגמן: אולי זה יעזור לנו במשבר הקורונה הבא.
טל אדיב: זה מאוד משמעותי.
טל אדיב: נקודה שניה, ויושבת איתנו נציגה שיכולה גם היא לפרט מה נעשה בחודשים האחרונים מטעם משרד הרווחה.
משה אבוטבול: אני אמשיך את הדברים של טל, אני מאגף שח"ה שמתעסק לא בקצה אלא על כל הרצף.
משה אבוטבול: אנחנו לפני מעל שנה בנינו תוכניות למענים לילדים בקהילה וקיבלנו בקיץ האחרון כ-20 מיליון שקלים מהאוצר לתוכנית שבנינו הרבה קודם והיא באה אחרי שהיה תקציב לאיתור בני נוער בסיכון.
משה אבוטבול: כל התוכנית נבעה מהמקום של איתור ילדים ובני נוער חדשים שנכנסו למצוקה בזמן הקורונה ולתת מענים.
משה אבוטבול: היה חלק שדיבר על איתור, הוא פעל כחצי שנה ונגמרו שם התקציבים.
משה אבוטבול: פעלנו לפי התקציבים שניתנו לנו וזה היה שייך לאגף צפון שהפעיל את - - -
מיכל שיר סגמן: אני מרגישה לרגע שאני מנהלת פה דיון בגוואטמלה.
משה אבוטבול: תנו לי לסיים את הדברים שלי.
משה אבוטבול: אנחנו ביולי, ברגע שקיבלנו ביולי אוגוסט את האישור התקציבי להפעיל תוכניות מענים בקהילה שעבדנו עליהם המון, גם ברמה של להגמיש את הבירוקרטיה המשרדית ולקבל לתוך המסגרות שלנו ילדים ובני נוער שהם לא רשומים ברווחה, זה קריעת ים סוף בתוך המשרדים ועשינו את זה והצלחנו להגמיש לא רק את היכולת לתת מענים - - -
מיכל שיר סגמן: מה זה זיהוי, זיהוי זה משרד החינוך, זיהוי זה 105 שמתריעים.
מיכל שיר סגמן: יש כלים לזיהוי.
משה אבוטבול: מי שמקבל מענים ברווחה, זה לא ענין של זיהוי, מי שמקבל מענים ברווחה, אני מדברת על לקבל מענים ברווחה, בדרך כלל צריך להיות רישום ברווחה, אנחנו התגברנו על הדבר הזה כדי שלא תהיה בירוקרטיה ונוכל תת מענים באותו רגע לילדים שאותר צורך.
משה אבוטבול: וקמו קרוב ל-180 מענים כאלה מאז הקיץ האחרון שרשויות הרווחה הקימו, קיבלו את התקציבים לפי קריטריונים, אחוז הניצול אני חייבת להגיד התקציבי הוא נמוך היה בגלל שהאוצר אפשר לנו לנצל עד סוף 2021, חלק מהרשויות ויתרו על התקצוב כי לא הצליחו, צריך להעמיד פה כוח אדם ובעיית כוח האדם היא מאוד קשה, אבל עכשיו לפני כחודש האוצר אפשר לנו להמשיך לנצל תקציבים בשנת 2022 אז אני מאמינה שהתקציבים האלה ינוצלו כי אנחנו גם נגמיש אותם עוד יותר כי אנחנו מודעים למצוקה, אבל אני חייבת לנצל בהמשך לדברים הקודמים בענייני כוח אדם המצוקה של הרשויות המקומיות בגיוס עובדים סוציאליים גם למענים קיימים במועדוניות שאף פעם לא היתה מצוקה, קשה להשיג עובדים סוציאליים - - -
מיכל שיר סגמן: אבל לא יתכן שמשרדי ממשלה נשמעים בדיוק כמונו וכמו הגורמים שיושבים פה.
מיכל שיר סגמן: אתם הגורם שצריך לפתור את העניינים, אתם לא יכולים להתלונן.
מיכל שיר סגמן: העשייה וכוח השינוי נמצא אצלכם.
משה אבוטבול: אני מציגה מה עשינו ומה אנחנו עושים.
מיכל מרים וולדיגר: לא, להגיד שיש בעיה לגייס עובדים זה לא מיכל ואני יכולות לשנות את זה, מי שיכול לשנות את זה זה אתם, אז אני לא יודעת אם זאת את או משרד הבריאות או משרד האוצר, האוצר, זה תמיד בסוף מגיע לאוצר.
מיכל מרים וולדיגר: אבל הם צריכים לדפוק, שר הרווחה צריך לדפוק על השולחן ולהגיד אני לא זז עד שהאוצר לא נותן לי כסף.
מיכל מרים וולדיגר: אז להגיד לנו פה עכשיו יש לנו בעיה עם לאייש תקנים, זה מה שאנחנו אומרות פה, את לא יכולה לחזור אחרינו.
משה אבוטבול: עדיין אני אומרת שלמרות כל הקושי הזה 180 תוכניות קמו, עוד קבוצות טיפוליות שגם חילקנו לרשויות המקומיות, גם שמה אחוז הניצול היה נמוך אבל השנה הם ימשיכו לנצל את התקציבים וזה שני דברים גדולים במצוקה כזאת.
משה אבוטבול: וענבל חרמוני הדגישה את הענין של מצוקה ועושים עם זה, זה לא שלא עושים ומנסים לתקוף את הבעיה, את הקושי בגיוס כוח אדם.
מיכל שיר סגמן: אני חייב לעבור למשרד האוצר.
מיכל שיר סגמן: אני מתנצלת, פשוט הדיון חייב על פי תקנון הכנסת להסתיים בעוד חמש דקות.
מיכל שיר סגמן: אני אשמח לקבל את משרד הרווחה, אני אשמח לקבל את כל התוכניות שהוקמו ואלה שהופסקו.
מיכל מרים וולדיגר: אלה שהוקמו, נתונים כמה מהם בוצעו ואיך בוצעו.
מיכל שיר סגמן: משרד האוצר בבקשה, כמה שווים בכסף חיי ילד.
מיכל שיר סגמן: אוהד, הקפצנו אותך, מילה טובה למשרד האוצר, אנחנו הקפצנו אותם מעכשיו לעכשיו וקיבלנו מענה מהיר, אז תודה.
מיכל שיר סגמן: כרגע אתה נמצא בחדר של אנשים שמאוד כועסים עליכם, כולל אני, אז מעבר לעובדה שאתה תדבר איתנו על השכר של העובדות הסוציאליות ובכלל, אני רוצה לקבל גם מענה על התוכניות שאושרו וטרם קיבלו תקציבים, מערכת שלמה שנמצאת בקריסה ולא נותנת מענה לבני נוער.
מיכל שיר סגמן: אנחנו רואים עליה כל כך חדה בדיכאונות בחרדות בפגיעות עצמיות, שזה כבר הפך להיות ענין של, זה כבר לא ענין של שוליים, זה כולם, זה פשוט כולם.
אוהד אלקריף: אני אעשה סדר.
מיכל שיר סגמן: ובבקשה לנסות לא למרוח אותנו, אני יודעת שפשוט משרדי ממשלה יש להם נטיה כזאת.
מיכל שיר סגמן: לא אתה אישית חלילה, למשרדי הממשלה בכללי.
אוהד אלקריף: אני אישית לא ואגף שכר עוד יותר לא.
אוהד אלקריף: אז אני אסביר.
אוהד אלקריף: אני אוהד, אני מאגף שכר במשרד האוצר, אנחנו אמונים על תשלומי השכר או מדיניות השכר של עובדי המגזר הציבורי ובכללם העובדים הסוציאליים ועוד אוכלוסיות שרלוונטיות לנושא הדיון שלכם.
אוהד אלקריף: ואני אומר כך, אנחנו בעובדים הסוציאליים ספציפית נמצאים בישורת האחרונה להסכם מאוד משמעותי שאנחנו מאמינים שישנה את השירות הסוציאלי וישפר אותו בצורה שלא נעשתה.
מיכל שיר סגמן: מה זה ישורת אחרונה, מתי זה אמור להיכנס לתוקף?
אוהד אלקריף: בגלל שענבל נמצאת אצלכם היא תמיד תוכל להעיד שאנחנו אחרי - - -
ענבל חרמוני: אני אמרתי שזה נמרח הרבה זמן אוהד.
ענבל חרמוני: זה מה שאמרתי ושאי אפשר כשגם כשמגיעים להסכמות חודשים אחר עוד אין דד ליין של סיום.
ענבל חרמוני: זה מה שאמרתי והעובדות ממשיכות - - -
מיכל שיר סגמן: זה נאמר אחרי שאני שאלתי.
ענבל חרמוני: והעובדות ממשיכות לנטוש, בגלל זה העלו אותך.
מיכל שיר סגמן: ענבל תודה.
אוהד אלקריף: תנו לי רגע להתייחס.
מיכל שיר סגמן: אגב אוהד גם אני הגשתי שאילתא לפני חודשיים בנושא הזה, טרם קיבלתי תשובה ממשרד האוצר.
אוהד אלקריף: אני לא מכיר פניה אבל אני אעשה, אני אסביר.
אוהד אלקריף: השינוי שאנחנו הולכים לעשות במודל השכר של העובדים הסוציאליים הוא מאוד משמעותי.
מיכל שיר סגמן: אוהד, אנחנו מכירים אותו, גם מכירים אותו כאן בחדר, אני שאלתי על זמנים, אני חייבת לסיים את הדיון, אני רוצה לדעת מתי.
מיכל שיר סגמן: יש לך תשובה מתי זה נכנס לתוקף?
אוהד אלקריף: זה לא תלוי רק בי.
מיכל שיר סגמן: אז במי זה תלוי?
אוהד אלקריף: המתי הוא כאשר אנחנו נסיים את שלב הניסוחים.
מיכל שיר סגמן: במי זה תלוי?
אוהד אלקריף: זה תלוי בנו ובארגון העובדים הסוציאליים.
מיכל שיר סגמן: אז הנה שניכם פה.
ענבל חרמוני: אנחנו מוכנים להתפנות ל-24/7 ואתה יודע את זה אוהד.
אוהד אלקריף: אני לא חושב שהבעיה שלנו היא הזמנים ענבל, ואני גם לא חושב שזה - - -
ענבל חרמוני: אנחנו באיחור של חמישה חודשים ואני לא מצליחה לשמוע מכם התחייבות לסיום, ועלה פה בדרך אגב, אבל זה חשוב.
ענבל חרמוני: סיום, מתי מסיימים.
מיכל שיר סגמן: ענבל תני לו לדבר.
אוהד אלקריף: הנוסח אצלך, את מוזמנת לחתום עליו וההסכם גמור.
אוהד אלקריף: זה יקח לך - - -
ענבל חרמוני: אבל ההסכם לא מדוייק להסכמות ואין דבר כזה שלא תהיינה לכם הערות ועדיין צריך לסיים את זה.
אוהד אלקריף: אז זה תהליך שצריך לעשות אותו.
אוהד אלקריף: מבחינתנו הנוסח אצלך, את מוזמנת לחתום עליו וזה יגמר תוך 24 דקות.
ענבל חרמוני: אתה מוזמן לחתום על הנוסח עם ההערות שלנו וזה יגמר תוך אפילו פחות מ-24 דקות.
ענבל חרמוני: אוהד, אתה יודע יפה מאוד, זה עלה פה כשאלה, אני לא התכוונתי להעלות את זה בכלל שתדע לך, אבל חברות הכנסת מקשרות בין המצב הגרוע של בריאות הנפש בצדק של ילדים ונוער לבין הנטישה של העובדות, שדרך אגב החמירה בשנה וחצי האחרונות.
מיכל שיר סגמן: ענבל, זה לא נושא הדיון.
מיכל שיר סגמן: חשוב אבל לא נושא הדיון.
אוהד אלקריף: אני רוצה להתייחס.
אוהד אלקריף: אז ברור שיש פה תהליך שצריך לסיים אותו, אנחנו נסיים אותו בהקדם האפשרי, אנחנו מפנים את זמננו לנושא ומקדישים לו את רוב הזמן שלנו - - -
מיכל שיר סגמן: אוהד סליחה שאני קוטעת אותך - - -
אוהד אלקריף: אבל שניה, תנו לי להתייחס, וזה בעובדים הסוציאליים באופן שלדעתנו יעשה שינוי.
אוהד אלקריף: אנחנו בהחלט גם מתנפלים על אוכלוסיות נוספות שרלוונטיות לתחום הטיפול שלכם, אנחנו בהחלט רוצים לקדם שינויים באוכלוסיית הפסיכולוגים בשירות הציבורי, הפסיכולוגים הקליניים והפסיכולוגים החינוכיים, פסיכולוגים במערכת הבריאות ויתר האוכלוסיה הזאת.
אוהד אלקריף: אנחנו מסתכלים על עולם כפרי הנוער ומל"י, המפעל להכשרת ילדי ישראל, המעונות לילדים במצורה, וגם שם אנחנו מתכוונים לעשות שינויים במודל השכר באופן כזה שיאפשר לנו להביא עובדים טובים יותר ולהחזיק אותם לזמן ארוך יותר ולתת להם כלים להתמודדות עם המשימות המאוד חשובות שיש להם.
אוהד אלקריף: לאור קוצר הזמן אני אעשה סיכום.
אוהד אלקריף: אגף שכר מסתכל על כל האוכלוסיות הרלוונטיות לטיפול בקבוצת האזרחים שאתם מדברים עליהם.
אוהד אלקריף: עם העובדים הסוציאליים אנחנו בישורת האחרונה, יש פה תהליך שענבל הובילה בשנים האחרונות, הוא מאוד משמעותי, אנחנו הצטרפנו אליו ואנחנו לא עוצרים רק שם.
אוהד אלקריף: אנחנו בפסיכולוגים בשיח כדי לעשות שם שיפור - - -
מיכל מרים וולדיגר: רק בשיח ממאי, טוב עזוב.
אוהד אלקריף: אנחנו מקדמים שינוי במבנה השכר בכפרי הנוער, מקדמים שינוי במל"י, אני חושב שבזה אנחנו מסתכלים על כל האוכלוסיות הרלוונטיות ובהחלט נעשה את זה.
אוהד אלקריף: השינויים שאנחנו רוצים לעשות הם שינויים משמעותיים, הם לא מדבקות ופלסטרים, ושינויים משמעותיים אורכים זמן.
מיכל מרים וולדיגר: העברתם את הכסף למשרד הבריאות על התוכנית התערבות?
אוהד אלקריף: יש פה תהליכים תרבותיים שצריכים לשנות.
מיכל שיר סגמן: אוהד עצור.
מיכל שיר סגמן: כשאומרים לי תהליכים תרבותיים אני מתחילה, אני לא מקבלת את זה, אני לא מקבלת את זה, אני מתנצלת, אנחנו שנתיים בתוך משבר חריף.
מיכל שיר סגמן: איכפת לי מהעובדים הסוציאליים ואיכפת לי מהפסיכולוגים ואיכפת לי גם מהפסיכיאטרים, איכפת לי פשוט יותר מבני הנוער.
מיכל שיר סגמן: מה לעשות, איכפת לי יותר.
מיכל שיר סגמן: כשאני מנהלת דיון כזה כשאני מקבלת פניות של הורים ואגב אין לך מושג כמה הורים צופים בנו כעת, ואותו הורה שקיבל טלפון ממוקד 105 שאומר לו שהילד שלו נמצא בסכנה של פגיעה עצמית, ילד נורמטיבי, ילד ממוצע נקרא לזה, והוא מתחיל להשתגע ולחפש מי יכול לעזור לו ואומרים לו אין, ואתה מתחיל לדבר איתי על תהליכים, על תוכניות שכבר אושרו, אבל הכסף לא עבר, כשאתה מדבר איתי על תוכניות ועל הסכמים - - -
אוהד אלקריף: זה לא התחום שלי.
מיכל שיר סגמן: גיוס של כוח אדם זה כן אתה כי אתה אחראי על השכר שלהם מה לעשות.
אוהד אלקריף: בסדר, אבל כל עולם התוכניות שאושרו ולא תוקצבו זה לא מגרש המשחקים שלנו.
אוהד אלקריף: אני בעולם השכר אומר כזה דבר - - -
מיכל שיר סגמן: אבל בסוף בן אדם רוצה להביא את הילד שלו, חוויתי את זה, אני לא האמנתי, אני אמרתי אז מה הבעיה, אז תפנו.
מיכל שיר סגמן: אני חיפשתי, לא אותו הורה, עשיתי ממש שירות לאותו הורה, אני חיפשתי, אין.
מיכל שיר סגמן: ויש משפחה בבית שיושבת עם ילד שרוצה לפגוע בעצמו, המשפחה מפסיקה לעבוד, אחים אחרים נפגעים, כולם שם בחרדה בנוסף לילד שנמצא בדיכאון ובחרדה, ואין כוח אדגם וזה קורה עכשיו וזה קורה בצורה רחבה לא בשוליים והפתרון צריך לבוא אתמול.
מיכל שיר סגמן: ולכן הבקשה שלנו היא תשימו לב שאין עוד חצי שנה, אין עוד כמה חודשים, אין.
מיכל שיר סגמן: הלוואי והייתי יכולה להגיד לך, אתה יודע מה, תמשיכו בעבודה הטובה, כל הכבוד, קחו את השנה הזאת תפתרו את העניינים.
מיכל שיר סגמן: אין לי לתת לך את זה.
מיכל שיר סגמן: הבעיה היא עכשיו, תחשוב שעכשיו דופקים לך בדלת על המענקים לעצמאיים, תשחרר קודם תזדכה אחר כך, כמוש אמרתי בקדנציה הקודמת על נושא כספים של עסקים.
מיכל שיר סגמן: זה קורה עכשיו, צריך אותך עם פתרון עכשיו למען הילדים האלה.
אוהד אלקריף: אני חושב שהתשובה שלנו מאוד ברורה, התשובה שלנו היא שאגף שכר נמצא בכל מקום ובכל אוכלוסיית עובדים ומנסה לעשות שינוי.
אוהד אלקריף: כשאני התכוונתי תהליכים תרבותיים לא התכוונתי לאיזה שהוא משהו כדי למסמס או למרוח, התכוונתי להגיד שבעולם השכר בסוף זה ענין של תהליך שינוי שמצריך מהעובדים שהם השותפים שלנו לתהליכים האלה גם שינוי אצלם.
אוהד אלקריף: אנחנו רוצים לעשות שינויים שישפיעו, לא שינויים שיבואו בדמות עוד איזה שהוא פלסטר כזה או אחר שבקושי עוצר את הדימום, רוצים לעשות שינוי בדמות השינוי שאנחנו אמוריים לסיים עם העובדים הסוציאליים, שינוי בסיסי מבני - - -
מיכל שיר סגמן: אני מבינה.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לוחות זמנים, אני מתנצלת, משמר הכנסת כבר בא לפנות אותנו.
אוהד אלקריף: עוד משפט, בעולם השכר צריך שותפים, העובדים ונציגויות העובדים.
אוהד אלקריף: אז ממצאנו פרטנרים מעולים בעובדים הסוציאליים, אנחנו עובדים עם הפרטנרים האחרים שלנו בגזרות האחרות וכשאני אומר תהליך התהליך הוא גם מבחינתם להבין שהשינוי המיוחל יגיע רק אם נצליח להשלים את השינויים המבניים האלה.
מיכל שיר סגמן: בינתיים אבל הילדים נופלים בין הכיסאות.
אוהד אלקריף: אנחנו מנסים לייצר ראיה כוללת של כל האוכלוסיות הרלוונטיות ולכן לא עצרתי רק בעובדים הסוציאליים.
מיכל שיר סגמן: אני מבינה הכל, אני שוב חוזרת - - -
אוהד אלקריף: וקידמנו הסכמות ואנחנו מקדמים הסכמות עם הפסיכולוגים, עם עובדי כפרי הנוער - - -
מיכל שיר סגמן: אוהד, אני מבינה הכל, אני רוצה זמנים.
אוהד אלקריף: בעולם השכר אני לא יכול לתת לך זמנים כי זה לא דברים שתלויים בי.
מיכל שיר סגמן: אז ילדים, מה שאתה בא ואומר לי ולהורים שצופים בנו, זה תמשיכו להמתין, מקווים שתצליחו למצוא פרטי ב-2,000 שקלים לדקה, אין שום בעיה, אני מבינה את מה שאתה אומר לי, שזה יהיה המסר.
מיכל שיר סגמן: אתה מדבר איתי על תהליכים, אתה מדבר איתי על תוכניות, אתה מדבר איתי על הבנות, אני לא מבינה.
מיכל שיר סגמן: אני מבינה שברגע זה יש ילדים והורים שצופים בנו ואין להם פתרון.
מיכל שיר סגמן: זה מה שאני מבינה.
מיכל שיר סגמן: וההורים האלה צופים בך עכשיו.
מיכל שיר סגמן: חיי אדם.
מיכל שיר סגמן: זה מה שאתה רוצה שאני אגיד לך שאני אבין את התהליכים, אני לא מבינה את התהליכים.
מיכל שיר סגמן: תמצא לזה פתרון.
מיכל שיר סגמן: ואני רוצה תשובות.
מיכל שיר סגמן: הדיון הזה ננעל.
מיכל שיר סגמן: מסקנות הוועדה, להביא את התוכנית הדחופה שעניינה הקמת עשרה מרכזי התערבות במשבר, לטיפול בילדים ובני נוער.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת שלא לכלול תוכנית זאת בתוכנית הלאומית, מהלך שעלול לעכב את הקמת מרכזי ההתערבות במשבר לילדים ובני נוער.
מיכל שיר סגמן: למשרד הבריאות, למשרד הרווחה, למשרד החינוך ולמרכז השלטון המקומי.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת לחזק את המענים הקיימים בכל המשרדים.
מיכל שיר סגמן: למשרד האוצר, הוועדה קוראת לחתום על הסכם השכר עם איגוד העובדים הסוציאליים לאחר שהצדדים הגיעו לסיכום בנושא הזה.