GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חוה לוי: בסוף הצלחנו.
חוה לוי: עשינו סבבים רבים של פניות לעובדים, עוד פעם ועוד פעם, בסוף מישהי אמרה "רוצה אני".
חוה לוי: זה לא כל כך פשוט.
חוה לוי: אני יחד אתך בהבנה שזה מה שצריך להיות, לגמרי.
מיכל שיר סגמן: מה יכול לעזור לכם בסיוע?
מיכל שיר סגמן: כי אני רואה שיש פחות שירותים שמרכזי ההגנה גם אמונים עליהם וצריכים לתת, אני רואה שיש בסוף תת-שירות כי יש מחסור בכוח אדם.
מיכל שיר סגמן: השאלה היא האם זה באמת נופל על מחסור בכוח אדם.
מיכל שיר סגמן: על מה זה נופל ואיפה אנחנו יכולים לבוא ולסייע?
מיכל שיר סגמן: לא רק, אגב, למגזר הערבי אלא גם בכלל.
חוה לוי: אני רוצה להגיד שהמחסור בכוח אדם הבולט הוא בשני עובדים סוציאליים לחוק הנוער בשני מרכזים.
חוה לוי: זה לא מונע מאתנו לקבל מקרים.
חוה לוי: המנהלים בכל המרכזים הם עובדים סוציאליים אז הם נכנסים לנעליים האלה ונרתמים לדבר הזה.
חוה לוי: אנחנו מאוד יצירתיים, כל דבר שיכול לעזור - - -
מיכל שיר סגמן: השאלה שלי היא למה אתם צריכים להיות יצירתיים.
מיכל שיר סגמן: זה מה שמטריד אותי.
מיכל שיר סגמן: אתם לא אמורים להיות במצב שבו אתם יצירתיים.
מיכל שיר סגמן: אני רק אציין ש-25% מכלל הילדים במדינת ישראל חווים פגיעה מינית.
מיכל שיר סגמן: ישראל לא נמצאת במקום טוב, גם לא ביחס לעולם המערבי, בכל מה שנוגע לפגיעות מיניות בילדים.
מיכל שיר סגמן: מדינה שלא מבינה את היקף התופעה, גם ברמת מניעה, שזה פעם אחת, ובפעם השנייה ברמת הטיפול – ואנחנו ממך כמובן גם נעבור למשטרת ישראל, לפרקליטות ולשאר משרדי הממשלה – זאת בעיה.
מיכל שיר סגמן: זאת בעיה.
מיכל שיר סגמן: כשאנחנו מדברים על הנגשה שפתית – אני נפגשתי עם מספר ילדים, הם מתים מפחד כשהם כבר מגיעים למעמד הזה שאיכשהו הם הרימו את אותו טלפון או זעקו לעזרה ושמו את הפנס.
מיכל שיר סגמן: אז עזבי ש-80% מהתיקים שלהם נסגרים כי מדובר בילדים והטיפול בהם לקוי, ואולי כשהם יותר מבוגרים הם מעיזים לעשות משהו, כשהם כבר לא קטינים, אולי.
מיכל שיר סגמן: המעמד הזה הוא מעמד כל כך מפחיד עבור ילד וילד לא יודע הרבה מאוד פעמים גם לבטא את מה שקורה לו, ואם מדובר על קרוב משפחה כמו אחד מההורים, אחים או בן דוד זה פחד אלוהים.
מיכל שיר סגמן: הוא לא יודע מאיפה להתחיל לעסוק בזה.
מיכל שיר סגמן: אם אין את המינימום, שיידעו לדבר אתו בשפה שלו, זה כאילו לא עשיתם כלום.
מיכל שיר סגמן: זה כאילו המרכז לא קיים מבחינת אותו הילד, וזה לא משנה כמה רצון טוב יש לכם.
מיכל שיר סגמן: לכן אני שוב חוזרת, איזה שולחן אנחנו צריכים להפוך, אנחנו פה בוועדה – ואנחנו יודעים לעשות את זה – כדי שאתם לא תצטרכו להיות יצירתיים?
חוה לוי: קודם כל, אני חושבת שאנחנו הופכים נהדר את השולחנות של עצמנו כי השולחן הוא אצלנו ואנחנו באמת בבעיה בעניין כוח אדם של עובדים סוציאליים בכלל.
חוה לוי: הדבר הזה מטופל באופן מאוד אינטנסיבי.
חוה לוי: אני חושבת שאנחנו נורא מדגישים את האין ולא את היש, אבל בכל זאת אני אגיד על האין.
חוה לוי: במרכז בבאר-שבע חסרה עובדת סוציאלית מדצמבר, זה לא שכל השנה לא הייתה עובדת סוציאלית.
חוה לוי: לא, בשפה הערבית לא היה עוד קודם.
מיכל שיר סגמן: בשפה הערבית אנחנו מדברים עוד מהכנסת ה-20 על כך שחסר, אנחנו בכנסת ה-24.
חוה לוי: שנייה, נדייק את הדברים.
חוה לוי: אמרתי קודם שחסרים שני עובדים סוציאליים בכל שמונת המרכזים במדינת ישראל מתוך 16 תקנים שיש לנו לעובדים סוציאליים לפי חוק הנוער.
חוה לוי: במרכז בבאר-שבע החוסר הוא מדצמבר ובמרכז באשקלון הוא כמה חודשים עוד קודם.
חוה לוי: אני כן רוצה להגיד שאנחנו מאוד משקיעים בדבר הזה.
חוה לוי: מלכתחילה, לצערי הרב, זה לא נבנה כך שזה לקח בחשבון גם את הצורך בשפה הערבית במרכז בבאר-שבע, אני חושבת שזאת הייתה טעות.
חוה לוי: אנחנו עכשיו מנסים לתקן את הטעות הזאת ע"י זה שאנחנו, בין אם נקים את היחידה ובין אם כבר בשלב הזה נאייש את התקן החסר בדוברת ערבית, מאוד משקיעים בדבר.
חוה לוי: כל מה שאת אומרת הוא לגמרי מוכר וידוע לנו.
חוה לוי: זה לא סתם שסימנו את הדבר הזה כאחת מהמטרות שלנו לעבוד ולתקן.
חוה לוי: אני לא חושבת שזה מצב טוב שילד מגיע ולא מדברים אתו בערבית.
חוה לוי: יחד עם זה אני כן רוצה להגיד שבסך הכול הסביבה של מרכז ההגנה היא סביבה שנורא עוטפת את הילד.
חוה לוי: הילד מרגיש שבסופו של דבר הוא מגיע למקום שנמצא שם אתו בתוך הפחד והחרדות שאת תיארת, שמנסה לעזור לו לעבור את השלבים האלה, בין אם זה ע"י מתורגמן או ע"י גורם אחר.
חוה לוי: אם הבית במרכז קצת דוברת ערבית.
חוה לוי: אנחנו עושים כמיטב יכולתנו בתוך זה.
חוה לוי: אנחנו תמיד צריכים להיות יצירתיים כי אין אף מקרה שדומה לשני, אני מסכימה אתך אבל שדרך המלך לא צריכה להיות יצירתית.
חוה לוי: בעניין הזה את לגמרי צודקת.
חוה לוי: אנחנו לוקחים בחשבון שאנחנו נמצאים בסביבה מאוד לחוצה, בתחום שמאוד מאוד קשה לעסוק בו באופן מאוד אינטנסיבי ואנחנו נאלצים אחת לכמה זמן לתת גם מענה לדבר הזה.
חוה לוי: אני רואה גם במרכזים הוותיקים שעובדים עבדו כמה שנים והודיעו לנו עכשיו שהם סיימו.
חוה לוי: ברוב הפעמים הם סיימו וכבר נכנס מישהו במקומם, זה יוצא מדלת אל דלת באופן הרבה יותר שוטף, אבל אנחנו כל הזמן עם יד על הדופק על הדבר הזה.
חוה לוי: המשרד מפקח באופן מאוד הדוק על המרכז, גם אני באופן אישי, גם המפקחות המחוזיות.
מיכל שיר סגמן: השאלה שלי היא למה כל כך קשה לגייס את העובדים?
מיכל שיר סגמן: האם זה נופל על שכר ואולי שווה לחשוב על זה שעו"סים לחוק הנוער פשוט ירוויחו יותר, להעלות להם את השכר?
חוה לוי: הכללים לא נקבעו אצלנו, יש את האיגוד, יש את מי שקובע את הסכמי השכר של העובדים הסוציאליים באופן כללי ולחוק הנוער באופן ספציפי.
מיכל שיר סגמן: אפרופו משרד הבריאות שמאוד נעלב עד עמקי נשמתו שאמרתי להם שהם לא מגייסים כוח אדם כי הם לא משלמים מספיק, ממש נפגעו עד עמקי נשמתם על העובדה שאין מספיק כוח אדם לקלוט.
חוה לוי: אני חושבת שיש בעיה בשכר עובדים סוציאליים לחוק הנוער, חד-משמעית, ושל עובדים סוציאליים באופן כללי.
חוה לוי: חד-משמעית.
חוה לוי: אני הראשונה שאגיד את הדבר הזה.
חוה לוי: אני מקווה שהרפורמה בשכר - - -
תמי ברנע: אם יש נקודה בעייתית במרכזים יותר מהכללי אז אולי אפשר לתת איזו תוספת לעובדים במרכזים?
תמי ברנע: הרי לפעמים נותנים תמריצים.
חוה לוי: אז ניתן.
חוה לוי: הם מקבלים יותר שעות כוננות למרות אחוזי המשרה שלהם.
חוה לוי: כן, זה ניתן.
חוה לוי: זה נלקח מראש בחשבון ועדיין זה תפקיד קשה ולא כל דבר רק כסף מצליח לגייס.
חוה לוי: ברשותכם, אם נוכל להתקדם קצת.
חוה לוי: בשנה האחרונה גם עשינו שיפור וטיוב של כל סוגיית אבטחת המידע בתוך מרכזי ההגנה כי הבנו שגם אנחנו, כמו הרבה מקומות אחרים, כנראה עלולים וקצת נפגענו מפריצת סייבר, ממש בקטנה, אבל אני חושבת שעכשיו אנחנו במצב הרבה יותר טוב, היה טיוב של הדבר הזה בכל המרכזים.
חוה לוי: בכל זאת, למרות כל מה שנאמר עד עכשיו, כן ראינו עלייה מאוד משמעותית בעבודת המרכזים, בהיקף הפעילות בכל התחומים.
חוה לוי: המרכזים הולכים ומתמקמים ככתובת מאוד משמעותית גם לשיח טלפוני טיפולי.
חוה לוי: אנשים מתחילים להכיר את המרכזים, יוצרים קשר כמקום שדרכו מתחילים לבחון אם הם רוצים להגיע למרכז או לא.
חוה לוי: כל פנייה למרכז מתחילה בשיחת טלפון.
חוה לוי: חלק ניכר מהאנשים מגיעים למרכז, יש אנשים שעדיין פוחדים להגיע, עדיין צריכים תיווך מאוד מאוד גדול, ולפעמים השיח הטלפוני - - -
מיכל שיר סגמן: בטלפון יש כן הנגשה בשפה הערבית?
חוה לוי: כנהוג בכל מרכז.
חוה לוי: זה עדיין אותם צוותים שנותנים את המענה, אבל הרבה פעמים התיווך נעשה עם גורמים - - -
מיכל שיר סגמן: אין מוקד כלל-ארצי לצורך העניין?
מיכל שיר סגמן: אם אני גרה בבאר-שבע אז המענה יהיה ממרכז באר-שבע?
חוה לוי: לשפה הערבית היה מוקד – אפרופו אותו קמפיין שנעשה – שכן נתן את המענה לכל לדוברי הערבית, הם גם הופנו למוקד הזה.
חוה לוי: אבל בסוף אם אתה רוצה לדבר עם המרכז עצמו אתה תגיע למרכז.
חוה לוי: הרבה אנשים מאוד מתלבטים אם הם יגיעו בסוף או לא.
חוה לוי: יש כאלה שמתלבטים כי הם לא לגמרי מבינים מה קרה לילד שלהם, או מה קרה להם אם מדובר בבני נוער שבעצמם פונים, והמרכז משקיע הרבה מאוד שעות עבודה בדבר הזה, לפעמים לאורך הרבה מאוד ימים, ככתובת שמלווה את הנפגעים עד שהם מחליטים להגיע או שהם מחליטים שהם רוצים לחשוב על הדבר הזה ואולי לחזור אלינו בעתיד.
חוה לוי: אנחנו רואים חלק שהגיעו למרכז וחלק שנשארו רק כשיח טלפוני ולא מגיעים.
מיכל שיר סגמן: מה ישרשר את "החיול"?
מיכל שיר סגמן: אני קוראת לזה במירכאות כמובן.
מיכל שיר סגמן: ילד הרים טלפון, מה קורה אז?
חוה לוי: ילד ירים טלפון ויגיד שאולי הוא היה בטיול והוא חושב שהוא נפגע, שהוא רוצה לדעת מה קרה אתו והוא רוצה להבין.
חוה לוי: הרבה פעמים נערות מגיעות ואומרות: אולי אני לא בתולה ואני רוצה להבין קצת יותר את הדבר הזה, אני רוצה להגיע ושאולי תייעצו לי, אני רוצה שתגידו לי בטלפון מה אתם חושבים.
חוה לוי: הכול מתחיל בשיח טלפוני שמנסה לברר קצת יותר, לשמוע, להרגיע, כי הרבה פעמים זה מתחיל בלחץ מאוד גדול, הורים מאוד לחוצים שמבקשים לדעת קצת יותר איך להתנהג עם הדבר הזה.
חוה לוי: לפעמים זה מתחיל בטיפים בטלפון של איך להגיב לילד, עשה ואל תעשה, והם מתאמים איתם הגעה למרכז.
חוה לוי: יש כאלה שאומרים: לא, לא, זה עוד לא מתאים לי, אני עוד לא בשל להגיע, אני עוד לא יודע, אני עוד לא בטוח, קצת ממזערים את האירוע.
חוה לוי: אנחנו מכירים את זה.
מיכל שיר סגמן: ילדים פוחדים לתת לזה שם.
חוה לוי: הורים פוחדים, אנשי מקצוע לפעמים פוחדים.
חוה לוי: אנחנו נותנים מענה לכל מי שפונה.
חוה לוי: אם תראי, בסוף יש את הטבלה של כל הפונים, יש מרחב מאוד גדול בעניין הזה, כל אחד בעצם יכול לפנות, אנשי מקצוע או פניות עצמיות.
מיכל שיר סגמן: בטלפון הם יכולים לפנות 24 שעות?
חוה לוי: לא, בדרך כלל בשעות העבודה של המרכזים.
מופיד מרעי: בשיח שאת מדברת עליו אנחנו שמים את כל המשקל על הילד או הנפגע ואנחנו עובדים על פי ההולכה שלו, אבל איפה השלב של מי שמדבר עם הילד, שהמקצועיות שלו, הרגישות שלו, האינטליגנציה הרגשית שלו מתחילה לעבוד כדי להבין שהילד בעצם לא רוצה לדבר?
מופיד מרעי: הוא נכנס, נבלם, לא רוצה לפתח את השיחה.
מופיד מרעי: האם המרכז עצמו בנוי ללכת ולהבין שיש פה בעיה?
מופיד מרעי: אני הולך לילד עצמו?
מופיד מרעי: האם בכלל יש לכם יכולת כזאת ללכת לאתר את הילד, אפילו אצלו בבית, במקום?
חוה לוי: לא, אנחנו לא עושים את זה, אבל אנחנו כן עובדים - - -
מופיד מרעי: גברתי יושבת-הראש, יש פה בעיה.
מופיד מרעי: אנחנו סומכים יותר מדי על האנשים במוקד.
מופיד מרעי: אני לא יודע גם מה יכולות האבחון שלהם, אני לא יודע מה יכולות הדיבוב שלהם - - -
מיכל שיר סגמן: במרכזי ההגנה יושבים אנשי מקצוע.
חוה לוי: זה התפקיד שלהם.
מופיד מרעי: לא, במוקד.
מופיד מרעי: במוקד עצמו אני מדבר, על שרשרת החיול שאת מדברת עליה.
מופיד מרעי: אנחנו לא יודעים באמת מה יכולת ההבחנה שלו, מה יכולת הדיבוב שלו, מה רמת האינטליגנציה הרגשית שלו, כדי להבין באמת שיש לנו בעיה קשה וכדי לתת לה מענה.
חוה לוי: המוקד יפנה למרכז ההגנה, הוא לא ינסה לעשות את כל ההתערבות במקום.
חוה לוי: המוקד הוא הגורם המתווך - - -
מופיד מרעי: לא הצלחתי להביא את הילד, לדובב אותו, לשכנע אותו לבוא עכשיו למרכז, מה אני עושה?
מופיד מרעי: אני משחרר את זה?
חוה לוי: קודם כל, יש ילדים שלא נותנים פרטים, הם נשארים אנונימיים וקשה לאתר אותם.
מופיד מרעי: שם הבעיה שלנו, אגב.
חוה לוי: אנחנו מדברים על שמונה מרכזים במדינת ישראל.
חוה לוי: היכולת שלנו להגיע אל הילד היא מאוד מוגבלת.
חוה לוי: אנחנו כן עובדים אבל עם שירותים קיימים בקהילות.
חוה לוי: יש לנו את שירותי הרווחה ואם ילד פנה, דיבר ונתן את הפרטים שלו, אנחנו נבקש את הסיוע.
מופיד מרעי: את פונה למנהלת מחלקת הרווחה ברשות לדוגמה?
חוה לוי: כן, בדיוק, ואנחנו נבקש את ההתערבות שלהם.
מופיד מרעי: אתם מתואמים אתם?
חוה לוי: עיקר העבודה, גם תראה בנתונים, הוא עם המשטרה ועם שירותי הרווחה המקומיים, גם באיסוף מידע.
חוה לוי: כשילד מגיע או כשמשפחה מגיעה למרכז, המידע שהיא נותנת הוא לפעמים נורא-נורא ראשוני, וכדי להבין על מה מדובר ולהתאים את ההתערבות שלנו – כי אתה צודק, אנחנו צריכים להתאים את ההתערבות שלנו לכל ילד ולא כל ילד צריך אותו דבר.
חוה לוי: הצרכים של הילדים שונים והצרכים של המשפחות שונים, אז קודם כל אנחנו מבררים - - -
מופיד מרעי: העלינו את זה פעם כאן בכלל עם הילדים המוגבלים, עם הילדים שמסיעים אותם כל יום למוסד למשך שעות היום.
מופיד מרעי: אני לא רוצה לפרט כי היו לי אירועים כאלה.
חוה לוי: אז אני אגיד שהצוותים שמאיישים את מרכזי ההגנה – וזו הזדמנות כמובן להגיד להם גם בשמנו כולנו תודה על העבודה המאוד-מאוד חשובה שהם עושים - - -
מופיד מרעי: עבודת קודש.
חוה לוי: ממש.
חוה לוי: בין חקירות הילדים שנמצאים – וגם אם הם לא נמצאים פיזית כי אני יודעת שאת עומדת לשאול אותי גם בעניין הזה – השירות לחקירות ילדים תמיד ישלח חוקר ילדים, ואם יש ילד עם מוגבלות הוא ישלח מומחה לחקירות מיוחדות, שהם אלה שמבצעים את זה.
מיכל שיר סגמן: השאלה היא גם אם החקירות האלה קורות רק במרכזי ההגנה או שהן קורות גם במקומות אחרים?
חוה לוי: הן קורות גם במקומות אחרים.
חוה לוי: זה תלוי בנסיבות המקרה.
חוה לוי: יש מקרים, בעיקר כשיש חשש שהפגיעה היא בתוך המשפחה, מישהו צריך להביא את הילד לתוך המרכז, ואם יש חשש שמי שיביא את הילד הוא זה שאולי פוגע בו ואולי זה שיגרום לו לא לדבר בתוך המרכז, יעדיפו להגיע אל הילד – אפרופו ההערה של חבר הכנסת – למקום הימצאו, במסגרת, במערכת החינוך, ושם ידברו אתו ושם ינסו לחקור אותו.
חוה לוי: אז כאן יש את האבחנה של מיהו הפוגע בילד כדי להיות מסוגלים לעשות את ההתאמות בתוך הקשר של נסיבות המקרה ולפי זה תתקבל החלטה.
חוה לוי: תמיד הם יהיו בתוך ההתייעצות.
חוה לוי: לפעמים זה יגיע אל המשטרה והמשטרה תפנה לחקירות ילדים מתוך ההבנה שכשמדובר בעבירות מסוימות הנכון ביותר זה שתהיה הגעה אל הילד במסגרת ואנחנו אפילו לא נשמע על המקרה הזה בתוך המרכז, אולי אנחנו נכיר את זה דרך חובת הדיווח.
חוה לוי: אז יש נסיבות נורא שונות ממקרה למקרה.
מיכל שיר סגמן: יש לי שאלה על המוקד הטלפוני.
מיכל שיר סגמן: אני מבינה שהמוקד הטלפוני עובד מ-8:00 עד 16:00.
מיכל שיר סגמן: אני יודעת שבמרכזי הסיוע מאוד משתדלים שיהיה – אני גם אומרת את זה, אגב, למי שמאזין לנו, שיידעו שיש עוד מוקד טלפוני, לא רק של מרכזי ההגנה אלא גם של מרכזי הסיוע עצמם, שפועל 24/7 והם פתחו גם שירותים של וואטסאפים, כי הרי יש את הפחד הבאמת באמת עצום של הפנייה הראשונית.
מיכל שיר סגמן: הפניה הראשונית היא מפחידה, בטח ובטח של הילד.
מיכל שיר סגמן: אני יודעת שדיברו אתכם בדיונים הקודמים על: אחד, לשקול להאריך את שעות הפעילות; ופעם שנייה, אולי לייצר מוקד טלפוני שיידע לתת מענה סביב השעון, גם אם זה ל-SOS.
חוה לוי: אני רוצה להפריד בין התשובה הקודמת למה שאני הולכת להגיד עכשיו.
חוה לוי: מבחינת משרד הרווחה, מוקד 118, שעובד 24/7, הוא גם כתובת להפניות האלה.
חוה לוי: במוקד שלנו יש עובדים סוציאליים, שזה חלק ממה שהם אמורים לעשות באופן ישיר ולא מוקדן, אפרופו ההערה שהתקבלה של לשמוע, להבין קצת יותר, להפנות לכתובת וגם לעשות את התיווך לתוך זה.
חוה לוי: באתר של משרד הרווחה, ב"קליק לרווחה" מופיעה האפשרות של להשתמש ב-118 ככתובת.
מיכל שיר סגמן: יש הבדל בין הורה או מבוגר שמפנה ילד ונכנס לאתר משרד הרווחה, בודק, שומע משיבונים אוטומטיים, מנסה למצוא פתרונות.
מיכל שיר סגמן: אני, בעיני רוחי, בכל פעם רואה את הילד או את הילדה שהגיעו ל-fed up של אני לא יכול יותר" ומחפש את המענה.
מיכל שיר סגמן: הוא לא ייכנס לאתר משרד הרווחה והוא לא יחפש את שעות הפעילות.
מיכל שיר סגמן: יכול להיות שיגידו לו שאין שעות פעילות כי הוא התקשר ב-16:05 לצורך העניין ובזה זה ייגמר.
חוה לוי: אבל אז הוא יפנה למשטרה, אני מניחה.
מיכל שיר סגמן: לא, לא, ממש-ממש לא.
מיכל שיר סגמן: ממש לא.
חוה לוי: כי רוב המקרים, תוכלי לראות, שהם הפניות מהמשטרה, שכן פונים ישירות למשטרה.
מיכל שיר סגמן: באופן יחסי לעובדה שאנחנו מדברים על 25% מילדי ישראל מספר הפניות - - -
חוה לוי: אני לא מכירה את הנתון הזה - - -
מיכל שיר סגמן: 1 מכל 5 ילדים, מאוד פשוט.
חוה לוי: 1 מתוך 5 זה 20% אבל עדיין הייתי נזהרת.
חוה לוי: זו הערכה, זה לא איזשהו נתון.
חוה לוי: אני יכול להגיד לך מהם הדיווחים שמגיעים אלינו.
חוה לוי: בנושא של הפגיעות המיניות זה כ-11% מסך כל הדיווחים שמגיעים, אבל לאו דווקא בתוך המשפחה, סך כל הפגיעות שיש עליהן חובת דיווח.
חוה לוי: אני נזהרת, אני אומרת שאני לא יודעת נתון מדויק בדבר הזה, עדיין זה לא ממעיט ממה שאת אומרת שמחייב אותנו כל הזמן להיות מאוד-מאוד רגישים ולהרחיב את השירותים שניתנים בתוך זה.
חוה לוי: גם מרכזי ההגנה, גם מרכזי הטיפול שהמשרד הקים, אנחנו נורא מנסים לייצר את הרציפות בתוך זה.
חוה לוי: זה נכון שיש כאן בעיה איך אנחנו בסוף מוכרים לילד מספיק על מנת שהוא יגיע באופן עצמאי, זה ברור.
חוה לוי: אני אומרת, בכלים שקיימים אצלנו אנחנו עושים כמיטב יכולתנו גם דרך המוקדים - - -
מיכל שיר סגמן: אם ילד פונה למשטרה זה באמת שכלו כל הקצים כי המילה "משטרה" נורא מפחידה ילד.
מיכל שיר סגמן: אני בספק אם ילד ישר פונה למשטרה, באמת.
מיכל שיר סגמן: ילד קודם כל מחפש מענה, שייתנו לו שם למה שקורה לו – כי הם נורא פוחדים מהמילים "פגיעה מינית", "אונס" וכו', זה באמת מפחיד – אז קודם כל מישהו שייתן את המענה.
מיכל שיר סגמן: הוא כבר יצר את הקשר, הרים את הטלפון, זה צעד שלא בטוח שהוא יחזור עליו שוב, לא בטוח.
חוה לוי: אבל מי שהוא ירים לו את הטלפון יפנה אלינו.
חוה לוי: אנחנו מקבלים פניות מער"ן, אנחנו מקבלים פניות מכל מוקד.
חוה לוי: ילדים לפעמים עושים את הניסיון שלהם בראשון שיענה להם.
חוה לוי: מי שיפנה אליו כן ידע לפנות אלינו וכן יידע לעשות את הדיווחים.
חוה לוי: הרבה פעמים אני מקבלת מיילים שאומרים: הילד הזה והזה פנה, נתן רק פרטים מאוד מסוימים.
חוה לוי: המוקדים מכירים וכן פונים.
חוה לוי: אבל זה נכון שאין את הדבר האחד הזה, ועדיין, גם כשיש את מרכזי הסיוע, אני חייבת להגיד, אני רואה פניות גם ממוקדים אחרים, כולל מ-118, שכן מפנים.
חוה לוי: לרוב הפונים זה לאו דווקא הילדים עצמם, יותר ההורים שלהם או אנשי מקצוע.
חוה לוי: ילד ידבר עם מישהו לפני שהוא ירים את הטלפון.
חוה לוי: זה יהיה מאוד-מאוד מיוחד שהראשון שילד יפנה אליו זה יהיה אנחנו.
חוה לוי: הלוואי ונגיע לעולם הזה, הלוואי, אבל כרגע תמיד יש עוד איזשהו גורם מתווך בדרך.
מיכל שיר סגמן: מוקד 105 מפנה אליכם גם?
חוה לוי: ברור, בטח.
מיכל שיר סגמן: אני שוב אשבח אותם.
מיכל שיר סגמן: אמנם רוב הציבור לא כל כך מודע אליהם אבל הם עושים עבודת קודש.
חוה לוי: הצוות ב-105 זה צוות של עובדים סוציאליים לפי חוק הנוער כנציגי משרד הרווחה.
מיכל שיר סגמן: הייתי אומרת שתגייסו משם אבל אנחנו צריכים אותם גם שם.
מיכל שיר סגמן: בקיצור, השורה התחתונה היא שהמדינה צריכה להכשיר יותר עובדים סוציאליים לחוק הנוער ולשלם להם יותר כסף.
מיכל שיר סגמן: עכשיו בואו נראה איך אנחנו עושים את זה.
חוה לוי: אני האחרונה שאגיד לך לא.
חוה לוי: הצוות של 105 מכיר היטב את מרכזי ההגנה.
חוה לוי: במקרים שמטופלים ב-105 ע"י המשטרה הם יודעים לעשות מיד את החיבורים.
חוה לוי: הם הרבה פעמים עושים את התיאומים עם הרבה מאוד רגישות עם השירותים החברתיים הקיימים ברשויות המקומיות.
חוה לוי: אנחנו מרשתים את הכול מכל הכיוונים על מנת לתת את המענים.
חוה לוי: יש הרבה הפניות מ-105.
חוה לוי: השנה האחרונה ראינו קפיצה בדבר הזה.
חוה לוי: אז כן, אנחנו עובדים גם עם הצוות של 105.
מיכל שיר סגמן: מה שיפה זה שהם מאתרים גם פניות אנונימיות, שבזה הם הצילו יותר מנפש אחת בישראל.
חוה לוי: הרבה פעמים אנחנו מגייסים את כל המרכזים, בעיקר באירועים גדולים שיש הרבה נפגעים, ואז מרשתים את זה מי יגיע לאיזה מרכז על מנת שכל המקרים יטופלו.
חוה לוי: אנחנו באמת מנסים לעשות את כל הפריסה הזאת כל הזמן, גם כשחסר כוח אדם, מושכים את הדבר הזה כמה שאפשר כדי לתת את השירותים לילדים שצריכים את זה.
חוה לוי: זו לא התשובה האופטימלית.
חוה לוי: יכול להיות שבעתיד, בטח במרכזים הגדולים, אנחנו נצטרך אפילו להרחיב את התקן שהוגדר מראש, גם זה אחד מהדברים שאנחנו בוחנים עכשיו, שלא תגידי לי שחסר אלא שאני אגיד לך שהוספנו.
חוה לוי: כמו שהוספנו בירושלים – אגב, המרכז בירושלים הוא גדול יותר מכל מרכז – את היחידה דוברת הערבית, הוספנו שם כוח אדם.
חוה לוי: אני מקווה שנצליח להוסיף עוד.
חוה לוי: אז כן, זה נמצא אצלנו על השולחן.
חוה לוי: הלוואי ויהיו תקציבים וכל מה שאנחנו רוצים כדי שנוכל להוציא את הדבר הזה לפועל.
מיכל שיר סגמן: אם הוועדה הזאת יכולה לעזור לכם להשיג את התקציבים אנחנו נשמח שתשתמשו בנו.
חוה לוי: אוקיי.
חוה לוי: קודם כל הייתי רוצה שהוועדה הזאת תצטרף לקריאה שאמרתי, להגיד תודה לצוותים הנהדרים שעוברים במרכזים כי אנחנו תמיד שמים לב בתוך הדיונים כאן על מה שחסר ושוכחים להגיד תודה לאנשים שעושים את העבודה מאוד חשובה.
חוה לוי: בוודאי, חד-משמעית.
חוה לוי: אגב, לא רק זה, אני סיירתי ודיברתי עם לא מעט אנשים, גם ממרכזי הגנה וגם בכלל ממרכזי סיוע ובתי החולים שבאמת עוסקים גם בזיהוי ובטיפול, זאת עבודה נורא שוחקת, נורא שוחקת, רגשית, נפשית.
חוה לוי: זה לחזור הביתה כל ערב עם בטן מלאה ולא תמיד גם לצערנו מצליחים, וכשלא מצליחים אז אותו אדם לוקח את זה עוד יותר קשה.
חוה לוי: לכן מדובר פה באנשים שהם בעיניי גיבורים ועושים מלאכת קודש.
חוה לוי: פשוט כך.
חוה לוי: מלאכת קודש.
חוה לוי: זה קצת נותן לך את התשובה למה קשה לאייש את התקנים האלה.
מיכל שיר סגמן: אבל אני חושבת שבמיוחד כשמדובר על עבודות כאלה, שהן קשות רגשית, צריך לתגמל, שתהיה סיבה.
מיכל שיר סגמן: הרי בסוף הם נשארים על אותו ילד או אותה ילדה שהם רוצים לסייע ואתה באמת מפתח גם מחויבות אישית לא רק לעבודה אלא לאותו אדם שיושב מולך.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שכשלא מצליחים לפעמים לעשות משהו התסכול הוא כל כך גדול, או עלול להוות פגיעה כל כך קשה עבור המטפל לא פחות מאשר הנפגע, לכן אני אומרת - - -
חוה לוי: קודם כל, בכל המרכזים משרד הרווחה מממן הדרכות.
מיכל שיר סגמן: חוסן?
חוה לוי: בדיוק.
חוה לוי: הן גם פרטניות וגם לקבוצה, לצוות מרכזי ההגנה.
חוה לוי: פה ושם המרכזים מפטרים את המדריכים, אבל אנחנו מבחינתנו מעמידים את האופציה הזאת.
חוה לוי: השבוע אנחנו מתחילים קבוצת הדרכה לכל העובדים הסוציאליים לפי חוק הנוער.
חוה לוי: לחוקרי ילדים הדבר הזה קיים בלי קשר בשירות לחקירות ילדים.
חוה לוי: משרד הרווחה מממן עכשיו קבוצת עמיתים.
חוה לוי: התפקיד שלהם לא דומה למה שעושה עובד סוציאלי לפי חוק הנוער ברשות מקומית אז היה חשוב לנו לייצר את הקבוצה הייעודית להם והעמדנו לכך מדריכה שגם מכירה את מודל מרכז הגנה כי היא הדריכה מרכז וגם מאוד ראויה בפני עצמה, אז כן יש חשיבות לדבר הזה.
חוה לוי: השבוע אנחנו מתחילים ואנחנו חושבים שהביחד הזה גם ייצור את החוסן וגם את העבודה על הטראומטיזציה המשנית, כי אנחנו מבינים שחלק ממה שגורם לעובדים לעזוב זה כי הם בסוף חוזרים הביתה, פוגשים את הילדים שלהם, פוגשים את המציאות המאוד מעוותת שהם ראו לאורך כל היום של פגיעה אחרי פגיעה אחרי פגיעה, ואנחנו מנסים לעזור להם לייצר איזושהי מציאות מסוג אחר.
חוה לוי: אני כן רוצה להאמין שבכל הניסיונות האלה יכול להיות שעדיין עובדים יחליטו שזה לא מתאים להם וילכו, וזה בסדר, בסוף כל אחד צריך לעשות את העבודה שהוא מרגיש שהוא מסוגל להמשיך ולעשות, אבל מבחינתנו אנחנו ממשיכים ומנסים באמת להשקיע בדבר הזה.
חוה לוי: אנחנו נמצאים כרגע בתקופה של מכרזים אז אנחנו גם נראה מה עוד נוכל כשנסיים.
חוה לוי: יש כרגע מכרז על חמישה מרכזים.
חוה לוי: כשנסיים את המכרז נראה עוד איזה דברים נוכל לפתח יחד עם מי שיזכה במכרז.
חוה לוי: חלק ממה שכבר עכשיו הכנסנו לתוך המכרז – אפרופו השאלות ששאלת אותי על איך הציבור יודע על המרכזים, – הקלנו את מודל התעריף שיאפשר למי שיזכה במכרז לקחת יחידות מהתקציב הקיים ולהשקיע בזה גם בפרסום על מנת שגם יהיה משהו אזורי וגם נראה איך אנחנו מייצרים משהו הרבה יותר רחב.
חוה לוי: בדיוק את הדבר הזה ניסינו לראות כי המודל התקציבי הקודם היה מאוד-מאוד סגור.
חוה לוי: פתחנו אותו כך שזה אחד מהדברים שכבר בתוך המפרט הקיים.
מיכל שיר סגמן: בחיפושי גוגל – לא בדקתי את זה, חבל, כי אני מניחה שאם לא מדובר על פעוטות אלא על ילד שכבר יש לו – אתם מופיעים ראשונים?
מיכל שיר סגמן: אם אני עכשיו כותבת למשל "פגיעה מינית" או "עברתי פגיעה מינית", או משהו כזה – מה קופץ ראשון?
חוה לוי: אני לא בטוחה שזה יהיה הדבר הראשון.
קריאה: לדעתי מרכזי הסיוע אבל נעשה ניסוי.
חוה לוי: כן, זה לא יהיה הדבר הראשון.
חוה לוי: אני כן יכולה להגיד לך שב"קליק לרווחה", שזו הפלטפורמה דרכה משרד הרווחה מנגיש את השירותים שלו לציבור, זה אחד מהדברים הכי נצפים, הסיפור של מרכזי ההגנה.
מיכל שיר סגמן: אין לי שום דבר נגד המילה "רווחה", או "משרד הרווחה", אבל בכל מה שנוגע בילדים ופגיעות מיניות אולי שווה לתת לזה שם אחר, כי המילה "רווחה" או "קליק לרווחה" – נורא מפחיד.
מיכל שיר סגמן: זה כאילו עולם אחר, זה לא אני, אני בכלל מדבר על משהו אחר.
חוה לוי: כן, אבל זה לא קשור רק לענייננו כאן, זה לשירותים רחבים שהמשרד נותן, אבל שמעתי, יכול להיות שגם מקשיבים לכם אנשי משרד הרווחה וייקחו את זה בחשבון.
חוה לוי: אנחנו בסוף רוצים למתג את משרד הרווחה ולא להרחיק את הציבור מהמשרד.
מיכל שיר סגמן: בסדר, ברור, אבל פה אני כל הזמן לא מסתכלת על זה בעיניים של מבוגר שמלווה ילד, אני מסתכלת על זה בעיניים של ילד.
מיכל שיר סגמן: זאת המטרה של הוועדה הזו.
מיכל שיר סגמן: אנחנו מסתכלים אך ורק מתוך הנעליים של הילד.
מיכל שיר סגמן: אם אני רואה ילד בן 10, 12, 15, רוצה להרים טלפון, "קליק לרווחה" פחות יתחבר אליו לדעתי.
מיכל שיר סגמן: אני ממליצה על משהו שהוא קצת יותר מחבק ונגיש.
חוה לוי: שמעתי, אבל עדיין בתוך כל זה אני אומרת שזה אחד הדברים הכי נצפים, לפחות בתקופה האחרונה, יכול להיות שזה ישתנה בקרוב.
חוה לוי: את צודקת, אנחנו עושים, ממשיכים לעשות, ממשיכים לנסות, לא סתם שינינו את המודל התעריפי, כדי לאפשר איזושהי זמינות יותר גדולה של תקציבים לטובת פרסומים.
חוה לוי: המרכזים הפיצו מאוד, גם בבתי ספר, בחדרי שירותים, את הפרסומים של המרכזים, השאירו מספרי טלפון, בפריסה מצפון לדרום, הרבה מאוד מגנטים שמודבקים.
מיכל שיר סגמן: זה חשוב.
מיכל שיר סגמן: לכן אמרתי שמבחינת שעות פעילות, כשילד כבר נכנס לתא שירותים, כשהוא רואה ער"ן, אז ער"ן עונים לו 24 שעות גם אם הוא פתאום מרגיש נורא לבד בחדר שלו בלילה והוא יודע להרים טלפון או לשלוח סמס.
מיכל שיר סגמן: כנ"ל מרכזי הסיוע.
מיכל שיר סגמן: אם מרכזי ההגנה – שעושים באמת עבודת קודש, זה לא בא להפחית לרגע אפילו מהחשיבות שלכם, אני חושבת שזה באמת אחד החוקים היותר טובים שנחקקו כאן להקים אתכם, זה גם קרה פה בוועדה לזכויות הילד של הרב מלכיאור - - -
חוה לוי: הוא עדיין מלווה וגאה מאוד ביצירה הזו.
מיכל שיר סגמן: הרב מלכיאור הוא אדם מאוד מיוחד.
מיכל שיר סגמן: עם זאת, כשיש מספר טלפון בתא שירותים ופתאום כתוב כמו בבנק "פתוח עד השעה 16:00", יש בזה גם חיסרון מאוד גדול.
חוה לוי: אני רוצה להגיד בזהירות, אני לא בטוחה שאני מדייקת, אבל אני חושבת שאם מתקשרים כן יהיה מי שיענה, המנהלות הרבה פעמים מקבלות הרבה מאוד טלפונים בשעות שהן בעיקר העונות העיקריות, גם בשעות שהן אחרי שעות העבודה, אבל זה לא מוקד של 24/7.
חוה לוי: אני לא אגיד את זה, זה לא נכון.
מיכל שיר סגמן: מה שאני במילים אחרות רוצה להגיד הוא אולי לעבות, לא רק בכוח האדם החסר אלא לעבות בכלל, להעלות שכר ולפתוח למקומות אחרים שבאמת יכולים לתת מענה רחב יותר.
מיכל שיר סגמן: יש עוד משהו להוסיף כי אני רוצה לעבור לדוברים נוספים?
חוה לוי: נראה לי שאני אמרתי את עיקרי הדברים.
חוה לוי: אם יפנו אלי שאלות אני אתייחס.
מיכל שיר סגמן: ורד וינדמן, מנכ"לית המועצה הלאומית לשלום הילד, בבקשה.
ורד וינדמן: גברתי יושבת-הראש, התכנסנו פה בעיניי לאחד הדיונים החשובים ביותר עבור ילדים נפגעי עבירה, אז לפני שנדבר על כל האתגרים, כי לשם כך התכנסנו לדעתי, חשוב לי לומר שמרכזי ההגנה הם באמת מקור לגאווה בארץ, גם בעולם אגב.
ורד וינדמן: על אף שאנחנו למדנו ממודל אמריקאי אני חושבת שהפיתוח שלו הוא באמת מקור לגאווה ויש לו חשיבות אדירה לילדים, גם בחשיפה בציבור הרחב אבל גם בחשיפה בקרב קהילות סגורות.