GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מכלוף מיקי זוהר: בפועל שוכרים שירותים של מטפלות ללא שום ניסיון, ללא שום הכשרה.
מכלוף מיקי זוהר: מתקשרים אליהן, שואלים אותן אם יש להן שעתיים או שלוש פנויות ומבקשים שיחליפו מישהי שלא באה לעבודה.
מכלוף מיקי זוהר: וזו סכנה אמיתית.
מכלוף מיקי זוהר: דרכי הפעולה כדי למנוע את הדבר הזה מתחלקות לכמה פרמטרים.
מכלוף מיקי זוהר: דבר ראשון, אכיפה, שכרגע לא קורית.
מכלוף מיקי זוהר: אין אכיפה.
מכלוף מיקי זוהר: מי שמעסיק מטפלת לא באופן חוקי, בניגוד לחוק, שאין לה שום הכשרה, לא קורה לו שום דבר.
מכלוף מיקי זוהר: אין סנקציות שמופעלות נגדו, וגם הקנסות הקיימים בחוק אפילו לא שווים לכדי אכיפתם, זאת אומרת כמה אלפי שקלים בודדים.
מכלוף מיקי זוהר: אם לא נעשה שינוי באכיפה כלפי בעלי המעונות ששוכרים שירותים של מטפלות ללא ניסיון וללא הכשרה בסיסית, אנחנו לא יכולים לעזור לסיבה החשובה שלשמה התכנסנו.
מכלוף מיקי זוהר: אז הנושא המרכזי שהייתי רוצה לדון בו, ברשותכם, זה האם אנחנו יכולים להגביר את האכיפה ולהעלות גם את הסנקציות כלפי אלו שפועלים כך.
מכלוף מיקי זוהר: ודבר שני, האם אנחנו יכולים לוודא שהגוף הרלוונטי שמכשיר את אותן מטפלות, שאני מניח שזה משרד העבודה והרווחה והחינוך, האם שם יודעים באמת לתת את הערכה הבסיסית לכל מטפלת בהכשרה קצרה של מספר שבועות איך לטפל בסופו של יום בילדים.
מכלוף מיקי זוהר: אלו שני נושאים מרכזיים – איך אנחנו מכשירים את המטפלות שלנו ואיך אנחנו מוודאים שלא שוכרים שירותים של מי שהיא לא מטפלת מוסמכת לפחות בקורס הבסיסי.
מכלוף מיקי זוהר: אם נשיג את שתי המטרות הללו בדיון הזה, עשינו דבר גדול למען הדבר החשוב ביותר בחיינו, הילדים שלנו.
מכלוף מיקי זוהר: לכן אני מקווה מאוד שבסופו של יום אלו יהיו מסקנות הדיון.
מיכל שיר סגמן: כבר אציין ואומר שאני אבקש גם בפתיחת הדיון הבא מכל הארגונים, שישבתי עם כל אחד ואחד מהם, מסמך גם על חוק הפיקוח וגם על חוק המצלמות, על הנקודות שבהן אתם חושבים שצריך לבצע שינויים בחוקים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו יודעים שגם חוק הפיקוח, שדיברת עליו, הוא חוק שהוא חשוב, ועם זאת מלא בליקויים שצריך לטפל בהם.
מיכל שיר סגמן: אז אשמח לקבל מסמך, אבל מדויק, קצר, בדיוק מה צריך לשנות.
מיכל שיר סגמן: במהלך הפגרה הוועדה תשב על המסמכים האלה.
מיכל שיר סגמן: אנחנו מתכוונים מיד בתום הפגרה לפתוח גם את חוק הפיקוח, גם את חוק המצלמות, ולהתחיל לתקן אותם בין היתר לפי ההערות שלכם, הארגונים והמעורבים בדבר.
מיכל שיר סגמן: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה.
קטי קטרין שטרית: כשאני מגיעה לנושא כמו חינוך, בעיקר חינוך ילדים, אני מרגישה שהגעתי את המנוחה ואל הנחלה.
קטי קטרין שטרית: הלוואי שכל יום אפשר היה לדון בנושאים האלה, כמה שזה חשוב.
קטי קטרין שטרית: קשה מאוד להתחיל נושא כזה בלי להזכיר את יאנוש קורצ'ק.
קטי קטרין שטרית: המשפט שתמיד מלווה אותי הוא שמי שדואג לימים זורע חיטים, מי שדואג לשנים נוטע עצים, והדואג לדורות מחנך אנשים.
קטי קטרין שטרית: כשנולד לנו ילד ואנחנו הופכים להורים, אנחנו ישר מבינים מה זאת אהבה ללא תנאים.
קטי קטרין שטרית: באותו רגע ברור לנו מאליו שנעשה הכול בשבילו, שלא יהיה לו רע אפילו לא לשנייה אחת.
קטי קטרין שטרית: האוצר שלנו תלוי בנו באופן מוחלט.
קטי קטרין שטרית: יצור חסר ישע שמאמין וסומך עלינו שנעשה הכול הכי טוב עבורו, ונדאג לו בשעות שהוא נמצא במסגרת החינוכית שלו ושם ייתנו לו את כל מה שהוא זקוק לו.
קטי קטרין שטרית: אוי למדינה ולהנהגה שמפקירה את חינוך דור העתיד בידיים שלא יודעות איך לטפל בהם ושלא קיבלו את ההכשרה המתאימה.
קטי קטרין שטרית: חובה על אדם שרוצה לעבוד בחינוך של הילדים שלנו לעבור מבחני התאמה וכשירות לתפקיד עוד לפני שהוא התקבל ללימודי התואר.
קטי קטרין שטרית: דרישות הסף חייבות להיות מחמירות, אמרת את זה, וזה נכון.
קטי קטרין שטרית: בישראל כל אדם בעצם מורשה לפתוח גן ילדים.
קטי קטרין שטרית: גם אם אני רוצה לפתוח דוכן של פלאפל, יש לי המון תנאים.
קטי קטרין שטרית: אבל אם אני רוצה לפתוח גן ילדים או איזשהו סוג של מסגרת, שום דבר, כלום.
קטי קטרין שטרית: התואר גננת הוא תואר שלוקח הרבה מאוד זמן כדי לקבל אותו.
קטי קטרין שטרית: שלוש שנים או ארבע שנות לימודים, אם אכן את מתאימה, והרי זה פלא, היום יש סוג של מסגרות שמגיעה לשם מישהי שאני לא יודעת בכלל מה הכשרתה והיא נקראת גננת.
קטי קטרין שטרית: בעצם אנחנו פוגעים בשמה הטוב של הגננת הרגילה שהקדישה כל כך הרבה שעות כדי ללמוד את המקצוע.
קטי קטרין שטרית: הגשתי הצעת חוק, אתמול דיברה איתי שרת החינוך וביקשה לדחות את זה בחודש ימים, שכל מי שלא גננת בהכשרתה וזה לא המקצוע שלה והיא לא למדה, ואין לה תעודה שמכשירה אותה להיות גננת, היא בעצם סוג של פושעת.
קטי קטרין שטרית: לכן הגשתי בנושא הזה הצעת חוק מאוד קשה שמגדירה בדיוק מה זאת גננת.
קטי קטרין שטרית: שרת החינוך ביקשה ממני לדחות את זה בחודש, כי הם מביאים את זה כהצעת חוק ממשלתית, ואני שמחה מאוד ולכן הסכמתי.
קטי קטרין שטרית: אני רוצה לסבר את האוזן במקרים של ארבע השנים האחרונות.
קטי קטרין שטרית: בארבע השנים הללו נפתחו על ידי המשטרה – זה מה שאנחנו יודעים, יש גם הרבה שאנחנו לא יודעים – 116 תיקים בגין עבירות אלימות של בגירים כלפי ילדים מגיל לידה עד שלוש במסגרות שהן מסגרות חינוכיות טיפוליות, ו-248 תיקים בגין אלימות כלפי ילדים בני שלוש עד שש.
קטי קטרין שטרית: הנתונים הנוראיים האלה לא מציגים לנו ממש את המציאות כפי שהיא בשל הסיבה שהם לא כוללים תיקים שנפתחו בגין עבירות כלפי חיי אדם, או הסיבה שיש חפיפה שנובעת מכך שבתיק אחד יכולים להיות כמה קרבנות של ילדים שונים בגילאים שונים.
מיכל שיר סגמן: הבוקר התפרסם על גננת ובתה, 70 מקרי התעללות.
קטי קטרין שטרית: עובדה זו גורמת להורים רבים בציבור, כמובן, לאבד את האמון בצוותי החינוך שבידיהם הם מפקירים את הילדים שלהם, והנתונים האלה פוגעים בתדמית ובדימוי המקצועי של המחנכות והמטפלות וברצון של נשים בכלל לעסוק בתחום הזה.
קטי קטרין שטרית: חשוב להדגיש כי ריבוי מקרי ההזנחה, ההתעללות והפגיעה בילדים מעמיד בצל מאות ואלפי נשות חינוך וטיפול, מטפלות ומחנכות מסורות שעבודתן מקצועית ואיכותית.
קטי קטרין שטרית: זה מהווה עבורן בעיה כי יש הרבה מאוד כוח אדם טוב שבאמת מקדיש ועושה ועובד, ויש כמה כאלה שפשוט גורמים לכך שאותן הנשים שעובדות כל כך קשה, זה פשוט פוגע להן בשמן הטוב.
קטי קטרין שטרית: הן זקוקות גם לפיתוח מקצועי, גם לשיפור משמעותי בשכר שלהן ובתנאי עבודתן, ומה שיסייע למיצוב המקצוע של המחנכת והמטפלת כמקצוע בעל סטנדרטים גבוהים של איכות ותנאי העסקה הוא שאנחנו נוכל באמת להתייחס אליהן כאל אנשי חינוך לכל דבר.
קטי קטרין שטרית: רק כאשר מטפלות ומחנכות תוכשרנה לעבודה הזאת ותעמודנה בתנאים המלאים ותשתכרנה כמובן באופן יאה, נזכה לשיפור משמעותי במערך החינוך לגיל הרך.
קטי קטרין שטרית: כדי שלא ניחשף לעוד מקרים של התעללויות בפעוטות וילדים חייבים להעלות את רף הענישה, שבתיאוריה הוא מאוד מאוד נמוך.
קטי קטרין שטרית: אז אם אנחנו נשנה את זה ל-9 ו-10 ו-12 שנות מאסר, אנחנו יכולים לקבל מצב שבו המציאות תהיה אחרת.
קטי קטרין שטרית: בנוסף לכך, מגילאי שנתיים ועד שלוש היחס הוא מטפלת על כל 11 ילדים.
קטי קטרין שטרית: בגיל שלוש פלוס, מטפלת וגננת לכל 35 ילדים.
קטי קטרין שטרית: יחס חניכה שהוא לא הגיוני, שלוקח מהמטפלות את היכולת להתייחס לכל ילד ומה שמגיע לו.
קטי קטרין שטרית: אנחנו גם יודעים שיש הרבה מאוד ילדים שזקוקים לטיפול מיוחד, כמו הילדים האלרגיים למזון, או הילדים עם מחלות, ששם המצב הרבה יותר חמור.
מיכל שיר סגמן: מחזירים את זה להורים הרבה מאוד פעמים, ואז הם צריכים להתמודד עם זה.
קטי קטרין שטרית: אני מכירה מקרה של ילד של הורים שחיכו מחוץ למסגרת החינוכית כמה חודשים עד שנמצא הפתרון כדי לקבל סייעת, שזה דבר שצריך לדאוג לו באוגוסט, ביוני, ולא לחכות ל-1 בספטמבר.
קטי קטרין שטרית: וזה קורה במשרד החינוך.
קטי קטרין שטרית: למה צריך לחכות?
קטי קטרין שטרית: הרי לילד הזה יש האישורים הרפואיים והוא כן צריך לקבל את המטפלת.
קטי קטרין שטרית: זו התעללות, שגם אליה צריך להתייחס.
קטי קטרין שטרית: כי הילד כן צריך לקבל את מה שמגיע לו.
קטי קטרין שטרית: אני רוצה להתייחס דווקא לנקודה הזאת, שזה לא הכול שחור ולבן.
קטי קטרין שטרית: חשוב לי מאוד להדגיש שכאשר אנחנו רואים את אותן מטפלות או גננות או סייעות שגורמות לילד נזק שהוא בלתי הפיך, צריך לבדוק למה זה מגיע למצב הזה שאותה סייעת מטפלת מגיעה למצב כל כך אלים.
קטי קטרין שטרית: נהג מונית בלי 12 שנות לימוד לא יכול להיות נהג מונית.
קטי קטרין שטרית: תבינו כמה אנחנו יורדים למצב שאנחנו מקבלים כל אחת ואחת, מבלי לדעת בכלל מה מצבה הנפשי, המנטלי.
קטי קטרין שטרית: אנחנו לא יודעים ואנחנו מקבלים אותה לעבודה מהסיבה שאין מישהו אחר שיעשה את זה.
קטי קטרין שטרית: לכן ההתייחסות שלנו חייבת להיות התייחסות מאוד מאוד אופרטיבית.
קטי קטרין שטרית: אנחנו חייבים להביא פה פתרונות.
קטי קטרין שטרית: הסוג הזה של הטיפול, ששמים מצלמות ובזה סימנו וי, זה לא נכון.
מיכל שיר סגמן: אמרנו שאנחנו פותחים כאן גם את חוק הפיקוח וגם את חוק המצלמות.
קטי קטרין שטרית: מיכל, אני מכירה אותך גם ברמה האישית וגם כפרלמנטרית.
קטי קטרין שטרית: אנחנו חייבים לדאוג לילדים האלה.
קטי קטרין שטרית: אני מדברת ממש מעומק ליבי.
קטי קטרין שטרית: כשאני רואה את הילדים האלה, לפעמים את הסרטונים של כמה שניות שמראים, אני לא שולטת בעצמי.
קטי קטרין שטרית: אני משתוקקת להגיע לאותה אחת, להגיד לה: עכשיו תחושי את מה שהילד הזה חש.
קטי קטרין שטרית: ואני אומרת לכם, אני לא שולטת בעצמי.
קטי קטרין שטרית: רמת הכעס שלי כל כך גבוהה, שאני אפילו לא מסוגלת להבין את זה.
קטי קטרין שטרית: שום סיבה עלי אדמות לא תוכל לתרץ את ההתנהגות הכל כך פושעת.
קטי קטרין שטרית: זה יותר גרוע מלרצוח אדם.
קטי קטרין שטרית: אתה פוגע בילד, בחסר ישע, שלא מסוגל להגיב, שלא מסוגל להגיד, שלא מסוגל לעשות כלום.
קטי קטרין שטרית: איזו נשמה יש לך?
קטי קטרין שטרית: כמה רעל יש בך?
קטי קטרין שטרית: אני מתרגשת.
קטי קטרין שטרית: אני מדברת ופשוט נחנקת.
קטי קטרין שטרית: זה בלתי אפשרי לעבור לסדר היום.
קטי קטרין שטרית: הייתי מחנכת.
מיכל מרים וולדיגר: לצערי הרב יש כאלה שמגיעות לשם לא בגלל שהן רעות.
מיכל מרים וולדיגר: יש כאלה שהן סדיסטיות נניח, אבל יש כאלה שמגיעות לשם לא כי הן רעות מלכתחילה, הן לא באו להציק.
מיכל מרים וולדיגר: אבל כמו שאת אומרת, התנאים של צפיפות גורמת להן לכך.
קטי קטרין שטרית: שום סיבה עלי אדמות לא תסביר את זה.
מיכל מרים וולדיגר: אני לא מצדיקה, אני רק אומרת שקל לנו לברוח ולהגיד: היא סדיסטית, היא נוראית.
מיכל מרים וולדיגר: המצב גורם לזה שגם אנשים נורמטיביים עלולים להגיע למצב הזה.
מיכל מרים וולדיגר: אני לא מצדיקה, אני רק אומרת שהתפקיד שלנו כמדינה הוא לדאוג שתהיה סלקציה בהתחלה, ואין את זה.
מיכל מרים וולדיגר: יש לנו חוק חסרי ישע, שהוא פלילי.
מיכל מרים וולדיגר: צריך לעשות את אותו דבר באזרחי, שכל מי שמטפל בחסרי ישע מגיל הרך ועד קשישים, ובאמצע יש לנו האנשים עם מוגבלות וכו', כל מי שבא לטפל במסגרת כזאת שיש שם חסרי הישע חייב לעבור מבחנים מאוד מדוקדקים.
קטי קטרין שטרית: כרמל מעודה הייתה מוסמכת.
קטי קטרין שטרית: היא הייתה אדם מוסמך עם תעודות ועם שכר.
קטי קטרין שטרית: המעון הזה היה פרטי שלה, ובכל זאת היא הייתה מרשעת, היא הייתה מכשפה.
קטי קטרין שטרית: אין לה שום זכות בעולם הזה שלנו להכות את הילדים האלה באופן שהיא עשתה.
קטי קטרין שטרית: שום זכות.
קטי קטרין שטרית: אין לי שום הסבר.
קטי קטרין שטרית: יש המון תיאוריות מהו טבע האדם.
קטי קטרין שטרית: אחד אומר טבע האדם רע מנעוריו, אחד אומר טבע האדם טוב מנעוריו, אחד אומר אדם הוא טבולה ראסה, הוא לאט לאט רוכש.
קטי קטרין שטרית: אני טוענת שאנשים כאלה שטבע האדם שלהם רע, אסור להם להיות במערכת.
מיכל מרים וולדיגר: הם צריכים לעבור מבחני אישיות.
מיכל שיר סגמן: אני כבר נאלצת לצאת יחד איתך, מיכל וולדיגר.
מיכל מרים וולדיגר: נכון, לחוק שלנו.
מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת מופיד מרעי יחליף אותי.
מיכל שיר סגמן: אז אם אתה נותן רגע לחברת הכנסת וולדיגר לומר כמה מילים לפני ששתינו יוצאות ותחליף אותי.
מיכל מרים וולדיגר: באמת תודה.
מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שהדיון הזה הוא חשוב והכרחי.
מיכל מרים וולדיגר: כבר היינו פה, זה כבר דיון מתמשך, זו לא פעם ראשונה שאנחנו מדברים על זה.
מיכל מרים וולדיגר: אני מברכת אותך, מיכל, ואת הוועדה שבהחלט בפגרה ואחרי הפגרה הדברים האלה ייכנסו, כי מבחינתי זה לא רק הגיל הרך.
מיכל מרים וולדיגר: זה מאוד חשוב, אבל הגיל הרך נכנס לתוך מסגרת של אוכלוסייה שהם חסרי ישע, שצריך לדאוג לכולם שלא יגיעו לעבודה אנשים שהם לא יכולים ולא ראויים והאופי שלהם לא מאפשר את הסיבולת, את היכולת, את הסבלנות וכו', ולא פחות חשוב זה התנאים.
מיכל מרים וולדיגר: מעסיקים אותם בתנאים באמת מגוחכים, הם מתחלפים בקצב מאוד מהיר, שלושה חודשים, ויוצאים החוצה.
מיכל שיר סגמן: אגב, זו פגיעה מאוד חריפה גם אם מדובר על אנשים מצוינים.
מיכל מרים וולדיגר: נכון, זה מה שהערתי לקטי, שזה נכון שיש הנוראיות, אבל יש גם הנשים שבגלל שהן מתחלפות ויוצאות החוצה, לא שווה להכשיר אותן, אז לא מכשירים אותן.
מיכל מרים וולדיגר: צריך לדאוג שזה יהיה קו מאוד ברור, שצריך סלקציה של תעודות יושר ומבחני אישיות ושכר ראוי והכשרות, שבהתחלה יהיו כתנאי להיכנס לעבודה הזאת, ובוודאי לאורך כל הרצף של העבודה שלהן שיהיו הכשרות מאוד ברורות.
מיכל מרים וולדיגר: אבל כן, זה גם להכניס את היד לכיס ולהגיד שיש כאן שכר שהן והם צריכים לקבל כדי שזה יהיה גם סוג של סלקציה מי נכנס לתוך המערכת הזאת.
מיכל שיר סגמן: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, ולאחר מכן דוח של הממ"מ.
מיכל שיר סגמן: אני עוזבת אך חוזרת ואני משאירה את הדיון בידיו הנאמנות של חבר הכנסת מופיד מרעי.
מופיד מרעי: חברים, אנחנו ממשיכים.
מופיד מרעי: בבקשה.
אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היושב-ראש, חברות, חברים, אנשי מקצוע, אין ספק שאנחנו בדיון הזה צריכים לשים את הסוגיה שלדעתי היא ברורה וידועה לכולנו, בכל זאת צריך לשים אותה על השולחן, לנתח אותה לעומק ולהסיק מסקנות כדי ליישם אותן.
אימאן ח'טיב יאסין: במיוחד לאור נקודת הזמן שאנחנו נמצאים בתוכה כאשר עכשיו כבר ההחלטה יצאה לדרך, שמעבירים את הנושא של הטיפול בגיל הרך למשרד החינוך, אני חושבת שההחלטה הייתה מהירה, בלי הכנה.
אימאן ח'טיב יאסין: לא מהירה שהיא קרתה מהר, היא הייתה צריכה לקרות מזמן בעיני.
מופיד מרעי: את מסכימה עם ההחלטה, אבל המיקום הוא הבעיה.
אימאן ח'טיב יאסין: אני מסכימה עם ההחלטה, אבל הדרך שבה נעשו הדברים וחוסר ההכנסה, גם בתוך המערכת עצמה וגם בשטח – אני חושבת שמן הראוי להתארגן ולתקן במידת האפשר במשך שנת הלימודים הזאת ולהיות מוכנים יותר לקראת השנה הבאה.
אימאן ח'טיב יאסין: אל לנו לשכוח במצב הקיים שמי שנמצאות בתפקיד של המטפלות לרוב זה גם נשים, אחוז מינורי מאוד של גברים.
אימאן ח'טיב יאסין: בחברה הערבית יש לנו שניים, זה מה שיש לנו.
אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שהמציאות של אותן הנשים והנערות שמגיעות להיות מטפלות במסגרות הגיל הרך היא מציאות מאוד קשה.
אימאן ח'טיב יאסין: הן מגיעות מרקע סוציואקונומי מאוד מאוד קשה.
אימאן ח'טיב יאסין: אני גם טוענת שההכשרה שהן מקבלות היא לא בדיוק הכשרה ראויה.
אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לצאת מנקודת הנחה שטיפול לא מספיק לבד, וכשאומרים טיפול תמיד הכוונה לטיפול הפיסי, ואני מתכוונת לטיפול פיסי, רגשי וגם חינוכי.
אימאן ח'טיב יאסין: כולנו יודעות ויודעים ששלוש השנים הראשונות הן הכי קריטיות בחיים של הילדים וכל השקעה בגיל הזה תיטיב לא רק עם אותו ילד ומשפחתו, אלא עם החברה בכללותה.
אימאן ח'טיב יאסין: יש הרבה מחקרים שמעידים על כך שזה משתלם כלכלית, אפילו בהשקעה של המדינה.
אימאן ח'טיב יאסין: נכון, נכנסתי קצת באיחור, אבל שמעתי את החברים והחברות שדיברו קודם, ושמעתי על ההצעה של חבר הכנסת מיקי שמדבר על הכשרה בסיסית אפילו של שבועיים-שלושה.
אימאן ח'טיב יאסין: אני לא יודעת בדיוק מה הכוונה להכשרה של שבועיים-שלושה, האם זה לדבר על דברים טכניים, על נהלים.
נירה רכלבסקי: צריך לומר שיש חובות של הכשרה.
אימאן ח'טיב יאסין: אני יודעת שיש חובות של הכשרה, אני יודעת גם אילו מכללות נותנות את ההכשרה.
נירה רכלבסקי: אני מדברת על עזרה ראשונה והתנהלות בטוחה.
נירה רכלבסקי: אלה שתי הכשרות שאי אפשר להיות מטפל במעון בלעדיהן.
נירה רכלבסקי: יש גם הכשרה פדגוגית שהיא באמת תנאי, אבל היא בהמשך.
אימאן ח'טיב יאסין: אבל בכל זאת אני אומרת שההכשרה הפדגוגית שמועברת, אולי על הנייר היא נותנת משהו.
אימאן ח'טיב יאסין: בראש ובראשונה מי שמגיע למקצוע הזה – חברת הכנסת מיכל וולדיגר דיברה על מבחן אישיות, על הערכה.
אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שזה א-ב.
אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו מפקידים את התינוקות והילדים שלנו בידי אנשים שאין להם האפשרות לטפל בילדים שלנו, והם הגיעו לתפקיד הזה מחוסר ברירה.
אימאן ח'טיב יאסין: לא שיש להם היכולות ולא שהם מתאימות ומתאימים.
אימאן ח'טיב יאסין: אני לא רוצה להישמע כאילו שאני לא נותנת מקום וכבוד להכשרה שהמטפלות נותנות, אבל מה שאנחנו רואים בשטח אומר שמה שקיים בכלל לא מתקרב למשהו שאמור להיות כמעט מספיק ולא טוב.
אימאן ח'טיב יאסין: על טוב אנחנו עדיין רחוקים מלדבר.
אימאן ח'טיב יאסין: לכן אני חושבת שהגיע הזמן שהמקצוע הזה יהיה מקצוע אקדמאי שיש לו תנאי קבלה, שיש לו שנים של הכשרה, שמקבלים את כל האספקטים.
אימאן ח'טיב יאסין: שהאנשים שלומדים אותו יכולים אחר כך לצאת וליישם אותו.
אימאן ח'טיב יאסין: מי שמגיעה או מגיע לחוץ לעבודה בגלל קשיי יום-יום נוראיים, לא יכול להיות פנוי רגשית לטפל בילדים, שהרבה פעמים גם הם עצמם מגיעים מבתים קשים ואנחנו צריכים לספק להם מסגרת חמה, תומכת, מלמדת, מאפשרת, מעצימה, מאפשרת התפתחות.
אימאן ח'טיב יאסין: וזה לא מה שקורה בשטח.
אימאן ח'טיב יאסין: חבל להישאר כל הזמן באותה סיטואציה.
אימאן ח'טיב יאסין: אני יודעת שהארכתי, אבל זה מתוך כאב.
אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שדווקא עכשיו, כשמעבירים את הגיל הרך למשרד החינוך, צריך לנקוט בתוכנית מותאמת.
אימאן ח'טיב יאסין: דבר אחרון, אי אפשר לעשות איפה ואיפה עם הילדים שלנו.
אימאן ח'טיב יאסין: לא ייתכן שאם אנחנו מדברים על שכבת גיל אז זה כל שכבת הגיל, ולא משנה איפה הילדים נמצאים, האם נמצאים במשפחתון שיש בו עד חמישה ילדים או תינוקות או במסגרת של שבעה ילדים או בגן רגיל שיש בו 20 ו-30 ו-35 ילדים.
אימאן ח'טיב יאסין: אי אפשר שאנחנו במו ידינו נייצר פער מובנה בין אותם ילדים בני שכבת גיל.
אימאן ח'טיב יאסין: לא יכול להיות שאחר כך בגיל שלוש הם ייפגשו בטרום חובה ויהיו פערים נוראיים, וזה דבר שהוא מובנה היום בעשייה.
אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שמשרד הכלכלה ומשרד החינוך וכל המשרדים הקשורים לנושא צריכים לפתור את הבעיה הזאת ולא להסתכל על הזווית מהמקום של להוציא את האישה לעבודה.
אימאן ח'טיב יאסין: לא, חשוב שהנשים יצאו לעבודה, אבל אני רוצה שקהל היעד שלנו, המטרה והמהות יהיו הילדים.
אימאן ח'טיב יאסין: שניתן להם את האפשרות להתפתחות נורמטיבית ושווה ברמת האפשר.
אימאן ח'טיב יאסין: הרי אנחנו יודעים שבשטח אין כזה צדק ושוויון, אם אנחנו מדברים על פריפריה חברתית או גיאוגרפית, אין שוויון בכלל, אבל לפחות ברמה של התוכנית שתהיה נקודת זינוק אחידה.
מופיד מרעי: תודה רבה, חברת הכנסת אימאן.
מופיד מרעי: אני לא התייחסתי כחבר כנסת, ושמעתי גם את חבריי חברי הכנסת קודם.
מופיד מרעי: את צודקת וכולם צודקים לגבי הנקודה הזאת.
מופיד מרעי: אני אומר את הדברים גם מהיותי בעבר ראש רשות שחוויתי גם אירועים כאלה, טיפלתי באירועים כאלה של התנהגות והתנהלות של בוגרים ובגירים שאחראים על הילדים.
מופיד מרעי: אין ספק שאנחנו צריכים ומחויבים בסופו של דבר לבנות מנגנון של הכשרה.
מופיד מרעי: נכון נאמר כאן, אפילו הכשרה אקדמית.
מופיד מרעי: בכל מקרה צריך לבנות חליפת הכשרה מתאימה לאנשים שאנחנו מפקידים את הילדים שלנו בידיים שלהם.
מופיד מרעי: לכן חשוב מאוד כל נושא החקיקה של הפיקוח ושל המצלמות ושל הענישה.
מופיד מרעי: דובר קודם על הענישה, איפה אנחנו עומדים, וכן הלאה.
מופיד מרעי: זו המהות של הדיון, זו המהות של הוועדה הזאת.
מופיד מרעי: הייעוד של הוועדה בסופו של דבר הוא לתכלל את כל המרכיבים כדי להביא בסופו של דבר לפתרון טוב שייטיב עם הילדים שלנו.
מופיד מרעי: כי ככל שאנחנו משקיעים בחינוך של הילדים, כדבריו של קורצ'אק, אנחנו קוצרים בהמשך את החיטה שלנו או את החינוך של הבנים שלנו.
מופיד מרעי: מכון מרכז המחקר והמידע של הכנסת, בבקשה.
מריה רבינוביץ': צהריים טובים.
מריה רבינוביץ': אציג מצגת.
מריה רבינוביץ': המסמך שאנחנו הגשנו לדיון הזה הוא מסמך על תיקים משטרתיים שנפתחו.
מריה רבינוביץ': חשוב לי לציין שהמסמך הזה הוא לא חדש, הוא לא נכתב לקראת הדיון הזה, הוא נכתב לבקשת חבר הכנסת אופיר כץ והגשנו אותו בנובמבר בשנה שעברה, לפני כמה חודשים.
מריה רבינוביץ': נתונים במסמך הזה התקבלו מהמשטרה ומגורמי פרקליטות במהלך החודשים אוגוסט עד ינואר השנה.
מריה רבינוביץ': אנחנו בדקנו נתונים מארבע השנים האחרונות שהיו זמינים בשנה שעברה.
מריה רבינוביץ': כאן אתם יכולים לראות את מספר התיקים שנפתחו בין השנים 2017 עד 2020 בגין עבירה של בגירים במוסדות חינוך וטיפול לילדים עד גיל שש.
מריה רבינוביץ': את הנתונים האלה ציינה בדברים שלה חברת הכנסת שטרית.
מריה רבינוביץ': אתם יכולים לראות בקו הכחול, מדי שנה נפתחים כמה עשרות תיקים, וזה מגיע לפעמים גם למאה תיקים בגין העבירות האלה.
מריה רבינוביץ': ב-2020 אנחנו רואים קצת ירידה, אבל אנחנו מניחים שזה בגלל שזאת הייתה שנת קורונה והילדים לא היו במסגרות.
מריה רבינוביץ': זה לא מצביע על איזושהי מגמה.
מריה רבינוביץ': אם אנחנו מסתכלים על הקו הכתום אתם יכולים את מספר הקורבנות בתיקים האלה, והוא גבוה מסך כל התיקים, כי בתיק אחד יכולים להיות כמה קורבנות.
מופיד מרעי: שאלה לגבי תקופת הקורונה והירידה.
מופיד מרעי: היו תלונות דווקא לא מהמטפלות על אלימות בבית.
מופיד מרעי: אבל לנו אין אינדיקציה על כך.
אימאן ח'טיב יאסין: יש בלשכות הרווחה ויש בדיווחים במוקדים לגבי האלימות שהייתה בעלייה נוראית גם כלפי ילדים, גם מתבגרים וגם נשים.
מופיד מרעי: מבחינת החברה הערבית יחסית לחברה הישראלית הכוללת, האם יש פחות מקרים או יותר מקרים?
אימאן ח'טיב יאסין: יש יותר מקרים.
אימאן ח'טיב יאסין: ברוב המקרים עושים "סולחה" בתוך המשפחות וסוגרים את הדברים.
אימאן ח'טיב יאסין: לא מזמן היה אירוע ביישוב מסוים, למרות שזה הגיע למשרד החינוך בסוף הכול נסגר.
מריה רבינוביץ': יש לנו מסמך גם על אלימות כללית של בגירים כלפי קטינים, באופן כללי ולא במוסדות החינוך, אז אוכל להעביר לך אותו אחרי הדיון.
מריה רבינוביץ': אנחנו מדברים על תיקי אלימות בגירים כלפי קטינים, אבל למעשה בנתונים האלה במשטרה הם לא יכולים לעשות הבחנה האם הבגירים האלה עובדים במסגרות או שהם בגירים שנמצאים שם לאיזשהו צורך.
מריה רבינוביץ': לכן אנחנו לא מדברים רק על מטפלים, מחנכים, סייעות וגננות.
מריה רבינוביץ': בשקף הזה אתם יכולים לראות פילוח תיקים לפי גיל הקורבן.
מריה רבינוביץ': אפשר לראות שבכל שנה רוב התיקים נפתחים בגין אלימות כלפי ילדים בגיל שלוש עד שש.
מריה רבינוביץ': זה לא מצביע על איזושהי תופעה באופן מלא, כי יש לזה כמה הסברים.
מריה רבינוביץ': אנחנו יכולים להניח שיש יותר ילדים מגיל שלוש עד שש במסגרות חינוך באופן כללי, כי 99% מהילדים בישראל נמצאים היום במסגרות החינוך, בגנים.
מריה רבינוביץ': השיעור הזה הוא יותר נמוך בקרב ילדים בגיל לידה עד שלוש.
מריה רבינוביץ': דבר נוסף, אנחנו מניחים שילדים בגיל שלוש עד שש יותר יכולים להתלונן, יש להם יותר יכולת ביטוי, הם יכולים לספר מה עובר עליהם.
מריה רבינוביץ': דבר שלישי, יכול להיות שגם בגלל שיש יותר פיקוח במסגרות מגיל שלוש עד שש אנחנו רואים יותר מקרים.
מופיד מרעי: כלומר, קושרים את זה גם לפיקוח מצד אחד וגם ליכולת להתלונן.
מריה רבינוביץ': אלה הנחות שלנו.
קטי קטרין שטרית: יש לזה תשובה מאוד ברורה.
קטי קטרין שטרית: משלוש עד שש זה באחריות הרשות המקומית.
קטי קטרין שטרית: הרשות המקומית היא זאת שמשלמת את שכרה של הסייעת.
קטי קטרין שטרית: היא חייבת דין וחשבון לרשות, לא לגננת.
מופיד מרעי: זה היה בעמותות.
מופיד מרעי: רק בזמן האחרון זה הפך להיות כך.
קטי קטרין שטרית: במוכר שאינו רשמי עדיין זה קיים.
קטי קטרין שטרית: אבל היא לא כפופה באופן ישיר לגננת.
קטי קטרין שטרית: מטפלת, בעלת מעון או משפחתון שמעסיקה עובדים, היא זאת שמשלמת להם את השכר, אז הם מחויבים לה ולכן הם גם סותמים את הפה ברוב המקרים, הם לא מלשינים, הם לא מדברים, הם לא אומרים כלום, כי היא המעסיקה שלהם.
קטי קטרין שטרית: יש להורים למי לפנות.
קטי קטרין שטרית: הם יכולים ללכת עד לראש העיר ולהתלונן על גננת, וזה קרה.
מופיד מרעי: זה אומר דרשני לגבי הפיקוח לגילאים מגיל אפס עד שלוש.
קטי קטרין שטרית: בגילאים שלוש עד שש הילדים מדברים, זה פרט מאוד חשוב.
מריה רבינוביץ': השנים שבדקנו את הנתונים האלה עדיין לא מתייחסות למסגרות לידה עד שלוש שעברו למשרד החינוך עכשיו.
מריה רבינוביץ': כאן אנחנו יכולים לראות התפלגות של מספר העבירות בתיקים האלה שאנחנו בדקנו.
מריה רבינוביץ': העבירה הנפוצה ביותר היא עבירת תקיפה גופנית, זו העבירה העיקרית בתיקים.
מריה רבינוביץ': יש עוד כמה עבירות מין ועבירות איומים, אבל אלה מספרים ממש בודדים מדי שנה, לכן לא הצגנו אותם פה.
מריה רבינוביץ': כאן אנחנו יכולים לראות את התפעול של המשטרה ושל גורמי הפרקליטות ומערכת המשפט בתיקים.
מריה רבינוביץ': כאן הצגנו את הסיבה העיקרית לסגירת התיקים.
מופיד מרעי: מה זה 75%?
מופיד מרעי: אני לא רואה את הירוק טוב.
מריה רבינוביץ': הירוק זה שיעור התיקים מכלל התיקים שנפתחו, כמה נסגרו.
מריה רבינוביץ': לדוגמה, בשנת 2019, מתוך כלל התיקים שנפתחו 73% מהתיקים נסגרו ו-85% מתוך התיקים שנסגרו, נסגרו בגין חוסר ראיות.
מריה רבינוביץ': חוסר ראיות היא הסיבה העיקרית לסגירת התיקים.
נירה רכלבסקי: עוד לא היו מצלמות.
נירה רכלבסקי: המצלמות התחילו ב-2020.
מופיד מרעי: יש שינוי לגבי 2020?
מריה רבינוביץ': אלה נתונים דינמיים כי זה מתפתח.
מריה רבינוביץ': תיקים שנפתחו ב-2020, חלק מהם עדיין יכול להיות בחקירה וחלק עדיין בידי הפרקליטות.
מריה רבינוביץ': אז יכול להיות שב-2020 נכון להיום השיעור הזה התקרב, אבל אתה רואה ב-2017 89% מהתיקים נסגרו בגלל חוסר ראיות.
מופיד מרעי: את אומרת שיכול להיות שב-2021 יהיו לנו גם נתונים שונים.
נירה רכלבסקי: הורים כנראה מעדיפים שהילדים לא יעידו, לגבי הילדים הגדולים.
נירה רכלבסקי: לגבי הקטנים יותר זה באמת יותר בעייתי.
מופיד מרעי: אני מניח שיהיו נתונים אחרים, גם בגלל המצלמות.
מריה רבינוביץ': את זה צריך לבדוק.
מריה רבינוביץ': אבל ממה שאנחנו יודעים היום, המשטרה לא יכולה להצביע על תיקים שבהם החומר הראייתי נאסף מהמצלמות.
מריה רבינוביץ': אבל זה לדיון הבא.
נירה רכלבסקי: המצלמות נכנסו ב-1 בספטמבר 2020, נכון?
מריה רבינוביץ': כן.
מופיד מרעי: יש לי שאלה מקצועית שמטרידה אותי, גם לחברי הכנסת.
מופיד מרעי: האם יש לנו עלייה ברמה של דיווחים של ההורים כתוצאה מתלונות של הילדים שבאים מהפעוטון, מהגן, ופותחים את הלב בפני ההורים וההורים לוקחים את הנתונים והם אלה שמעלים את הנושא או מגישים את התלונה לגורם המוסמך?
מופיד מרעי: אני רוצה להבין האם היום ההורים מודעים יותר לנושא הזה.
קטי קטרין שטרית: ברור שמודעים.
קטי קטרין שטרית: כשאנחנו היינו ילדים והיינו באים עם ההורים לאסיפת הורים, אם המורה הייתה אומרת משהו ההורים היו מגבים את המורים.
קטי קטרין שטרית: אבל היום יש מודעות הרבה יותר גבוהה.
מריה רבינוביץ': אני לא יכולה להתייחס לשאלתך, כי אין לי מספיק נתונים.
מופיד מרעי: קחו את הנתון להמשך.
מופיד מרעי: אולי שווה לעשות מחקר כמה מהתלונות באות באופן ישיר, כמה תלונות באות דרך ההורים וכמה תלונות באות דרך המטפלים והמטפלות שגילו אותן.
נירה רכלבסקי: צריך לזכור שעל המטפלים יש חובת דיווח לפי חוק העונשין.
מופיד מרעי: חייבים להיות עם האחוז היותר גבוה בסוף, באופן כללי.
מופיד מרעי: אבל נכון סטטיסטית לבדוק את שלושת הנתיבים האלה, כי מזה אפשר ללמוד הרבה לגבי שיטת הטיפול בהמשך.
מריה רבינוביץ': כאן אנחנו יכולים לראות את מספר כתבי האישום שהוגשו בתיקים שנפתחו בכל אחת מהשנים.
מריה רבינוביץ': בסופו של דבר מתוך סך כל התיקים שנפתחו בארבע השנים שבדקנו הוגשו כ-44 כתבי אישום והם מהווים כ-12% מכלל התיקים שנפתחו.
מריה רבינוביץ': מדובר במעט תיקים, כי רוב התיקים נסגרים, כפי שראינו.