GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עירן פייר: גם בדרגת התקן לא פגענו.
עירן פייר: אנחנו כמובן עובדים לאורו של חוק הנוער עם כל נושא הצעקות וההפרדה וכל הזכויות.
עירן פייר: שאלת שאלה חשובה, אם נער יחזור מבית משפט, ויצטרך ליווי לחלופת מאסר, מי שיבצע את זה זה סגל הכלא לנוער, ולא זה לא סגל משותף.
עירן פייר: עדיין כל מי שיעבוד בכלא לנוער - מחויב בלעבור את ההכשרה הייעודית לעבודה עם קטינים, וזה הסגל הקבוע שעובד היום.
עירן פייר: כן, אני אומר במסגרת ראיה צופה פני עתיד, אנחנו בהמשך מתכוונים להכשיר פול מצומצם מאוד שיוכל לגבות אם חס וחלילה, כמו בתקופות האלה יש תחלואה גבוהה בקרב הסגל ונצטרך לאכלס אנחנו נרצה שיהיה קאדר להחליף.
עירן פייר: אבל כמו שאני אומר זה יהיה רק אנשים שיעברו את ההכשרה, יקבלו כלים ולא יהיו אני סגל שיתחילו בבוקר לעבוד במתחם לנוער ויעברו בצהריים למתחם בוגרים וחוזר חלילה, זאת לא שיטת העבודה.
עירן פייר: לכל מתחם הולכים להיות שלושה מתחמים, בכלא 'רימונים' מתחם לנוער, מתחם א' שבו יש יותר אוכלוסיות של עצורים ומתחם ב' שבו יש יותר אוכלוסיות של שפוטים וקהילות טיפוליות אבל אנחנו לא עוסקים בכך אני מתמקד כרגע במתחם לנוער.
עירן פייר: דברים נוספים, בית הספר מופעל על ידי משרד החינוך, יש שמונה מורים ממשיכים להתנהל בשגרה.
מיכל שיר סגמן: אותם המורים?
עירן פייר: אותם מורים.
עירן פייר: לא שונה כלום, וגם בית הספר לא שונה, ויש חוק חינוך חובה ואנחנו נקפיד עליו.
עירן פייר: קבוצות הטיפוליות, אם תרצי אני אמנה אותן, אבל ממשיכות כרגיל.
עירן פייר: מרכז הקשב להורים, קשר עם המשפחות, לא נפגע, ממשיך רגיל.
עירן פייר: יש לנו פרוייקט 'צהלה' עם צה"ל, ממשיך כרגיל.
עירן פייר: תכנית אחד על אחד שזה מנטורים באמצעות אנשים סגל, אנחנו ממשיכים לקיים.
עירן פייר: אני יכול להמשיך הרשימה ארוכה אף משאב לא נפגע.
עירן פייר: אני אומר יחד איתי משתתפים גם גורמי הטיפול של שב"ס, ראש ענף טיפול ושיקום ומפקד היחידה בפועל, ואם להם יש משהו להשלים אני אשמח.
עירן פייר: אני רוצה לסיים את דבריי, בכך ש-א' אנחנו מודעים מאוד למקום הייחודי של קטינים בכלל ובשב"ס בפרט לאורך השנים, וכמו שאמרה פה חברתי ממשרד המשפטים, זה לא שהכלא או ההתנהלות לא חפה מטעויות, אני פיקדתי, האוכלוסיה מורכבת, אבל בהחלט אנחנו שותפים מלאים.
עירן פייר: ואני אגיד בצנעה, בחלק מהתהליכים גם מובילים בנושא השמירה על זכויותיהם, רווחתם ובקשר עם הקהילה, ואני אשמח שתמשיכו ללוות אותנו כמו שאנחנו מקיימים את קשרי העבודה לאורך השנים, אנחנו לא מתכוונים לשנות את ההתנהלות ונמשיך ללוות את התהליך ביחד.
מיכל שיר סגמן: בסדר, תודה רבה, נעבור לסגן גונדר ליאור לוי, בבקשה.
מיכל שיר סגמן: מפקד בית סוהר 'אופק'.
ליאור לוי: שלום לך גברתי יושבת ראש הוועדה.
ליאור לוי: שלום לכל המשתתפים הנכבדים.
ליאור לוי: אני ליאור, אני מפקד בית סוהר 'אופק' כמו שאמרתי לא פעם ולא פעמיים, אחד התפקידים המרכזיים בשירות בתי הסוהר, ותפקיד שאני מאוד אוהב למלא.
ליאור לוי: אמרתי למיכל ולנטע היקרות, ולשירות המבחן, והם יודעים שפי וליבי שווים, הכל נשאר אותו הדבר.
ליאור לוי: מדובר בפו"ש בלבד, כמו שאמר מפקדי עירן - - -
מיכל שיר סגמן: מה זה פו"ש?
עירן פייר: פיקוד ושליטה.
ליאור לוי: כן פיקוד ושליטה.
ליאור לוי: כמו שהוא דיבר על התמיכה הלוגיסטית והדברים המשותפים שימשיכו ויקבלו, למעשה כאן אנחנו אפילו באים לשיפור, נוכל לקבל דברים יותר טובים טיפול יותר מהיר בתקנות וכו'.
ליאור לוי: עושים פה דברים נפלאים, זה ימשיך להיעשות.
ליאור לוי: מנה הסממ"ז את התכניות שאנחנו עושים, אז כן אני אומר שמיד אחרי שהתחלנו בשלב הפיילוט, צירפנו עוד מכינה, מכינת 'מגדלור' לפרויקט 'צהלה' וכבר שחררנו לשם נער מדהים.
ליאור לוי: עשינו פרויקט ביוזמה של בית הסוהר, כמובן בשיתוף פעולה עם כולם, של הוצאת נערים לקבלת תעודות זהות, נערים מורכבים עוברי חוק שלמעשה הולכים ללשכה כמו כל נער אחר ומגישים בקשה לתעודת זהות, אנחנו גם מצלמים אותם בשביל ההורים שלהם והם מקבלים תעודות זהות.
ליאור לוי: אנחנו עשינו את הפיילוט הזה בצורה מעולה ואנחנו נכנסים לשלב העשייה לכלל הנערים, באמת, אני אומר כאן אני אמרתי את זה בעבר, דבר לא יפגע.
מיכל שיר סגמן: מה ממוצע הגילים שנמצא אצלכם היום?
ליאור לוי: אנחנו כעיקרון בבית סוהר 'אופק' נמצאים נערים בין הגילים 14-18, בדרך כלל זה באזור ה- 16, 16 וחצי.
מיכל שיר סגמן: אוקיי.
מיכל שיר סגמן: מיכל, ורד, יש לכן שאלות?
מיכל שיר סגמן: אני כבר עוברת אל חברי הכנסת.
ורד וינדמן: שאלת תם, אם הכל נשאר בול אותו הדבר, אז הרי נדרשתם להתייעל, אז אני מניחה, ההיגיון אומר שבכל זאת משהו השתנה.
ורד וינדמן: אז א', זאת השאלה הבסיסית שעלתה לי כשדיברת, וגם שאלה קונקרטית אחרת זה באמת האם יש שינוי בהרכב בעבירות שבגינן מרצים מאסר הבגירים שנמצאים?
עירן פייר: לגבי השאלה הראשונה: השינוי בוצע בתקני הביטחון, לא בסוהרי הביטחון שעובדים איתם.
עירן פייר: אני אתן דוגמה אחת מני רבות, קצינת האג"ם שקיימת היום בכלא 'אופק' תהיה כפופה פיקודית לקצין האג"ם של כלא 'רימונים'.
מיכל שיר סגמן: רק מה זה אג"ם?
עירן פייר: אג"ם זה אגף מבצעים, זה מי שמטפל באירועים הביטחוניים.
מיכל שיר סגמן: חשוב שתתרגמו את זה, גם עבור הפרוטוקול.
עירן פייר: את צודקת ואני אשתדל לא לדבר בראשי תיבות.
עירן פייר: בכל אופן אני אומר התהליכים של ההתייעלות הם בעיקר בהיקף בתמיכה הלוגיסטית, קצין תמיכה לוגיסטית שהיה לו אנשי בדק בית נפרדים ל'אופק', הם מוכפפים ל'רימונים', ולמעשה יצרנו צוות שיטפל באופן מסודר בשלושת המתחמים.
עירן פייר: כמו שאמר פה מפקד היחידה וגם אני בדבריי, אנחנו רואים יתרון בכך מכיוון שכשאני הייתי מפקד כלא 'אופק' וקיבלתי את התמיכה הלוגיסטית כשהייתי נדרש מכלא 'רימונים', זה לקח לעיתים זמן ארוך יותר כי זה כלא נפרד עם פיקוד נפרד.
עירן פייר: ברגע שהמתחם שייך לכלא המרכזי, וייבאנו את הציר הזה של תמיכה לוגיסטית, המענה יהיה הרבה יותר מהיר.
עירן פייר: ולכן אני אומר בהקשר הזה אנחנו רואים יתרונות אחרת לא היינו הולכים לצעד הזה.
עירן פייר: לגבי עבירות הבגירים, לא השתנה שום דבר בהיבט המתחמי, היה ונשאר.
עירן פייר: ההכפפה או השינוי המהותי הוא באמת להפוך את כלא 'אופק' למתחם לנוער ולהכפיף אותו לאותה שדרת פיקוד מרכזית שאותה ייבאנו בכלא 'רימונים'.
עירן פייר: כמו שאמרתי אנחנו יוצאים לפיילוט, אני מאמין שבחודש אפריל יבוצע סטטוס על כל התהליכים, לא רק על ריווחתם של הקטינים, אבל בוודאי גם על זה, וזה פה מוקד הוועדה על כל התהליך.
עירן פייר: ונדע איפה אנחנו צריכים לחזק, איפה לשנות, אני מזכיר אולי גברתי שנמצאת איתנו גם ראש ענף טיפול ושיקום ולכן אם יש - - -
מיכל שיר סגמן: כבר נותנת לה את זכות הדיבור.
עירן פייר: מעולה, אז אולי יש עוד דגשים לגבי תהליכי הטיפול, הקשר עם הקהילה ודברים שנגעתי אולי בקצה.
עירן פייר: אני מקווה שעניתי.
מיכל שיר סגמן: אני רק אציין שהוועדה גם תערוך סיור לקראת סוף חודש מאי אחרי ההערכה שלכם, זאת אומרת אחרי הערכת הסטטוס באפריל, לראות שתוכלו גם לבדוק וגם ליישם חלק.
מיכל שיר סגמן: ושנבוא, הוועדה תבוא לראות בעיניים, לבדוק שבאמת הכל לרווחתם של אותם קטינים.
מיכל שיר סגמן: סגן גונדר קתרין בן צבי, רמ"ח טיפול חינוך ושיקום בבקשה.
איילת לוי: אני עולה, איילת לוי, רע"ן טיפול ושיקום, אני עולה בשם קתרין.
מיכל שיר סגמן: כן בבקשה.
איילת לוי: אני רק רוצה לחזק את כל הדברים שנאמרו פה ולהגיד שמבחינת הטיפול והשיקום ומבחינת החינוך, ונמצאת איתי פה גם ראש ענף השכלה, אין שום שינוי בתפיסת ההפעלה.
איילת לוי: מבחינתנו האיחוד הזה לא משפיע על התהליכים הטיפוליים והשיקומיים בטח לא על העבודה מול השותפים.
איילת לוי: ונשאלה פה השאלה לגבי ההתייעצות עם שותפי התפקיד שלנו, אז אני לא יודעת אם הייתה או לא, אבל אני רק אחזק ואומר שאין רלוונטיות לתהליכים שקיימים היום ובטח להמשך פיתוח תהליכים נוספים מבחינת האיחוד הזה.
איילת לוי: התקינה נשארת אותה תקינה.
איילת לוי: נשארת לנו מנהלת תחום הנוער שהיא תהיה כמובן מוסמכת לעבודה עם נוער.
איילת לוי: כל האוריינטציה, הטיפולים, היא מכוונת לטיפול בנערים והיא תמשיך להיות כזו.
איילת לוי: אני אגיד שהשנה גם יש תקציב להכשרה נוספת והדרכה נוספת, והצוות הטיפולי ילווה, זה בלי שום קשר היה בתכנית.
איילת לוי: אנחנו כמובן נהיה בקשר ובמעקב גם ברמת המטה וגם ברמת היחידה, ונלווה את התהליך הזה ונוודא שלא תהיה השפעה.
איילת לוי: אבל אני באמת אומרת יש שם צוות מוכשר שעובד, מתפתח, ימשיך להתפתח, והתהליכים הם מופרדים לחלוטין בין 'רימונים' לבין 'אופק' ואנחנו נמשיך לשמור על זה, אז כך שאם יש שאלות נוספות.
איילת לוי: מתוכננות הכשרות גם לסגל הסוהרים, יש פה קצינת נוער שיושבת במטה ומלווה, והתפקיד הזה נשאר והיא תמשיך ללוות את בית סוהר 'אופק' במתכונת המחודשת.
איילת לוי: מתוכננות שתי הכשרות בשנה בדיוק כמו בשנה שעברה.
מיכל שיר סגמן: שאלה שאפילו לא קשורה למעבר עצמו, מבחינת רמת לימודים ותוכן לימודים, מה קורה איתם?
מיכל שיר סגמן: זאת אומרת איך הם מתקדמים בעצם מבחינת לימודים בגרות, לא בגרות.
איילת לוי: נמצאת כאן ראש ענף השכלה והיא תענה.
ענת מאיר אבוחצירה: בוקר טוב.
ענת מאיר אבוחצירה: אני ענת, ראש ענף השכלה.
ענת מאיר אבוחצירה: אז אנחנו עובדים בשיתוף האגף לילדים ונוער בסיכון, ולפי דעתי הם אמורים להיות גם נוכחים פה בוועדה, אז אפשר להפנות גם אליהם את השאלות.
ענת מאיר אבוחצירה: מבחינתנו, כמו שנאמר, אין שינוי בכל המערך.
ענת מאיר אבוחצירה: אותם מורים נשארים, בית הספר שפועל בבוקר ימשיך לעבוד כרגיל, בניית תכנית הלימודים נקבעת על יד משרד החינוך בהתאם לליווי הפדגוגי שנמצא שם באופן קבוע.
ענת מאיר אבוחצירה: הילדים, בדרך כלל התכניות נקבעות לפי הצרכים שלהם, לפי הצרכים הלימודיים שלהם במקום שלהם.
מיכל שיר סגמן: הם מותאמים גם לפי שפה?
ענת מאיר אבוחצירה: כן.
ענת מאיר אבוחצירה: יש תכנית לילדים דוברי ערבית, נפרדת, ויש תכנית לילדים דוברי עברית, בדיוק כמו בקהילה.
ענת מאיר אבוחצירה: אנחנו לא עושים פה שום שינוי זה תכניות שמופעלות, שוב, על ידי האגף לילדים ונוער בסיכון בתכנית 'הילה'.
ענת מאיר אבוחצירה: ילדים משלימים 10 שנות לימוד, 12 שנות לימוד, ובמקרים שיש נערים שיכולים להשלים בגרות אז הם יופנו גם לטובת השלמת בגרות.
ענת מאיר אבוחצירה: אני רוצה להגיד שבית הסוהר עשה השנה קפיצה מאוד גדולה בעזרת בדחיפת המפקד ליאור שנמצא איתנו.
ענת מאיר אבוחצירה: השלימו מספר נערים בגרות זה משהו שהוא מאוד קשה להם להחזיק גם את הלמידה וגם את המחויבות.
ענת מאיר אבוחצירה: אני חושבת שהמחויבות של הפיקוד שם ושל צוות החינוך הראו תוצאות מאוד משמעותיות השנה עם כל המורכבות של שנת הקורונה והתחלואה והבידודים.
מיכל שיר סגמן: מה זה אומר אם יש לי 66 ילדים בשנת 2022, בואי נגיד 85 עד הנקודה הזו, כמה יש להם 12 שנות לימוד כשהם יוצאים מבית הכלא, או כמה יש להם, או כמה אפילו לאו דווקא בגרות, אלא כמה מסיימים עם איזשהו משהו ביד?
ענת מאיר אבוחצירה: את הנתונים האלה, המדויקים, צריך לבדוק אחד לאחד.
ענת מאיר אבוחצירה: התחלופה מאוד גדולה של הנערים בתקופות המאסר המאוד קצרות שם, אז אנחנו מתאימים להם בעצם תכנית אישית ואז זה אומר שהם צוברים נקודות ומבחנים.
ענת מאיר אבוחצירה: כלומר, כל נער שנמצא שם כרגע, בכל רגע נתון, זה מערכת מדהימה שקיימת שם ספציפית, בכל רגע נתון שהוא מוכן לגשת לבחינה בכל מקצוע, יגיע עבורו מטעם משרד החינוך בוחן ויבחן אותו.
ענת מאיר אבוחצירה: אז הנתון שיהיה לי כרגע לא תהיה זכאות לתעודה אלא בעצם כמות הנערים שהוגשו לבחינות.
ענת מאיר אבוחצירה: אני יכולה להגיד שנגשו למשהו כמו 400 נערים עברו בחינות במהלך השנה.
ענת מאיר אבוחצירה: צריך לזכור שנער מגיע לחודשיים, שלושה, ארבעה.
מיכל שיר סגמן: זהו.
מיכל שיר סגמן: מה תקופת המאסר הממוצעת?
מיכל שיר סגמן: אמרנו קטינים בין גילי ה- 14-18 כשממוצע הגילים הוא 16 וחצי.
ענת מאיר אבוחצירה: בגדול הנערים נמצאים שם משהו כמו חודשיים שלושה, רוב הנערים, ויש כאלה שגם יהיו תקופות קצרות יותר.
מיכל שיר סגמן: בבקשה חברת הכנסת אימאן חטיב יאסין.
אימאן ח'טיב יאסין: האמת אני הגעתי לוועדה כדי להבין מה הנושא, והופתעתי שאין שום חומר שנשלח לוועדה כדי שאנחנו נבין את הסוגיה.
אימאן ח'טיב יאסין: ולכן אני באמת לא רוצה להיכנס לתוכן של הדברים, ואני מבקשת שנקבל חומר, כחברי ועדה.
אימאן ח'טיב יאסין: מה המצב הקיים, מה השינוי שהיה וכולל בתוך זה את כל הנתונים מבחינת מספרים, מבחינת מצב בריאותי, מבחינת מצב לימודי, מבחינת מצב טיפולי.
אימאן ח'טיב יאסין: כל מה שצריך, צריך להיות בידיים שלנו.
אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שזה זלזול בוועדה ובחברי הוועדה שבטוח שביקשתם, אני ככה יוצאת מנקודת הנחה.
מיכל שיר סגמן: אני אגיד לך, הדיון הזה הגיע, זה מצחיק בדרך כלל אנחנו עוסקים פה במשברים מאוד גדולים, הפעם אנחנו בעצם עושים בדיקה על משהו טוב שקרה.
מיכל שיר סגמן: יושבת פה מיכל גולד ממשרד המשפטים, והיא ראש היחידה לתיאום ותכלול למניעת עבריינות נוער.
מיכל שיר סגמן: היחידה הזו שיושבת במשרד המשפטים, שאותה אגב אנחנו בקרוב הולכים להעתיק לתחומים נוספים לתכלול ילדים בכלל, אוקיי, הצליחה להוריד את מספר הקטינים בבתי הסוהר ממאות לעשרות בודדות.
מיכל שיר סגמן: הנתון הזה יצר בעיה טובה, כלומר מ-200 ילדים הגענו ל-66 בשנת 2022, המשמעות היא זה שלא צריך יותר להחזיק מתקן שלם שקוראים לו כלא 'אופק'.
מיכל שיר סגמן: סוגרים אותו בעצם ופותחים מחלקה בתוך כלא 'רימונים' של האסירים המבוגרים יותר.
מיכל שיר סגמן: אוטומטית אצלנו פה בוועדה לזכויות הילד גם בזכות המועצה לשלום הילד, נדלקה נורה אדומה, ואנחנו בעצם רוצים לוודא שאותם קטינים שמעבירים אותם בעצם לבית סוהר ששם יש אסירים בגירים, שאין ערבוב, שהתנאים שלהם נשארים אותו הדבר, שהתמיכה, הטיפולית החינוכית, שאין ערבוב בין אסירים בגירים גם לא במרפאות.
מיכל שיר סגמן: מה שאמר לנו קודם, יש ממש מכלול שלם של שאלות שאנחנו רוצים לוודא שבאמת אותם הקטינים נשמרים, למרות ההתייעלות הזו של סגירת מתקן אחד והעברתם אל מחלקה בתוך בית סוהר 'רימונים'.
אימאן ח'טיב יאסין: אוקיי, אז אני באמת שמחה על זה שיש לנו פחות בני נוער שהם, אני רוצה לקוות, שהם לא מעורבים בפעילות עבריינית כלשהי או פעילות שמסכנת אותם, וכאילו שהם עוברים לא עוברים על החוק.
אימאן ח'טיב יאסין: כאילו שהם נמצאים במקום הזה אבל בצדק.
אימאן ח'טיב יאסין: המנורה הזאת היא מנורה גדולה, אני לא חושבת שאנחנו כאן בוועדה צריכות לחשוב יותר על ההתייעלות של בתי הסוהר מבחינה כלכלית ומשאבים, וזה חשוב וצריך לנתב אותם למקום הנכון.
אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שמוקד החשיבה שלנו באמת זה להיות עם בני הנוער ולאפשר להם שיקום נכון שיחזרו לחיים נורמטיביים.
אימאן ח'טיב יאסין: ולכן חשוב מאוד שאנחנו נקבל גם את הרקע, איפה מה הם - - -
מיכל שיר סגמן: למה הם נכנסו לשם מלכתחילה את מתכוונת?
אימאן ח'טיב יאסין: נכון והם עכשיו בחוץ, האם הם בחוץ כי הם זכאים?
אימאן ח'טיב יאסין: האם הם בחוץ כי יש תכניות שיקומיות בתוך הקהילה?
אימאן ח'טיב יאסין: מה קורה גם עם אותם 140 בני נוער?
אימאן ח'טיב יאסין: ולכן, החומר הזה מאוד רלוונטי ומאוד חשוב.
מיכל שיר סגמן: לכן אנחנו גם נערוך סיור שם כדי לראות שבאמת המעבר נעשה כמו שצריך.
מיכל שיר סגמן: מיכל גולד אמרה קודם משהו מאוד נכון, אמרה המעבר הזה היום זוכרים שהיה בית סוהר שהייתה בו פינת חי, שהיו בו מתקנים טיפוליים, שהו בו מספיק עובדים סוציאליים, שהיו בו מספיק אנשי חינוך, שהיו בו מספיק מערכת תמיכה ושיקום, אבל מאוד מהר ישכחו שזה היה, ומה שיקבע עכשיו במעבר הזה, זה יקבע את הנורמה גם לעתיד.
מיכל שיר סגמן: ולכן החשיבות של גם לעשות את הדיון הזה וגם לבצע כמובן את המעבר הזה כמו שצריך, לכן חוזרים כאן ואומרים, אין שינוי, כמעט כל גורמי המקצוע, אנחנו צריכים באמת לוודא שככה זה קורה כי היא מאוד צודקת, בעוד כמה שנים ישכחו שהיה בית סוהר לנוער, והנורמות שיקבעו היום - - -
אימאן ח'טיב יאסין: נכון, שזה רגיל כאילו נוער ומבוגרים ביחד כאילו זה הנורמה.
מיכל שיר סגמן: כן, אבל מה שהם אומרים כאן זה שבאמת המתחם הוא מתחם שונה, מדובר על קומה ראשונה.
מיכל שיר סגמן: נכון?
עירן פייר: מבחינת הקומות זה קומה 0, קומת הקרקע, ופרט לטייטל לא השתנה.
עירן פייר: פינת החי, הכל נשאר, ואתם מוזמנים אלינו.
מיכל שיר סגמן: אותו הדבר, החצר אך ורק לנוער.
אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו מוזמנים, אנחנו נבוא, אבל באמת אני מבקשת זאת בקשה רשמית של חברת ועדה שאני רוצה באמת את הדיווח הזה מה היה למה איפה הם נמצאים הבני נוער האלה, כל הדברים כאילו שיהיו באמת כתובים.
מיכל שיר סגמן: כן, זאת שאלה שאנחנו בהחלט נעלה, נעלה אותה גם עכשיו אגב, האם יש מספיק מסגרות שיקום לכל אותם הנערים שהשתחררו?
מיכל שיר סגמן: מה קורה איתם היום?
מיכל שיר סגמן: האם יש לנו איזושהי תכנית מעקב?
מיכל שיר סגמן: האם אנחנו יודעים שיש מספיק תכניות שיודעות לקלוט אותם?
מיכל שיר סגמן: דיברנו גם על ירידה מאוד משמעותית מכמעט 200 ל-66.
מיכל שיר סגמן: מה קרה עם כל שאר ה-140 שיצאו?
מיכל שיר סגמן: בכלל עם גם הנוער שנמצא שם היום, מה קורה ביום שאחרי והאם מסגרות השיקום האם הן קיימות מספיק והאם יש מספיק כוח אדם ותמיכה?
ורד וינדמן: עוד שאלה, אפרופו מה שעלה, האם יש נהלים כתובים שאומרים את כל מה שתיארת בעצם, מה הצרכים השיקומיים?
ורד וינדמן: איזה תכניות צריכות להיות, מה מצבת כוח האדם שצריכה להיות לקטינים?
ורד וינדמן: כי בהמשך למה שמיכל אמרה, אנחנו עכשיו, מה שאתה מתאר זה המשך תמונת המצב שהיתה עד כה.
ורד וינדמן: מה יקרה באמת עוד כמה חודשים, והאם יש איזושהי חובה כתובה שזאת מצבת כוח האדם שתישאר?
ורד וינדמן: מה יקרה מחר בבוקר אם יהיו יותר קטינים למשל?
עירן פייר: ברור.
עירן פייר: הכל כתוב, הבסיס המרכזי לא השתנה אז לא שכתבנו אותו, אני מדבר בהקשר של הטיפול ותכניות השיקום, ובשוליים באותו מאמץ פיקוד ושליטה שציינו.
עירן פייר: עדכנו הכל כתוב, מונח לפנינו ואני אומר גם הדיונים שאנחנו מקיימים, הסטטוס שבאפריל, להכל יש תיעוד ואנחנו כמו שאמרתי, נשמח שזה יצליח כמובן, ושאתם תגיעו לבקר אותנו.
מיכל גולד: רק, אחד אמרת על קומה אפס.
מיכל גולד: להבנתי, אבל כל המתחם הוא כלומר זה לא שרק הקטינים יהיו בקומה אפס, נכון?
עירן פייר: לא.
עירן פייר: השינוי הפיזי לא קרה בכלל.
עירן פייר: זאת אומרת קומה אפס זה מתחם הנוער, איפה- - -
מיכל גולד: שם אין בגירים?
עירן פייר: אין בגירים.
עירן פייר: הבגירים שוכנים חלקם בקומות העליונות של אותו מבנה, וחלקם במתחם ב' שנמצא 500-400 מטר בכלל פיזית מהמתחם הזה.
עירן פייר: כל מתחם בנוי בנפרד, ומתחם הנוער הוא ללא בגירים.
מיכל שיר סגמן: אוקיי, בסדר גמור.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לעבור לרשות לשיקום האסיר לליאת שוסטרי זיני, אני מקווה שאני מבטאת את זה נכון.
מיכל שיר סגמן: לאחר מכן בטי חנן, ממשרד הרווחה מנהלת שירות מבחן לנוער.
ליאת שוסטרי זיני: בוקר טוב לכולם.
ליאת שוסטרי זיני: ראשית התנצלותי על האיחור שלי, היה לי איזשהו בלת"ם.
ליאת שוסטרי זיני: זה טוב לראות את כולם, אני אומר רק שחשוב לי מאוד להגיד, שבתקופה הזו שאנחנו עובדים עם פיילוט יש לנו יחסים מאוד טובים עם צוות הטיפול בכלא 'אופק', ואני באמת מקווה שכל הדבר הזה, הקסם הזה שקורה שם, יישאר עם כל השינוי הזה שקורה עכשיו.
ליאת שוסטרי זיני: מבלי להכנס באמת ללמה עושים את השינוי הזה, לנו מה שחשוב כרש"א זה להמשיך להיות שותפים, להמשיך להגיע, יש לנו יועצת במשרה מלאה שבעצם מגיעה לכלא 'אופק'.
ליאת שוסטרי זיני: יש כמה דברים שהופסקו עכשיו לא בגלל השינוי, זה בעיקר בגלל הקורונה, ואני כן הייתי רוצה לבקש שכשהדברים יותר ייפתחו והגל הזה יירגע, שנחזור לעשות פעולות שיקומיות בתוך הכלא, שזה אומר גם מפגש פנים מול פנים עם הקטינים, שהקשר האישי פה מאוד חשוב בשביל הגיוס שלהם אלינו.
ליאת שוסטרי זיני: וגם עוד פעולות יותר קהילתיות, להביא גם חבר'ה משוקמים מבחוץ שיוכלו לבוא ולעזור לנו לגייס את הקטינים, כי חשוב מאוד לזכור שכיום המספר של הקטינים הוא מאוד קטן ביחס לתקופה שאני הייתי יועצת בכלא 'אופק', שהיו 200 קטינים לפני מספר שנים, אנחנו מדברים על כ-60 קטינים בנקודת זמן.
ליאת שוסטרי זיני: אבל צריך לזכור שלצד זה שזה מאוד נכון בעיני שמגיעים פחות קטינים לכלא, ומוצאים להם יותר התערבויות שיקומיות אחרות, מדובר בקטינים הכי מורכבים של מדינת ישראל, וחשוב לי מאוד שכולנו נבין את הנקודה הזאת.
ליאת שוסטרי זיני: זה אומר שכל אחד מהם דורש עולם ומלואו, כל קטין כזה מגיע עם סיפור חיים משמעותי, הוא מגיע עם שנים של קשיים בכל המערכות שהוא היה בהן.
ליאת שוסטרי זיני: מעבר לאמון שנפגע גם באמת כישלונות בהמון מסגרות, הרבה משאבים שהושקעו בהם גם לפני הכלא שלא צלחו, והם מגיעים במצב מאוד מורכב ויוצאים למצב מאוד מורכב.
ליאת שוסטרי זיני: אז צריך להבין פה כולם שיש פה באמת צוותים גם של שב"ס וגם של רש"א וכל הצוות של הפיילוט, אם זה הסנגוריה והפרקליטות וכל ועדות השחרור, שעושים באמת מאמצים עילאיים לשקם את הקטינים האלה.
ליאת שוסטרי זיני: אני אומר ככה למען הגילוי הנאות, שמבחינת המענים של רש"א היום, יש לנו ארבעה מרכזי נוער וצעירים בכל רחבי הארץ שפתוחים כל יום וכוללים חמישה אנשי צוות ממקצועות שונים, ופתוחים גם בשעות הערב.
ליאת שוסטרי זיני: יש לנו מרכז לינה שנמצא בירושלים שנקרא 'בית שושן' שהשנה ניסה לאכלס שני קטינים מכלא 'אופק' שהקליטה שלהם היתה מאוד מורכבת אצלנו.
ליאת שוסטרי זיני: למעשה יש אנשי צוות ויש תחום שפועל וחי ובועט, ויחד עם זאת אני כן אומר שהשיקום של קטינים הוא הרבה יותר מורכב, אנחנו מטפלים גם בצעירים עד גיל 22 ושם גם הפרוגנוזה וגם העבודה וגם תקופות השליש הרבה יותר ארוכות, רואים עבודה שיקומית הרבה יותר משמעותית.
ליאת שוסטרי זיני: וקטינים שמגיעים אלינו לתקופה מאוד קצרה, שמגיעים אפילו לחודשיים או שלושה חודשים במקרה הטוב, העבודה השיקומית איתם היא סופר מורכבת.
ליאת שוסטרי זיני: ולכן כל השיתופי פעולה שמתקיימים היום עם כל הגורמים וכמובן עם שב"ס.
ליאת שוסטרי זיני: היכולת שלנו באמת להכנס לכלא ולעשות שם פעולות שיקומיות זה דבר שחייב להמשיך על מנת שנוכל לקדם את הקטינים.
ליאת שוסטרי זיני: כמובן גם עבודת שירות מבחן, כל מה שקורה היום חייב להמשיך כמו שהוא ומבחינתי זה לא משנה מה השינוי כל עוד זה ממשיך, אז מבחינתנו זה מבורך.
ליאת שוסטרי זיני: שאלת קודם על מסגרות אולי שלא קיימות לקטינים, אז אני אגיד שאני חושבת שקרוב ל-60-70 אחוזים מהקטינים שבסופו של דבר מגיעים לוועדות שחרורים, כן יכולים להגיע למרכזי השיקום.
ליאת שוסטרי זיני: אנחנו כן יכולים לשלב אותם במסגרות קצת אחרות כמו למשל מכינה קדם צבאית, יש לנו לא הרבה, אבל בכל שנה יש לנו בסביבות השלושה-ארבעה נערים שנקלטים במכינות קדם צבאיות.
ליאת שוסטרי זיני: יש לנו קושי מאוד גדול למצוא מסגרות למה שנקרא רקע של התמכרות, יש אמנם מסגרות בארץ כמו 'מלכישוע', ולקטינים שלנו זה ידוע שהם לא מצליחים להשתלב במסגרות האלה, וגם אם נחליט שזו המסגרת הנכונה עבורם, כשהם יגיעו למקום הזה, מרבית הסיכויים שהם יברחו.
ליאת שוסטרי זיני: אז זה אתגר אחד שלנו.
ליאת שוסטרי זיני: וגם לחבר'ה שמה שנקרא עדיין לא קיבלו סל שיקום ולא אובחנו כלוקים באיזושהי הפרעה נפשית, אבל יש פה תחלואה משמעותית והם צריכים מסגרת מאוד אינטימית, מכילה עם גבולות, ובחוץ לא פשוט למסגרות קיימות לקבל את החבר'ה שלנו.
ליאת שוסטרי זיני: אני יכולה גם להבין כי יש חשש מאוד גדול מהמורכבות שלהם, וגם היציאה מהכלא היא לא פשוטה, יש המון צרכים קרימינוגנים שצריכים להיות ממולאים, ויש עדיין חוסר בארץ שלנו במסגרות מאוד ייחודיות.
ליאת שוסטרי זיני: מצד שני אני אומרת, רש"א לא יכולה לפתוח כזו מסגרת ייחודית כי מדובר באמת במעט מאוד קטינים, אז זה משהו שיהיה חייב להיות בשיתוף הקהילה והרווחה וכל הגורמים על מנת למצוא תכניות מאוד ייחודיות לנוער.
מיכל שיר סגמן: הרווחה עולה מיד אחרייך אז אנחנו נפנה את השאלה הזו לבטי חנן.
מיכל שיר סגמן: יש לי שאלה, כמה "תושבים חוזרים" יש אל בתי הסוהר מבחינת קטינים?
מיכל שיר סגמן: זאת אומרת כמה מהם חוזרים, יוצאים החוצה עברו את השיקום אצלכם ומוצאים את עצמם אחרי תקופה מסויימת חזרה?
ליאת שוסטרי זיני: אז קודם אני אגיד שאחד הנתונים שתמיד הפחידו את כל גורמי המקצוע, וגם אם זה סטטיסטיקה שלפעמים קצת עולמית, כי גם בעולם מתקשים מאוד עם גילי הקטינים שלנו, אז הנתונים אומרים היום שקטין שנכנס לכלא 'אופק' והשתחרר ללא רצף טיפול, שרצף טיפול זו מילה שמאוד חשוב לי לשים אותה פה, היא בדיוק מטפלת על רצף הטיפול בין הרווחה, שירות המבחן, שב"ס ואחר כך רש"א, ככל שהוא חזק יותר אז הפרוגנוזה תהיה חיובית יותר.
ליאת שוסטרי זיני: אז אני חוזרת לאותם קטינים שנכנסים בסופו של יום לכלא 'אופק' והשתחררו ללא תכנית שיקום של רש"א, ללא מסגרת שתחכה להם בחוץ, הסיכוי שלהם לחזור עומד על סביבות ה-68 אחוזים או אפילו 70 אחוזים בתקופות מסוימות.
מיכל שיר סגמן: למה לא כולם עוברים את זה כנוהל?
מיכל שיר סגמן: לא מצליחה להבין למה לא כולם, למה את אומרת שחלק כן וחלק לא אם מדובר על כל כך מעט, איפה הבעיה?
ליאת שוסטרי זיני: הסיבות נעוצות בכך שחלק מהקטינים שמגיעים לכלא 'אופק' הם מגיעים בעצם כעצורים, ואז כשהם משתחררים, הרבה פעמים התקופה שנשארת להם לטיפוח היא מאוד קצרה, אז מרביתם לא ירצו להשתחרר לפיקוח של הרשות לשירות האסיר.
ליאת שוסטרי זיני: הם יעדיפו להשתחרר, מה שנקרא ללא טיפוח, ללא תנאים, לחזור לבית גם אם הוא לא הבית שמכיל אותם, הם עושים מה שנקרא שיקולי רווח והפסד, חשוב לזכור שמדובר בגיל מאוד צעיר - - -
מיכל שיר סגמן: למה זה נתון לשיקול דעתם?
מיכל שיר סגמן: הגעת בתור קטין לבית סוהר, אתה חייב לעבור שיקום, למה זה לא - - -
ליאת שוסטרי זיני: אני חייבת להגיד לך שאת אומרת משהו - - -
מיכל שיר סגמן: נשמע לי הגיוני פשוט.
ליאת שוסטרי זיני: כן.
ליאת שוסטרי זיני: אני יכולה להגיד לך שהחלום הכי גדול שלי, וזה כבר עניין של חוק שאמור להשתנות, שכשקטין נכנס למאסר בסופו של דבר, אז אומרים לו שם בבית המשפט שהוא מגיע לתקופה מאוד מסוימת לרצות מאסר, אולי בגלל שהעבירות היו חמורות והוא לא נתרם ממסגרות אחרות, אבל שהוא מחוייב לעבור להיות מטופל אצל רש"א.
ליאת שוסטרי זיני: ואני יודעת שזה נשמע ככה משהו הרה גורל, אבל היום כשקטין נשפט לתקופה של חצי שנה כי גם דואגים לו, וגם באמת להיות בכלא תקופה ארוכה בגיל כל כך צעיר זה לא משהו שהוא חיובי, תקופת השליש שלו בסופו של יום היא מאוד קצרה, זה השליש האחרון ואז הוא עושה המון שיקולים של רווח והפסד - - -
מיכל שיר סגמן: סליחה שאני קוטעת אותך, הסטטיסטיקה כאן היא כן חשובה לי.
מיכל שיר סגמן: כמה קטינים יושבים היום על עבירות מין?
מיכל שיר סגמן: כמה על עבירות אלימות, אלימות בכלל ואלימות מינית בפרט?
מיכל שיר סגמן: כמה מהם יש עניין של בריאות הנפש?
מיכל שיר סגמן: חברת הכנסת וולדיגר נכנסה אז מיד נעלה את השאלה.
מיכל שיר סגמן: אז הסיבה שאני שואלת את זה כי אחוז הסטטיסטיקה הזאת היא קריטית, כי זה עוד יותר מראה האם הוא חייב את השיקום הזה בהמשך או לא, זאת אומרת זה לא אמור להיות התניה אלא חובה.
מיכל שיר סגמן: זה חשוב לי לדעת את זה כי זרקת את המילה חוק ואנחנו בבית המחוקקים, אז לכן אני שואלת.
ליאת שוסטרי זיני: אז קודם אני אמנה מה שאני יכולה כי כל הנתונים לגבי הכלא, וכרגע מנקודת הזמן הזו איזה עבירות נמצאות, זה לא משהו שאני יכולה לתת לך.
ליאת שוסטרי זיני: אני יכולה להגיד לך שבנקודת זמן זו לנו יש קטין אחד בלבד שיש לו ברקע פגיעות מיניות, בשנים האחרונות אנחנו רואים ירידה מאוד גדולה של נוער ששפוט בגין עבירות מין, מרבית המענים שניתנים - - -
מיכל שיר סגמן: הסטטיסטיקה בעולם החיצוני די תסתור את מה שאת אומרת.
מיכל שיר סגמן: אז אנחנו יודעים מה קורה פשוט בחוץ מבחינת עבריינות של קטינים כלפי קטינים, לאו דווקא שזה מגיע למאסר, אבל לצערנו זה גל שרק הולך וגדל.
מיכל שיר סגמן: אני בטוחה שמיכל גולד תעשה הכל כדי למנוע את זה, אבל לצערנו אנחנו מכירים, במיוחד פה בוועדה לזכויות הילד, את הסטטיסטיקה.
מיכל שיר סגמן: ולכן אני אומרת שכל מה שקשור לאלימות ואלימות מין ובריאות הנפש, זה דבר שאנחנו חייבים לדעת אותו, לכן אני שואלת מי כן יכול לתת לי את הסטטיסטיקה הזאת.
מיכל גולד: אני אגיד שהרבה מהדברים - - -
ליאת שוסטרי זיני: אבל אני כן אגיד רק, סליחה, מיכל דברי, אני אחרייך.
מיכל גולד: אני אגיד שהרבה מהדברים הם באמת נושקים לפיילוט הבין-משרדי שנשמח לעשות דיון אחר, להציג אותו ויש לנו גם נתונים, ויש לנו את הכל.
מיכל גולד: אבל אני פשוט חושבת שבגלל הזמן, והייתי מציעה רגע כן להתרכז במעבר ובהשלכות שלו.
מיכל גולד: אני יודעת שיש פה עוד דוברים שיש להם, בגדול נערים קטינים פוגעים מינית הם מרביתם נמצאים בחסות הנוער ולא מגיעים לשב"ס, כבר שנים שהמספרים מאוד קטנים.
מיכל שיר סגמן: אוקיי זה טוב.