GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ריקי מורד: בנינו את הדאטה הזאת.
מופיד מרעי: אתם בניתם, מה שנקרא זה עבודה שלכם?
ריקי מורד: כן.
מופיד מרעי: והיא מבוססת על פניות של אחים שכולים או שהיא מבוססת על מאגר נתונים?
ריקי מורד: לא, היא מבוססת על מאגר נתונים וגם על פניות של אחים שכולים.
מופיד מרעי: מאגר של מי?
קריאה: זה מידע שבכנסים של אחים שכולים אספנו את המידע הזה ביחד עם הארגון.
מופיד מרעי: זה לא מאגר, חברים.
מופיד מרעי: אני שאלתי שאלה שאני חושב שהיא מאוד ברורה.
מופיד מרעי: האם אתם מתבססים על מאגר נתונים או על אנשים שנרשמו כאחים שכולים במשרד הבטחון דרך יד לבנים או דרך האגף למשפחות שכולות ולהנצחה, ועם זה בניתם את ה-30,000?
ריקי מורד: גם וגם.
מופיד מרעי: אז מאיזה מאגר, לא הבנתי?
ריקי מורד: במהלך השנים עשינו הצלבה עם מינהל האוכלוסין.
מופיד מרעי: או.
מופיד מרעי: קיי.
מופיד מרעי: לא קיבלתם ממאגר אחר, זה מאגר שלכם.
מופיד מרעי: התשובה ברורה.
קריאה: למה צריך לעשות הצלבה כשיש את הנתונים במשרד הפנים?
מופיד מרעי: בגלל זה שאלתי מאיפה זה.
ריקי מורד: דרך ההורים הצלבנו את ההורים עם מינהל האוכלוסין.
מופיד מרעי: עובדים מהיד לפה.
מופיד מרעי: בסדר.
מופיד מרעי: כי הצורך הכתיב.
אלי בן-שם: כבוד היו"ר, המאגר שלהם לא נכון, הוא לא משקף בכלל.
מופיד מרעי: בטוח שהוא לא משקף.
אלי בן-שם: אנחנו לקחנו חלק מהרשימות, בכלל אין אחים כאלה כי שינו כתובות והאחיות החליפו כתובות.
אלי בן-שם: אין להם כלום.
אלי בן-שם: זה סתם סיפורים.
מופיד מרעי: לא משנה, אבל - - -
ריקי מורד: ראש האגף שלנו ב-30 לספטמבר פנה לראש מינהל אוכלוסין והגירה בבקשה לעשות פרויקט משותף כדי לחדש את הרשימה, לארגן אותה, לדייק אותה, אבל עד עכשיו עוד לא קיבלנו תשובה.
שביט מס: אתם גם לא תקבלו.
שביט מס: אתם צריכים למלא טופס א', העברת מידע בין משרדי ממשלה, ואתם תקבלו.
שביט מס: המכתב שהוצא אומר 'אני רוצה'.
שביט מס: צריך לעשות פעולה אקטיבית.
שביט מס: אם לא תעשו את הפעולה האקטיבית לא תהיה לכם רשימה.
שביט מס: הרשימה הזאת בלחיצת כפתור, רשות האוכלוסין תוציא לכם את זה.
שביט מס: אבל תבקשו.
שביט מס: יש נהלים, בהתאם לנוהל תקבלו.
מופיד מרעי: שביט, בוא ניתן להם לסיים ואחרי זה נתייחס.
מופיד מרעי: חשוב גם לשמור על הנוהל התקין של הדיון.
מופיד מרעי: כמו שהם הקשיבו, למרות שהם בזום, בואו נקשיב להם.
מופיד מרעי: הערות רק אם דחוף.
מופיד מרעי: כן.
סיגל רקנאטי: שלום לכולם.
סיגל רקנאטי: כפי שהציגו אותי אני היועצת המשפטית של האגף ואני קודם כל מברכת על הוועדה, אני חושבת שנשמעו פה המון דברים חשובים ואני חושבת שפה כולם במטרה משותפת באמת למצוא את כל האפשרות גם להנגיש את המידע וגם באמת לשפר ולייעל את הסיוע והמיצוי של הזכויות עבור האחים.
סיגל רקנאטי: בטוח שמבחינתנו כמשרד הבטחון, ואני חושבת בשיתוף פעולה גם עם הארגון היציג האחים הם ממש ממש לא שקופים, אין שום תפיסה כזאת, והאגף פועל רבות ולמען הנושא הזה, זה בטח משהו שמעסיק את האגף, יש גם מחקר שנעשה באגף לאיתור צרכים עבור האחים השכולים כך שאחים שקופים, אני מבינה את התחושות, אבל זה בטח לא משהו שאנחנו מבחינתנו בגישה, אנחנו עושים הכל כדי לשנות את התחושה הזאת אם לצערי היא קיימת.
סיגל רקנאטי: לדעתי בין כל הדברים שנאמרו פה יש איזה שהוא קצת בלבול ואני רוצה לעשות בכמה משפטים סדר.
מופיד מרעי: שאלה אחת לפני זה.
מופיד מרעי: מתוקף מה אתם עושים את מה שאתם עושים?
מופיד מרעי: מתוקף חוק?
סיגל רקנאטי: זה בדיוק מה שאני רוצה להסביר אדוני.
סיגל רקנאטי: חוק משפחות חיילים שנספו במערכה משנת 1950 הוא החוק שקובע מי הוא נספה ומי הוא בן משפחה של מי שנספה במערכה והוא מגדיר מי הם בני המשפחה.
סיגל רקנאטי: החוק הזה גם מסדיר את כלל הזכויות וההטבות שניתנות למשפחות השכולות שהוכרו על פי החוק, כאשר בשנת 2014 נעשה תיקון מקיף לחוק שבמסגרתו גם עוגנו כל ההטבות שניתנו במשך השנים מכח הוראות נוהל פנימיות ובמסגרת תיקון חשוב זה נעשה גם תיקון שאחיי הנספה נמצא גם במסגרת ההגדרה.
סיגל רקנאטי: במסגרת הגדרת בן משפחה כיום גם נמצא את אחיי הנספה שהמטרה היא בעצם לתת להם מקום וביטוי כחלק מבני משפחתו של החלל שיש להם זכויות על פי חוק, כאשר הזכויות שניתנות לאחים על פי חוק הן עוגנו בשנת 2014.
סיגל רקנאטי: עד 2014 רוב ההטבות לא היו מעוגנות בחקיקה.
מופיד מרעי: תחזרי על המשפט האחרון לגבי ההבהרה לגבי האחים, ותגידי את זה לאט שכולם יבינו.
סיגל רקנאטי: אני אומרת שבשנת 2014 נעשה תיקון מקיף לחוק משפחות באופן של הגדרת אחיי הנספה.
סיגל רקנאטי: לפרק 1.
סיגל רקנאטי: פרק 1 בסעיף ההגדרות, בהגדרת 'בן משפחה' התווספה הגדרת אחיו של הנספה, כשהמטרה היא בעצם לקבוע שאחיו ואחיותיו של הנספה זכאים לזכויות שמעוגנות בחוק.
סיגל רקנאטי: אני אסביר איך זה בעצם עובד.
נירה לאמעי רכלבסקי: צריך לציין כמה ההגדרה מוגבלת, כן?
נירה לאמעי רכלבסקי: זה אח ואחות אם הם יתומים שטרם מלאו להם 18.
סיגל רקנאטי: לא, שניה רגע.
סיגל רקנאטי: אני אעשה סדר כי זה לא נכון.
סיגל רקנאטי: אני אסביר את זה.
סיגל רקנאטי: ההגדרה של אח שכול - - -
מופיד מרעי: גבירתי תמתיני שניה.
מופיד מרעי: אנחנו מנהלים את הדיון, נשמע את היועצת המשפטית של הוועדה.
סיגל רקנאטי: אנחנו צריכים לעשות הבחנה.
סיגל רקנאטי: חוק משפחות עוסק בשני נושאים מרכזיים.
סיגל רקנאטי: אחד, הוא עוסק בנושא של תגמולים שמשולמים, תגמול חודשי, ובחלקו השני בהסדרה של כלל הזכויות וההטבות.
סיגל רקנאטי: לעניין התגמולים, לאחים שכולים באופן ישיר אין זכאות לתגמולים.
סיגל רקנאטי: הזכאות לתגמולים היא לאלמנות ולהורים שכולים, כאשר ההורים השכולים מקבלים תוספת לתגמול עבור אחיי הנספה, עד גיל 22.
סיגל רקנאטי: אבל באופן ישיר אין זכאות לתגמולים, ולכן בהגדרת בן משפחה - - -
מופיד מרעי: תקשיבי גם לנו כי קודם אמרתי שניתן ליועצת המשפטית של הוועדה לדבר.
מופיד מרעי: תבהירי בדיוק מה הזכויות של האחים השכולים.
מופיד מרעי: של המשפחות אנחנו יודעים.
מופיד מרעי: של האחים, מה היום הזכויות על פי מה שאת אומרת.
מופיד מרעי: בבקשה, היועצת המשפטית של הוועדה.
נירה לאמעי רכלבסקי: אני רק מבקשת להסביר גם לחברי הוועדה שההגדרות הן מאוד ממוקדות ומצומצמות.
נירה לאמעי רכלבסקי: אולי באמת תתמקדי בפרק 3.1, ולאו דווקא בבר מצווה לאח או כאלה.
אלי בן-שם: למה ברישא של החוק אנחנו לא מוגדרים כאחי הנספה?
נירה לאמעי רכלבסקי: אז אולי אפשר באמת להסביר מה כן אחים מקבלים במסגרת החוק, שיהיה ברור עד כמה זה מצומצם.
מופיד מרעי: בבקשה סיגל.
סיגל רקנאטי: זה בדיוק מה שהתחלתי להסביר, שבשנת 2014 התווספה הגדרה לרישא של החוק.
סיגל רקנאטי: שההגדרה באה ומעבר להגדרה הבסיסית של מי זכאי לתגמולים התווספה הגדרה של אחיו ואחיותיו שזכאים לאותן זכויות שמנויות בפרק 3.1 לחוק משפחות.
סיגל רקנאטי: מה שאני רוצה לציין, כי נאמר פה על הנושא של מיצוי הזכויות.
סיגל רקנאטי: החוק מונה מספר הטבות, יש מספר הטבות שזכאים להן אחים שכולים אבל צריך לזכור שמרבית ההטבות הן הטבות שמגיעות להם בהיותם קטינים, ועל כן ההטבות בעצם מועברות לאח בעדו באמצעות ההורים כאפוטרופוס טבעי של אותו אח, ועל כן - - -
מופיד מרעי: אני חושב שאת מתפזרת.
מופיד מרעי: אנחנו לא שם.
מופיד מרעי: אנחנו מדברים פה רק על מה שמגיע לאחים השכולים על פי חוק.
מופיד מרעי: על זה אנחנו מדברים, לא מה שמקבלים דרך ההורים.
מופיד מרעי: נכון שיש את ההבחנה של הגילאים, אבל ילד שגדל עם המשפחה שההורים שלו עדיין בחיים, הרי כל החיבור של משרד הבטחון הוא מול המשפחה, לא מול הילד.
מופיד מרעי: הילד גדל, אחרי שעבר את גיל 22 והפך להיות ילד בוגר, באיזה שהוא שלב ההורים כבר אינם.
מופיד מרעי: מה החיבור שלו על פי חוק למשרד הבטחון?
מופיד מרעי: אתם יודעים להגיד את זה?
מופיד מרעי: הרי אין את זה.
מופיד מרעי: אני יודע שאין.
סיגל רקנאטי: יש מספר הטבות שניתנות לאחים גם לאחר שמלאו להם 22 שנה.
סיגל רקנאטי: יש את הנושא של טיפול נפשי שהוא בעצם טיפול במגוון דרכים, אבל טיפול נפשי שניתן לאחים וללא מגבלת גיל, והוא ניתן לכל אורך החיים.
סיגל רקנאטי: מעבר לזה יש את הנושא של סיוע בלימודים אקדמאיים, שזה להורים, אבל בנסיבות מסוימות גם אפשר לתת את זה ישירות לילד.
סיגל רקנאטי: חוץ מזה - - -
אלי בן-שם: למה בנסיבות מיוחדות?
סיגל רקנאטי: קודם כל אני חייבת להגיד שהנושא הזה הוא בבחינה, גם אנחנו סבורים בעניין הזה שצריך לעשות שינוי מהותי בהיבט של הזכאות, שהיא תהיה ישירה לאח.
סיגל רקנאטי: זאת אומרת זה באמת משהו שהוא מבחינתנו - - -
מופיד מרעי: השינוי יתבצע בנוהל או בחקיקה?
מופיד מרעי: אתם יכולים להגיד לי?
סיגל רקנאטי: לא, זה בחקיקה.
סיגל רקנאטי: זה מוסדר בחקיקה.
מופיד מרעי: מה עושה היום משרד הבטחון כדי לעשות שינוי בחקיקה?
מופיד מרעי: זו השאלה הבאה.
מופיד מרעי: תעני לי אם אפשר.
סיגל רקנאטי: יש נושאים שהם על סדר היום מבחינת חקיקה, יש נושא שהוספנו להתערבות רגשית שזה מקבילה של טיפול נפשי אבל לא טיפול נפשי.
סיגל רקנאטי: זה טיפולים אחרים, אלטרנטיביים, שאנחנו עכשיו נמצאים בטיוטת חקיקה שאנחנו רוצים לקדם, נכון לעכשיו.
סיגל רקנאטי: בנושא של הלימודים נעשה שינוי לדעתי ממש בשנים האחרונות, אני חושבת שזה היה ב-2017 שהכרנו בעניין הזה שבנסיבות מסוימות, אני חושבת שזה היה בהמשך להצעת חוק פרטית, אנחנו יזמנו שבעצם נאפשר, אני מסכימה שצריך בכל מקרה, אבל לעומת המצב הקודם שהיה שרק הורים היו מקבלים את הלימודים עבור האח, אז עכשיו יש איזה שהוא דרפאט שיש מצבים מסוימים שהאח יכול לקבל ישירות.
סיגל רקנאטי: כדי לתקן את המצב שהאח יקבל באופן ישיר ושיתנתק מהזכאות של ההורים, זה משהו שצריך לבחון אותו כי צריך לקחת בחשבון שהדבר הזה צריך להיות מתואם ושיש הסכמה עליו.
סיגל רקנאטי: זאת אומרת כמשרד בטחון, אולי זה לאו דווקא רק סיי שלנו, יכול להיות שיש הורים שעדיין היו רוצים שזה יהיה באמצעותם ולא יינתן ישירות לאח.
סיגל רקנאטי: יש פה משהו שאנחנו צריכים לבחון אותו מעבר להיבט אם לתקן את החוק או לא לתקן, יכול להיות שזה משהו שלא כולם ירצו אותו.
סיגל רקנאטי: איך זה יתקבל מבחינת הארגון, זה משהו שאני חושבת ששווה לדבר עליו, והוא מאוד מאוד חשוב.
מופיד מרעי: סיגל שני דברים.
מופיד מרעי: אחד, האם יש לכם באמת נתונים מלאים לגבי אחים שכולים ולגבי מספר האחים השכולים, מה אתם עשיתם למען האחים השכולים, ותתני לנו כאן לכל החבר'ה את יסודות ההכרה של משרד הבטחון, של בני, באחים השכולים.
מופיד מרעי: מה שעשה לפני כמה - - -
מופיד מרעי: תעשו את זה בקצרה כי אנחנו רוצים לעבור גם למשרד החינוך וגם לרשות האוכלוסין.
סיגל רקנאטי: אני רוצה שניה להעיר לגבי מה שאמרתם וזה חזר פה מספר פעמים, משרד החינוך.
סיגל רקנאטי: צריך להבין שברגע שילד הוא תחת האפוטרופוס הטבעי שלו משרד הבטחון מנוע מלהעביר פרטים של קטין.
סיגל רקנאטי: הכל צריך להיות באמצעות ההורים ובהסכמתם.
סיגל רקנאטי: אנחנו מדברים על ילדים שיש להם אפוטרופוס טבעי, אנחנו לא יכולים להעביר נתונים, לא אודות אחים קטינים ולא - - -
מופיד מרעי: אני מבין סיגל שלכם במשרד הבטחון יש את הנתונים, הבעיה היא האם אתם יכולים להעביר אותם או לא.
סיגל רקנאטי: לא, יש פה אבל שתי נקודות.
סיגל רקנאטי: גם אם היום היה לי את כל שמות האחים וגם אם היום הייתי מעבירה את זה לארגון היציג, עדיין אני כמדינה - - -
מופיד מרעי: אז את אומרת שעדיין אין לכם ואתם לא יכולים להעביר.
סיגל רקנאטי: שניה, אני רוצה להגיד משהו.
סיגל רקנאטי: אני כמדינה לא יכולה להעביר נתונים אודות קטינים למשרד ממשלתי אחר.
סיגל רקנאטי: יש אפוטרופוס טבעי לאח השכול.
מופיד מרעי: את אומרת את זה כבר פעמיים ואנחנו הבנו.
סיגל רקנאטי: אבל יש איזה שהוא חוסר סדר לדעתי.
מופיד מרעי: אני לא יודע על איזה חוסר סדר את מדברת, עם כל הכבוד.
נירה לאמעי רכלבסקי: אתם קיבלתם חוות דעת משפטית בעניין הזה?
נירה לאמעי רכלבסקי: קיבלתם חוות דעת משפטית שאומרת, אני שואלת משהו היפותטי כי משרד החינוך גם יכול לשאול את הדבר הזה בכל מיני דרכים, ושר החינוך בזמנו בנט אמר שהם גם מעוניינים לעשות את זה, שיהיה רישום בבית ספר על ילד, כמו שצריך שיהיה רישום אם הוא יתום - - -
סיגל רקנאטי: אבל מקור המידע זה ההורים.
ריקי מורד: היה בעבר דיון דומה שהוצע בטופס הרישום של הילדים לאפשר להורים את הבחירה איזה מידע הם בוחרים לשתף את המוסד שאליהם הם רושמים את הילד שלהם.
סיגל רקנאטי: צריך להסביר, אנחנו לא פטרונים על המידע הזה.
סיגל רקנאטי: אנחנו משרד ממשלתי שברור שהתפקיד שלו זה לדאוג לאחים ולמקסם את האפשרות לתת להם את כל הסיוע, אבל אנחנו לא פטרונים על המשפחה.
סיגל רקנאטי: אם המשפחה לא רוצה לשתף את בית הספר במידע הזה?
מופיד מרעי: סיגל, קודם כל אנחנו באמת הקשבנו ושמענו, וכשאמרתי שאת חוזרת על הדברים פעמיים כדי שנבין פעם אחת, הבנו.
מופיד מרעי: ונשאלת שאלה לגבי ייעוץ משפטי.
מופיד מרעי: יש לך חוות דעת משפטית לגבי הנושא הזה, כן או לא?
מופיד מרעי: כי אנחנו לא נפתח את הדיון - - -
סיגל רקנאטי: אני לא שומעת את השאלה.
סיגל רקנאטי: סליחה.
נירה לאמעי רכלבסקי: האם מבחינת
נירה לאמעי רכלבסקי: כם העמדה המשפטית שלכם היא, בהנחה שיש לכם את המידע ואני מבינה שאין לכם, כי אני לא מבינה שרצתם אחורה ל-1948 ויש לכם ממינהל האוכלוסין דאטה בייס של כל האחים השכולים, אולי אני טועה אבל כך אני מבינה.
נירה לאמעי רכלבסקי: אבל מבחינת
נירה לאמעי רכלבסקי: כם העמדה המשפטית שלכם היא שלכם אין אפשרות חוקית לעשות שימוש במידע הזה על מנת למצות זכויות?
סיגל רקנאטי: אם זה להעביר לארגון יציג, ליד לבנים, לנו אין בעיה להעביר.
סיגל רקנאטי: יש פה שני נושאים, אני מצטערת אבל חייבים לעשות פה סדר.
סיגל רקנאטי: אתם מבלבלים בין היכולת למצות זכויות על פי חוק שחוק הוא מן המפורסמות ולא צריך להעביר מידע בשביל זה, לבין האפשרות להעביר את ה- - -
נירה לאמעי רכלבסקי: תתפלאי מה אנחנו רואים פה בוועדה.
נירה לאמעי רכלבסקי: ילדים יתומים שאין להם מושג שמגיע להם קיצבה מביטוח לאומי.
נירה לאמעי רכלבסקי: את כל האוכלוסיות החלשות אנחנו רואים פה בוועדה, נמצאות בתחתית הרשימה של מיצוי זכויות בגלל שהחוק הוא לא מן המפורסמות בשבילם.
נירה לאמעי רכלבסקי: ואת זה אנחנו למדים פעם אחרי פעם פה בכנסת, שדווקא האוכלוסיות החלשות צריכות שיתנו להן יד כדי למצות את הזכויות שלהן.
סיגל רקנאטי: אבל שניה, אני רוצה להגיד, באגף משפחות יש עובדים סוציאליים ועובדי רווחה שהם בקשר שוטף עם ההורים השכולים, יש חוברת מידע שהמשפחה מקבלת, יש אתר של האגף, המידע נגיש ומועבר בכנסים של אחים שכולים, המידע נגיש בכל מקום.
סיגל רקנאטי: זאת אומרת ברגע ש- - -
מופיד מרעי: סיגל תקשיבי שניה.
מופיד מרעי: את פעמיים אומרת שצריך לעשות כאן סדר, אנחנו פה כדי לעשות סדר ואני אומר לך שכל מי שהתאסף כאן הגיע היום כדי באמת לשים את הדברים הכואבים על השולחן.
מופיד מרעי: אני גם אח שכול, אולי אתם לא יודעים, ואני חווה את זה.
מופיד מרעי: יש פה נושא מאוד מאוד מורכב.
מופיד מרעי: אתם מנסים לצייר תמונת מצב שהכל בסדר.
מופיד מרעי: ממש לא, הכל לא בסדר.
מופיד מרעי: יש דברים שמתקדמים, יש דברים שעדיין לא התקדמו.
מופיד מרעי: לכן תענו על השאלות כי אנחנו צריכים גם לעבור לנושאים אחרים.
מופיד מרעי: בשורה התחתונה, כל הנתונים שיש לכם, אתם אספתם אותם לבד כדי שתעבירו את זה למשרדים האחרים, אין לכם אפילו עדיין חוות דעת משפטית, האם אתם כן יכולים לעשות את זה, לא יכולים לעשות את זה, איך עושים את זה?
מופיד מרעי: לכן משפט מסכם שלך לנושא הזה, תמשיכו להיות בזום ויכול להיות שנחזור אליכם.
מופיד מרעי: אנחנו נעבור לדובר הבא.
מופיד מרעי: בבקשה סיגל, משפט מסכם.
סיגל רקנאטי: לגבי העברת המידע לארגון יד לבנים כפי שצוין פה וגם דיברה הרפרנטית שלנו היועצת המשפטית שקד, הנושא של העברת מידע לארגונים יציגים מוסדר בצו הגנת הפרטיות, זה צו של משרד המשפטים ואנחנו בימים אלה, כפי שנאמר פה, בוחנים אפשרויות איך לתקן את החוק על מנת שכן אפשר יהיה, כי אנחנו בוודאי בעד העברת המידע לארגון היציג.
סיגל רקנאטי: איך כן אפשר יהיה להעביר את המידע כשבמקביל אנחנו כן ניצור פניה על מנת לגבש את כל המידע העדכני במערכות שלנו.
מופיד מרעי: תוך כמה זמן אתם מגישים הצעה להצעת חוק?
סיגל רקנאטי: זה לא תלוי רק בי, אני לא רוצה לנקוב בזמן.
סיגל רקנאטי: אנחנו נעשה את זה כמה שיותר יעיל שאפשר.
מופיד מרעי: מינהל האוכלוסין בבקשה.
אלי לוי: שלום.
אלי לוי: אני מנהל אגף מרשם וביומטרי במינהל האוכלוסין שברשות האוכלוסין וההגירה.
אלי לוי: אני אגיד כמה דברים.
אלי לוי: אחד, באמת קיבלנו את המכתב שדיברו עליו לפני חודשיים ממשרד הבטחון, קיבלנו מכתב, העברנו את זה לוועדה למסירת מידע, למרכז הוועדה, מרכז הוועדה שלנו פנה למרכזת הוועדה במשרד הבטחון על מנת שהם יגישו בקשה מסודרת בטופס א'.
אלי לוי: כך זה נקבע בהעברת מידע בין גופים.
אלי לוי: ככל שמשרד הבטחון - - -
מופיד מרעי: זה טופס ששביט דיבר עליו כל הזמן.
אלי לוי: בדיוק.
אלי לוי: ככל שיעבירו בקשה מסודרת בטופס א', הוועדה תבחן, אני מאמין שהיא תמליץ להעביר את המידע ונעביר את המידע.
אלי לוי: עדיין לא קיבלנו את הטופס, אתמול תיזכרנו אותם פעם נוספת לפני הישיבה, תיזכרנו שוב פעם את מרכזת הוועדה של משרד הבטחון.
אלי לוי: אני חייב להגיד רק עוד עניין אחד שצריך לשים אותו על השולחן.
אלי לוי: לנו במרשם האוכלוסין אין מידע על אחים.
אלי לוי: יש לנו מידע בין הורים לילדים.
אלי לוי: ככל שיש חלל צה"ל ונקבל את מספר הזהות שלו, דרך אגב, אנחנו מקבלים את זה היום, אני אגיד בעקבות מה אנחנו כן מקבלים את זה, אנחנו יכולים ללכת להורים שלו ולראות מי הילדים שלהם ואז אנחנו מבינים שהם אחים ולהחזיר את המידע הזה.
מופיד מרעי: אתה אומר שמידע מוחלט על ההורים יש, ואתם - - -
אלי לוי: אמרתי שיש מידע על ההורים, לא אמרתי מידע מוחלט.
אלי לוי: יכול להיות שחלל צה"ל עלה לבד לארץ, ואחר כך ההורים עלו או עלה יחד עם ההורים ואחר כך האחים עלו לארץ, ולא בהכרח שיהיה קשר משפחתי ביניהם.
אלי לוי: כלומר לא בהכרח שיהיה קשר משפחתי בין שני האחים האלה, כלומר אם הם לא עלו בזמנים שונים ולא כשהאח האחרון עלה לארץ והוא לא הגיע ואמר 'תעדכנו שגם אני הבן שלו', אני מדבר על עליות בשנות ה-50 וה-60, לרוב המידע הזה לא יהיה ויהיה פה איזה שהוא חוסר.
אלי לוי: בשנה האחרונה, בעקבות פעילות של כל הארגונים שהיו פה תוקנו תקנות מרשם האוכלוסין ברישומים בתעודת הזהות, והוספנו לספח תעודת הזהות להורים שכולים את המונח 'חלל צה"ל', שנרשם ליד הבן שנפטר.
אלי לוי: בעקבות כך - - -
אלי בן-שם: חלל מערכות ישראל.
אלי לוי: חלל מערכות ישראל, ועכשיו זה גם חלל פעולות איבה.
אלי לוי: היה 'נספה פעולות איבה', וזה תוקן ל'חלל פעולות איבה'.
מופיד מרעי: ואז זה רשום בספח.
אלי לוי: זה נרשם בספח.
אלי לוי: כלומר במקרים של חללי מערכות ישראל, של חללי צה"ל, כלומר זה לא רק צה"ל, זה כל חללי מערכות ישראל, שב"כ, משטרה, כל גורמי הבטחון, המידע התקבל ממשרד הבטחון.
אלי לוי: דרך אגב, אני חייב לציין שמהיום שהתחלנו לנפק ספחים להורים וניפקנו המון, זה היה ממש לפני יום הזיכרון האחרון והייתה בקשה, נתקלנו רק במקרה אחד של חלל שההורים לא היו רשומים, פנינו ובאמת כנראה זה נפל, ועדכנו את זה.
מופיד מרעי: לפני כמה זמן?
אלי לוי: לפני חצי שנה.
מופיד מרעי: כל מה שאתה אומר זו תוצאה של החצי שנה האחרונה?
אלי לוי: לא, כל מה שאני אומר זה שהוספנו את חלל צה"ל, חלל מערכות ישראל בחצי השנה האחרונה.
אלי לוי: ואז יש לנו את המידע.
מופיד מרעי: אתה יודע להגיד אם השלמתם לכל החללים?
מופיד מרעי: או שאתה לא יודע להגיד את זה?
אלי לוי: כל המידע שהתקבל במשרד הבטחון, הרי המידע על החללים הוא מידע שאצלם.
אלי לוי: כלומר זה נקלט אצלנו, ככל שהורים מגיעים ומוציאים ספחים, הם יכולים לבחור עם החלל או בלי החלל.
אלי לוי: ככל שהם בוחרים שהחלל יירשם בספח אנחנו רושמים גם כן לצד השם של הילד את האותיות "ז"ל" ואת המונח "חלל מערכות ישראל" ואת תאריך הפטירה גם כן.
מופיד מרעי: אז מה חסר לרשימה למשרד הבטחון?
אלי לוי: יש את הכל.
אלי לוי: אבל שוב פעם, בגלל זה אני מאמין שלמשרד הבטחון יש את רוב המידע.
אלי לוי: דרך אגב, כשהם אמרו שיש להם רשימה של 30,000, שחלקם ממאגרים שהם רשמיים וחלקם ממאגרים שהם אספו, אני כשהוצאתי דו"ח לפי חלל מערכות ישראל כמה אחים שכולים יש, הגעתי ל-20,098.
אלי לוי: זה המידע שיש לנו בעקבות המידע שקיבלנו בעקבות זה שהוספנו לרשימה חלל צה"ל, זה המספר שיש לנו, שחלקם אולי הם גם לא חללי צה"ל, הם חללי מערכות ישראל.
מופיד מרעי: זה נקרא חללי מערכות ישראל.
אלי לוי: המשטרה, השב"כ, המוסד, כל ארגוני הבטחון למיניהם.
מופיד מרעי: אז אני מצליח להבין שהצלחתם לבנות מאגר דאטה של אחים שכולים על בסיס המבנה של המשפחה, ומי ההורים.
מופיד מרעי: כלומר ההורים והאחים שלהם.
מופיד מרעי: איפה הפער?
מופיד מרעי: הפער הוא אצל מי שאין לו הורים, כך הבנתי, או המשפחות לא בארץ, הבנים נמצאים פה בארץ.
מופיד מרעי: יכולים לעלות שני עולים מארצות הברית או מכל מדינה, אח אחד נהרג, האח השני בחיים, הוריו בכלל לא נמצאים בארץ, וזה מורכב יותר.
מופיד מרעי: אבל זה אצלכם ברשות, זה לא מונח במשרד הבטחון.
מופיד מרעי: זה מה שאני מבין?
אלי לוי: אני לא יודע מה הם מקבלים מאיתנו, אבל אני אומר, ככל שהם ירצו את המידע הזה שיש לנו, אנחנו - - -
מופיד מרעי: אפשר להעלות את סיגל עוד פעם?
מופיד מרעי: טוב.
מופיד מרעי: שביט בבקשה.
שביט מס: זה כל כך פשוט שמבזבזים פה שעתיים על משהו שהוא נורא פשוט ושוב אמרתי, הוועדה לא צריכה להיות פה.
שביט מס: מי שצריך להיות פה הוא אגף השיקום במשרד הבטחון, להסביר לכולנו למה לא מילאו עד עכשיו טופס א'.
שביט מס: שיסיימו את טופס א', יקבלו את הנתונים.
שביט מס: נקודה.
שביט מס: עכשיו יושבת פה נציגת משרד המשפטים.
שביט מס: נציגת משרד המשפטים עם היועצת המשפטית של הוועדה יודעות בדיוק איזה תיקונים צריך לעשות.
שביט מס: לא צריך לבלבל את המוח, שפשוט יעשו.
אלי בן-שם: פשוט הם לא מעוניינים לעשות כי הם חוסכים כסף.
אלי בן-שם: זה הכל.
מופיד מרעי: דקה חברים, בשביל זה אנחנו יושבים פה בוועדה, כדי גם לחבר את הקצוות.
מופיד מרעי: זה אחד מהתפקידים שלנו.
מופיד מרעי: אני רוצה לשמוע מסיגל, את הטופס לרשם האוכלוסין הגשתם בקשה לקבל את הנתונים או שלא?
סיגל רקנאטי: אני מצטערת לומר אבל הנושא הזה לא עבר דרכי.
סיגל רקנאטי: מהרגע שעכשיו אני יודעת ורשמתי בפניי לטפל בנושא של הטפסים.
מופיד מרעי: כדי למצות את התהליך, חברים, כמו שאמרה יו"ר הוועדה מיכל, שיהיה דיון בהמשך.
מופיד מרעי: אני מבקש, כל מה שכרגע עולה, כל החיבורים שצריך לעשות בין משרד המשפטים לבין רשם האוכלוסין, לבין משרד הבטחון, לעשות אותם ולהכין אותם לקראת הדיון הבא.
מופיד מרעי: בדיון הבא אין לי כוונה לחזור ולדבר על זה שצריך לחבר בין המשרדים.
מופיד מרעי: לכן תעשו את העבודה, תכינו את עצמכם, תתחברו, תגישו את הטפסים הדרושים על מנת שיהיו לכם את כל הנתונים ואנחנו אחרי זה נראה.
מופיד מרעי: אני אגיד לכם למה זה חשוב לנו, חברים.
מופיד מרעי: גם לחברים פה.
מופיד מרעי: כי חשוב לנו בסופו של דבר שאנחנו נדע לשים את האצבע על הבעיה.
מופיד מרעי: אני יודע איפה הבעיה, אבל כולנו צריכים להיות מכוונים לאותה נקודה, ואז אם צריך ללכת עכשיו ולחוקק, ואנחנו כן צריכים ללכת ולחוקק חקיקה בנושא הזה, מיכל הובילה כבר את החקיקה בקדנציה הקודמת, לכן אנחנו צריכים בסופו של דבר לדעת אנחנו כחברי כנסת לאן אנחנו מכוונים, והוועדה לאן היא רוצה להגיע.
מופיד מרעי: לכן בלי הנתונים אנחנו יכולים באמת להגיע למצב של דו שיח של חירשים, כי גם למחוא כפיים צריך שתי ידיים.
מופיד מרעי: אי אפשר עם יד אחת.
מופיד מרעי: בבקשה אלי, קצר.
אלי אבידר: שני דברים קצרים אני רוצה לומר.
אלי אבידר: חברנו שביט לקח את העניינים לידיים והוא אמר מה צריך לעשות.
אלי אבידר: גם אני וגם אלי בן שם דיברנו עם משרד הבטחון לבקש את הטופס, אני בעצמי דיברתי פעמיים ואמרו לנו, והעברנו את המסר למועלם, להעביר את אותו טופס הבין משרדי, ביקשנו שיעבירו את הטופס.
אלי אבידר: דבר שני, ב-2010 - - -
מופיד מרעי: אבל גם חסרה פה חוות דעת משפטית.
אלי אבידר: לא, לא צריך.
אלי אבידר: חוות דעת משפטית זה רק בכדי להעביר דרך - - -
מופיד מרעי: מה עושים עם המידע, צריך חוות דעת משפטית.
אלי אבידר: זה.
נירה לאמעי רכלבסקי: בשלב הראשון משרד הבטחון יכול לבקש, הוא לא צריך, יש העברה בין משרדית לפי חוק הגנת הפרטיות.
מופיד מרעי: את זה אני אבדוק אישית גם.
אלי אבידר: ב-2010 גם אני וגם אסף היינו אצל שר הפנים שהוא היה ידיד שלנו, הוא אומר לי 'אלי מה אתה צריך', אמרתי לו 'אני רוצה רשימה של אחים שכולים'.
אלי אבידר: הוא הרים טלפון לידינו ליו"ר הרשות, הוא שאל אותו 'האם אתה יכול להוציא רשימה של אחים שכולים', הוא אמר 'בלחיצת כפתור אני מוציא לך'.
אלי אבידר: כמובן שלא ביקשנו אחר כך, אבל הוא אמר במפורש 'בלחיצת כפתור אני מוציא לך רשימה'.
מופיד מרעי: הוא יכול להוציא אבל הוא לא יכול להעביר לך.
אלי אבידר: זה משהו אחר.
אלי אבידר: אבל קודם כל מה אנחנו רוצים?
אלי אבידר: תוציאו.
מופיד מרעי: אוקיי.
מופיד מרעי: בואו נשמע את משרד החינוך.
יוכי סימן-טוב: שלום לכולם.
יוכי סימן-טוב: מבחינתי הדיון הזה היה מאוד מאוד מרגש.
יוכי סימן-טוב: אני לצערי גם אחות שכולה מהשכול של אחי.
יוכי סימן-טוב: במלחמת יום כיפור הייתה החוויה המכוננת של חיי, אני בחרתי לעסוק בעזרה לתלמידים, לילדים שסובלים משכול, מאובדן, ממשברים שונים, כנראה בגלל זה, לא סתם בחרתי את מה שאני עושה כבר 18 שנים ולפני כן כיועצת בבית ספר.
יוכי סימן-טוב: מאוד התרגשתי מהדברים שדיברו פה, ממש הרגשתי את זה בלב.
יוכי סימן-טוב: מיטל, מאוד התרגשתי איתך, גם אריאלה וכולם, פרידה, אלי וגם אתה, מ"מ היו"ר.
יוכי סימן-טוב: אנחנו במשרד החינוך מכירים לגמרי בצרכים הייחודיים של האחים השכולים, יש לנו יחידה שאני עומדת בראשה עם כ-100 מדריכי יועצים שנותנת מענה ובאמצע הדיון הייתי צריכה להגיד מענה, לא אגיד עכשיו את החדשות, אבל לאובדן שקשור בילדים, שכל אובדן קשור כמעט בילדים והייתי צריכה לתת מענה לצוותים שלרגע היו צריכים עזרה.
יוכי סימן-טוב: יש לנו תדריכים מקצועיים לכל התחומים ובוודאי גם לשכול של אחים.
יוכי סימן-טוב: יש לנו ספרות מקצועית ענפה בתחום הזה, ייחודית למדינת ישראל.
יוכי סימן-טוב: אני אפילו אגיד שהייתה לנו פגישה נציגות המדינות של ה-OECD והם מאוד מאוד התרשמו ממה שאנחנו עושים.
יוכי סימן-טוב: זה לא אומר שהכל מושלם, ממש לא.
יוכי סימן-טוב: אני בסוף השנה פורשת ואני לא מרגישה שהכל נעשה, אני אומרת את זה בכנות, לא הכל מושלם.
יוכי סימן-טוב: ממש לא.
יוכי סימן-טוב: יש עוד הרבה דרך לעשות כדי שנוכל - - -
מופיד מרעי: איפה הדברים הלא מושלמים, את יודעת להצביע?
יוכי סימן-טוב: אני יכולה להגיד.
יוכי סימן-טוב: אנחנו מאוד מאוד טובים בשעת משבר, אנשים מתגייסים, אנשים הולכים, בקורונה בסגרים הייתי צריכה להגיד למורים שאסור להם להפר את החוק וללכת להלוויה של הורה או של אח של ילד שנפטר, הם כל כך הרגישו שזה חובתם והם רצו להפר סגר, ואמרתי להם 'אתם צריכים לעשות בדרכים אחרות' והמצאנו את עצמנו מחדש איך לתמוך בילד כשהחוק אסר לצאת להלוויה.
יוכי סימן-טוב: זה היה מאוד מאוד קשה.
יוכי סימן-טוב: יש שני אתגרים אני חושבת, ואנחנו משתדלים, אני אומרת שאנחנו כל הזמן על זה.
יוכי סימן-טוב: אני והצוות שלי יום ולילה על זה.
יוכי סימן-טוב: זה אומר 24/7 מענה לצוותים, לא משנה באיזו שעה קרה המשבר.
יוכי סימן-טוב: ואני אומרת עכשיו, בזמן אמת קיבלתי טלפונים 'יוכי, צריכים עזרה קצת בייעוץ', למרות שהצוותים יודעים את העבודה וזה משבר חריף וביקשו עצה.
יוכי סימן-טוב: האתגר הוא א.
יוכי סימן-טוב: באמת בזה שלאורך זמן יראו את הילד, המעקב הוא ארוך טווח.
יוכי סימן-טוב: הרישום, שוב כולנו מדברים על אותו דבר, רצינו להוסיף את זה בטופס הצהרת בריאות כפי שאמרנו, שהיא מתחדשת כל שנה, כדי שלא יהיה בתיק תלמיד.
יוכי סימן-טוב: בהתחלה חשבנו לרשום את זה בתיק תלמיד, אבל אמרו לנו חלק מהאנשים 'מה פתאום, יש ילדים שמגיעים לגיל 15 או אפילו ילדים בני 12 שאומרים 'אני לא רוצה שיכתבו עלי כי אני רוצה להיות כמו כולם'' וצריך לתת לילד אפשרות, ברגע שהוא עומד על דעתו, לבחור האם הוא רוצה שירשמו כן או לא.
יוכי סימן-טוב: וגם להורים, יש הורים שהם בעד שירשמו את הילד, ויש הורים שלא.
יוכי סימן-טוב: הפתרון שממש נמצא עכשיו, ממש עכשיו, נמצא פתרון שיש אפשרות בפורטל הורים לעדכן טכנית בכל רגע נתון, ההורה יכול לעדכן את הסטטוס המשפחתי.
יוכי סימן-טוב: שם הוא יכול להוסיף שאלה, זה ממש בימים האחרונים נמצא הפתרון הזה, שם ההורה יכול לעדכן האם הילד עבר אובדן של אדם קרוב בשנה האחרונה, ואז יש אפשרות גם לחדש מידע וגם אם ילד עמד על דעתו ובגיל 15 הוא כבר לא רוצה שיהיה רשום, לאפשר לו את זה כי אני חושבת שגם זה חשוב, לכבד את הרצון של הילד שלא רוצה שידעו מזה.