GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל שיר סגמן: עד כמה אתם מרגישים מצד אחד את הכוח לשנות ועם כוח מגיעה גם האחריות.
שירה מנשה: אז כמו שאמרתי מקודם, בלימודי תקשורת אנחנו באמת לומדים לפתח את חוש הביקורת שלנו ובעתיד אנחנו גם רוצים לשמור ולהיות כלב השמירה של הדמוקרטיה.
שירה מנשה: לשמור על הדמוקרטיה.
שירה מנשה: יש לנו את הכוח, כמו שאמרת – להוציא רעיון טוב, כרעיון רע ולהוציא רעיון רע, כרעיון טוב ואני חושבת שלימודי תקשורת זה מתנה בשבילנו, כי ככה אנחנו יודעים מה באמת קורה בחברה מאחורי הקלעים, מה קורה שאחרים לא רואים.
מיכל שיר סגמן: תודה, יש לכם עוד משהו להגיב על זה?
הנה עאמר: על מה שאמרת?
מיכל שיר סגמן: מבחינת האחריות.
הנה עאמר: אנחנו יכולים להגיד שהאחריות כן היא עלינו, כי אנחנו הרופאים של העתיד כמו שנאמר, אם אנחנו מתכננים טוב, אנחנו יכולים לעשות את כל מה שאנחנו מתכננים להפוך למציאות שיתגשם.
הנה עאמר: לגבי הדיפלומטיה, הקשרים בין המדינות ניתן יהיה להשיג, זה לא רק חובתה של הקהילה הבינלאומית, זו גם חובתנו שהילדים ברחבי תבל שיקבלו לפחות זכות מינימלית נאותה, כמו שאנחנו מקבלים.
מיכל שיר סגמן: עוד מישהו רוצה להגיב על השאלה.
מיכל שיר סגמן: אנחנו לא בכיתה עכשיו, בבקשה.
פלג קרבאן: אני חושב שהאחריות הכי גדולה מתחילה בנו, אם אני אתן דוגמא משלנו, שאנחנו מגיעים לכנס עם עבודת חקר טובה, נאום סיכום טוב, אנחנו מעבירים את זה לנציגי האו"ם אז זה עובר לאו"ם ואז זה עובר לכל העולם.
פלג קרבאן: הכול מתחיל בקול הקטן שלנו ועובר למשהו גלובלי, עולמי.
מאור מאיר כהן: אני אשמח להגיד משהו.
מיכל שיר סגמן: כן, בוודאי בטח בטח.
מאור מאיר כהן: מאור כהן מבי"ס מטרווסט ברעננה, רק שאלה קטנה, שכל אחד צריך לשאול את עצמו לפי לדעתי, האם מה שאנחנו עושים פה עכשיו, זה בעצם תרגול של מה שאנחנו נרצה לעשות בעתיד, דיפלומטים, כתבים, עיתונאים, מה שלא תרצו לעשות בעתיד, או שבעצם זה הזמן לשנות ולפעול באמת ולא במילים גדולות ובמילים יפות ובאמת לשנות עכשיו ולא להגיע לגיל 21 לסיים צבא, לעשות טיול ואז להגיד אוקי, הגעתי למקום שלי ועכשיו אני יכול לעשות שינוי.
מאור מאיר כהן: זאת השאלה שכל אחד צריך לשאול את עצמו, בעיקר בגיל שלנו וגם אתם, אם אנחנו יכולים לשנות בכלל משהו, או שזה מילים גדולות ויפות, אני חייב להודות.
מיכל שיר סגמן: הוא צודק אגב, אני כל הזמן אמרתי – אם לא הייתי מאמינה שאני יכולה לשנות, כנוער, בוודאות מוחלטת לא הייתי חברת כנסת, זאת לא שאלה בכלל.
מיכל שיר סגמן: מלמדים אותנו במדעי המדינה בשנה ראשונה, שאנשים מתחלקים לשניים - האחד אדם שקם בבוקר ואומר לא משנה מה אני יעשה, אני לא יכול להשפיע, לא משנה מה אני יעשה, אני לא אשפיע, אז בשביל מה לנסות, אני אחייה את החיים שלי ותניחו לי - והצד השני, החלק השני של האנשים אומר – כל מה שאני עושה, אני בוודאות משפיע.
מיכל שיר סגמן: ואני חושבת שמי שיושב כאן, גם במשכן הזה ואנשים שהם פורצי דרך ובאמת מכילים שינוי על העולם, כל אחד בדרכו הוא וכל אחד באג'נדה שלו, או בתחום שלו, אלה האנשים שקמים בבוקר ואומרים – כל מה שאני יעשה, אני בוודאות אשנה.
מיכל שיר סגמן: והעולם שלנו וההתקדמות שלנו וההתקדמות של החברה שלנו ושל התחומים, גם של אומנות, או כל דבר אחר שמעשירים את החיים שלנו ונותנים להם נפחים כל-כך משמעותיים, לאו דווקא, אפילו ברפואה מצילת חיים, גם, אבל גם בנושאים אחרים כמו באומנות, או בתי קפה, או הצגות, או מסעדות, שזה חלק ממה שהופך את החיים שלנו לצבעוניים כל-כך ולפתח את התרבות שלנו כחברה, זה באמת אנשים שמאמינים, אנשים, ילדים, נוער, שמאמינים שבוודאות הם יכולים לשנות וזאת תכונה שחייבים לחזק אותה ולהעצים אותה, אפרופו למה אנחנו מקיימים את הדיון הזה, של לשים את הילד במרכז, הכוונה היא בסוף – לתת לו תמיד להאמין שהוא יכול לשנות, כי הוא בוודאות ישפיע על הסביבה שלו – ואני חושבת שזה בעצם בסוף בסוף מתמקד בדבר הזה.
הנה עאמר: אז אפשר להגיד אם מה שאנחנו עושים, אם זה לא משפיע בטווח הקצר, זה ישפיע בטווח הארוך.
מיכל שיר סגמן: את אף פעם לא יכולה לדעת איפה זה פוגש.
מיכל שיר סגמן: תמיד.
מיכל שיר סגמן: אז אנחנו נעבור להלל בלייך, יזמות חברתית, כיתה יא', ישיבה תכונית אורט מעלות.
הלל בלייך: שלום לכולם.
הלל בלייך: אני הלל בלייך, אני בן 16, מהעיר מעלות.
הלל בלייך: אני לומד בכיתה יא', בביה"ס הישיבה התכונית במעלות.
הלל בלייך: אני התחלתי את מסע ההתנדבות שלי, בכיתה ז', בהקמת פינת החי העירונית בעיר ולאחר מכן הייתי אחראי במשך שנתיים על הספרייה הבית ספרית.
הלל בלייך: בכיתה ט' נבחרתי להיות נציג מועצת התלמידים הבית ספרית ולאחר כמה חודשים נבחרתי להיות נציג במועצה הרשותית, במועצה באותה שנה קידמנו כמה פרויקטים נפלאים ונהדרים, אחד מהם זה ערב ההוקרה לפצועי צה"ל.
הלל בלייך: בערב הזה הוקרנו להם תודה וחילקנו להם שי והוקרנו להם לכל מה שהם עשו למענינו ופרויקט שני שהוצאנו זה פרויקט 'המעלותניק' שזה כרטיס הטבות לנוער, שמעודד קנייה מקומית ומחזק את העסקים בעיר.
הלל בלייך: בסוף כיתה ט', נבחרתי להיות נציג מועצת במועצה המחוזית במחוז צפון, לאחר כמה חודשים נבחרתי להיות נציג במועצה הארצית.
הלל בלייך: במועצה הארצית לקחתי חלק בוועדה האתית, משפטית וקידמנו הרבה פרויקטים והרבה דברים בנושא הזכויות ובאמצע השנה נבחרתי להיות יו"ר הוועדה האתית- משפטית ברשות והוצאנו פרסומים ופרויקטים בנושא הזכויות.
הלל בלייך: אחד מהפרויקטים שהוצאנו, זה פרויקט רובוט הזכויות, זה רובוט בווטסאפ שמפיץ ומנגיש לבני הנוער בכל רחבי הארץ, את הזכויות שלהם בלימודים, בעבודה, בצוו ראשון.
הלל בלייך: במהלך שנה שעברה, יצא פרויקט נהדר, בשם 'קחו איתכם את הזבל' , שמקדם אחריות חברתית להגנת על הסביבה וזכיתי לעבור קורס מרצים צעירים והשנה הובלתי ביחד עם יו"ר המועצה המחוזית, שתי הרצאות לתלמידי כיתה ב' וה' בביה"ס גולדה בנהריה.
הלל בלייך: בתחילת השנה נבחרתי להיות סגן יו"ר המועצה המחוזית וקידמנו הרבה דברים.
מיכל שיר סגמן: מה אתה אוהב במה שאתה עושה?
הלל בלייך: אני אוהב במה שאני עושה, את האפשרות שיש לנו להשפיע ולתרום למען החברים שלנו ולמען הנוער ולהכין את הקרקע לדור ההמשך.
הלל בלייך: בחודשים האחרונים התחלנו במועצה הרשותית פרויקט בנושא: קבלת השונה – שמטרתו להעלות את הנושא לקבלת השונה, על שולחן הדיונים ולנסות למצוא פתרון, ביחד עם בני הנוער, באמצעות מעגלי שיח, פאנלים והפרויקט הזה אמור לצאת בחודשים הקרובים.
הלל בלייך: תודה רבה.
מיכל שיר סגמן: משגע.
מיכל שיר סגמן: יש לי תחושה שאנחנו עוד נראה אותך פה.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה, אני שמחה עכשיו לתת לנתנאל, למאור כהן מתיכון מור, מטרווסט, רעננה, שישירו את השיר 'שווים'.
תמי ברנע: עכשיו, ברשותכם נעשה חילופי ישיבה.
תמי ברנע: מי שדיבר שיעבור לשורה מאחורה, מי שלא דיבר עדיין, אם היה לנו שולחן מספיק גדול, אז כולם היו יושבים פה.
מיכל שיר סגמן: קודם כל אתם מרגשים.
מיכל שיר סגמן: אני מקווה שאתם יודעים, עד כמה אתם מרגשים.
מיכל שיר סגמן: עד כמה הפעילות שלכם והרצון שלכם וההתלהבות שלכם מהדברים שאתם עושים ובכלל לראות אותכם ולחוות אותכם זה מרגש.
מיכל שיר סגמן: זה מרגש ותודה.
מיכל שיר סגמן: אני לא אפסיק לומר לכם תודה שהגעתם לכאן ושאתם חולקים איתנו.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לעבור לעומר שחר, יו"ר מועצת התלמידים הארצית, סוף סוף אנחנו גם נפגשים, תמיד אתה בזום.
עומר שחר: נכון, גם תמיד מגיעים נציגים אחרים, סוף סוף אנחנו נפגשים.
מיכל שיר סגמן: בקיצור מה שאתה אומר שאתה רוצה פה קצת כישרונות, קצת מוזיקה, ואז אתה תגיע.
עומר שחר: ואז אני מגיע, אז בוקר טוב, אני עומר שחר, יו"ר מועצת התלמידים והנוער הארצית, מעפולה, תלמיד כיתה יב'.
מיכל שיר סגמן: משתתף קבוע לוועדה לזכויות הילד.
עומר שחר: לגמרי, אני וכל המועצה אנחנו חברים קבועים.
עומר שחר: אני אגיד שהתחלתי את הדרך שלי במועצות התלמידים והנוער בערך בכיתה ח', בצורה רישמית, הייתי קצת ביסודי, אבל ככל שעברתי בגלגלים, הבנתי כמה שהדרך והמקום שאני נמצא בו, הוא יכול להיות מקום שהוא משפיע ואפשר גם לראות שכאן בדיון נמצאים המון חבר'ה שנמצאים במועצת התלמידים באחד מהגלגלים, בין אם זה בי"ס, רשות, מחוז או ארצית וזה בעצם ככה עוזר לנו להתחבר לגישה של יאנוש קורצ'אק, הוא בעצם היה החלוץ לאיזושהי מנהיגות דמוקרטית אצל נוער ואני חושב שאנחנו פה מגשימים את זה ויוצרים איזשהו משהו שחשוב שימשיכו אותו, לא רק במועצות תלמידים ולא רק ביוזמות פרטיות של נערים, אלא באופן כללי במערכת.
עומר שחר: אני הייתי שמח לראות פה בשנה הבאה הרבה יותר, ושנה אחרי זה עוד יותר.
עומר שחר: אז אני באמת ככה חושב שזו הזדמנות טובה.
עומר שחר: אני אדבר רגע על עצמי ועל מה שהמועצות נתנו לי ועל איך הגשמתי את עצמי לפחות, כל בוקר אני קם בבוקר בהרגשה שאני מגשים ומגיע לאיזושהי מטרה ויעד בחיים.
עומר שחר: ההזדמנות הזאת לדבר ולהשמיע את הקול של הנוער וזה לא רק את הקול שלי, אלא באמת לשמוע חברים שלי ולהרגיש שאני אומר את מה שיש להם על הלב, רק במקומות שלא תמיד אומרים.
עומר שחר: דיברנו הרבה שיאנוש קורצ'אק עשה את זה בזמן חירום.
עומר שחר: הוא נתן לנוער ולילדים להנהיג, גם בתקופת השואה, שזה מצב חרום.
עומר שחר: אני אקח משהו טיפה שונה, שזה הקורונה, שבשנתיים האחרונות קצת הייתה חסרה מהמנהיגים הבוגרים יותר, להגיד לנו לנוער ולשמוע אותנו ולהתייחס ולשים אותנו בסדר העדיפויות ויותר מזה גם – לשמוע – לשמוע מה יש לנו להגיד – אני חושב שזה דבר שחשוב מאוד שידעו וייקחו את זה ככה להבא, כי זה לא רק האם יש סגר והאם נסגרת מערכת החינוך, זה גם ברמת ביה"ס, לקבוע את לוח המבחנים ולקבוע את מערכת השעות, תמיד טוב שיש איזשהו התייעצות עם ביה"ס.
עומר שחר: חשוב מאוד בכל זאת לגעת בזכויות הילד.
עומר שחר: יום זכויות הילד.
עומר שחר: חשוב שכל תלמיד, נער, נערה במדינת ישראל, ידעו את הזכויות והחובות שיש להם, גם כאזרחים צעירים, אבל גם כתלמידים.
עומר שחר: זה משהו שאנחנו עובדים עליו בכל מועצות התלמידים וכמובן יחד עם משרד החינוך ועם טובה, ככה שהתלמידים ידעו וגם לשמור על זה.
עומר שחר: אני חושב שלא תמיד כל התלמידים מרגישים שהזכויות שלהם נשמרות ב-100 אחוז, ויש תלמידים שבכלל לא יודעים את הזכויות שלהם, אז תפקידנו זה לחשוף אותם ולעשות את הכול שזה ייקרה ובאמת, אני חייב להודות, זה אחד הדיונים היותר פרקטיים ויותר כיף, כי שומעים כל-כך הרבה קולות, בדרך כלל בדיון בכנסת, אנחנו שעה וחצי בדיון ועברו שלושה, ארבעה אנשים, פה אנחנו ככה עברנו הרבה מאוד ואני חושב שזה ימשיך ותודה רבה לך ותודה לכל מי שמדבר, אתם מדהימים.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה, עומר.
מיכל שיר סגמן: יש לנו עוד נציגים ממועצת התלמידים, רן שי.
רן שי: היי, אז אני רן שי, אני לומד בכיתה יא' מב"ש.
רן שי: אני גם התחלתי במועצות מהמועצה הבית ספרית ועכשיו אני יו"ר הוועדה האתית משפטית במועצה הארצית.
רן שי: אז הדרך שלי במועצות התחילה עוד בכיתה ה' שנבחרתי ליו"ר מועצת הילדים ביסודי, אני זוכר שממש ככה היו לנו מפלגות וזה והכנו שלטים, ממש כל הפסקה הלכנו - -
מיכל שיר סגמן: כבר בכיתה ה'?
רן שי: כן, בכיתה ה'.
רן שי: הכנו שלטים והיה לנו כזה ארבע הבטחות בחירות שרצינו לקדם והסתובבנו ושכנענו אנשים ועשינו את כל העניין ובאחת ההפסקות כמה ימים אחרי, הרכזת החברתית באה אלינו, אליי ואל מי שרצה ביחד איתי, אמרה לנו – ניצחתם בקול אחד – זה היה ממש מרגש באותו רגע, אני זוכר שממש התלהבנו וזה באמת הייתה חגיגה בכיתה שלנו ואני חושב שכל העניין הזה של המצוינות ואני ככה בעניין הזה, אני גם רוצה להגיד על העיר שלי, שבאמת, מגיל מאוד מאוד צעיר תמיד השאיפה למצוינות הייתה אחד הערכים הכי חשובים.
רן שי: שאיפה למצוינות ולצד זה המנהיגות שלנו ולכן אני חושב שכבר מכיתה ה', כל הדרך הזאת במועצות, היא בעיקר נותנת את התחושה של הביטחון.
רן שי: ביטחון בעצמי, בדברים שחשובים לי, בשינויים שאני רוצה לראות בחברה ואלה בדיוק הכלים שאנחנו מקבלים.
רן שי: אני חושב שהמנהיגות של בני הנוער, בכל תחום שהם יבחרו, בין אם זה תקשורת, או דיפלומטיה, או כל מה ששמענו כאן היום, זה משהו מאוד בסיסי ואני חושב שאצל בני נוער רואים את זה במיוחד, כי זה בדיוק הגיל לפתח את המנהיגות שלנו.
רן שי: כל הזמן אומרים שאנחנו המנהיגים של העתיד, אבל דווקא הנוער של היום מוכיח שאנחנו מנהיגים כבר בהווה, אנחנו משנים את המציאות כבר עכשיו וזה מתחבר גם לשאלה שהבחור כאן הציף, אני חושב שהשינויים שאנחנו עושים, הם קוראים עכשיו, הדברים שאנחנו מקדמים, הם משנים את המציאות כאן ועכשיו ולכן אני חושב שבני הנוער הם המנוע הכי גדול של החברה והם אלה שיכולים לשנות אותה בצורה הכי טובה.
מיכל שיר סגמן: מי דחף אותך בכיתה ה', בעצם להגיע לפעילות מהסוג הזה?
מיכל שיר סגמן: זאת אומרת מה קרה שם?
מיכל שיר סגמן: כל אחד מכם בין אם מדובר על קמפוס, על מגמה, אבל בסוף אתם בחרתם, בחרתם לעשות צעד, בחרתם להקים אפליקציה, בחרתם לעשות איזשהו צעד.
מיכל שיר סגמן: מי הראה לכם שזה קיים?
מיכל שיר סגמן: זאת אומרת האם באמת המערכת המשפחתית היא זו שדחפה?
מיכל שיר סגמן: בית הספר?
מיכל שיר סגמן: חברים?
מיכל שיר סגמן: דרך אינטרנט?
מיכל שיר סגמן: אני לא יודעת, מה גרם לך ולכם באופן כללי להגיד - יש פה משהו שהוא מעבר ללכת לימים, מה שנקרא רגילים בביה"ס, כמו שאנחנו מכירים ובעצם להתנהל בשוטף, אלא באמת לבוא ולדעת שיש משהו שאני נמשך אליו, יש לי פוטנציאל, יש מישהו שזיהה אותי באיזשהו מקום וידע לחבר בין הנקודות ולשים אותי במקום שבו מאפשר לי בעצם למצות את הכישרון שלי, למצות את היכולות המנהיגות שלי, את הכישרונות שלי, את מי שאני בעצם.
מיכל שיר סגמן: איך הגעת לזה?
רן שי: אני זוכר שמגיל צעיר תמיד קבוע בכל יום שישי בערב, אחרי הקידוש, הבית שלנו היה סוער מוויכוחים באמת על כל דבר שקורה במדינה, על כל ידיעה חדשותית, אז כאילו תמיד המעורבות בחיים של המדינה, זה היה משהו קבוע בבית.
רן שי: אז זה ככה משהו שאני הרגשתי מהבית ובביה"ס היו המון דברים שהפריעו לי ואני רציתי לשנות אותם ולא הבנתי למה זה כל-כך ברור שיש בעיה, אז למה אף אחד לא פותר אותה, אז אני הלכתי על זה.
רן שי: אני זוכר שהסגנית מנהלת שעשר שנים אחורה, היא הייתה המחנכת של אחיות שלי, היא מאוד תמכה בי ואמרה לי שהיא יכולה לכוון אותי, ככה למקד את המטרות שלי יותר ובאמת הצלחנו להיבחר ולעשות את השינויים ובעניין הזה אני גם רוצה להגיד, אני זוכר שכשהייתי בכיתה ח', הייתי המזכ"ל של מועצת הנוער העירונית בב"ש ואני זוכר שהייתה נציגה, בזמנו הייתה סגנית יו"ר, היא התקדמה אחר כך להיות גם יו"ר של המועצה הארצית, יובל, אני זוכר שאחד הדברים שהיא אמרה לי זה - תחשוב שאתה תהיה בכיתה יא', או שאתה תהיה בכיתה יב', איך אנשים ירצו לקחת ממך דוגמא, איך אנשים יסתכלו עליך במבט של וואו – אני רוצה לדעת מה הוא עשה בשביל להיות כמוהו – כי בזמנו אני הרגשתי את הדברים האלה כלפי אנשים אחרים -אני חושב שהמעגל הזה של להבין שעכשיו אני מאוד מעריך מישהו ולוקח ממנו דוגמא, גם אני אהיה כזה בעתיד ולכן חשוב לי לשמור על הערכים שלי ועל המטרות שלי.
מיכל שיר סגמן: אני חייבת להודות שהמשפט שאני חוזרת עליו הרבה החלק, אחד מהחלקים הכי כיפים בלחיות במדינת ישראל, זה שהיא מדינה כל כך צעירה ובגלל שאנחנו מדינה כל-כך צעירה, אז היה לנו את דור המייסדים, שהקימו פה וייבשו את הביצות, מה שנקרא, אבל אני אמרתי את זה על, יש ביננו פער גילאים כזה או אחר, אבל אתם באמת דור המעצבים ולעצב מדינה, זה דבר שהוא נפלא, הוא מלא באחריות, כי תלוי בכם איך המדינה שלנו תראה בהמשך, אבל זה נפלא.
מיכל שיר סגמן: זה ממש נפלא.
מיכל שיר סגמן: זה לא רק לעצב עתיד, כאילו נכנסתם לבית חדש, היה כאן דור, בנה לכם את הקירות, קושש את העשבים, עכשיו אומרים לכם – קדימה, תעצבו, זאת זכות גדולה שלהרבה מאוד מילדי העולם אין אותה.
מיכל שיר סגמן: חלקם אין להם מדינה, חלקם יש להם מדינות כל-כך וותיקות עם כל-כך הרבה חוקים ישנים של פעם פעם, חוקים של 500 שנה, אז זאת זכות מאוד מאוד גדולה.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת להיות ילד במדינה שלנו ולתת לכם את הכוח באמת לשנות וזה לא סתם סיסמא, זאת מציאות.
מיכל שיר סגמן: דורון שחור.
דורון שחור: נעים מאוד.
דורון שחור: אני דורון שחור, יו"ר מועצת התלמידים והנוער של מחוז מרכז.
דורון שחור: בעצם כל הסיפור שלי במועצות התחיל ממורה, שהייתה לי ביסודי, שבעצם שמה לב שאני קצת יותר מביעה דעה משאר הילדים בכיתה ויש יותר דברים שמפריעים לי ואני ישר הראשונה שמתנדבת לכל דבר והיא סיפרה לי שיש מועצת תלמידים בביה"ס ובאמת משמה הכול היסטוריה.
דורון שחור: באמת, אצלי בסיפור שלי, זה בעיקר בזכות המורים, אני חושבת שמורים לא מספיק מבינים את הכוח שלהם ואת המשמעות שלהם מול התלמידים ואיך התלמידים בעצם תופסים אותם כדמות כל-כך משמעותית בחיים שלהם.
דורון שחור: טוב, בעיקרון זהו.
מיכל שיר סגמן: מישל פוקסמן.
מישל פוקסמן: שלום אני מישל פוקסמן, תלמידת כיתה י' בב"ש.
מישל פוקסמן: אני התחלתי במועצות התלמידים בכיתה ז', כי מאוד חיפשתי מקום שבו אוכל להשפיע, כי היה לי מאוד אכפת ממה שקורה בסביבה שלי, בביה"ס, ככה גדלתי מגיל צעיר ההורים שלי חינכו אותי וכשנכנסתי למועצות דרך הכוונה של המורים ושל היועצת, מאוד מהר הרגשתי בבית, הרגשתי במקום שמושתת על עקרונות כמו – לכל ילדה ולכל נער יש קול – לכל ילד ולכל ילדה יש רצון, צורך – כל אחד הוא מיוחד וכולנו צריכים לקבל את ההתייחסות הזאת, בין אם זה מהמורים, בין אם זה בבית, כולנו צריכים לדעת מי אנחנו, מה אנחנו ומה אנחנו יכולים ושלכל אחד מאיתנו יש זכויות וחובות וגבולות ולא תמיד אנחנו יודעים מהם וזה מאוד משך אותי ונורא רציתי לפעול בתחום הזה והגעתי היום להיות יו"ר וועדת אתיקה משפטית במחוז דרום, ששם אני עובדת בעיקר על העניין של זכויות הילד, כי זה משהו שנורא נורא חשוב ובער בי תמיד ואני באמת חושבת שכל אחד הוא מיוחד וכולנו שונים והגיע הזמן שנתייחס לזה במערכת החינוך.
מיכל שיר סגמן: מאוד מרשים.
מיכל שיר סגמן: יש לי רעיון בראש, אולי שווה להציע ליו"ר הכנסת שיום אחד - אנחנו נהיה ביציע האורחים ושהנוער יתפוס את מקומנו במליאה.
עומר שחר: הצענו את זה מיכל, יש בכנסת - יום הולדת לכנסת - בדרך כלל כל שנה מגיעים הרבה חבר'ה מהמועצה, גם חבר'ה שהם לא מהמועצה שמנהלים כל מיני דיונים בוועדות, יש פעמים שגם יו"ר נואם במליאה, אבל אנחנו עוד בתהליכים על זה.
מיכל שיר סגמן: אני בהחלט יסייע.
עומר שחר: איזה כיף.
מיכל שיר סגמן: באופן כללי אני אומרת, הוועדה לזכויות הילד פתוחה בפניכם תמיד.
מיכל שיר סגמן: מעבר לעובדה אגב, שגם היום הזה הוא מוקלט ומשודר ואפשר לראות אותו בערוץ הכנסת, גם בתוך אתר הוועדה לזכויות הילד.
מיכל שיר סגמן: אגב, אתם יכולים לראות את כל הדיון הזה, ולראות גם את מה שעברנו כאן ועוברים ביום הזה, תוכלו להראות גם להורים, אבל כל ישיבה של הוועדה לזכויות הילד, פתוחה בפני כל אחד ואחת מכם ואתם בהחלט מוזמנים להגיע, להביע את דעתכם, בכלל, אגב, נשמח, אני אשמח מאוד לשמוע תובנות, שיש לכם, רעיונות שיש לכם, לשנות ולשפר.
מיכל שיר סגמן: אתם יודעים יותר טוב מהרבה מאוד, וודאי ממני, מה טוב לכם ולכן אני מאוד מאוד אשמח לשמוע אותכם ולהביא את זה לידי ביטוי.
אורנה שלי: אני הייתי רוצה לדבר.
מיכל שיר סגמן: אז מאוד בקצרה בשביל הפרוטוקול שם ותפקיד.
אורנה שלי: קוראים לי אורנה שלי ואני מנהלת הקמפוס הבינתחומי לילדים שלנו פה ראיתם.
אורנה שלי: זה בי"ס צומח מ-א' עד יב', אנחנו כבר בשלב של כיתה ח'.
אורנה שלי: כאשר בי"ס מושתת על נושא של זכויות ואחריות של הילדים.
אורנה שלי: החל מכיתה א' הילדים לומדים באופן מפורש את הזכויות שלהם, זאת אומרת הזכות היא מאוד בסיסית.
אורנה שלי: ביה"ס מדבר בשפה של זכויות.
אורנה שלי: אנחנו ביום חמישי כשביקשו מאיתנו לעצור, אז אנחנו לא עצרנו – נגד אלימות – אנחנו ממשיכים לדבר את השפה של הזכויות שלנו, הזכויות לצד המחויבות, כי זאת השפה שמבחינתנו צריכה להיאמר ואין ילד שלא מכיר את הזכות - למוגנות.
אורנה שלי: לשם טוב.
אורנה שלי: לזכות ללמידה.
אורנה שלי: – זה משהו מאוד בסיסי בהוויה כבר לילד בכיתה א' וכבר מכיתה א' הילדים בוחרים חלק גדול מתוכנית הלימודים שלהם.
אורנה שלי: עכשיו ברגע שהם בוחרים הם גם יודעים שהם משפיעים, מכיוון שכל מחצית הם גם נותנים לנו משוב והם יודעים שהמשוב שלהם משפיע על מה שיהיה בהמשך הדרך, זאת אומרת ההשפעה של ילד כבר בכיתה א', מאוד מורגשת בדרך העבודה שלו – אפרופו מדברים שילד הוא חלק מהמנעד שמנהל את ביה"ס וככל שהם הולכים וגדלים הילדים, אז אם כבר בכיתה ז' הגענו, אז הם כבר בוחרים את חלק גדול מסדר היום שלהם.
אורנה שלי: עם מי הם ילמדו.
אורנה שלי: מי תהיה המחנכת שלהם.
אורנה שלי: איזה קמפוס הם יהיו.
אורנה שלי: מה תהיה המגמה שלהם.
אורנה שלי: איפה יהיה הבינתחומי שלהם.
אורנה שלי: איזה שפה הם ילמדו, זאת אומרת הם משפיעים על תכנית הלימודים שלהם, מכיוון – שאפרופו דיברנו – לכבד את הילד מהמקום האישי של הילד, שהילד יודע הכי טוב מה הוא רוצה לעצמו.
אורנה שלי: – אז אני מזמינה אותכם, כי אני רואה ממש את דור העתיד, בדרך החינוך של ביה"ס וכמובן שביה"ס הוא בי"ס מדגים, של יוניסף, בי"ס שעובד מאוד צמוד עם טובה ועם יוסי ו - -
מיכל שיר סגמן: איזה עוד מגמות יש אצלכם?
אורנה שלי: יש לנו את הרובוטיקה, יש לנו מופת, יש לנו ארטק ובקמפוסים יש לנו ביו-רפואה.
אורנה שלי: אנחנו כבר מדברים על זה בגיל מאוד צעיר.
מיכל שיר סגמן: מאיזה גיל ילד יודע מה זה ביו-רפואה?
אורנה שלי: בשלב מאוד מוקדם.
אורנה שלי: האוזן מתרגלת, מקבלים סטטוסקופ, הוא יודע בדיוק כי אתה מכבד אותו, אתה אומר לו בדיוק מה אתה תלמד, על מה יהיו דרכי ההבחנות, יש מקום לילד והמקום כבר מכיתה א', אתה מכבד ואתה אומר לו – איך אתה מתקדם ומה יהיה דרך ההתקדמות שלו.
מיכל שיר סגמן: נפלא.
אורנה שלי: היה לי מאוד חשוב ככה אפרופו לשתף, אני ממש מרגישה חלק.
מיכל שיר סגמן: אמרתי, אני גם אשמח להגיע אליכם.
אורנה שלי: בשמחה.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נעבור לאלמוג אמסלם.
מיכל שיר סגמן: תלמיד יזמות חברתית, כיתה יא', ביה"ס אמירים, מכפר ורדים.
אלמוג אמסלם: שלום לכולם, אני אלמוג אמסלם.
אלמוג אמסלם: יו"ר מועצת נוער - -
מיכל שיר סגמן: רק לציין שראש המועצה שלך הגאה.
מיכל שיר סגמן: מאוד גאה.
מיכל שיר סגמן: יושב כאן ככה מנופח מגאווה ובצדק.
אייל שמואלי: שלום, שמי אייל שמואלי, ראש המועצה כפר ורדים ואני אישית בכפר ורדים רואה את מועצת הנוער ורואה את היו"ר הוא הקולגה שלי בכפר ורדים.
אייל שמואלי: מבחינתי אלמוג הוא ראש העיר לילד והנוער, אבל אני יותר נרגש לראות, עוד ילד, ועוד ילד ועוד, שיש לך אלמוג וואו כמה קולגות, אתם השלטון המקומי, של הילד והנוער וכולנו מלאי תקווה בטח היום ובעתיד הלא ארוך, בשלטון הארצי לילד והנוער, אני מהשעות האחרונות טעון במאה אחוז המון תקווה.
מיכל שיר סגמן: לגמרי.
מיכל שיר סגמן: בבקשה אלמוג.
אלמוג אמסלם: שלום, אני אלמוג אמסלם, תלמיד כיתה יא', בבית ספר עמיאל בכפר ורדים.
אלמוג אמסלם: יו"ר מועצת נוער רשותית, שלוש שנים כבר ומ"מ במועצה המחוזית.
אופיר איינהורן: אני אופיר איינהורן, אני מזכ"לית מועצת הנוער בכפר ורדים וגם פעילה במועצת הילדים והנוער של מחוז צפון.
אופיר איינהורן: אנחנו שנינו יש לנו עבר במועצות בגלגלים שונים, כך שאנחנו מאוד אוהבים את זה שנינו.
מיכל שיר סגמן: מה גרם לכם לקום בבוקר ולהגיד זה מה שאני רוצה לעשות?
אלמוג אמסלם: אני אגיע לזה עכשיו.
אלמוג אמסלם: ככה אז שנה שעברה הייתה מלאה באתגרים מיוחדים שלא הכרנו עד כה, במיוחד עבורנו בני הנוער.
אלמוג אמסלם: היא דרשה מאיתנו ריחוק חברתי, היינו בחוסר וודאות, דאגה ולחץ.
אלמוג אמסלם: לפני הקורונה ניהלנו את מועצת הנוער בישיבות סדורות, כולל פעילויות נוער - אם זה מסיבות, אירועי קיץ, תכנון נסיעות, הכנת טיול משותף מול תנועות הנוער ועוד כמו אלה – תקופת הקורונה בתחילתה גרמה לתקיעת רצף כל הפעילויות, כמו בכל ישובים בארץ.
אלמוג אמסלם: נדרש מאיתנו להישאר בבית ובמקביל לכך עוד יותר מזה – גם סיים תפקיד, אצלנו ביישוב, מנהל יחידת הנוער – שככה שאין עוד סיבה שלא נעבוד.
אלמוג אמסלם: אנחנו במועצה ראינו את המשבר כהזדמנות, הרמנו ומינפנו פעילויות משמעותיות, שהייתה מטרה אחת, גם לנוער, גם לקהילה, לעשות פעילות משותפת.
אלמוג אמסלם: הקמנו אולפן נוער שיעביר פעילויות בשעות אחה"צ שבמסגרתם שידרנו פעילויות אינטראקטיביות אם זה היה – חידוני טריוויה, אירוח שמובילי דעת קהל בנוער, אנשים מהקהילה, הופעות, דאגנו שכל הפעילויות האלה יעברו באופנים כמו – אינסטגרם, טיק טוק, מה שמדבר נוער – שלא יהיה לנו אנשים שלא מחוברים, של מה שהם רוצים.
אלמוג אמסלם: מלבד זה העברנו גם טקסים בזום, אם זה - יום השואה, יום הזיכרון.
אלמוג אמסלם: ביום העצמאות עשינו אירוע אינטראקטיבי להעצמת התנדבות בקהילה - במהלך תקופת הקורונה - אם זה היה הדלקת משואות של בני נוער, כל אחד סיפר קצת על מה הוא מתנדב, מה הוא עושה, איך הוא מסייע לקהילה, מלבד זה גם סייענו לפיקוד העורף, למח' לשירותים חברתיים במתן מזון למבוגרים, אז זה מפגשים עם מבוגרים אחה"צ ועוד מאלה וכל זה כדי שתהיה פעילות לנוער, גם בתקופת הקורונה.
אופיר איינהורן: אז באמת כמו שאלמוג אמר, מועצת הנוער בכפר ורדים, היא מאוד פעילה ולכן ברגע שהקורונה התחילה לדעוך ואנחנו יכולנו לצאת מהבתים, אנחנו מיד הרמנו את הראש והתחלנו שוב בפעילויות פרונטליות, כדי שהנוער יבוא וגם הקהילה כמובן.
אופיר איינהורן: אנחנו עושים הכול בשיתוף עם הקהילה, אז במסגרת הפעילויות הפרונטליות מאז שקצת יצאנו מהקורונה, בחודש יוני האחרון, אנחנו קיימנו יום החלפת שלטון, שזה בעצם אומר שחברי המזכירות של מועצת הנוער, יחד עם נציגים נוספים במועצה, בעצם כולנו, החלפנו את כל בעלי התפקידים במועצה המקומית - אם זה ראש המועצה, אם זה מנהלת אגף חינוך, שיושבת פה, אם זה את הגזבר, את המהנדס, את המזכירות, את כול התפקידים –
מיכל שיר סגמן: איך היה?
אופיר איינהורן: היה מקסים.
אופיר איינהורן: ממש.
אופיר איינהורן: באמת זה נתן תחושה מאוד, תחושה שסומכים עלינו, שנותנים לנו לשבת בכיסא שלהם, תרתי משמע ולעשות את העבודה שלהם.
אופיר איינהורן: זה היה תחושה מאוד מאוד טובה לעשות את זה.
אופיר איינהורן: אותו דבר קרה גם בתנועות הנוער, בצופים, בנועם, בסיירות, בביה"ס היסודיים, התלמידים החליפו את השומרים, את המורים, כל מיני תפקידים שונים, גם בחטיבה ובתיכונים.
אופיר איינהורן: אז באמת הדבר הזה קרה וזה נתן לכל בני הנוער בכפר תחושה מאוד טובה – שסומכים עליהם, שהם יודעים מה שהם עושים.
אופיר איינהורן: – התקיימו גם פעילויות שוברות שיגרה בביה"ס, יש לנו שני תיכונים בכפר, אז התקיימו משחקי ספורט, התקיימו מכירות, כמו קיוסק, אבל המוני כזה שהנוער מפעיל.
אופיר איינהורן: בתנועות הנוער, או בפעילויות של אחה"צ שעסקו באותו נושא ובמסגרת אותו אירוע, אנחנו גם הבאנו את רביב כנר שהופיע בכפר, והיה לנו מאוד חשוב באותו אירוע לנצל את המעמד, שהגיעו באמת מאות אנשים מהקהילה ומהנוער והיה לנו נורא נורא חשוב להודות לבעלי התפקידים במועצה המקומית ולביה"ס וכמובן לנוער, על כל השיתוף הפעולה והדברים היפים שאנחנו עושים ביחד, ככה, להקדיש לזה איזה כמה דקות, חילקנו תעודות הוקרה לאותם אנשים.
אופיר איינהורן: כל זה, שוב, בהובלת מועצת הנוער.
אופיר איינהורן: אנחנו מקבלים תמיכה מאוד מאוד רחבה מהמועצה, מכל מיני אנשים שהם מעלינו.
אופיר איינהורן: עכשיו מעבר לזה, בחופשת הקיץ האחרונה, אנחנו פתחנו מתחם לנוער שפעל פעם בשבוע, כל שבוע.
אופיר איינהורן: שהגיעו אליו תלמידים מכיתות ז' עד יב', בתמיכת המרכז הקהילתי בישוב עשינו את זה, הפעלנו בו ערבים, על מדינות שונות, אם זה איטליה, מקסיקו או צרפת, כל מיני כאלה, ממש עם מאכלים, משחקים, עניינים תרבותיים והתחלנו פעילויות פנאי ומפגשים חברתיים, ככה גם נתנו לנוער איזה ערב שהם יכולים כולם להיות ביחד ולשחק באקס בוקס, או לאכול ביחד.
אופיר איינהורן: ממש בחודש וחצי האחרון, אנחנו נתנו במה ללהקת נוער בכפר, מכיתה יא', סייענו להם להפיק ערב, שבו הם הופיעו מול קול הקהילה והנוער שרצו להגיע, ממש הפקנו להם ערב יפה וזה היה נורא מרגש לראות איך שהם התרגשו ואיך שאנחנו התרגשנו ובאמת כמו שהסברתי אנחנו הגענו לנצל את תקופת הקורונה בצורה המיטבית והמשכנו לשתף פעולה עם המועצה המקומית, עם תנועות הנוער.
אופיר איינהורן: חשוב לי לציין שגם עכשיו, אחרי שעברנו ככה את התקופה הקשה של הקורונה, בתקווה שלא נחזור, אז נציגי מועצת הנוער בכפר, מקבלים הזמנה לכל הוועדות והישיבות שמתקיימות במועצה המקומית.
אופיר איינהורן: יש לנו דלת פתוחה לכל בעל תפקיד שרק נרצה לפנות אליו.
אופיר איינהורן: אין דבר כזה שלא יקשיבו לרעיון שעולה לנו בראש, או שנשאיר אותו אצלנו, אין דבר כזה.
אופיר איינהורן: בעצם זה מתוך מקום שרואים אותנו בתור נוער יוזם ופעיל וסומכים עלינו, שוב, אז סיימתי אני.