GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עידית סילמן: קודם כל, חבר הכנסת, מקלב, אני שמחה כי גם אותך שאלתי אי אלו שאלות והתייעצתי איתך.
אורי מקלב: עידית, אני לא אקצין, זו אלימות נגד חרדים.
- ימינה: אבל חבר הכנסת, אני לא מפריעה לך, אני בשמחה.
- ימינה: גם הנשים היקרות שיושבות כאן שנמצאות איתי ביחד בתוך קבוצת "ווטסאפ", וכותבות לי ואני בקשר איתן בנושא הזה.
- ימינה: הן יודעות שאנחנו מנסים לקדם איזה שהוא מתווה וזה נכון, זה מורכב יותר, אבל אנחנו עובדים על מתווה.
הציונות הדתית: זה המתווה שמחליט, שאומר שהציונות הדתית כן והחרדים לא?
- ימינה: לא, זה בסדר אתה יכול לשאול.
הציונות הדתית: לא, אני עד עכשיו לא דיברתי, אני מזכיר לך, כי אני אמרתי שידברו נשמע אותם.
הציונות הדתית: אבל, אני שאלתי אם המתווה הזה זה המתווה על חשבונם של החרדים?
הציונות הדתית: כי אני לא רוצה שעל חשבון החרדים אנחנו זה.
- ימינה: אני מבינה.
משה אבוטבול: אבל תשימי את זה, כי כולם חושבים שזה המתווה שלך, להחריג את החרדים מהציונות הדתית לעשות את זה.
משה אבוטבול: בגן הוורדים היית נהדרת.
- ימינה: רגע, חבר הכנסת אבוטבול, בגן הוורדים הייתי בסדר?
משה אבוטבול: היית נהדרת שם, אבל כשהם באים החוצה הם לא מוצאים כלום בכיס.
- ימינה: אז אני רק רוצה להגיד לך שגם הנשים היקרות יודעות שמה שהן ראו שם, זה מה שהן רואות כאן.
משה אבוטבול: מה, דברים שרואים משם לא רואים מכאן?
- ימינה: לא.
- ימינה: אז אני לא משנה, כהוא זה מערכי.
- ימינה: סליחה, ואני יכולה לומר שזה נכון שאנחנו נמצאים באיזה שהוא תהליך מול משרד האוצר, אבל גם אני וגם חבר הכנסת ניר אורבך, ואני מאמינה שהוא ישב כאן לפני כן וציין את הדברים האלה, נמצאים כרגע במשא ומתן וגם בשיח ודברים באמת מול משרד האוצר.
אורית סטרוק: ניר אורבך רק אמר כמה זה כואב לו, הוא לא אמר מה המתווה.
אורית סטרוק: אנחנו רוצים לדעת מה המתווה.
- ימינה: אז אני אגיד שזה לא רק כואב לי.
- ימינה: קודם כל, אלו המשפחות שלנו, אלה החברים שלנו, אלה השכנים שלנו, של כולנו, של כל עם ישראל, ולכן כל מי שירצה אני אשמח לשתף אותו.
- ימינה: אגב, חבר הכנסת אוריאל בוסו היה שותף בתוך זה ועזר לי ועוד הרבה חברי כנסת אחרים פה.
- ימינה: ותודה רבה ואני שמחה, וקיבלתי פה הרבה עזרה מהרבה חברי כנסת ורעיונות טובים והבאנו כמה אופציות.
- ימינה: ואנחנו נמצאים על המדוכה, יושבים עליה, גם אני וגם חבר הכנסת ניר אורבך ביחד עם השרה איילת שקד ואני מאוד מאוד מקווה שנצליח ואולי נוכל לקדם איזה שהוא משהוא.
- ימינה: אני לא יכולה להבטיח שום דבר, אני יכולה להגיד שאנחנו באמת נעשה את המאמצים הכי כבירים, הכי אפשריים.
- ימינה: הממשלה הזו הוכיחה שהיא לא שינתה בכהוא זה בתקציבים שלה למגזר הדתי לאומי, ולמגזר החרדי ולמגזרים האחרים ולקהלים האחרים, כי הממשלה הזו דואגת לכל עם ישראל - - -
אורית סטרוק: זה דיבורים כמו חול ואין מה לאכול.
אורית סטרוק: יושבות פה נשים שהן במצוקה, ואת מדברת איתן על מתווים.
- ימינה: לא נכון, תבחנו אותנו במעשים.
- ימינה: אז אני אמרתי שוב שאנחנו עושים את המאמצים שלנו, ואני אשמח לשבת איתך.
- ימינה: וחברת הכנסת, אורית סטרוק, אני אשמח גם לשבת איתך ולהראות לך את הדברים.
אורית סטרוק: לא רוצה לשבת איתך.
אורית סטרוק: תגידי לוועדה מה המתווה?
אורית סטרוק: לא יושבת איתך.
אורית סטרוק: תגידי לוועדה מה המתווה.
הציונות הדתית: אנחנו רוצים לדעת מה המתווה, אני לא מבין את זה, זה סודי?
הציונות הדתית: גברתי, היושבת ראש, מה המתווה?
הציונות הדתית: מה, לבוא ולהגיד יש מתווה ואנחנו לא יודעים מה המתווה?
הציונות הדתית: להגיד יש מתווה ולא להגיד מה זה.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לעבור, בבקשה, לרבנית שלומית מלמד מ"תורתן ומאמונתן".
- ימינה: שלומית מלמד לא הגיעה, היא לא מרגישה טוב.
- ימינה: את הכל באמת אני עושה, ואני חייבת לומר, בעזרתה הנאמנה של הרבנית שולמית מלמד שנמצאת כיד ימין ואיתה קדמתי, זאת אומרת, איתה ישבנו על הדברים גם חבר הכנסת אורבך וגם אני.
אורית סטרוק: אבל לא יכול להיות שיש ועדה והועדה לא שומעת מה המתווה.
משה אבוטבול: עידית, את יודעת מה?
משה אבוטבול: אז אני קם.
משה אבוטבול: אם אי אפשר להגיד לה משפט על מה שהיא אמרה.
מיכל שיר סגמן: כי אתה בא על חשבון האורחים.
מיכל שיר סגמן: אתה רוצה לבוא על חשבון "תורתן ואמונתן", בסדר.
משה אבוטבול: עידית, אני רוצה לומר לך, עם כל ההסברים, המצב שלנו זיבורית.
הציונות הדתית: אבל צריך גם להבין מה הרקע.
הציונות הדתית: יש טענה שבאו והציעו לנשות "הציונית הדתית" ואמרו להם את הדבר הבא – אנחנו נתן לכם והחרדים נזרוק אותם ונשאיר אותם בצד.
הציונות הדתית: אני רוצה לדעת מה המתווה, כי אני לא מוכן לקבל לא על חשבון מקלב ולא על חשבון אבוטבול ולא על חשבון פינדרוס וגפני.
הציונות הדתית: אני איתם, התורה שלהם היא התורה שלי.
משה אבוטבול: אל תדאג, לא יתנו לאף אחד.
מיכל שיר סגמן: אתה תוכל לפנות לחברת הכנסת סילמן אחרי הדיון.
אורית סטרוק: לא, חברת הכנסת סילמן הייתה צריכה להגיד את זה פה בדיון, בשביל זה ועדה, ולא לעבוד מאחורי הגב של הוועדה על מתווה.
אורית סטרוק: זה הכל.
מיכל שיר סגמן: "תורתן אומנותן" מי הנציגה שלכן בבקשה?
מיכל שיר סגמן: שם מלא לפרוטוקול בבקשה.
נעמה מושקוביץ: נעמה מושקוביץ, תושבת לוד, מורה בתיכון.
נעמה מושקוביץ: אני אמא לשישה ילדים, בעלי למד רבנות ולומד כרגע דיינות.
נעמה מושקוביץ: אני ממובילות הפורום.
נעמה מושקוביץ: אני אשמח להציג בפניכן את המצגת שהכנו לדיון הזה.
נעמה מושקוביץ: זה באופן כללי הרקע שלנו.
נעמה מושקוביץ: אנחנו מדברים על כארבעת אלפים חמש מאות אברכים בציונות הדתית.
נעמה מושקוביץ: אנחנו רואות שליחות במשימה שלקחנו על עצמנו ואנחנו עושות את זה בגאון ובשמחה.
נעמה מושקוביץ: אנחנו רוצות להראות הכנסה ממוצעת של משפחת אברכים.
נעמה מושקוביץ: מדובר על כתשעת אלפים שקל בחודש.
נעמה מושקוביץ: אפשר לראות פה שכרבע, עשרים וחמישה אחוזים מהכנסה, בעצם יוצאים על מעון, כאשר הוא מסובסד.
נעמה מושקוביץ: אנחנו לוקחים בחשבון שיש ילד וחצי בממוצע למשפחה, לקחנו ככה הערכה גסה, ילד וחצי ממוצע למשפחה בשנים הראשונות לחייה.
מיכל שיר סגמן: אלה מחירים מסובסדים מה שמופיע כאן?
נעמה מושקוביץ: זה מסובסד, זה כשזה מסובסד.
נעמה מושקוביץ: מה קורה בשקופית הבאה כשזה לא מסובסד?
נעמה מושקוביץ: כשהמעון הוא מסובסד הם משלמים כאלפיים שקל למשפחה, כשהמעון לא מסובסד המחיר מכפיל את עצמו ויותר לארבעת אלפים שמונה מאות שקלים, פער של אלפיים שבע מאות שקלים למשפחה.
נעמה מושקוביץ: חמישים אחוז מההכנסות של המשפחה הולכים על מעון.
נעמה מושקוביץ: אנחנו לא יכולים לחיות בצורה הזו, זה בלתי אפשרי מבחינתנו.
נעמה מושקוביץ: אנחנו נאלץ לעשות שינוי דרמטי, כלומר אני אצטרך לצאת מהעבודה.
נעמה מושקוביץ: לא משתלם לי ללכת לעבוד.
נעמה מושקוביץ: אז קודם כל, אנחנו נאלץ לצאת מהעבודה.
נעמה מושקוביץ: הבעל שלי שלומד הכשרה מקצועית, לא כל האברכים דווקא היו רבנים ודיינים, אבל כולם השתמשו בשנות לימודי הישיבה בתעסוקה שלהם בהמשך, אם זה כמורים, אם זה כראשי ישיבות, אם זה מחקר תורני, כולם משתמשים בזה.
נעמה מושקוביץ: חשוב להזכיר, גם לא רבנות דיינות, אז הם ייפגעו.
נעמה מושקוביץ: ולעניינו פה, אני רוצה רגע להזכיר, הרבנות והדיינות, ההחרגה, שלכאורה, ניתנה על ידי המדינה היא החרגה שלא עוזרת כמעט לאף אחד.
נעמה מושקוביץ: התנאים שם דרקוניים, הם לא משווים לתנאים אחרים של סטודנטים באקדמיה, רק אחרי מבחן ראשון, שבעצם התנאים בכלל להירשם למבחן ראשון הן שלוש שנות לימוד מקדימות.
נעמה מושקוביץ: ובואו נציין ששנה וחצי, בערך, ללימודים למבחן כזה.
נעמה מושקוביץ: מה קורה בארבע וחצי שנים האלה?
נעמה מושקוביץ: איך אנחנו מגיעים בכלל למבחן הראשון?
נעמה מושקוביץ: יש חובה לעבור אותו בהצלחה, מה זה הדבר הזה?
נעמה מושקוביץ: סטודנט לפילוסופיה באוניברסיטה צריך להוכיח הצלחה במבחנים?
נעמה מושקוביץ: השורה התחתונה של זה שאף אחד לא יקבל סבסוד.
נעמה מושקוביץ: ההחרגה הזו זו עבודה בעיניים, זה לא נכון.
נעמה מושקוביץ: הפגיעה בילדים היא ברורה, ילדים יהיו במעונות לא מפוקחים.
נעמה מושקוביץ: כרמל מעודה, אולי שם אני אשים את הבת שלי הקטנה התינוקת, אולי?
נעמה מושקוביץ: או מטפלת אחרת שאין מקום כמו שהזכירו פה קודם?
נעמה מושקוביץ: איפה אני אשים את התינוקת שלי?
נעמה מושקוביץ: היציבות שלהם, כמובן, אנחנו בעצם מצפות משומרי הסף, שהפרקליטות, שמשרד הכלכלה, שהם אמורים להגן עלינו הנשים ועלינו הילדים לא לתת למהלך כזה להתרחש.
נעמה מושקוביץ: פנינו לפסיכולוג וקיבלנו חוות דעת מפסיכולוג מומחה חינוכי, יש פה פרידה.
נעמה מושקוביץ: שמדברים באופן כללי, כמובן, המעונות שאם נלך למעון אחר בשנה הבאה, זה בוודאי מעון ברמה פחותה מהמעון המפוקח שאני אקבל.
נעמה מושקוביץ: לי, כאישה עובדת, והשכר שלי לא מאוד גבוה, אני לא אוכל לשלוח את הילד שלי למעון פרטי איכותי, אני אצטרך למצוא אפשרויות הרבה פחות מוצלחות.
נעמה מושקוביץ: במיוחד שאנחנו מדברים על העיתוי הבלתי אפשרי של קבלת ההודעה, והדחייה לכאורה לאמצע שנה בהבדל של חודש זה שום דבר מבחינתנו, אין בזה שום משמעות.
נעמה מושקוביץ: הילד יצטרך לעזוב את המעון באמצע השנה, להיפרד מדמות אהובה, להיפרד מחברים שכולם ממשיכים שם בלעדיו.
נעמה מושקוביץ: חוסר יציבות גם כלכלית וגם רגשית, לזה אין מענה, שום דבר.
נעמה מושקוביץ: באמת בתקופה האחרונה דיברנו והיינו אנחנו בקשר עם חברי הכנסת מימין עם ניר אורבך, עם עידית סילמן, הם מצהירים על הערך הזה של לימוד תורה שהוא חשוב להם, והם טוענים שהם מנסים לעבוד.
נעמה מושקוביץ: אני שואלת אתכם, ניר ועידית שכבר לא נמצאים פה, מה הבאתם לי?
נעמה מושקוביץ: איזה תוצאות השגתם פה במה שקורה כרגע?
נעמה מושקוביץ: כרגע אין שום דבר, אין שום תוצאה, ואנחנו מצפים שהדברים האלה יקרו, זה לא ייתכן.
אפרת לופו: תודה על ההקשבה.
אפרת לופו: תודה גם לשיר שכינסת אותנו.
אפרת לופו: קוראים לי אפרת לופו, אני בת עשרים ושבע, אני אמא לשלוש בנות, שתיים בגילאי המעון.
אפרת לופו: הקטנה שלי עוד לא נכנסת, לאור המצב, היא בת ארבעה חודשים.
אפרת לופו: עשיתי שנתיים שירות לאומי ומייד התחלתי ללמוד.
אפרת לופו: עשיתי שנתיים שירות לאומי, מייד התחלתי ללמוד.
אפרת לופו: כל הזמן למדתי ועבדתי.
אפרת לופו: למדתי תואר ראשון בתקשורת, תואר שני במנהל עסקים, עכשיו אני עושה עוד תואר שני בפסיכולוגיה ואנתרופולוגיה, אני כותבת תזה.
אפרת לופו: עשיתי התמחות בסוציולוגיה ארגונית, אני גם יועצת ארגונית.
אפרת לופו: המטרה שלי היא להתקדם אחר כך במחקר והוראה, להמשיך לדוקטורט כדי לעשות את זה.
אפרת לופו: אני עובדת כמתרגלת במחלקה שלי "בבן גוריון" ואני מחפשת עוד עבודה, שאני אוכל להשתמש בכישורים ובידע שלי.
אפרת לופו: אני יודעת שאני מפרנסת עיקרית, אני בסוף אעבוד יותר ממאה אחוז משרה ואני באמת בדרך לשם.
אפרת לופו: אני נשואה לינון שהוא אברך, הוא לומד בישיבת הסדר בקרית גת, בגלל זה אנחנו גרים בקרית גת.
אפרת לופו: אנחנו רואים בתורה ערך, זה משהו חשוב, זה משהו מהותי.
אפרת לופו: מבחינתנו, זה המצפן שלנו.
אפרת לופו: זה הסיבה שאנחנו נמצאים כאן בארץ ישראל, זה משהו שמכוון אותנו ואנחנו מוכנים להקריב בשבילו ואנחנו מקריבים.
אפרת לופו: מקריבים בשמחה, אנחנו עושים את זה מתוך בחירה, ביחד מתוך מחשבה משותפת.
אפרת לופו: ינון היה בצבא "בצנחנים" הוא עושה מילואים.
אפרת לופו: בחודש הקרוב יש לו חצי חודש מילואים, בהצלחה לי, ואנחנו עושים את הכל באמת ביחד מתוך מחשבה.
אפרת לופו: ומה שעוזר לי באמת להצליח בכל הדברים שאני עושה, זה שאני יודעת שהבנות שלי במעון ואני רגועה, אני יודעת שהן מקבלות חינוך טוב, שהן גם מתפתחות גם מתקדמות.
אפרת לופו: אם לא הייתי יודעת את זה, אז לא הייתי יכולה באמת להצליח בהכל.
אפרת לופו: ואני הוצאתי את הבת שלי האמצעית, כאן זאת השלישית, האמצעית, הוצאתי אותה בתחילת שנה.
אפרת לופו: בחודש הראשון, אמרתי להם אני בחופשת לידה, הזהירו אותי קצת שיהיה לי קשה, אבל אמרתי אני אחסוך את הכסף אם אין לי אפשרות.
אפרת לופו: ראיתי שקשה לה חברתית, ראיתי שאני לא מתקדמת גם במחקר, החזרתי אותה למעון.
אפרת לופו: חברים שלה שמחו לראות אותה , המטפלת סיפרה לי שהם חיבקו ונישקו אותה והיא ממש השתלבה שם במהירות וראיתי שטוב לה שם.
אפרת לופו: אם יש לה ימים שהיא לא באה למעון, נגיד שהיה בידוד או משהו, אז היא ממש דפקה על הדלת, היא רוצה לצאת, היא יודעת שטוב לה שם ואני רגועה.
אפרת לופו: אבל, לצערי, אם ימשיכו הכללים האלה, אני יודעת שאני לא אוכל לעמוד לשלם את זה, לשלם את שכר הלימוד המלא של שתי הבנות, ואני גם לא אוכל להכניס את הבא.
אפרת לופו: ואני יודעת שאאלץ להוציא אותן, אני יודעת שההתקדמות שלי בתזה תפגע.
אפרת לופו: גם ההתקדמות שלי בסוף בתור חוקרת זה מה שהוא שייפגע, אבל כאן, קודם כל, חשובה לי טובת הבנות שלי ואני לא רוצה שזה יקרה, בגלל זה אני כאן.
אפרת לופו: ואף אחד לא יגיד לעצור את הסבסוד של המעונות לילדים של סטודנטים למשפטים בגלל שיש מספיק עורכי דין בארץ.
אפרת לופו: הם לא יעשו דבר כזה, זאת אפליה, זה חוסר צדק, זה לא הוגן, אבל בגלל שהאבות של הילדים שלנו לומדים תורה, הם לומדים את מדעי הרוח של העם היהודי.
אפרת לופו: הם לומדים את זה בבתי המדרש.
אפרת לופו: כדי להוציא אותם מבתי המדרש משתמשים בילדים כנשק, פשוט כנשק חם כדי להוציא אותם.
אפרת לופו: ומבחינתנו, דבר כזה זה לא הוגן, זה חוסר צדק.
אפרת לופו: הממשלה בעצם היא גורמת לזה לקרות, היא גורמת לפגיעה בילדים שלנו, לפגיעה בנו.
אפרת לופו: ואנחנו מצפות מחברי הממשלה שייקחו אחריות, שייראו את טובת הילדים שלנו ושיחזירו להם את הסבסוד למעונות.
אפרת לופו: תודה.
רחלי ואזנה: קוראים לי רחלי ואזנה אני נשואה לינון, אותו שם.
רחלי ואזנה: אני אמא של אפרת בת שלוש, נתנאל בן שנתיים ואיילת בת תשעה חודשים.
רחלי ואזנה: אני בוגרת שירות לאומי, בוגרת תואר ראשון בהוראת ביולוגיה בהצטיינות.
רחלי ואזנה: מאז תחילת לימודיי שאפתי להתקדם לתואר שני ולדוקטורט.
רחלי ואזנה: לפני חמש שנים סיימתי את לימודיי והתחלתי את התמחות בהוראה.
רחלי ואזנה: כדי לממן את הלימודים נעזרתי בהלוואה מותנית.
רחלי ואזנה: אני רוצה לשתף אתכם ששנינו באים ממשפחות ברוכות ילדים, המשפחה של בעלי היא תשעה ילדים, אנחנו עשרה ילדים.
רחלי ואזנה: כלומר, קחו מראש שגם את התואר הראשון ההורים לא מימנו.
רחלי ואזנה: אז, לקחתי הלוואה מותנית שכיוונתי לעבוד בהוראה שלוש שנים.
רחלי ואזנה: במהלך הלימודים התחתנתי, וכאמור, בשלוש השנים האחרונות נולדו לי שלושה ילדים.
רחלי ואזנה: מסיום התיכון בעלי לומד בישיבה, פרט לזמן השירות הצבאי וזה חשוב ויקר לי ואני רוצה להסביר לכם בכמה מילים למה.
רחלי ואזנה: לימוד תורה בשבילנו הוא לא תחביב, זה מרכז הקיום שלנו.
רחלי ואזנה: מבחינתי, מדינת ישראל קמה ועומדת ותמשיך לעמוד רק מכוח לימוד התורה.
רחלי ואזנה: זה אומר שהוא לא הולך לעזוב את הישיבה, תשכחו מזה.
רחלי ואזנה: לפני חצי שנה נרשמתי ללימודי תואר שני "באוניברסיטת אריאל", ללימודים שאמורים להתחיל בחודש מרץ.
רחלי ואזנה: בינתיים התחלתי בלימודי השלמה, שהם בעצם תנאי לקבלה שלי ללימודים.
רחלי ואזנה: לצורך כך, עברנו מירושלים לאריאל, מעבר דירה.
רחלי ואזנה: בעלי נכנס לישיבה באריאל, רשמו ילדים למעון תוך ידיעה שזה עולה לנו אלפיים שקל.
רחלי ואזנה: עכשיו תבינו, אלפיים שקל בשבילי זה לא מעט.
רחלי ואזנה: קצת לפני תחילת שנת הלימודים פתאום התחילו שמועות שאברכים לא זכאים להנחה, לא האמנתי בכלל שזה נופל עליי ככה, כאילו השמיים נפלו לי.
רחלי ואזנה: זה דורש ממני לחשב מסלול מחדש אחרי שכבר שילמתי חמש עשרה אלף על לימודי השלמה.
רחלי ואזנה: במהלך החצי השנה האחרונה אני ממש מתנדנדת בין ייאוש לתקווה שהמצב ישתנה.
רחלי ואזנה: אנחנו משלמים כרגע חמשת אלפים שקל על מעון, כי בינתיים אף אחד לא קיבל הנחה ואני לא יודעת מה יקרה בהמשך.
רחלי ואזנה: אני רוצה להציג בפניכם את ההוצאות הבסיסיות שלנו כמשפחה.
רחלי ואזנה: שכר דירה, שלושת אלפים שלוש מאות שקל, מזון ומוצרים בסיסיים אלף חמש מאות, כשמונה מאות ארנונה חשמל מים וגז, משתנה מחודש לחודש וחמש אלפים שקל למעון.
רחלי ואזנה: תבינו, מבחינתי, מהוצאה בסיסית של שבעת אלפים חמש מאות בחודש, קפצנו לעשרת אלפים וחצי.
רחלי ואזנה: עכשיו, מה הולך לקרות?
רחלי ואזנה: במרץ אני הולכת להתחיל לקבל מלגת מחקר של שלושת אלפים חמש מאות בחודש.
רחלי ואזנה: בעלי מקבל מלגה מהישיבה של אלף שקל.
רחלי ואזנה: עכשיו בחשבון המקורי היינו צריכים לעשות עוד מאמץ ולסגור עוד שלושת אלפים שקל בחודש.
רחלי ואזנה: מה המצב החדש?
רחלי ואזנה: זאת אומרת, אנחנו נצטרך להגיע לעוד ששת אלפים שקל בחודש, זו כבר משכורת.
רחלי ואזנה: זו משכורת של מורה מתחילה.
רחלי ואזנה: תבינו, מחנכת ביסודי זה המשכורת שלה, זה הכל.
רחלי ואזנה: אתם לא נורמליים.
רחלי ואזנה: בחישוב לשנה הקרובה מדובר בשלושים ושש אלף שקל שאנחנו נדרשים לגייס.
רחלי ואזנה: בשנה שאחר כך עדיין יש לנו ילדה במעון, כך שהסכום שמצטרף הוא בעוד עשרים וארבע אלף.
רחלי ואזנה: האכזרי בכל הסיפור הזה שאנחנו נאלצים לחשב מסלול מחדש אחרי שכבר עברנו כברת דרך, קיבלנו החלטות משמעותיות מאוד שמשפיעות לנו על כל החיים הלאה.
רחלי ואזנה: מה אתם רוצים שאני אעשה עכשיו, שאני אוותר על הלימודים, מה?
רחלי ואזנה: אתם רוצים שאני.
רחלי ואזנה: .. טוב, אז אולי אני אדחה אותם, לא יודעת מה אני אעשה.
רחלי ואזנה: כבר שילמתי עשרות אלפי שקלים למקצוע, חלום לפח.
רחלי ואזנה: אתם רוצים שאני אחזור אולי להוראה?
רחלי ואזנה: בסדר, מקסימום שמונת אלפים שקל בחודש למשרה מלאה, כולל הגשה לבגרויות ועדיין ההוצאות הם עשרת אלפים וחצי, שמונת אלפים זה לא מספיק.
רחלי ואזנה: מה אתם רוצים שאני אוותר על המעון, שאחזיר את הילדים הביתה?
רחלי ואזנה: מה, הם פלסטלינה הילדים שלי?
רחלי ואזנה: ילדה בת תשעה חודשים שהסתגלה עכשיו במשך כמה חודשים למעון ועד שטוב לה ועד שהיא נהנית בו, והיא מתפתחת בצורה מדהימה, פתאום עכשיו כאילו אני אחזיר אותה?
רחלי ואזנה: וילד בן שנתיים שאין לו בבית ארגז חול ויצירות, ואמא לא פנויה בכלל כי אמא בלימודים ואמא תצטרך עכשיו גם להכניס מעט שהוא כסף שיש לה שני ילדים בבית, מה הם פלסטלינה?
רחלי ואזנה: איך אתם מתייחסים כאילו.
רחלי ואזנה: .. איך אם מסוגלים בכלל לחשוב על זה?
רחלי ואזנה: ולוותר על לימוד התורה, כבר אמרתי לכם, זה לא יקרה.
רחלי ואזנה: זה פשוט אבסורד שמדינת ישראל אונסת אותנו לעזוב את לימוד התורה, שבעיניי זה ההצדקה היחידה לקיומה.
רחלי ואזנה: זהו, אני סיימתי את שלי.
מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת גפני, אתה רוצה לומר בקצרה כמה מילים?
מיכל שיר סגמן: ואנחנו ממשיכים לשאר האורחים המכובדים שנמצאים פה.
יהדות התורה: תודה רבה.
יהדות התורה: אני פשוט בוועדת כספים, אני הולך מהפח אל הפחת.
יהדות התורה: אבל, בסדר, דיונים אחרים.
יהדות התורה: אני לא יכול שלא להתרגש מהדיווחים שאני שמעתי וגם הדיבורים של הגברת האחרונה, את התחינה שלה.
יהדות התורה: אבל, זה מזכיר לי את מה שאנחנו יודעים בהיסטוריה, יש לעם היהודי בכל נקודות חייו, בכל מקום שהוא היה שניסו לגזור גזרות על נגד לימוד תורה, זה בדיוק המצב.
יהדות התורה: שלא יחשבו שאנחנו לא מבינים מה רוצים מאתנו.
יהדות התורה: הנושא הזה של המעונות, המשמעות של העניין זה שמישהו רוצה שאנשים יפסיקו ללמוד תורה, לאבד את זכות הקיום שלנו, כפי שאמרה הגברת לאבד את זכות הקיום כאן בארץ ישראל.
יהדות התורה: עכשיו, אני לא פונה לאלה שהאג'נדה שלהם של היא להפסיק את לימוד התורה, שמירת המצוות, אני פונה לאלה שנמצאים בקואליציה, שהם קרובים אלינו.
יהדות התורה: הם קרובים לנושאים האלה, את החיים שלהם אני לא בודק, אבל קרובים אלינו.
יהדות התורה: לא לאפשר את הדבר הזה.
יהדות התורה: זה כתם בל יימחק.
יהדות התורה: זה לא ייקח הרבה זמן, יש שינוי פה במערכת הזאת, אבל תראו איך מעזים לעשות דבר כזה לאימהות כאלה או לאבות כאלה.
יהדות התורה: מה, מישהו חושב שמישהו יפסיק ללמוד תורה בגלל שלא יהיה מעון לבת שלו?
יהדות התורה: האמא תבכה והאבא יבכה ואנחנו כולנו נבכה איתם יחד.
יהדות התורה: אבל שום דבר לא ישתנה, לא יפסיקו את לימוד התורה.
יהדות התורה: עכשיו, גברתי היושבת ראש, זה בידיים שלך.
יהדות התורה: את יושבת ראש הועדה לזכויות הילד, יש ילדים עכשיו שהולכים להיפגע.
יהדות התורה: תאמיני לי, יש לי פה ניסיון בבניין הזה, מותר לך לבוא ולהגיד.
יהדות התורה: את יכולה להגיד גם לגדעון סער, שאני בידידות אתו ואני יודע את עמדותיו, לבוא ולהגיד – אתם לא יכולים להסכים לדבר הזה בשום פנים ואופן, לא משנה השקפת העולם.
יהדות התורה: אתם לא יכולים להסכים לפגוע ככה באימהות כאלה או לפגוע ככה באבות כאלה, או לפגוע ככה במדינת ישראל, זו פשוט פגיעה.
יהדות התורה: לא יהיה לנו פה זכות קיום, חס וחלילה.
יהדות התורה: להפסיק את זה, זה בידיים שלך, תאמיני לי את יודעת שזה בידיים שלך.
יהדות התורה: לבוא ולהגיד - את זה להפסיק.
יהדות התורה: יש לכם מספיק דברים אחרים, היא שם מנהלת דיונים בגיור, בשבת והכל שיקימו שם את הדיונים, אבל למה פוגעים בילדים האלה?
יהדות התורה: מה חטאתם ומה פשעם שאבא לומד תורה?
יהדות התורה: נאמר פה מקודם דבר נכון, הסטודנט שצריך גם כן, הוא צריך להצליח במבחן, הוא צריך להיות זה שלומד לדבר מסוים, לימוד התורה הוא לא ערך במדינת ישראל בכלל?
יהדות התורה: והאמא עובדת והיא תפסיק לעבוד.
יהדות התורה: שום דבר לא ערך, העיקר לפגוע.
יהדות התורה: אני מבקש ממך, גברתי היושבת ראש, את נמצאת פה אז אני - - -
אורית סטרוק: קודם כל, מגיע לה יישר כוח שביצעת דיון.
אורית סטרוק: הם לא רצו שהיא תכנס את הוועדה, והיא הייתה מאוד אמיצה והיא כינסה.
יהדות התורה: כן.
יהדות התורה: אני באמת אומר לך תודה רבה על העניין הזה.
יהדות התורה: אני פונה אלייך, אנחנו בידידות ואני פונה אלייך.
יהדות התורה: בידיכם הדבר.
יהדות התורה: אני חושב שאתם יכולים לעצור את זה, במיוחד שרואים גם את החוסר נחת הרוח בנושאים המשפטיים.
יהדות התורה: רואים איך שבג"ץ כל הזמן אומר לדחות ולעשות.
יהדות התורה: אנחנו גם שומעים את המנגינה, אנחנו לא רגילים לדברים כאלו בבתי המשפט, וכאן רואים, זה דבר בלתי הגיוני, זה פשוט סדום ועמורה.
יהדות התורה: אני הולך לוועדת כספים לריב שמה.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה, בוועדה הזו אני מזכירה הרבה שאני בוגרת ועדת הכספים שלך, חבר הכנסת גפני.
מיכל שיר סגמן: חברת הכנסת מואטי בבקשה בקצרה.
אמילי חיה מואטי: לא אאריך לצערי אני גם אצטרך לצאת לוועדת החוץ וביטחון.
אמילי חיה מואטי: כמו שאמרתי, אני לא השתגעתי על הדרך שההחלטה הזו התקבלה.
אמילי חיה מואטי: אני חושב שזו החלטה שלא נעשתה ברגישות, שנעשתה מהיום למחר.
אמילי חיה מואטי: לא מפסיקים ביום אחד סבסוד.
אמילי חיה מואטי: לא מצפים מבני אדם לשנות ביום אחד את אורחות חייהם, בין אם מדובר בלימודי תורה, בין אם מדובר בעבודה כלשהי.
אמילי חיה מואטי: גם עבודה לשם שמיים זו עבודה.
אמילי חיה מואטי: אני חושב, כמו הדיון שהתקיים לפני שלושה ימים בוועדת החינוך, שלא הגיוני שבמדינת ישראל הורים, בלי קשר לרמת שמירה ומצוות שלהם, צריכים לשלם סכום של חמישים אלף שקל בשנה על הזכות לצאת לעבוד עד השעה ארבע.
אמילי חיה מואטי: ועם זה אנחנו צריכים וצריכות להתמודד, את זה אנחנו נשנה.
אמילי חיה מואטי: אנחנו כבר התחלנו להעביר הליכים של חינוך חינם מגיל לידה לכולם באופן שוויוני מלא.
אמילי חיה מואטי: אני באמת מאמינה כסוציאליסטית של המדינה, יש אחראיות על הדברים האלה.
אמילי חיה מואטי: המדינה צריכה לתת לאינדיבידואל להתפתח באופן הכי טוב שהוא יכול, בתחום שהוא חזק בו, מבין בו וחפץ בו, לרבות לימודי תורה והכשרה לרבנות.
אמילי חיה מואטי: אנחנו פה, חברות וחברים, התחלנו איזה שהוא דיאלוג לפני מספר שבועות.
אמילי חיה מואטי: את יודעת, אני תמיד אומרת שעל תלוש המשכורת שלי כתוב "מדינת ישראל", לא כתוב ברכה מרחוב הרצל 80 בתל אביב.
אמילי חיה מואטי: על כן, אני גם נציגת ציבור שלכם.
אמילי חיה מואטי: אני כאן, דברו איתי ונראה מה אפשר לעשות, חברת הכנסת מיכל שיר, כדי לנסות לראות מה עושים, כי דברים כאלה צריכים להיעשות בצורה יותר רגישה ואכפתית ולא מהיום למחר.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה לך, חברת הכנסת מואטי.
יהדות התורה: בידכם הדבר, אל תשכחי את זה.
אמילי חיה מואטי: גם בידך.
יהדות התורה: לא, רק בידכם.
יהדות התורה: לדעתי, הדבר הזה בידכם.
אורית סטרוק: לא יכול להיות שחברת כנסת אחת בקואליציה אומרת, שלא יהיו הצבעות אם היא לא תעמוד בראש ועדת קנאביס, ואין אף חבר כנסת בקואליציה שאומר שלא יהיו הצבעות אם יפסיקו להתעלל בנשים ובילדים האלה.
אורית סטרוק: הנשים והילדים האלה - - -
אמילי חיה מואטי: חברת הכנסת סטרוק, אני לא ביקשתי לעמוד ביושבת ראש ועדת קנאביס.
אורית סטרוק: לא אמרתי את זה עלייך.
אורית סטרוק: יש חברת כנסת אחרת שעושה אולטימטום על הקנאביס.
שמואל מקלב: אין לי הרבה מה להוסיף אחרי הדברים של הנשים היקרות האלה.
שמואל מקלב: שולחים לי.
שמואל מקלב: חבריי שותפיי למשרד, עו"ד אוריאל שטרן ומתן פלדמן, שעבדו איתי כל התקופה האחרונה להליך המשפטי בוועדה לזכויות הילד.
שמואל מקלב: אחרי הדברים הנפלאים של הנשים האלה, מספיק לפנות לחברי הועדה עם דברי הנביא "הלוא פרוס לרעב לחמך ולעניים מרודים תביא בית כי תראה ערום וכיסיתו ומבשרך לא תתעלם אז ייבקע כשחר אורך".
שמואל מקלב: זה פשוט מרגש.
שמואל מקלב: כולם חילונים, חרדיים, דתיים לאומיים, תנועות הנשים, המעוצה לשלם הילד, כולם נגד, אז אני שואל אז מי בעד?
שמואל מקלב: מי בעד ההחלטה הזו לפגוע ככה בילדים גם?
שמואל מקלב: אף אחד מהיושבים כאן לא חושב שההחלטה הזאת תוציא מישהו לעבוד?
שמואל מקלב: לא החלטה לבטל קופת חולים לילד תוציא את אבא שלו לעבוד.
שמואל מקלב: לא החלטה לבטל לילד סבסוד בתחבורה ציבורית תוציא את אבא שלו לעבוד.
שמואל מקלב: כולנו יודעים שהפגיעה היא בסוף היום בילד, שהילד הזה ילך למקום לא תקני.
שמואל מקלב: ישב פה חבר כנסת ואמר דוחים את זה עד לסוף שנת הלימודים, חברים, זו טעות.
שמואל מקלב: בעוד חודש וחצי הילדים האלה יצאו החוצה מהמעון יום.
שמואל מקלב: כשכבוד השופט גרוסקופף שואל את נציגת המדינה בדיון על הפגיעה בילד, עונה לו נציגת המדינה "זה תיאורטי", איפה אנחנו נמצאים?
שמואל מקלב: אתם יודעים על מה מדובר?
שמואל מקלב: עשרים אלף ילדים שהולכים בעוד חודש וחצי להיות בחמרות, ביחידות, במקומות לא תקניים.
שמואל מקלב: אין לי הרבה הרבה מה להוסיף, אבל אני בקצרה ממש בכמה מילים.
מיכל שיר סגמן: אבל ממש בכמה מילים.
יהדות התורה: ממש גם כמי שליווה את התהליך המשפטי השנאה מקלקלת את השורה.
יהדות התורה: גם ביום הדיון עצמו עדיין לא פורסמו התבחינים.
יהדות התורה: זרוע העבודה מפרסם את הזכאות עשרה ימים אחרי פתיחת שנת הלימודים ב-19 באוגוסט למישהו כאן אצה הדרך?
יהדות התורה: "ייקוב הדין את ההר", לפגוע בילדים האלה ובנשים האלה כאן ועכשיו.
יהדות התורה: ואני שואל, המדינה עונה עכשיו לבג"ץ "למה לא לדחות את זה לפתיחת שנה?", למה לדחות את זה בינואר?
יהדות התורה: מה החודש וחצי האלו עוזרים מעבר לחודש לפני ולדחייה שלפניה ולדחייה של לפניה?
יהדות התורה: למה אצה לכם הדרך כאן ועכשיו לפגוע בילדים ובנשים האלה?
מיכל שיר סגמן: מאיר הירשמן מהמכון לחרדים.
מאיר הירשמן: שמי מאיר הירשמן אני עמית בכיר במכון החרדי למחקרי מדינות ואני אגיד בחצי מילה מה המכון עושה.
מאיר הירשמן: המכון לא עוסק במרבית הדברים שעסקו פה באידיאולוגיות, בעקרונות בדברים מהסוג הזה, זה עושים נאמנה הרב מקלב ושאר חברי הכנסת החרדיים.
מאיר הירשמן: אנחנו עוסקים במחקרים בנתונים ואצלנו יש שילוב ייחודי, ככל הידוע לי, אין בשום מקום אחר של מיטב החוקרים בתחום, עם עמיתים חרדים שעוזרים להם להביא מידע מהשטח.
מאיר הירשמן: הדבר הזה הוא שילוב מיטבי שהוא מכפיל כוח מעריכי ואנחנו עשינו עבודה קטנה, עוד לא עשינו עבודה מעמיקה בעניין הזה.
מאיר הירשמן: חלק מהנתונים עלו כבר, אז אני אוכל ממש לקצר או לדלג עליהם.
מאיר הירשמן: דבר ראשון, האברכים לא יצאו, בגלל הדבר הזה, לעבוד.
מאיר הירשמן: גם אם מישהו חושב שמאה או מאתיים ייצאו הפגיעה תהיה באזור החמש עשרה, עשרים אלף אחרים שלא, אז התכלית לא תושג.
מאיר הירשמן: בעצם רק פחות מרבע מהאברכים נמצאים בכלל בסידור הזה, מרביתם או שהאישה גם לא עובדת ואין מעון או שהיא מרוויחה מספיק או סיבות אחרות.
מאיר הירשמן: כמו שציינו פה, האימהות ובצדק, הקיצוץ יכול להגיע לחצי מהשכר שהן מרוויחות, התוספת תשלום.
מאיר הירשמן: יגיע מצב שלא כדאי לצאת לעבוד, ואז או שיישלחו למסגרת פרטית בלי פיקוח או שיישארו בבית.
מאיר הירשמן: ממש חלופות לא טובות.
מאיר הירשמן: יש עוד נקודה שפחות דיברו עליה, יפוטרו עובדות במעונות כי יהיה פחות ביקוש, אנשים לא יוכלו לשלוח אז מה יקרה עם אותן אימהות שנמצאות בעבודה?
מאיר הירשמן: ואנחנו גם חושבים שיש תכנית אלטרנטיבית שהיא לא יותר יקרה ויותר זמינה, אפשר לתמרץ את אלו שגם בן הזוג השני עובד.