GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל שיר סגמן: קטי, נכון להיום, ילד שחווה אלימות במשפחה, אפילו לא יכול לתבוע את ההורה הנותר, הרוצח, בגין התעללות נפשית.
מיכל שיר סגמן: הוא לא קיים בשיח הזה בכלל.
מיכל שיר סגמן: הרוצח כמו עכשיו – אנחנו לרגע סוטים מהדיון הזה.
מיכל שיר סגמן: אבל הרצח שקרה של מיכל סלע, הרוצח נכנס למאסר על רצח, לא על פגיעה בקטין.
מיכל שיר סגמן: זאת אומרת, אין לו שני אישום פה, יש רק אישום אחד על רצח.
מיכל שיר סגמן: איפה האישום על כך שאותה ילדה חוותה זוועות בבית, והיא תגדל עם הצלקת?
מיכל שיר סגמן: יש פה התעללות בקטין.
מיכל שיר סגמן: הקטינים הילדים לא נמצאים לא פה, ולא בכלל.
מיכל שיר סגמן: אני לא סתם פתחתי עם דברי הפתיחה שלי.
מיכל שיר סגמן: ילדים במדינת ישראל לא קיימים.
מיכל שיר סגמן: אני מצטערת מאוד להגיד את זה.
מיכל שיר סגמן: צריך שינוי גישה לילדים באופן כללי.
: מה הקיצבה שיש לילדים להורים גרושים, או לילד באומנה?
: אני רוצה להשוות את זה ל-730 לילד.
: באומנה, או מה הקיצבה לילד של הורים גרושים אם קיים דבר כזה.
יהודה גליק: בית המשפט קבע שהמינימום לילד, למשל, אבא לא משלם מזונות, המינימום הוא 1,250 שקלים.
: ופה ילד יתום שההורים לא התגרשו אז זה 700, משהו פה לא הגיוני בכל הסיפור הזה.
הדס דיסין גליק: למעשה, הילד היתום הוא הסכום הכי קטן במדינת ישראל.
הדס דיסין גליק: אין ילד במדינת ישראל שיש לו סכום כזה.
הדס דיסין גליק: כולם יש להם מעל – 1,250, 2,000, 4,000.
הדס דיסין גליק: אין ילד כל כך עלוב כמו הילד היתום.
הדס דיסין גליק: ...
מיכל שיר סגמן: ובסוף גם אין שום תוכנית חיסכון.
מיכל שיר סגמן: זאת אומרת, לקחת איזשהו חלק שיילך לצורך העניין לחיסכון, ושהוא יוכל לפתוח אותו בגיל 21.
הדס דיסין גליק: גם חיסכון וגם ביום יום, אנחנו האלמנות והאלמנים הצעירים צריכים לגדל את הילדים האלה.
הדס דיסין גליק: עולה לנו כל חודש.
: שלא נדבר כמה ילד מקבל באומנה.
מיכל שיר סגמן: בבקשה לפרוטוקול.
מיכל שיר סגמן: בכל פעם שמדברים גם שם.
מיכל שיר סגמן: שם מלא.
הדס דיסין גליק: אני מארגון "אמיצים".
הדס דיסין גליק: ארגון אלמנות, אלמנים ויתומים צעירים בישראל.
הדס דיסין גליק: יוזמת המחקר.
מיכל שיר סגמן: מריה תמשיך.
מיכל שיר סגמן: יש לנו אחר כך עוד מצגת.
מריה רבינוביץ': חברת הכנסת שטרית, זה בדיוק מה שהעלית עכשיו, העניין של הטיפול הפסיכולוגי לילדים.
מריה רבינוביץ': כאן אנחנו יכולים לראות בשקופית הזאת, בסיוע ייעודי, סיוע נוסף, למעשה, הטבות נוספות לקיצבה שמשלמים שני הגופים.
מריה רבינוביץ': אנחנו יכולים לראות שהמוסד לביטוח לאומי, בנוסף לקצבה, הוא מעניק לילדים שמקבלים קצבת שאירים, ילדים שמקבלים קצבת תאונת עבודה בגין אלימות במשפחה, מענק לימודים לילדים בגילאי 6 עד 18.
מריה רבינוביץ': מענק חד-פעמי לבר מצווה, בת מצווה, ודמי מחייה לאחר 8 שנות לימוד לילד.
: אפשר לפרוט את הכותרות האלה למספרים – מה, לכולם, לא לכולם, כמה?
הדס דיסין גליק: מענק לימודים מותנה בכסף.
מריה רבינוביץ': אני אשמח להוציא לך את זה בהמשך הדיון, ולתת לך את המספרים העדכניים.
מריה רבינוביץ': במסמך שלנו מופיעים מספרים שהם עדכניים ל-2019.
מריה רבינוביץ': בעצם, מבחינת הסיוע הייעודי של הילדים ממשרד הביטחון ונפגעי פעולות איבה, אפשר לראות ששוב פעם יש הבדלים, יש פערים וילדים שהם זכאים לטיפול פסיכולוגי לשיעורי עזר, לטיפולים רפואיים, הכשרה מקצועית, יש הכשרה ארוכה בעצם של הטבות שהם מקבלים.
קטי קטרין שטרית: המדינה לוקחת חסות עליהם, חד משמעית על הכול.
: זה בסדר.
מריה רבינוביץ': נגיד שזה פערים בסיוע שאפשר לראות כאן.
מריה רבינוביץ': שקף אחרון.
מריה רבינוביץ': אני אעבור בקצרה על הסוגיות העיקריות שעולות מהמסך, וגם בעצם חלקם כבר עלו בדיון האחרון שהיה פה בוועדה הזאת בנושא הזה לפני שנה.
מריה רבינוביץ': אחת הסוגיות, העדר מדיניות סדורה ומאגר נתונים אחיד וזמין בכל מה שנוגע לילדים יתומים.
מריה רבינוביץ': אין איזשהו גוף אחד שמרכז את הפעילות בתחום.
מריה רבינוביץ': יש הרבה משרדים שמעורבים במתן סיוע לילדים האלה ואין איזשהו גוף שמאחד אותם.
מריה רבינוביץ': אנחנו לא מתיימרים להגיד שצריך, אבל זו החלטה מקצועית שצריכים לבחון אותה.
מריה רבינוביץ': בדיון האחרון כאן, אחת המסקנות של הדיון, אחת הבקשות למשרד הרווחה הייתה לבחון הקמת שולחן בין-משרדי בנוגע ליתומים שבראשותו יעמוד משרד הרווחה, אז ברור שהייתה החלטת ממשלה בדרך.
מריה רבינוביץ': מעניין לראות האם נערך כזה דיון.
מריה רבינוביץ': הסוגיה הנוספת, העברת מידע סדיר בין הגורמים.
מריה רבינוביץ': המידע לא זורם.
מריה רבינוביץ': למשל, אם הביטוח הלאומי מקבל מידע על ילד שהתייתם ולא עובר אוטומטית למשרד הרווחה, שוב פעם, הכול במוגבלות של החוק של השמירה על הפרט, אבל גם צריך לבדוק האם יש דרישה, וצורך במאמר מידע כזה.
מריה רבינוביץ': אני יודעת שהמידע עובר לפעמים אם מדובר בעבירות אלימות.
מריה רבינוביץ': המשרד לביטוח לאומי מכיר ומעביר את זה לרווחה.
מריה רבינוביץ': כמו שאמרנו, סוגי סיוע, היקפי סיוע ותוקף הסיוע תלויים בנסיבות ההתייתמות.
מריה רבינוביץ': איתור פעיל של ילדים יתומים על-ידי שירותי רווחה, היום אין דבר כזה.
מריה רבינוביץ': זאת אומרת, אם ילד או המשפחה שלו לא פונים לשירותים, אז סביר להניח שלא יקבלו ולא יידעו עליהם.
מריה רבינוביץ': כשכתבנו את המסמך, בעצם, במשרד הרווחה נאמר לנו שכן רואים חשיבות בעניין הזה, וכן מקימים תחום חדש לנושא זכויות, אז מעניין לדעת איך כל הסוגיה של ילדים יתומים באה לידי ביטוי במסגרת הקמת תחום זה.
מריה רבינוביץ': נקודה נוספת לגבי משרד החינוך שגם אותם הפעילות שלהם סקרנו במסמך שלנו.
מריה רבינוביץ': נאמר לנו אז ב-2018, 2019, שבמשרד מגבשים נוהל ליווי ארוך טווח של תלמידים במשבר חריף.
מריה רבינוביץ': אז כן מעניין לדעת כיצד הנושא גובש, וכיצד עניינם של היתומים בא לידי ביטוי.
: יש איזושהי הגדרה בחוזר מנכ"ל במשרד החינוך?
יהודה גליק: יתום לא מוזכר, אפילו לא פעם אחת.
הדס דיסין גליק: עכשיו, בעקבות מה שעשינו פעם שעברה, אז יש עכשיו חוזר מנכ"ל חדש.
הדס דיסין גליק: ילדים יתומים יחד עם הרבה מאוד סוגים אחרים של ילדים במקרי אסון.
: לא, כי חלק גדול מהמידע שהצטרכו עבור משרד הרווחה.
: חלק גדול יכול להגיע גם מהחינוך.
קטי קטרין שטרית: אבל אין לך נתונים.
קטי קטרין שטרית: הבעיה היא נתונים.
קטי קטרין שטרית: כשאין נתונים – אין התייחסות.
מיכל שיר סגמן: בדיוק מה שאמרתי בפתיחת הדיון.
מיכל שיר סגמן: היום אנחנו מדברים על ילדים יתומים שבהם אנחנו רואים שמשרדי הממשלה לא מתקשרים ולא מעבירים מידע אחד לשני.
מיכל שיר סגמן: זה חוזר על עצמו בכל דיון שנוגע לילדי ישראל.
מיכל שיר סגמן: ילדי ישראל הם לא אישות בפני עצמה, והם לא קיימים במדינת ישראל.
מיכל שיר סגמן: ברגע שאין גוף מתכלל, ברגע שאין מערכת אחת שמתכללת, ברגע שמשרדי הממשלה לא מדברים אחד עם השני, וכל משרד דואג לטפל מהר בעצמו, וגם זה נורא תלוי איזה משרד, יש משרדים יותר יעילים, יש משרדים פחות יעילים - מה שנקרא, ילדי ישראל נתונים ליד המזל בלבד, שהקב"ה ישמור על כולנו ועליה בפרט.
מיכל שיר סגמן: כי הממשלה לדורותיה לא עושה את זה.
מיכל שיר סגמן: זה יחזור על עצמו, חבר הכנסת אשר.
מיכל שיר סגמן: צריך לקחת פה אחריות על ילדי ישראל, כי זה ימשיך.
מיכל שיר סגמן: תגיע לכאן לדיון מחר, אתה תראה שזה יעלה שוב.
מיכל שיר סגמן: להקים מסד נתונים בסטרט-אפ ניישן שכל כך מתגאה ביוצאי 8200 זה לא נראה לי קשה במיוחד, עניין של החלטה ורצון.
מיכל שיר סגמן: כנראה שאין רצון.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נעבור למצגת של הדר קס, מעמותת "חמניות".
הדר קס: תודה רבה.
הדר קס: אני אגיד שכבוד גדול להיות פה, וכבוד גדול שמתקיים כזה דיון.
הדר קס: אנחנו מדברים כבר הרבה שנים על לייצר פולו-אפ המשך לדיון הקודם שהיינו בו.
הדר קס: חשוב לי להציג קודם כול מה אנחנו עושים ב"חמניות", רק כדי שתכירו, כי זה לא דבר היחיד שאנחנו עושים.
הדר קס: אז ממש בשורה.
הדר קס: מעניקים שירותים בקהילה לילדים ובני נוער, חמניות נעורים, חמניות לגיל הרך, צעירים ואלמנות, קהילת צעירים וקבוצות לאלמנים ואלמנות שילדיהם לא לוקחים חלק בפעילות שלנו.
הדר קס: עד היום מעל 650 ילדים, והשנה – 700 ילדים ובני נוער ב-25 סניפים גיאוגרפיים שלנו.
הדר קס: מעל 1,000 יתומים צעירים שאנחנו מסייעים להם.
הדר קס: מיצוי זכויות – קיימנו את המאגר הראשון בארץ לאלמנים ואלמנות, מלווים אותם בצורה פרטנית.
הדר קס: מיצינו מעל 20 מיליון שקלים ל-70 משפחות, לא רק על-ידי כספי מדינה, אלא על-ידי כספים נוספים פרטיים שיש להם, וקידום מדיניות ומודעות ציבורית.
הדר קס: עכשיו אנחנו נדבר על הסיבה שהתכנסנו פה.
הדר קס: אנחנו בעמותת "חמניות", השקנו אתמול את דוח היתמות הישראלי.
הדר קס: זה בעצם דוח שעבדנו עליו שנתיים יחד עם צוות של פרופסוריות ועובדות סוציאליות שמסתכל בעיניים על יתומי ישראל, ורואה את הפערים ואת הבעיות.
הדר קס: אני כן אגיד שהרבה ממנו התבסס על הדוח של המ.מ.מ.
הדר קס: אבל גם הרבה מאוד ממנו היה מידע חדש שלקח לנו הרבה מאוד זמן לאסוף.
הדר קס: אני אשמח לכל שאלה שתהיה על הדוח.
הדר קס: אגיד גם שאנחנו כמובן גם נשלח את הדוח לציבור הרחב, וכל מי שירצה לשאול שאלות יהיה מוזמן.
מיכל שיר סגמן: זה לא כולל את הקורונה, וזה לא כולל את השנה האחרונה, שרק בה אנחנו יודעים שבמגזר הערבי היו יותר מ-100 רציחות.
יהודה גליק: אגב, עוד 25 יתומים במירון.
קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים על 600 יתומים מתוך 40,000?
הדר קס: אנחנו מדברים על 30,000.
הדר קס: אנחנו בחמניות מעניקים סיוע לכל הילדים היתומים שהם הינם נפגעי טרור, או צבא בעצם.
הדר קס: זאת אומרת, אנחנו מטפלים בפוטנציאל שלנו ב-30,000 ילדים ובני נוער יתומים.
הדר קס: בפועל, אנחנו טוענים שזה 35,000.
הדר קס: אני אשמח להסביר למה.
הדר קס: נתחיל משורה בעייתית ממרכז המחקר והמידע שכבר עלתה פה קודם בשל יחידות בנתונים, ומאחר שהיקף החפיפה בנתונים הינו ידוע, לא ניתן להצביע בשלב זה על המספר המדויק של יתומים בישראל.
הדר קס: דוח מרכז המחקר והמידע משנת 2019, עמוד 7 למתעניינים ולמתעניינות.
הדר קס: מה זה אומר?
הדר קס: שמדינת ישראל לא יודעת כמה ילדים יתומים יש.
הדר קס: למה זו בעיה?
הדר קס: גם כשמשרד הרווחה עכשיו בשלבי רצון להעניק סיוע, גם של משרד החינוך, יש מקום בשרות הפסיכולוגי החינוכי.
הדר קס: גם שרשות מקומית, כמו עיריית תל-אביב, לצורך העניין, שלוקחת מאוד ברצינות עניין היתומים, הם לא יודעים לעזור להם, כי אין להם נתונים על ילדים יתומים.
הדר קס: הכי חשוב יותר מזה שזה יגיע לרווחה, יותר מזה שזה יגיע לחינוך, שזה יגיע לרשויות המקומיות.
הדר קס: שאנחנו בחמניות מתחילים לעבוד עם רשות מקומית והם רוצים להפנות ילדים, אין להם דרך לעשות את זה.
הדר קס: זאת אומרת, אף אחד לא יודע מי ילד יתום ומי לא ילד יתום, וזה גם מביא את הילדים למצבים מאוד מורכבים בתוך מוסדות הלימוד.
הדר קס: רקע על יתומי ישראל.
הדר קס: אנחנו מדברים על 35 אלף ילדים ובני נוער.
הדר קס: כתוב שם 30 אלף, אני יודעת.
הדר קס: זה הסבר קצת ארוך למה זה 35 אלף, אבל ברמה העקרונית זה המספר שאנחנו קובעים.
הדר קס: חוץ מזה, 17 אלף אלמנים ואלמנות מדי שנה מתייתמים, הלכנו על מספר ממוצע 4,500 ילדים נוספים.
הדר קס: 35% מהיתומים בארץ הם יתומי החברה הערבית, כמעט כפול שתיים מגודלם באוכלוסייה.
הדר קס: ומה מדינת ישראל עושה בתגובה?
הדר קס: – כלום.
הדר קס: ואנחנו מדברים על זה שזה ילדים שהיתמות שלהם הרבה יותר מורכבת בהמון מקרים.
הדר קס: זה ילדים שהיתמות שלהם שקופה, חלקם נאלצים לעבור אחרי זה לסבא ולסבתא.
קטי קטרין שטרית: יתום זה יתום, מה זה משנה מאיפה הוא.
הדר קס: יתמות בחברה הערבית, לצערי הרב, אני אומרת.
קטי קטרין שטרית: ההיפך, שם יותר חמים ויותר נעים, ויותר משפחתי.
קטי קטרין שטרית: אני לא חושבת שהנתון שאת אומרת הוא מדויק.
קטי קטרין שטרית: אבל בסדר.
קטי קטרין שטרית: נמשיך.
הדר קס: מבחינה מחקרית זה יותר מורכב.
הדר קס: כי זה בעצם ילדים שהם באים על רקע קודם של עוני ובלי התמיכה המשפחתית הזו.
הדר קס: בתור עמותה שמטפלת גם בילדים מהחברה הערבית, לצערי, זה מה שאנחנו רואים הרבה פעמים.
מיכל שיר סגמן: גם לא לשכוח שהרבה מהם באים מתוך - - -
קטי קטרין שטרית: ההיפך.
קטי קטרין שטרית: דווקא המנטליות שלהם יותר חמה ואוהבת.
מיכל שיר סגמן: אבל נסיבות המוות הן קצת יותר שונות, חברת הכנסת שטרית, אנחנו יודעים מה קורה.
הדר קס: וגם הרבה מהם באים על רקע קודם של עוני לצורך העניין, וזה מייצר מורכבות יותר גדולה.
הדר קס: זה נתון ש-75% מהאלמנים בארץ הם נשים, אלמנות.
הדר קס: אנחנו מדברים על כל הגילאים.
הדר קס: מה שעשינו, זה בעצם לקחנו את הטבלה של הפיענוח.
הדס דיסין גליק: אין גם בנות 60?
מיכל שיר סגמן: סליחה, הדס, זה מאוד קשה.
הדר קס: אנחנו מדברים על פער הגילאים שעל-פי טבלה מס' 3, של נתוני המ.מ.מ.
הדר קס: שבעצם, מה שזה אומר, לקחנו את הטבלה מי מכל שנה מתייתם מ-2015, עד 2017.
הדר קס: זאת אומרת, שהם קיבלו קצבת שאירים.
הדר קס: כל עוד הילדים שלהם יילכו לקבל קצבת שאירים, זאת אומרת ילדים עד גיל 18, 75% מהנשים זה טבלת הקש על סמך טבלה מס' 3.
הדר קס: אני יודעת שיש להם ילדים עד גיל 18, על סמך זה התבססנו.
הדר קס: 30% - 50% מאלמנות ישראל מתחת לקו העוני, זה נתון שהגענו אליו בעקבות מחקר שפרסמנו מרכז אדווה.
הדר קס: עוני ויתמות, אנחנו מדברים על קשר דו-כיווני גם לאור גובה קצבת השאירים, וגם לאור זה שלצערנו אנחנו יודעים שמוות תופס יותר אנשים עניים בהרבה מאוד מקרים.
הדר קס: גובה קצבת השאירים, כתבתי, על כל ילד נוסף אנחנו מקבלים 700 שקלים – מ-700 שקלים אני לא יודעת איך חיים.
הדר קס: ואלמנה שנשללה לה הקצבה, אנחנו מדברים על 960 שקל עבור ילד אחד.
מיכל שיר סגמן: מה זה אלמנה שנשללה לה הקיצבה?
הדר קס: זאת אומרת, או שהיא נישאה מחדש, או שידועה בציבור.
מיכל שיר סגמן: שוב הילד לא במרכז.
מיכל שיר סגמן: זה הכסף שלו, והמדינה מפסיקה לה, כי היא התחתנה מחדש.
הדס דיסין גליק: יש קצבה של האלמנה, ויש קצבה של הילד היתום.
הדס דיסין גליק: הילד היתום ממשיך לקבל.
הדס דיסין גליק: אם האמא נישאת הילד ממשיך לקבל 960 שקלים, במקום 730.
הדר קס: מקבל 960 שקל, זה הסכום ממנו מצפים שילד יתום שאמא שלו התחתנה שוב יחיה – 960 שקלים.
: הוסיפו לו 230 על מה שהיה לו כבר, שינוי דרמטי.
הדר קס: אני אשמח להקריא סיפור.
הדר קס: המצב הכלכלי שלנו כל כך קשה.
הדר קס: אבא של הילדים ואני התגרשנו כמה חודשים לפני שנרצח.
הדר קס: היו לנו חובות משותפים שהוא היה אחראי לשלם אותם.
הדר קס: פתאום אנחנו חיים עם חובות.
הדר קס: יש עלינו הוצאה לפועל.
הדר קס: לפני הרצח, כל הנושא של הפרנסה היה עליו.
הדר קס: הוא היה דואג לילדים, אבל עכשיו אני לבד לגמרי והכול עליי.
הדר קס: ההורים שלי מנסים לעזור לי במה שאפשר, אבל גם הם לא יכולים הרבה.
הדר קס: אני מתביישת להגיד שיש ימים שאפילו 10 שקלים לפיתות לילדים אין לי.
הדר קס: הבן הגדול שלי מרגיש את זה, הוא בן 12, ולפעמים הוא אומר כי הוא רוצה לצאת לעבוד כדי לעזור לי.
הדר קס: זה עוד יותר קשה לי.
הדר קס: הייתי רוצה לתת להם את הכול, את רמת החיים שהייתה להם, אבל פשוט אין לי מאיפה לתת להם.
הדר קס: כל היום אני חושבת על מה יהיה מחר.
הדר קס: איך נסתדר, מה נעשה.
הדר קס: כל הזמן הדאגות האלה.
הדר קס: שולחים מכתבים מהוצאה לפועל שמעקלים דברים, הכול יותר מדיי, לפעמים אני מתייאשת ממש.
: שאלה.
: יש לכם נתון שאומר כמה אחוז מהילדים הללו היתומים ביחס לאוכלוסייה הכללית, הרגילה של ילדים רגילים נושרים מהלימודים, ילדים בסיכון, כל הדברים האלה.
הדר קס: זו הייתה העבודה המרכזית של הדוח שלנו.
הדר קס: אני אגיד, זה היה בסוף להשיג את הנתון הזה, זה מה שלקח לנו את כמות הזמן הכי גדולה ומשמעותית.
: כי המשמעות של זה, זה כמה המדינה משלמת עליהם אחר-כך, ממה שהיא חוסכת היום כביכול.
הדר קס: אתה צודק.
הדר קס: אני אגיד בדיוק את המספר, ואני אשמח להעביר לך את נייר העמדה, אתה תראה בדיוק את המספר.
הדר קס: משרד הרווחה למען יתומים – 67% לא מוכרים לרווחה.
הדר קס: 75% לא זכו לביקור על-ידי הרווחה, לאחר האובדן, אין נוהל טיפול בילדים ואלמנים במדינת ישראל כיום.
הדר קס: סיפורה של ש': לא היה שום דבר במשרד הרווחה.
הדר קס: אחרי כמה שנים גיליתי שיש מענק לילדים יתומים, צריך לגשת לרווחה ולפתוח תיק כדי לקבל אותו.
הדר קס: גיליתי את זה במקרה לגמרי, כשניגשתי לרווחה, העובדת הסוציאלית לא ידעה בכלל על המענק.
הדר קס: הבנתי מהקבוצה שאנשים אחרים כבר נתקלו בזה שאין לעובדות סוציאליות מידע על זה.
הדר קס: כמובן, שכבר שנים שאני מגישה ואפילו לא מקבלת את המענק.
הדר קס: סיפורה של ש', שבעלה התאבד שהותיר אחריו אותה וילדה בת שש.
הדר קס: משרד החינוך למען יתומים: זה אלמנים ואלמנות מדווחים.
הדר קס: 80% מהילדים היתומים לא קיבלו סיוע לימודי ו/או רגשי.
הדר קס: אין חוזר מנכ"ל להתמודדות עם יתמות.
הדר קס: במשרד החינוך אין תקציב ייעודי לסיוע ליתומים.
הדר קס: אין במשרד נתונים מרוכזים לתלמידים יתומים.
הדר קס: החוויה שלנו ממערכת החינוך לא טובה.
הדר קס: הבן שלי איבד את אבא שלו יום לפני ערב חג.
הדר קס: יכולנו לקום מהשבעה, ואף אחד לא היה יודע.
הדר קס: אני פניתי ושיתפתי את המחנכת והמנהלת וקיימתי פגישה ליום חזרה ללימודים.
הדר קס: היינו רוצים לפגוש גם את היועצת, אבל היא לא הגיעה.
הדר קס: בחודשים שאחר כך, כשהבן שלי חזר ללימודים, יצא כל מיני כעס שקשור לאבל.
הדר קס: הוא רב עם ילדים, התווכח עם הורים, המחנכת התקשרה לברר מה לילד שלי ולמה הוא מתנהג כך.
הדר קס: פשוט לא הבינו בכלל עם מה הוא מתמודד.
הדר קס: אפילו היועצת לא ראתה אותו, הוא פשוט נפל בין הכיסאות.
הדר קס: במערכת החינוך אתה נטוש, אין מדיניות סדורה.
הדר קס: אין מערכת שיודעת להתנהל באופן מסודר ולהנחות למשהו מסודר.
הדר קס: צריכות להיות הנחיות ברורות וליווי.
הדר קס: סיפורה של א', שבנה התייתם בגיל 11.
הדר קס: מאגר נתונים: כפי שכתבתנו, אין בישראל מדיניות סדורה ביחס לטיפול ולסיוע בכלל הילדים היתומים כמו גם מאגר נתונים מוסדר ומרוכז על ילדים יתומים – זה מתוך הדוח שלנו של המ.מ.מ.
הדר קס: השלכות היתמות – זה אולי אחד הדברים שלקח לנו הכי הרבה זמן לייצר.
הדר קס: עשינו את זה ביחד עם מכון מחקר ועם פרופסוריות לעבודת מחקר, ושתי עובדות סוציאליות שעבדו איתנו על הדוח.
הדר קס: אנחנו רואים פה נתונים קשים.
הדר קס: נתונים שאני אגיד שבתור מי שהתייתמה בגיל 14, היה לי קשה לקרוא אותם מאוד, מאוד.
הדר קס: מה שעשינו, זה שבעצם לקחנו מוסדות בוגרים, ובדקנו כמה אנשים יש שם שהתייתמו לפני גיל 18 והשווינו את זה לחלקם באוכלוסייה.
הדר קס: זאת אומרת, לצורך העניין, נערים בסיכון, לקחנו את נירים שהם עמותה.
הדר קס: אני אגיד שזה נעשה בשיתוף פעולה עם מחלקת המחקר של משרד הרווחה, עם חופש המידע, וחלק מזה זה מידע מעמותות פרטיות כי למשרד הרווחה לא היה את הנתונים האלה.
הדר קס: גם אני אגיד, כשביקשנו מהם, היו צריכים ללכת ולאסוף אותם, לא היה להם את הנתונים האלה כמובן.
הדר קס: פי 3 - מתמודדי נפש.
הדר קס: פי 4 - בחסות הנוער.
הדר קס: פי 5.5 - בפוסט טראומה.
הדר קס: פי 10 - בסיכון כללי.
הדר קס: פי 13- נוער נושר.
הדר קס: פי 14 - אלימות במשפחה.
הדר קס: פי 15 – הפרעות אכילה, פי 25 – בזנות.
הדר קס: זה הנתונים.
הדר קס: כמה זה עולה כל שנה למדינת ישראל – אנחנו מעריכים אחרי זה - - -
קטי קטרין שטרית: יש פה שכבת גיל?
הדר קס: לא.
הדר קס: שאלנו בעצם מי התייתם עד גיל 18.
הדר קס: השווינו את זה בעצם לזה שיתומים הם סך הכול אחוז אחד באוכלוסייה.
: הנתונים יכולים להיות הרבה יותר גדולים גם כן.
הדס דיסין גליק: בפנימיות הרווחה יש רק 9% מהיתומים.
הדר קס: לא בדקנו עם פנימיות רווחה.
הדר קס: ילדים מפנימיות רווחה הם לא נוער בסיכון, אני מבקשת.
הדס דיסין גליק: ופנימיות משרד החינוך זה 3.6%, מריה נתנה לנו את הנתון.
הדר קס: זה מחקר שנעשה בחלק מהקבוצות, ממש על קבוצות של מאות.
הדר קס: לצורך העניין, חסות הנוער שזה הרווחה שלחו לנו את הנתונים.
הדר קס: ממש על מאות ילדים זה נבדק.
הדר קס: כמה זה עולה למדינת ישראל?
הדר קס: אנחנו מדברים שנטו העלות טיפול בילדים יתומים לאחר מכן, מדברת על 10 מיליארד שקלים.
הדר קס: ואנחנו, העלות שלנו, לצורך העניין, נתנו לעמותת חמניות לטפל בילדים, בכל הילדים במדינת ישראל, לא שאנחנו מאמינים שזה יקרה, או יכול לקרות ברגע זה, אבל באזור ה-150 מיליון.
הדר קס: זאת אומרת, אנחנו מדברים על חיסכון לצורך העניין רק חיסכון ישיר.
הדר קס: רק SROI מעל 9 מיליארד שקלים, רק חיסכון ישיר.
הדר קס: לא כמה ילדים האלה אחרי זה יביאו למדינה בהישגים המדהימים שיכולים להיות להם ולהן.
הדר קס: זה SROI בעצם.
הדר קס: הגענו לנוסחה שכל שקל יחסוך 66 שקלים בעתיד.
הדר קס: טיפול ביתומי ישראל – חיסכון של 9 מיליארד שקלים.
הדר קס: זהו.
הדר קס: חברים.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לעבור לדניאל טייב, ילדה מקסימה, שהחליטה לבוא ולספר לנו, ולחלוק איתנו.
מיכל שיר סגמן: אני רק אקריא ברשותכם, מאחר ודניאל מתחת לגיל 18.
מיכל שיר סגמן: אני אקריא לכם עבור הפרוטוקול.
מיכל שיר סגמן: חיסוי פרטים אישיים של דוברים בוועדה המיוחדת לזכויות הילד.
מיכל שיר סגמן: כידוע, ישיבת הוועדה מוקלטת ומשודרת.
מיכל שיר סגמן: הפרוטוקול, וגם שידור הישיבה יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת.
מיכל שיר סגמן: אני קובעת כי לפי סעיף 120 לתקנון, ככל שתהיה בקשה, או שיעלה הצורך, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או של קטינים שעליהם דובר בדיון, או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול, ככל שהדבר נדרש כדי להגן על עניינם של קטינים, או ככל שהדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה כי מעבדת הפרוטוקול לעיון הציבור, עשויה לגרום לו או לה נזק או לזולתו.
מיכל שיר סגמן: בבקשה, דניאל.
דניאל טייב: קודם כל, נעים מאוד, כבוד גדול להיות איתכם פה.
דניאל טייב: מרגש.
דניאל טייב: אני דניאל טייב בת 15 מהרצליה.
דניאל טייב: כשהייתי בת 8, התייתמתי מאימא שלי.
דניאל טייב: כשהייתי בת שנה, אימא שלי חלתה בסרטן השד.
דניאל טייב: במשך 7 שנים היא התמודדה עם המחלה, באמת, בהכי גבורה שיש.
דניאל טייב: לא ראיתי נשים כאלה לוחמות בחיים שלי.
דניאל טייב: לצערי, חודש אחרי שהאח היחיד שלי נולד, אימא שלי נפטרה אחרי מלחמה ארוכה וקשה שגדלתי איתה, ופשוט נאבדתי שם.
דניאל טייב: אני אגיד לכם הכי אמיתי.
דניאל טייב: בכול גיל קשה לגדול בלי אימא, בלי אבא, או לחיות בלי ההורה.
דניאל טייב: אבל ללמוד לגדול מחדש, זה פשוט לקום למציאות אחרת.
דניאל טייב: זה פשוט פתאום להיות הילדה שאין לה אימא.
דניאל טייב: להיות המסכנה, שצריך לבוא ולפחד – אוי ואבוי, אמרתי אימא לידך, את בסדר?
דניאל טייב: אוי ואבוי, סליחה, אני נורא מצטערת, אני לא רציתי לפגוע בך.
דניאל טייב: נטו בגלל שהיא אמרה אימא, ולי אין.
דניאל טייב: לגדול, זה פשוט לאבד שם.
דניאל טייב: זה לחשוב לעצמי מה אני עשיתי רע.
דניאל טייב: למה דווקא אני אין לי אימא.
דניאל טייב: אני, מאז שאני קטנה, תמיד היה לי את הרצון ואת החלום להיות כמו כולם.
דניאל טייב: אני חושבת שהרבה יכולים להזדהות להיות הכי מושלמת, להיות הכי טובה – להיות בנורמה.
דניאל טייב: פתאום איבדתי את אימא שלי.
דניאל טייב: דווקא אני שהכי רוצה להיות כמו כולם, חוויתי את האובדן, ופתאום אני שונה.
דניאל טייב: אז הדרך שלי הייתה, לקחת את כל השנים האלה של לגדול בלי אובדן, ולהחביא אותם מאחורה של הראש.
דניאל טייב: עכשיו, הלוואי שהייתי יכולה לבוא ולהגיד לכם – היה לי את מי שיקשיב לי ויבין לי עד שהגעתי לחמניות.
דניאל טייב: אבל לא היה לי.
דניאל טייב: הכי הרבה שקיבלתי נגיד מבית-הספר, שהמורה והמנהלת באו לשבעה, שאלו אותי איך אני, ופה זה נגמר.
דניאל טייב: כמובן, אני אסירת תודה על זה שבכלל הם באו וחשבו והגיעו.
דניאל טייב: אבל בח'יית, כאילו ילדה בת 8.
דניאל טייב: אני לא יכולה רק – את אני מצטערת בשבילך.
דניאל טייב: הייתי צריכה את העזרה הזאת.
דניאל טייב: לא יכולתי להודות שאני צריכה אותה.
דניאל טייב: אבל הייתי צריכה שיבואו ושיציעו לי אותה, שהייתי צריכה אותה, כי נאבדתי שם, וכי הייתי לבד, וכי אף אחד לא הבין אותי.
דניאל טייב: וכי הרגשתי שאני יחידה בעולם, שאין לה הורה.
דניאל טייב: הרגשתי שאני צריכה להתמודד עם זה לבד, ושאף אחד לא מבין אותי.
דניאל טייב: ושאף אחד לא מכיר אותי, שאני לא דניאל, שאני הילדה בלי האימא.
דניאל טייב: שאני הילדה המסכנה שאימא שלי נפטרה, ושאימא שלה לא איתנו יותר, ושהיא כל הזמן סובלת וכל הזמן בוכה.
דניאל טייב: עכשיו, אני לא כך.
דניאל טייב: אני כעצמי אדם אופטימי מאוד.
דניאל טייב: לא רציתי שהתייחסו אליי כך.
דניאל טייב: לא רציתי להיות הילדה בלי האימא.
דניאל טייב: בבית-הספר לא היו מבינים למה אני נכשלת במבחנים.
דניאל טייב: למה אני כל הזמן רבה עם חברים.
דניאל טייב: כמו שממש הדר סיפרה.
דניאל טייב: אני חושבת שהרבה מאוד מילדים שהתייתמו יכולים לספר.
דניאל טייב: זה לחיות במציאות חדשה, וקשה להתרגל אליה.
דניאל טייב: לי היה אח קטן, תינוק, אבא שלי צריך לטפל בו מסביב לשעון.
דניאל טייב: ואני כבר ילדה בת 8, ניתן לך יותר את המקום שלך לטפל בעצמך, ואני אהיה עם הילד, התינוק בן חודש, כאילו הוא צריך את זה.
דניאל טייב: אבא שלי, אני חייבת להגיד ספציפית הוא אדם מדהים, הצליח לטפל בשנינו.
דניאל טייב: אבל עוד פעם, זה הורה אחד על שניים.
דניאל טייב: אחד מהם חדש.
דניאל טייב: אחת מהם שבורה על זה שהיא איבדה את אימא שלה, ולא מצאתי את עצמי עד שמצאתי את "חמניות".
דניאל טייב: אני חלק מעמותת "חמניות" כבר חמש שנים, אם אני לא טועה.
דניאל טייב: אני נמצאת בסניף הרצליה, אחד מ-25 סניפים לדעתי.
דניאל טייב: נורא חשוב לי להבהיר לכם מה חמניות בכלל.
דניאל טייב: במקום שהייתי של להיות לבד, ולא להבין, להרגיש שונה מכולם, פתאום הגעתי לחמניות.
דניאל טייב: זו קבוצה, וזה לשבת במעגל ולראות – אוקיי.
דניאל טייב: גם הוא איבד.
דניאל טייב: בסדר, אני לא לבד בזה.
דניאל טייב: עכשיו ברור, זה קשה.
דניאל טייב: זה כואב וזה לא נעים.
דניאל טייב: אבל יש לי עוד ילדים שעברו איתי את זה.
דניאל טייב: יש ילדים שיהיו איתי.
דניאל טייב: יש ילדים שאחר-כך באים לאזכרות, או לפיקניק – אנחנו עושים פיקניק כל המשפחה והחברים אחרי האזכרה.
דניאל טייב: לבוא, להיות ביחד.
דניאל טייב: הם באים לשם, ומדברים עם המשפחה, והם מחזקים אותי.
דניאל טייב: כי בסופו של עבר, מי יבין אותי יותר טוב אם לא הם.
מיכל שיר סגמן: איך הגעת לחמניות?
דניאל טייב: אבא שלי, נמצא בקבוצת פייסבוק – אלמנים אלמנות.
דניאל טייב: פרסמו שם מודעה – עמותת "חמניות".
דניאל טייב: אני כמובן התנגדתי.
דניאל טייב: בואו, מי רוצה לדבר על זה שאיבדתי את אימא שלי.
דניאל טייב: לא רוצה, לא איבדתי אותה, היא סתם בחו"ל.
דניאל טייב: אבל אמרתי לעצמי, רגע, זה אומר שיש עוד יתומים חוץ ממני.
דניאל טייב: זה אומר שאני לא לבד.
דניאל טייב: יכול להיות ששם לא הסתכלו עליי כמסכנה.
דניאל טייב: לא ירחמו עליי.
דניאל טייב: לא ישפטו אותי.
דניאל טייב: אני דניאל, יש לי עוד הרבה חיים אחרי.
דניאל טייב: יש לי עוד הרבה לאן להתקדם.
דניאל טייב: באיזשהו מקום, והדר, אני חייבת תודה ענקית על זה לכל החיים שלי.
דניאל טייב: "חמניות" הצילה אותי, כי מהמקום של הילדה המסכנה.
דניאל טייב: הילדה שלא רואים אותה, ולא מבינים אותה.
דניאל טייב: והילדה שכואב לה, ושמשקרת לכולם – אמא שלי בחו"ל, בגלל זה היא לא פה.
דניאל טייב: אימא שלי לא יכלה לבוא, היא לא יכולה לקחת אותי, היא בעבודה.
דניאל טייב: זו הילדה שבאה לפה ומדברת מולכם, ואומרת לכם, כן, אימא שלי נפטרה.
דניאל טייב: כן, זה כואב.
דניאל טייב: כן, זה קשה.
דניאל טייב: כן, הייתי מתה שיהיה לי אותה עכשיו איתי.
דניאל טייב: באמת, מה לא הייתי עושה כדי שיהיה לי אותה איתי כאן יושבת לידי.
דניאל טייב: אני רוצה להגיד לכם, שאם מישהו, כמו שהדר עשתה, היה בא ומציע את העזרה האת, ואומר לי – בואי, אני איתך, הכול טוב.
דניאל טייב: את לא לבד בזה.
דניאל טייב: את לא היחידה.
דניאל טייב: הכול יהיה בסדר, אני בטוחה שמההתחלה המצב שלי היה הרבה יותר קל מזה.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה, דניאל.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה, את מסכימה.
מיכל שיר סגמן: באמת, את שובת לב.
מיכל שיר סגמן: אני בטוחה שאימא שלך כל כך גאה בך, באמת.
מיכל שיר סגמן: פשוט גאווה, וכל חיוך שלך הוא ניצחון.
מיכל שיר סגמן: כיתומה בעצמי משני הורים, אני יכולה להגיד.
מיכל שיר סגמן: באמת, כשהורה נפטר, האדמה נשמטת מתחת לרגליים, וצריך ללמוד ללכת מחדש.
מיכל שיר סגמן: גם עם תמיכה, וגם כשיש אנשים שמבינים, ותומכים ומלווים, התחושה היא כל כך קשה, שאני באמת מאחלת שאף ילד, ואף מבוגר בגיל צעיר, גם יש מבוגרים צעירים, גם בגיל 20, שזה מעל גיל 18, זה לא דבר הכי פשוט, לא יחווה את האובדן הכול כך גדול הזה.