GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר גוז'נסקי: אולי זה לא קשור דווקא לדיון שלנו.
תמר גוז'נסקי: אם שליש מהילדים לא מגיעים לכיתה יב' - אם הם היו מגיעים לכיתה יב' הייתם מממנים את הלימודים שלהם.
יהודית בן-דב: כן.
תמר גוז'נסקי: לאן הולך הכסף?
שולמית מור: זה היה הולך לבית-הספר שהתלמיד לומד בו.
יהודית בן-דב: הכסף ממילא הולך לאן שהתלמיד הולך.
יהודית בן-דב: זאת אומרת, רשות שאין בה בתי-ספר תיכוניים בנושא הזה לא מקבלת שום תקציב.
טלב אלסאנע: בעצם, ככל שיש יותר נשירה, זה חוסך יותר תקציבים.
ציון שבת: לא בטוח.
ציון שבת: התקצוב הוא לא פר תלמיד.
ציון שבת: זה לא עד כדי כך, אחד לאחד.
שמוליק דוד: בתי-הספר לא מדווחים על התלמידים שנשרו.
עמירה חיים: בתי-הספר מדווחים על ילדים שנושרים.
עמירה חיים: הם נמצאים ברשימות ואנחנו לא סופרים אותם כי הם בבית.
עמירה חיים: הם מדווחים, הכסף מועבר ויודעים את זה כל מנהלי בתי-הספר העל-יסודיים.
יהודית בן-דב: אי אפשר לומר שהמדינה מעוניינת שאף אחד לא ילמד.
תמר גוז'נסקי: לא כך אמרתי.
תמר גוז'נסקי: יש לי טענה כללית בנושא הזה.
שמוליק דוד: אולי המדינה לא מעוניינת בנשירה אבל היא גם לא עושה כלום כדי למנוע אותה.
שמוליק דוד: תִסְפרי כמה קציני ביקור סדיר יש בישובים הלא מוכרים והמוכרים - 6 קב"סים.
שמוליק דוד: בישובים מקבילים יש הרבה יותר.
תמר גוז'נסקי: בישובים אחרים יש הרבה יותר קציני ביקור סדיר.
תמר גוז'נסקי: אני מבטיחה לך שבישוב אחד בינוני יש לפחות 20.
עאיש אלאטרש: דבר ראשון, אני חושב שאנשי הוועדה של הרשות אמורים לשלם לילדים שלנו ולא לשלם לרשות עצמה.
עאיש אלאטרש: דבר שני, גברת עמירה חיים ענתה על שאלה אחת שרציתי לשאול בקשר לאזבסט.
עאיש אלאטרש: אני רוצה לשאול לגבי נושא ההסעות.
עאיש אלאטרש: אף אחד לא עושה בקרה על הרכבים שמסיעים את הילדים שלנו מהבתים לבית-הספר, ואני מודה שהשטח הוא קשה מאוד.
עאיש אלאטרש: יש ילדים בני 3-4 שנוסעים עם ילדים מבוגרים יותר, יש רכבים לא בטיחותיים, או רכבים ישנים וכדומה.
עאיש אלאטרש: אני חושב שלחלק מהנהגים בהסעות אין בכלל רשיונות להסיע את הילדים.
טלב אלסאנע: מי עושה את הבדיקה של הרכבים והנהגים ושל תנאי ההסעה?
עמירה חיים: יש רכז הסעות.
עמירה חיים: אין אף נהג שאין לו רישיון.
עמירה חיים: אבל אם אתה אומר, אני אבדוק.
עאיש אלאטרש: אין גני טרום-חובה.
עאיש אלאטרש: יש המון ילדים שלא לקחנו אותם בחשבון כי הם לא נרשמים ולא מגיעים, הם נשארים בבית כי קשה להם להגיע למועדוניות האלה.
עאיש אלאטרש: ודבר אחרון, אם יש תקציב מרשות החינוך לבתי-הספר, לילדים עד כיתה ט', מה קורה עם התקציב של הילדים שעוברים ללמוד ברשויות אחרות, למשל בתל-שבע, בכסייפה וכדומה?
עאיש אלאטרש: כיצד נעשית החלוקה של התקציב?
סלאמה אלאטרש: לפני שאתייחס לדברים אני רק רוצה להגיד שהפערים בחברה הישראלית הולכים ומתרחבים והם מסכנים את חוסנה של החברה יותר מהסכנה הבטחונית, שרוב האוכלוסיה הישראלית היום נחשפת לה.
סלאמה אלאטרש: החינוך הוא מרכזי להקטנת הפערים בחברה הישראלית.
סלאמה אלאטרש: אני רוצה להתייחס ל-3 דברים.
סלאמה אלאטרש: דבר ראשון, לעניין המורים הבלתי מוסמכים.
סלאמה אלאטרש: אני יכול להוכיח כאן שמעל ל-22,000 מהמורים המוסמכים היום הגיעו לבתי-הספר כשהם לא מוסמכים והוסמכו על-ידי הפקחים של רשות החינוך, שסיימו את הלימודים בבאר-שבע והם היום מלמדים מתמטיקה ופיסיקה בבית-ספר יסודי.
עמירה חיים: עשינו הכשרה והסבה, זה נכון.
סלאמה אלאטרש: זה לא הכשרה.
סלאמה אלאטרש: משמעות ההכשרה היתה שהמפקח מגיע לבית-הספר, נוכח ב-2-3 שיעורים במשך חודש או חודשיים ימים וחותם על הסמכה למורה.
סלאמה אלאטרש: אני יוכל להוכיח את זה.
עמירה חיים: אני מוכנה לפגוש אותך אישית ולדון בכל שם שתציג בפני.
תמר גוז'נסקי: אתה מעלה פה טענה רצינית מאוד.
תמר גוז'נסקי: אנחנו לא יכולים לקיים עכשיו דיון על שמות של מורים.
תמר גוז'נסקי: הם גם לא נמצאים פה ואנחנו לא נעשה דבר כזה.
תמר גוז'נסקי: אם יש לך דוגמאות של מורים שאתה חושב שלא עברו הכשרה, גברת עמירה חיים מזמינה אותך להעביר לה את הפרטים.
עמירה חיים: עשינו מאמץ מאוד גדול להפוך את המורים למוסמכים.
עמירה חיים: ההכשרה היא רק במכללת קיי ובמכללת אחווה.
עמירה חיים: למפקח, וגם לי, אין סמכות.
עמירה חיים: אני יכולה לחתום עד מחר בבוקר.
עמירה חיים: ההסמכה ניתנת במשרד החינוך בירושלים, ממשרד מיוחד שבודק שאותו מורה עבר כך וכך מבחנים.
סלאמה אלאטרש: גברת עמירה חיים דיברה על 100 גנים.
סלאמה אלאטרש: בריכוז שבו אני מתגורר יש 32 ילדים בני 3.
סלאמה אלאטרש: גם בשנה שעברה הגשנו בקשה להקמת גן ילדים בריכוז.
סלאמה אלאטרש: מתוך 32 הילדים בני 3 רק 5 ילדים הולכים לגן במרחק של 6 קילומטר מהישוב ובהסעה נמצאים גם תלמידים מכיתות ו' ו-ח'.
סלאמה אלאטרש: יש לי שאלה מאוד פשוטה: האם גברת עמירה חיים מוכנה לשלוח את הבן שלה כשהוא בן 3 עם תלמידים בני 14-15 לגן במרחק של 6 קילומטר מהבית?
סלאמה אלאטרש: כמו כן, מה עולה בגורל שאר הילדים שיושבים בבית?
סלאמה אלאטרש: מכיוון ש-95% מהנשים הבדואיות היום לא סיימו בית-ספר תיכון, חלקן לא סיימו אפילו כיתה ג', הנשים בבית לא יכולות לתת את החינוך המתאים לילדים.
סלאמה אלאטרש: החינוך מתחיל לא מגיל 3 אלא מיום הלידה.
סלאמה אלאטרש: גברת עמירה חיים דיברה על 11.8% נשירה משנה לשנה.
סלאמה אלאטרש: זה נתון נכון אבל זה לא באמת היקף הנשירה.
סלאמה אלאטרש: יש אנשים שהגיעו למסקנה שהניהול בבתי-הספר בנגב לא מתאים לילדים והם עוברים לבתי-ספר במשולש ובגליל.
סלאמה אלאטרש: אני מקווה שמשרד החינוך לא שותף לפרויקט של משרד הבטחון, של המושל הצבאי, מר בני גונן, שאליו הופנו מעל 400 תלמידים בני 8-12 שלומדים היום מכונאות במחנה נתן, מחנה צבאי.
עמירה חיים: זה מסגרת של משרד העבודה והרווחה.
עמירה חיים: 120 ילדים מעל גיל 15.
עמירה חיים: זה בית-ספר תעשייתי.
סלאמה אלאטרש: זה בית-ספר צבאי.
סלאמה אלאטרש: הילדים לומדים מכונאות על נגמ"שים ועל טנקים.
סלאמה אלאטרש: אני לא בטוח שכאשר הילדים האלה יסיימו את הלימודים שלהם הם ימצאו במוסכים הקיימים מספיק טנקים ונגמ"שים לתקן אותם ...
סלאמה אלאטרש: ודבר אחרון, החברה הבדואית בנגב חיה כמדינה בתוך מדינה.
סלאמה אלאטרש: יש לנו כתובת אחת ויחידה לכל הבעיות שלנו, גם בנושא של החינוך - מושל צבאי ששמו מר בני גונן.
סלאמה אלאטרש: אנחנו חיים היום במשטר צבאי בנגב.
סלאמה אלאטרש: כשאני מסיים כיתה יב' ואני רוצה להיות מורה בבית-ספר אני צריך לפנות למר בני גונן, לבקש להיות מנהל ולקבל הפניה.
עמירה חיים: אני לא מכירה אותו.
סלאמה אלאטרש: ברגע שאני סיימתי בית-ספר תיכון ואין לי תעודת בגרות מלאה ואני רוצה להתקבל ללימודים במכללת קיי או במכללה הטכנולוגית ואני לא עובר את מבחן הכניסה של המכללה, אני הולך למר בני גונן ומצליח להתקבל למכללה.
סלאמה אלאטרש: לפני שאנחנו מדברים על חינוך, על אחוזי הנשירה, על ההשכלה הגבוהה ועל האקדמיה, אם אנחנו לא מתחייבים לטפל בדברים הקטנים לפני הדברים הגדולים - אף פעם אנחנו לא נתקדם, וחבל.
סלאמה אלאטרש: הפערים החברתיים הולכים ומתרחבים.
סלאמה אלאטרש: יש אנשים שניצלו את זה והמצב הולך ומחמיר.
סלאמה אלאטרש: לחינוך יש תפקיד מאוד מרכזי.
סלאמה אלאטרש: אין לי שום דבר ספציפי נגד מנהלת המחוז או נגד מר משה שוחט, להיפך.
סלאמה אלאטרש: כולנו צריכים לעבוד בשיתוף פעולה על מנת לקדם את האוכלוסיה הזקוקה לסיוע.
סלאמה אלאטרש: תודה רבה.
עמירה חיים: אתה צודק בחלק גדול מדבריך.
עמירה חיים: אני רוצה לומר לך שאני לא מכירה את מר בני גונן.
עמירה חיים: תאמין לי, היושר שלי הוא החוזק שלי.
עמירה חיים: אני אומרת לך, אני לא מכירה אותו.
עמירה חיים: אם הוא יכנס עכשיו, אני לא אזהה מי זה בכלל.
עמירה חיים: אני יודעת מה סף הקבלה במכללת קיי.
עמירה חיים: היו אנשים שלא עברו את סף הקבלה והתחננו שיאפשרו להם להיות מורים.
עמירה חיים: אמרתי: לא, אני רוצה מורים ברמה.
עמירה חיים: תן לי שם אחד של מי שלא עבר הכשרה מתאימה.
עמירה חיים: הדלת שלי פתוחה, תיכנס אלי.
עמירה חיים: אני רוצה לדעת מי זה בכלל בני גונן ומה הוא עושה בתוך מערכת החינוך שלי.
סלאמה אלאטרש: עליך לדעת שברשות החינוך לבדואים יכולים לקבל חבר'ה שסיימו בית-ספר תיכון ולאפשר להם ללמד.
סלאמה אלאטרש: רק בשבוע שעבר הייתי בביקור באחד מבתי-הספר והיה איתי רופא בביקור.
סלאמה אלאטרש: הוא אמר לי: כשהייתי בתיכון בבית-ספר במשולש המורה הכי צעיר היה בן 29 והיום אני רואה שכל המורים הם בני 19-20.
עמירה חיים: יכול להיות שזה מורה מחליף.
עמירה חיים: יכול להיות מורה שנכנס לתהליך הכשרה בגיל 19 עם בגרות מלאה.
עמירה חיים: יש בנות שסיימו עם בגרות מלאה ונכנסו לתהליך הכשרה להוראה.
סלאמה אלאטרש: האם יש דבר כזה גם בבתי-ספר יהודים?
עמירה חיים: אתה צודק במאה אחוז שהיתה הזנחה גדולה מאוד בכל הנושא של הכשרת מורים.
עמירה חיים: עשיתי חשבון שתוך 2-3 שנים עם ניצני הוראה שיושבים עכשיו ב-8 בתי-ספר, בכיתות י', יא' ו-יב', כשבכל כיתה 30 תלמידים, חלק מהם יוצאים להכשרת מורים וממשיכים את ההכשרה תוך כדי.
עמירה חיים: אני אומרת את האמת, יש מחסור גדול בכוח-אדם.
עמירה חיים: אנחנו מטפלים בזה.
עמירה חיים: לגבי גני ילדים: אתה צודק במאה אחוז.
עמירה חיים: אנחנו אישית פנינו למשרד החינוך ואמרנו שאנחנו מחויבים.
עמירה חיים: יש לי תקציב, אני מוכנה לתת מחר גן ילדים.
עמירה חיים: אבל זה לא החלטה שלי איפה להקים את גני הילדים.
עמירה חיים: ביקשנו להקים גני ילדים.
פארס אבו עבייד: אני מוועד ההורים בישוב לקייה.
פארס אבו עבייד: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות שנגעתם בהן.
פארס אבו עבייד: מתברר שבמשרד החינוך במחוז הדרום בכלל אין מפקחים מקצועיים בשפה הערבית, ואם קיים מפקח, יש רק אחד והוא מגיע אולי פעם בשנה.
פארס אבו עבייד: לפעמים מזמינים את המורים מהנגב אליו לצפון.
פארס אבו עבייד: השאלה שלי היא מה הוא הכלי איתו משרד החינוך מודד באוכלוסיה, או כמה מפקחים מקצועיים צריכים להיות לכל מקצועות הלימוד.
פארס אבו עבייד: אני לא מדבר על מפקחים כלליים.
פארס אבו עבייד: אני מדבר על מפקח מקצועי שנכנס ובודק: חשבון, ערבית וכדומה.
פארס אבו עבייד: לפי דעתי זה כמעט ולא קיים.
פארס אבו עבייד: נקודה שניה, באשר לנושא לימודי האמנות בבתי-הספר, בכפרים המוכרים והבלתי מוכרים.
פארס אבו עבייד: 90% מהתלמידים שלנו לא לומדים מוסיקה ואין כלל שיעורי אמנות.
פארס אבו עבייד: כשהייתי ילד הייתי מחכה לשעות של השירה, של הציור, של הספורט.
פארס אבו עבייד: בנגב זה מוזנח.
פארס אבו עבייד: גם במכללת קיי, משרד החינוך לא דואג להכשיר מורים מהסוג הזה.
פארס אבו עבייד: אם יש מורים, הרי זה תחביב שלהם ולא נתנו להם הזדמנות לקבל הכשרה באמנות.
פארס אבו עבייד: כולנו יושבים פה כדי לקדם את הילדים.
פארס אבו עבייד: אנחנו לא רבים רק לשם הוויכוח אלא כולנו פה בצלחת אחת, גם משרד החינוך איתנו.
פארס אבו עבייד: כך אני רואה את הדברים.
פארס אבו עבייד: אנחנו צריכים להסתכל אחד על השני בעין טובה ולא בעין רע.
פארס אבו עבייד: לא לחשוב: אני אכופף ידיים פה ושם.
פארס אבו עבייד: זה לא טוב לחברה שלנו בכלל.
פארס אבו עבייד: באשר לחינוך המיוחד: לצערנו הרב באוכלוסיה הבדואית יש אחוז גבוה של תלמידים שנדרשים לחינוך מיוחד.
תמר גוז'נסקי: קיימנו בעבר דיונים מיוחדים על הנושא הזה.
פארס אבו עבייד: אני יודע שהחינוך המיוחד צריך להיות משולב במערכת הלימודים הרגילה.
פארס אבו עבייד: האם יש מורים שהוכשרו לחינוך המיוחד במגזר הבדואי?
פארס אבו עבייד: עד היום אין אף לא מורה אחד לחינוך מיוחד לבדואים באף בית-ספר.
פארס אבו עבייד: איך אנחנו רוצים שהתלמידים שלנו יצליחו כאשר אין לנו אפילו את ה-א"ב של החינוך הפשוט מאוד?
פארס אבו עבייד: אנחנו יכולים לבנות בית-ספר לתפארת אך בה בעת אנחנו לא נותנים לילדים את הדברים הבסיסיים האלה.
פארס אבו עבייד: משרד החינוך תרם מבנים לטרום-חובה, שהוצבו לצד בית-הספר ומסביבם גדר, כאילו זה בית-סוהר.
פארס אבו עבייד: מרבית הילדים מגיעים בהסעה.
פארס אבו עבייד: למנהלים יש בעיה בהסעות.
פארס אבו עבייד: כיצד הם יכולים להסיע ילד בן 3-4 יחד עם ילדים בכיתות ו', ז' ו-ח'?
פארס אבו עבייד: אני שואל את השאלה.
פארס אבו עבייד: הרי כל הבנייה היא בלתי חוקית.
פארס אבו עבייד: מה זה משנה אם אתה שם את גן טרום-החובה ליד בית-הספר או בריכוז האוכלוסיה?
פארס אבו עבייד: איפה עדיף לשים אותו?
פארס אבו עבייד: האם אנחנו מחפשים את טובת הילד?
פארס אבו עבייד: למה לא להקים את גן טרום-החובה ליד מקום מגוריהם של הילדים?
תמר גוז'נסקי: גברתי, את אחרונה ואנחנו מסכמים.
תמר גוז'נסקי: הדיון נמשך ונמשך.
תמר גוז'נסקי: מסתבר שזה כמו, מישהו אמר פה: סוודר שפורמים.
תמר גוז'נסקי: זה לא סוודר שפורמים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מרימים את השטיח ואז עולות כל הבעיות.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: אני מהמועצה לשלום הילד.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: אני עובדת סוציאלית.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: יותר מעניין אותי איך להגיע לאנשים בעניין של טיפולים.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: נראה לי שזה לא הוגן שאין מספיק קציני ביקור סדיר בנגב.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: למועצה לשלום הילד מגיעות הרבה פניות עקב הנשירה מבתי-ספר.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: צריך להדגיש גם את העניין של היעדר גנים.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: ילדים נשארים בבית במקום ללכת לגנים בגלל שאין מספיק הסעות.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: זה מביא אותנו לבעיה אחרת, של תאונות בבית שקורות יום-יום כמעט.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: לפי השנתון הסטטיסטי אנחנו רואים שיש עלייה במספר התאונות בבית.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: יצא לי להיות בכסייפה לפני כחודש.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: האמת היא שהייתי המומה.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: הילדים שיחקו כדורגל.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: הבנתי מהמורה שיש רק כדורגל אחד בכל בית-הספר, שאחד המורים תרם, שאין להם ציוד ספורט ובכלל אין להם שיעורי ספורט.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: רק הבנים השתתפו במשחק הכדורגל ואילו הבנות עמדו בצד.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: חבל שנמנע מהילדים שיעור כל-כך חשוב בעניין החינוכי כמו חינוך גופני.
ג'האד חג'-יחיא סאלם: לבסוף, אני מדגישה שעניין המחסור בקציני ביקור סדיר, למרות היקפי הנשירה הגבוהים, הוא עניין חמור מאוד.
טלב אלסאנע: אני חושב שבמסגרת ההמלצות, הוועדה תמליץ להוביל לרה-אורגניזציה של הרשות בהתאם להמלצות שאנחנו שמענו, שיתאימו גם לחוק וגם למינהל תקין.
טלב אלסאנע: דבר שני, יש צורך להשקיע בגיל הרך, בהתאם לחוק, בכל מה שקשור לפריסה של גני טרום-חובה (למעשה הם כבר חובה) לגילאי 3-4 בתוך השכונות, להכשיר גננות וכוח-אדם לחינוך המיוחד.
טלב אלסאנע: גם בעניין של השירות הפסיכולוגי - לדעתי 3 תקנים זה לא מספיק, בשים לב לאוכלוסיה.
טלב אלסאנע: גם העניין של קציני ביקור סדיר, לדעתי יש צורך להגדיל את מספרם על מנת להתמודד באופן אפקטיבי ומעשי עם תופעת הנשירה.
עמירה חיים: אתה צודק לגבי המפקחים המקצועיים.
עמירה חיים: יש לי בעיה בכל מחוז דרום, לאו דווקא במגזר הבדואי.
עמירה חיים: לא סתם אמרתי שהארץ נמדדת מגדרה עד חדרה.
עמירה חיים: המפקחים המקצועיים באים בעיקר מהצפון ולא מגיעים מספיק לדרום.
עמירה חיים: זימנתי את כולם לכאן, יחד עם מר עלי אסדי, המפקח הארצי להוראת הערבית, ועם כל המפקחים של המגזר הערבי.
עמירה חיים: הבאנו אותם לכאן לסיור בבתי-הספר, למפגש עם המפקחים ועם המנהלים, כדי שהמנהלים ילמדו מי הם ויתחילו לצרוך אותם.
עמירה חיים: כל מפקח שלא מגיע זוכה להערה אישית ממני.
עמירה חיים: דיברתי עם יושב-ראש המזכירות הפדגוגית, שאחראי על המפמ"רים הארציים.
עמירה חיים: הוא הורה להם להגיע לדרום ולאחרונה מגיעים יותר, כך מדווחים לי המפקחים.
עמירה חיים: חסר להם שלא יבואו, אתה צודק במאה אחוז.
עמירה חיים: המפקח לערבית - אנחנו מינינו מישהו מהמחוז כדי שיְגַבֵּה גם את המקצוע הזה, אתה צודק.
עמירה חיים: מקצועות כמו אמנות, מוסיקה, ספורט - אתם לגמרי צודקים, במאה אחוז, אבל, הקשיבו, לפני 4-5 שנים בערך אמרנו שהמצב נורא והחלטנו לקבוע סדרי עדיפויות: קודם קריאה וכתיבה, כדי שלא יהיו אנאלפביתים.
עמירה חיים: אתה צודק, יש אנאלפביתים ב-יב', אבל אוי ואבוי אם יהיו אנאלפביתים ב-יב' בעוד 12 שנה.
עאיש אלאטרש: למה מעבירים אותם הלאה?
תמר גוז'נסקי: תאמין לי, זה קיים גם במקומות אחרים.
עמירה חיים: נכון שיש היום אנאלפביתים ב-יא' וב-יב' אבל לא יהיו כאלה בעוד 10 שנים.
עמירה חיים: אני שמה את עצמי בקטע הזה.
עמירה חיים: אני משקיעה בגיל הצעיר וזה לא פופולרי, אני יודעת את זה, פופולרי רק להשקיע בסוף, אבל אני צריכה להשקיע בגיל הצעיר כי אני רואה גם את העתיד.
עמירה חיים: מאוד נכון שצריך להשקיע באמנות, צריך להשקיע בספורט ובמוסיקה.
עמירה חיים: צריך, וצריך, וצריך.
עמירה חיים: אם יש בעיות נקודתיות - תבואו אלי.
עמירה חיים: את אומרת שהגעת לבית-ספר שאין בו שיעורי ספורט.
עמירה חיים: תני לי את שם בית-הספר ואני אטפל בזה אישית.
עמירה חיים: אבל תבינו שצריך סדר עדיפויות.
עמירה חיים: קבענו את סדר העדיפויות כדלקמן: קודם ערבית כשפת אם ואחר-כך מתמטיקה, עברית ומדעים, והוספנו עכשיו אנגלית.
עמירה חיים: הוספתי משרה למפקחת לאנגלית מטעמנו.
עסאם מח'ול: השאלה היא האם נסבל בעיניך שלא יהיה חינוך לאמנות או לספורט בבית-הספר, אפילו בסדרי העדיפויות הנוכחיים.
עסאם מח'ול: אני לא אומר שתקימו את מכון וינגייט בכל בית-ספר.
עמירה חיים: יש, אבל זה לא מספיק.
טלב אלסאנע: תכשירו כוח-אדם למטרה הזאת כדי שכאשר תירצו, יהיו לכם אנשים.
עמירה חיים: יש לי הרבה שעות גם לאמנות וגם לספורט.
עמירה חיים: אם תבוא עכשיו מורה, יש לי שעות.
עמירה חיים: הבעיה היא שמורים לספורט ולאמנות לא מגיעים.
תמר גוז'נסקי: שמעתם?
תמר גוז'נסקי: יש שעות לאמנות אך אין מורים לאמנות.
טלב אלסאנע: סליחה, זה לא תשובה.
טלב אלסאנע: צריך להכשיר אנשים למטרה הזאת.
עמירה חיים: היום יש מסלולי הכשרה אבל אנחנו עדיין לא קיבלנו את האנשים.
עמירה חיים: משפט אחרון לגבי מורים לחינוך מיוחד: פעם ראשונה שפתחנו השנה במכללת קיי מסלול מיוחד למורים לחינוך מיוחד - מה שהיה צריך להיפתח מזמן - וכל שנה תיפתח קבוצה.
עמירה חיים: שעות החינוך המיוחד בשנת הלימודים תשס"ב כפולות משנת הלימודים תשס"א ובתשס"ג הן צריכות שוב להכפיל את עצמן.
תמר גוז'נסקי: כם האדיבה, אני קודם כל רוצה לציין שהדיון הזה התנהל בגילוי לב, כפי שדיונים כאלה צריכים להתנהל.
תמר גוז'נסקי: גילוי הלב הוא חשוב פה.
תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר אנחנו לא הולכים לצלוב אף אחד אלא אנחנו רוצים למצוא את הנקודות החלשות בשרשרת החינוך, שבגללן שליש לא מגיעים לכיתה יב', שבגללן יש נשירה, בגללן גם ילדים שאולי עוברים מכיתה לכיתה צוברים ידע כל-כך אפסי שהם בעצם נשרו.
תמר גוז'נסקי: אז אולי הם עדיין מבקרים בבית-הספר אבל מבחינה לימודית הם נשרו, הם לא שייכים לעניין.
תמר גוז'נסקי: לצערנו הרב זה קיים כמובן גם בישובים אחרים ובאזורים אחרים אבל ככל שהמקום הוא חלש יותר וככל שהיכולת לטפח את הילד הבודד היא קטנה יותר, ככל שהכיתות גדולות יותר, ככל שהמורים פחות יודעים, ככל שאין את כל הכלים, ככל שיש פחות יועצות ופסיכולוגים - כך הבעיה מחריפה.
תמר גוז'נסקי: אמורה לעבור בקריאה ראשונה, כך אנחנו מקווים, הצעת חוק בעניין ליקויי למידה.
תמר גוז'נסקי: אתם לא העליתם את הנושא הזה כי עוד לא הגעתם אליו בכלל אבל חלק גדול מהילדים שלא מצליחים בלימודים סובלים מליקויי למידה.
תמר גוז'נסקי: אם אתה לא מגלה בכיתה א' שהוא לקוי למידה, אז הוא ימשיך לעבור מכיתה לכיתה אבל הוא לא יוכל ללמוד.
תמר גוז'נסקי: זה גם מגדיל את מספר הילדים בחינוך המיוחד בזמן שאולי אפשר היה לעזור להם להישאר במערכת החינוך הרגילה.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, יש מערכות שלמות שהחינוך כאן בדרום, ובמיוחד בישובים הלא מוכרים, מתמודד איתן.
תמר גוז'נסקי: לגבי רשות החינוך לבדואים: קודם כל, אני שמחה שבעוד כמה ימים יהיה מוכן דוח הבדיקה שנעשתה במשרד החינוך.
תמר גוז'נסקי: אני מצפה שאחרי שהמשרד ילמד ויקרא וידון, אנחנו נקבל העתקים ונוכל גם אנחנו ללמוד ולראות עד כמה אנחנו קלענו לדעתו של הבודק ואולי יש לו משהו לחדש לנו.
תמר גוז'נסקי: ברור לנו שהמבנה הזה של הרשות, שנחוץ בשל היעדר רשות מקומית, כנראה יש בו ליקויים בסיסיים רציניים ביותר.
תמר גוז'נסקי: אני מקווה שבעקבות הבדיקה של המשרד, בעקבות הדיון הזה (והפרוטוקול יישלח אליכם), בעקבות החומר שהובא על-ידי ארגונים ועמותות ובעקבות מה שמחלקת המחקר של הכנסת הכינה - כל אלה ישמשו אותנו לרה-אורגניזציה של הרשות, כך שהיא תנוהל לפי כל הכללים התקינים של מינהל תקין, כך שהיא תאויש לפי כל הכללים של מינהל תקין, כך שהיא תמסור דוחות ותהיה שקופה בפני הציבור על מה שנעשה בה ככל רשות ציבורית שממומנת על-ידי המדינה ותפעל על-פי כל הכללים שאנחנו דיברנו עליהם.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזה דבר מרכזי וחשוב, כי אסור שאוכלוסיה שלמה תחיה בהרגשה שיש מישהו שמנהל ושהיא לא יודעת כלום.
תמר גוז'נסקי: זה לא יכול להיות במדינה מתוקנת.
תמר גוז'נסקי: עירייה, למשל, קודם כל עומדת לבחירות פעם ב-4-5 שנים ואז בוודאי היא צריכה להציג מה היא עשתה.
תמר גוז'נסקי: אבל גם מעבר לזה, יש למשל ישיבות של מועצת העיר שהן פתוחות לציבור.
תמר גוז'נסקי: כל אזרח יכול להיכנס לישיבת מועצת העיר, כל אזרח יכול לפנות לנציג שלו בעיריה.
תמר גוז'נסקי: כל המערכת הזאת בישובים הלא מוכרים לא קיימת.
תמר גוז'נסקי: אנחנו צריכים ליצור מערכת חלופית, אבל שיהיה בה אלמנטים של פתיחות ושקיפות, יכולת להשפיע וכן הלאה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שכל הדברים האלה הם מאוד מאוד חשובים.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאנחנו צריכים גם רשות שיוצרת תכנית עבודה ומעלה את רף הדרישות משנה לשנה, בתור המייצגת של התושבים.
תמר גוז'נסקי: עלו פה כמה קרבות גדולים.
תמר גוז'נסקי: אחד הוא על גני הילדים.
תמר גוז'נסקי: גם בנוכחותו של מר שוחט העלינו את הנושא הזה וקיימנו סיור.
תמר גוז'נסקי: עד היום לא הצלחתי להבין - אבל כנראה שבהרכב הקיים היום ועם בעלי התפקידים הנוכחיים אולי אני אמשיך לא להבין - מה איכפת איפה שמים את הקרוואן.
תמר גוז'נסקי: בזמנו היה לנו אותו ויכוח על מרפאות קופת-חולים.
תמר גוז'נסקי: בכמה מקומות מצאו סידור מול משרד הפנים ומול מינהל הבדואים, המשרד לתשתיות לאומיות ומינהל מקרקעי ישראל.
חסן אלאטרש: שום דבר לא הלך סתם כך.
חסן אלאטרש: הדברים זזו רק אחרי שהוגש בג"ץ.
חסן אלאטרש: גם לגבי טיפות חלב הוגש בג"ץ.
חסן אלאטרש: זה מדיניות מזלזלת באוכלוסיה.
תמר גוז'נסקי: אני פונה פה לארגונים ולעמותות.
תמר גוז'נסקי: יכול להיות שגם בנושא של גני טרום-חובה צריכה לבוא דרישה להציב את הקרוואנים בתוך הישובים, בתוך ריכוזי האוכלוסיה, קרוב לילדים.
תמר גוז'נסקי: במקום שיש הרבה ילדים - יהיה גן.
תמר גוז'נסקי: לא יעלה על הדעת להסיע ילד בן 3.
תמר גוז'נסקי: משרד החינוך גם לא צריך לקחת על עצמו את האחריות האיומה הזאת להסיע ילד בן 3 באוטובוס.
תמר גוז'נסקי: האם מישהו בכלל דואג שהוא יהיה חגור בחגורה?
תמר גוז'נסקי: זה בעיה מבחינת משרד החינוך, מה אתם צריכים את זה?
תמר גוז'נסקי: למה אתם צריכים להוביל ילדים בני 3-4 בהסעות?
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאם זה לא ילך למרות כל המאמצים, יכול להיות שצריך עוד פעם להשתמש בכלי הזה, שכבר הוכיח את עצמו.
תמר גוז'נסקי: אי אפשר לסבול את זה.
תמר גוז'נסקי: גם בבתי-ספר תיכון ברור ששיעור הביקור בבית-הספר יעלה אם בית-הספר יהיה קרוב יותר לבית.
טלב אלסאנע: האם ידוע כמה תלמידים נוסעים מידי בוקר באוטובוסים?
טלב אלסאנע: אלפי תלמידים.
שמוליק דוד: חצי מתקציב הרשות - 24 מיליון שקל - מיועדים להסעות.
שמוליק דוד: זה תקציב להסעות ולא לחינוך.
טלב אלסאנע: הוא רוצה להגיד שישקיעו את זה בבתי-הספר במקום בהסעות.
תמר גוז'נסקי: הסיכום שהיה לפני 3 שנים על הקמת שני בתי-ספר תיכון בפזורה חייב להתבצע.
תמר גוז'נסקי: אני רואה את מנהלת המחוז ואת המזכירות הפדגוגית בלתי מרוצים.
תמר גוז'נסקי: אם הסיכום על שני בתי-הספר התיכון חוזר לשאלה של הקרקע ולא של הבינוי - משרד החינוך אומר שיש לו כסף לבנות - אז גם בנושא של בתי-הספר התיכון אין ברירה, מוכרחים ללכת באותו מסלול שהניב את התוצאות בפעמים קודמות.
תמר גוז'נסקי: לגבי גני טרום-חובה ולגבי בתי-ספר תיכון, לקטנים בתחילת הדרך במערכת החינוך ולבוגרים בסופה.
חסן אלאטרש: ללכת לבג"ץ?
חסן אלאטרש: אין בעיה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאין ברירה כי המחסום במקרה הזה, איפה יוקמו הגנים ואיפה יוקמו בתי-הספר, לא נובע ממשרד החינוך.
תמר גוז'נסקי: משרד החינוך לא יכול לקבל החלטות שנוגעות לקרקע ואנחנו יודעים מי מקבל החלטות שנוגעות לקרקע.
תמר גוז'נסקי: קיימנו דיון על חינוך בבתי-ספר, על שאלת לימוד הערבית, שהיא שאלה בכל המגזר.
תמר גוז'נסקי: יש ביקורת קשה מאוד בכל האוכלוסיה הערבית על רמת לימוד הערבית ויש בזה בעיות קשות.
תמר גוז'נסקי: אני מבינה שלכם נוספו עוד בעיות מאחר והמפקחים לא מגיעים.
תמר גוז'נסקי: אני אומרת למשרד החינוך שפתרון הבעיה הזאת צריך להיות בסדר עדיפויות גבוה יותר.
תמר גוז'נסקי: לא יכול להיות שילדים לא יידעו כהלכה את שפת האם שלהם.
תמר גוז'נסקי: זה הדבר הבסיסי.
תמר גוז'נסקי: אחר-כך אתה מדבר על תרבות וכן הלאה אבל אם אתה לא יודע את שפת האם שלך - אתה לא תקרא ספר, לא תלמד שום דבר, לא תלך להצגה, כי אתה לא מבין את השפה הספרותית שבעצם מאפשרת לך לתקשר עם העולם.
תמר גוז'נסקי: השאלה הזאת היא מרכזית.
תמר גוז'נסקי: אני מאוד שמחה שגברת עמירה חיים מנסה למצוא את המפקחים המקצועיים בכל מקום.
תמר גוז'נסקי: גברת עמירה חיים רשמה לעצמה כמה שאלות.
תמר גוז'נסקי: אני בטוחה שהן יטופלו ואני בטוחה שאת תמצאי את הדרך לדווח לנו: לגבי נושא הרווחה החינוכית שהועלה פה, לגבי השאלות איך מגיע הכסף, איך הוא מחולק, מה יודעים מנהלי בתי-הספר וכולי.
תמר גוז'נסקי: אנחנו רוצים לראות את כל הצוות של מנהלי בתי-הספר, המורים, המפקחים וכולם כצוות אחד העובד עם הרבה שקיפות.
תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר, אנחנו לא רוצים שאצל גברת עמירה חיים תישאר שעה אחת לא מנוצלת.
תמר גוז'נסקי: אנחנו, כמו כל היושבים סביב השולחן הזה, צריכים לתרום לנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: אם לגברת עמירה חיים יש שעות לענייני אמנות או לענייני ספורט והן לא מנוצלות - בבקשה, יש לעשות מאמץ בנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: יכול להיות שצריך להכשיר אנשים, יכול להיות שאפשר למצוא אדם מובטל ממקום אחר ולתת לו פה עבודה.
תמר גוז'נסקי: הדברים האלה נראים לי מאוד חשובים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו רוצים ילדים שלא רק יודעים חשבון ואנגלית אלא שמקבלים הרחבה גם בנושאים הללו.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר לכם שהעניינים הקשורים בעבודה והרווחה הם נושא נפרד לגמרי.
תמר גוז'נסקי: מישהו שאל אותי לפני פתיחת הישיבה על משחקייה.
תמר גוז'נסקי: משחקייה לגיל הרך זה במשרד העבודה והרווחה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נקיים דיון נוסף בהקשר של משרד העבודה והרווחה והפזורה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזה נושא נפרד.
חסן אלאטרש: הוגש בג"ץ בעניין תקנים של עובדים סוציאליים בפזורה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נמשיך לעקוב גם אחר נושא החינוך המיוחד.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לסכם ולומר משהו כללי, שקשור לחברי הכנסת שיושבים פה מולכם.
תמר גוז'נסקי: אנחנו עושים מאמץ לעזור ולהסב תשומת לב למקום מסוים, לאזור מסוים, כי אנחנו חושבים שזה חשוב.
תמר גוז'נסקי: אבל דרך המלך שבה אנחנו פועלים ככנסת היא לקבוע זכאות כללית.
תמר גוז'נסקי: ברגע שקובעים בחוק זכות - גם הילדים פה יקבלו, ולא כאילו יעשו להם טובה.
תמר גוז'נסקי: אותו דבר היה עם חוק חינוך חינם מגיל 3, שחייב את משרד החינוך להקים גנים גם במקומות בהם אף פעם לא היו גנים.
תמר גוז'נסקי: אותו דבר יהיה עם לקויי למידה.
תמר גוז'נסקי: ברגע שייקבע שהמשרד מממן את הבדיקה, אז המשרד יבדוק את ליקויי הלמידה ולא תהיה לו ברירה.
תמר גוז'נסקי: אותו דבר גם בתחומים האחרים.
תמר גוז'נסקי: עברתי בחצר בית-הספר וראיתי כל-כך הרבה תלמידות.
תמר גוז'נסקי: אני אומרת שאם לא היה חוק חינוך חינם עד כיתה יב' לא היו פה כל-כך הרבה תלמידות בחצר.
תמר גוז'נסקי: אנחנו עושים, מצד אחד, חוקים כלליים, שברגע שהם קיימים הם עוזרים לחלשים, שלא היה להם עד עכשיו.
תמר גוז'נסקי: מצד שני, את הטיפול הקונקרטי בנושאים האלה: פעם בעניין רשות החינוך לבדואים, פעם בעניין חינוך מיוחד, פעם בעניין עבודה ורווחה וכן הלאה.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר שהאווירה היום בישיבה היתה אווירה מאוד חיובית, מאוד משתפת פעולה.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לאחל לכולנו שבפגישה הבאה נשמע על הישגים יפים.
יוסי כץ: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת והוועדה לקידום מעמד הילד.
יוסי כץ: הנושא הראשון על סדר היום: ערעורים על החלטת יושב ראש הכנסת והסגנים שלא לאשר דחיפות הצעות לסדר היום.
יוסי כץ: חבר הכנסת אורלב מערער על אי הכללת הנושא: סירובה של קבוצת מילאן לשחק בארץ.
זבולון אורלב: אם יש נושא דחוף, זה המקרה הקלאסי של נושא דחוף: סירוב מילאן לשחק בישראל והעתקת המשחק לקפריסין מחר.
זבולון אורלב: יש לזה משמעות מרחיקת לכת על מעמדה של ישראל בספורט, על מעמדה הבינלאומי.