GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נורית שרביט: כפי שאמרתם גם מקודם, אנחנו שמנו במבחני התמיכה את כל הנושא של ממונה על מוגנות בספורט בכל גופי הספורט, ואנחנו כיום גם ממש לקראת אישור של מפת דרכים בכל הנושא של מוגנות ילדים וילדות בספורט.
נורית שרביט: אנחנו גם בונים מודולה, שתעבור בכל קורסי המאמנים והמדריכים בנושא של מוגנות בספורט ומניעת הטרדות מיניות.
נורית שרביט: בנוסף לזה אנחנו עובדים על תיקון בחוק המאמנים בנושא של בדיקה של הרישום הפלילי, שכל מדריך או מאמן בזכאות שלו יקבל תעודת הסמכה.
נורית שרביט: יש לנו ממש תכנית רב-שנתית שתאושר בתחום הזה.
נורית שרביט: אנחנו עדיין לא לגמרי בסוף התהליך, אבל אנחנו לקראת סופו עם משנה סדורה בנושא.
מיכל שיר סגמן: עד היום, עד תיקון החקיקה שאתם מייצרים, גם אין אישור מהמשטרה לצורך העניין?
נורית שרביט: אין אישור לגבי מאמנים, האישור היחיד שמתקיים זה מי שעובד בתוך בתי הספר, לא באגודות.
מיכל שיר סגמן: לא עם קטינים מחוץ לשעות הלימודים?
נורית שרביט: נכון, לא בא-פורמלי.
מיכל שיר סגמן: ובאיזה שלב עומד החוק הזה כרגע?
נורית שרביט: כרגע זה נמצא בנסחות לקראת העברה לאישור של משרד המשפטים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נשמח לעדכון, תאמרו לנו אם צריך את עזרת הוועדה בנושא הזה כדי לדחוף ולזרז.
נורית שרביט: יש לנו ועדת היגוי מאוד רחבה, ששותפים לה עוד משרדי ממשלה והמועצה לשלום הילד יחד עם המרכז לסיוע של נפגעות ונפגעי מין, וכמובן כל האיגוד האולימפי והרבה מאוד שותפים לתהליך הזה.
נורית שרביט: אנחנו לא עושים אותו לבדנו.
נורית שרביט: יש לנו ועדה מאוד רחבה.
נורית שרביט: תודה.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לעבור בבקשה למרכז לשלטון מקומי.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נתחיל לקצר, אנחנו צריכים לסיים את הדיון.
מירה סלומון: צהרים טובים, אני מאוד מודה לכם על הזימון שלנו לדיון החשוב הזה.
מירה סלומון: אני מצטערת שגם אני לא אשת בשורות והמצב הוא באמת מאוד מטריד ולא טוב.
מיכל שיר סגמן: מה שמטריד זה שהמצב הוא מטריד, אבל הוא לא מטריד אף אחד – אני אתקן, הוא לא מטריד את מדינת ישראל ברמה ובחומרה שבהם זה אמור להטריד.
מירה סלומון: אני מנועה להתייחס לסוגיות של רמת הטרדה שמדינת ישראל חשה, כיוון שאיני מצויה ברזי הטרדה הזו, אבל אני כן יכולה לומר שזו פגיעה בהחלט מאוד מטרידה.
מירה סלומון: היא רחבה הרבה יותר רק מהתייחסות להטרדות המיניות כמובן, ואנחנו מכירים לא אחת את זעקות השבר, אם אפשר לקרוא לזה ככה, של השלטון המקומי, כשלמשל אנחנו מדברים על נהג הסעות שיכול להיות מורשע באלימות במשפחה ועכשיו הוא מופקד על הסעות של חינוך מיוחד; או סייעות בגני הילדים, שאנחנו לא יודעים מה העבר הפלילי שלהן, ומשרד החינוך, כמו שעל עובדי המנהלה במוסדות החינוך הוא לא מעביר אישור פרטני, הוא גם לא מעביר אישורים לגבי הסייעות.
מירה סלומון: אני חושבת שבמידה מסוימת אפשר לראות באופטימיות זהירה את העובדה שמקרים רבים יותר לא קרו בשל העובדה שאין פיקוח ברמה הנאותה והמספיקה.
מירה סלומון: יכול להיות שאנחנו לא יודעים על חלק מהמקרים.
מיכל שיר סגמן: אם אין פיקוח, זה לא אומר שזה לא קורה, זה אומר שאנחנו לא יודעים על זה, זה יותר חמור.
מירה סלומון: בדיוק, אמרתי שיכול להיות שאנחנו לא יודעים על חלק מהמקרים, וגם זה מאוד מטריד.
מירה סלומון: אין ספק שהמצב הוא לא טוב.
מירה סלומון: במצב המשפטי נכון להיום, בטרם כניסת התיקון לתוקף, הרשויות המקומיות יכולות לקבל מידע ישירות מהמרשם הפלילי אך ורק ביחס לגבי משרות מסוימות, משרות סטטוטוריות שמנויות בסעיף 170(ב1) לפקודת העיריות.
מיכל שיר סגמן: האם אתם מוכנים ליישום החוק לכניסה בינואר 22'?
מירה סלומון: אני מיד מגיעה גם לנקודה הזו.
מירה סלומון: בנוסף ליכולת נכון להיום לקבל מידע ישירות מהמרשם הפלילי ובהתאם להלכת בית המשפט העליון, הרשויות המקומיות רשאיות לדרוש תצהירים מהגורמים שאותם היא מעסיקה, בין בהעסקה ישירה, ובין בהתקשרות במיקור חוץ לצורך בדיקת עבר פלילי או הווה פלילי רלוונטיים, וזה המצב נכון להיום.
מירה סלומון: התצהירים האלה הם לא תצהירים שאפשר לוודא אותם מול משטרת ישראל, כיוון שאין זכות גישה ישירות למרשם הפלילי, וכמו שנאמר, למעט מידע על עבירות מין במוסדות מסוימים, אין לנו עוד מעבר למה שסקרתי.
מירה סלומון: בעולם החדש שבשאיפה ייכנס לתוקף בקרוב, הרשויות המקומיות לא יהיו ערוכות בחלקן הגדול לקבל בהתממשקות מקוונת, ממוכנת, את המידעים, אבל כמובן יוכלו לפנות - - -
מיכל שיר סגמן: למה?
מירה סלומון: מאחר שהממשקים עם משטרת ישראל נמצאים עדין בליבון.
מירה סלומון: אנחנו מקווים שנצליח להגיע להסכמות - - -
מיכל שיר סגמן: החוק הזה היה אמור להיכנס לתוקף, הוא נדחה, זאת אומרת כבר הייתם בעבר אמורים להיות מוכנים ולהיות בהמתנה.
תמי סלע: לדעתי הייתה שנה וחצי לטובת ההיערכות.
מירה סלומון: אני מאוד מקווה שייפתר, אבל המסתמן נכון להיום הוא להתממשקות מקוונת.
מירה סלומון: אני מזכירה ליועצת המשפטית לוועדה, שאין שום חובה בחוק להתממשק, לקבל מידע מהמרשם הפלילי באופן מקוון.
מירה סלומון: הסוגיה הזו כרגע נמצאת בליבון, ואני מקווה שתהיה בליבון מאוד מאוד אינטנסיבי ונעמוד בזמנים.
מירה סלומון: יכול להיות שלא, אני אומרת את זה בכנות.
מירה סלומון: אין משמעות הדבר, שהיועצים המשפטיים של הרשויות המקומיות לא מכירים את החקיקה, לא מודעים לחובתם להסדיר את תחום העבירות שעל בעלי התפקידים הרלוונטיים, שוב במיקור חוץ או בהעסקה ישירה, צריך לקבל מידע פלילי רלוונטי לגביהם, ואין משמעות הדברים שאי אפשר יהיה לגשת למשטרת ישראל בדרך שהיא לא דרך מקוונת.
מיכל שיר סגמן: אבל המערכת הזאת קיימת ועובדת כבר במשרד החינוך, אתם בסך הכול מקבלים כאן מערכת, איפה הבעיה?
מירה סלומון: את צודקת לחלוטין, גברתי.
מירה סלומון: הבעיה היא שהמדינה כמו מדינה לדבר מערכתית עם עצמה.
מירה סלומון: היא נשענת על אותו מערך תקשוב, על אותן מערכות מחשוביות שיודעות לדבר ביניהן; הרשויות המקומיות לעומת זאת, לא נהנות מהיתרונות האלה.
מירה סלומון: הרשויות המקומיות צריכות לייצר ממשקים, לדבר הזה יכולות להיות עלויות.
מירה סלומון: כמו שאמרתי, אנחנו בדיונים מאוד אינטנסיביים על הסוגיות האלה בדיוק.
מיכל שיר סגמן: עם מי?
מירה סלומון: עם משרד המשפטים, עם נציגי משטרת ישראל ועם משרד הפנים בחלק מהדיונים.
מירה סלומון: כמו שאמרתי, אנחנו בהחלט מקווים לעמוד ביעדים בזמן, 257 רשויות מקומיות.
מיכל שיר סגמן: שוב אני אומרת, אתם יודעים על זה מלפני שנה וחצי כמעט.
מירה סלומון: אנחנו עושים מאמצים.
מיכל שיר סגמן: המאמצים היו צריכים להסתיים לפני חצי שנה, ולא אמורים להיות מיושמים בעוד חצי שנה.
מיכל שיר סגמן: זה הסבר שאני מבינה את המצוקה הקשה שאתם נמצאים בה.
מיכל שיר סגמן: אני באמת מבינה, אני יודעת כמה בירוקרטיה וכמה זה קשה לדבר מול משרדי ממשלה לא פעם ולא פעמיים, ועם זאת, החוק הזה היה אמור להיות מיושם בעבר.
מיכל שיר סגמן: למרבה הצער והמחדל, הוא נדחה.
מירה סלומון: נכון, אנחנו גם על כך בוועדה - - -
מיכל שיר סגמן: והוא לא יידחה שוב, זאת אומרת אנחנו נעשה הכול כדי שהוא לא יידחה שוב.
מיכל שיר סגמן: אתם כבר הייתם אמורים להיות מוכנים.
מיכל שיר סגמן: אם היתה איזושהי בעיה, כל בעיה, הייתם אמורים כבר להתגבר עליה וכן להתכנס לעוד חצי שנה, גם זה אגב קורה מאוחר.
מיכל שיר סגמן: היכולת שלהם להיות חלק מהמערכת הממוחשבת הזאת, מעבר לרצון של היועצים המשפטיים שיכולים להרים טלפון למשטרה, היא קריטית.
מיכל שיר סגמן: היא קריטית, מדובר פה בדיני נפשות.
מיכל שיר סגמן: היא קריטית, אז תהיו מוכנים, מאוד פשוט.
מירה סלומון: אנחנו מאוד שמחים על הרוח הגבית שגברתי נותנת למאמצים שלנו לנושא הזה ולהבנה שלה לגבי מורכבות העניין.
מירה סלומון: אנחנו באמת עושים כמיטב יכולתנו להגיע למצב, שבמועד הרלוונטי יהיו ממשקים מקוונים.
מירה סלומון: יתכן – אני אומרת את זה בצער – שיהיו מקרים שבכל זאת נצטרך להסתמך על פניות שהן לא מקוונות; לא פניות טלפוניות חלילה, אלא פניות לא מקוונות.
מירה סלומון: זה מצער, אבל זה לא חוסר היערכות וזה לא אי קיום החוק.
מירה סלומון: את זה כן חשוב לי להבהיר, כיוון שהרשויות המקומיות כן יוכלו לעמוד בדרישות של החוק במועד הרלוונטי, פשוט באופן שהוא אולי פחות יעיל, וחבל.
מירה סלומון: וחבל שהוא יהיה פחות יעיל, אז אנחנו מאוד נעריך, לו יושבת ראש הוועדה והוועדה יחליטו לתת את הרוח הגבית שעולה מדבריה, גם בנושא הצורך לייצר התממשקות שהיא מהירה וטובה, לרבות העמדת תקציבים לנושא, זה דבר שאנחנו בוודאי נשמח ונברך עליו.
מיכל שיר סגמן: כמה תקציבים חסרים לכם בשביל זה?
מירה סלומון: ההערכה הכלכלית כרגע לא קיימת בידינו, כיוון שיש מחלוקת בינינו לבין נציגי הממשלה בדבר ההערכה הזו.
מירה סלומון: נשמח לעדכן את יושבת ראש הוועדה בנושא.
רועי קרדי: אני רוצה לעדכן בנוגע לרשויות המקומיות, שכבר כיום בחוק הקיים של חוק המרשם הפלילי, לא החוק החדש, קיימת להן זכות לקבל מידע מן המרשם הפלילי.
רועי קרדי: רק שתי רשויות בחרו כרגע להתממשק בצורה ממוחשבת, תל אביב וחיפה.
רועי קרדי: שאר הרשויות יודעות, אנחנו פנינו למרכז השלטון המקומי, פנינו למשרד הפנים, כרגע זה לא נענה.
רועי קרדי: מבחינת ההתממשקות שלהן לדווח למרשם, על פי החובה שתהיה להן בחוק החדש, כרגע אנחנו במבוי סתום איתן, אין לנו כרגע צפי מתי הן יתממשקו.
בית אור: הם לא רוצים לשמוע, הם לא רוצים לקבל את המידע כי הם לא רוצים להתעסק עם זה, זה מה שאומר כאן נציג הממשלה.
מיכל שיר סגמן: בסיכום נבקש דיווח.
מיכל שיר סגמן: לא ייאמן, מדינת ישראל בשנת 2021.
מיכל שיר סגמן: המועצה לשלום הילד בבקשה.
ליה קוק: אני מנהלת מרכז הליווי לילדים נפגעי עבירה במועצה לשלום הילד.
ליה קוק: אנחנו במועצה מלווים כ-450 ילדים נפגעי עבירה, בעיקר בעבירות מין ואלימות.
ליה קוק: ממש היום הגעתי לדיון כאן, אחרי שליוויתי קטין שנפגע מינית על ידי מאמן כדורסל שמועסק ברשות המקומית.
ליה קוק: אני מניחה שאני בין הדוברות האחרונות, אז אני גם מתפרצת לדלת פתוחה, וגם מצטרפת לדיון שהיה כאן קודם.
ליה קוק: אנחנו סברנו לאור הדחייה והכניסה לתוקף של חוק המידע הפלילי ותקנת השבים, שצריך לכל הפחות להקדים ולהסדיר את כל הנושא שקשור לתיקון העקיף לפקודת העיריות.
ליה קוק: הנקודה הזאת היא קריטית.
ליה קוק: בזמן שאנחנו יושבים כאן, יכול מאוד להיות – וכנראה שזה מה שקורה, שיש עובדים שמועסקים על ידי רשויות מקומיות ומוסדות חינוך ויש להם תיקים פתוחים בעבירות מין, וההערכה שלנו היא – שגם בתקופת הקורונה התופעה הזו התעצמה והתרחבה, בגלל שחלק ממתווה פתיחת שנת הלימודים בהתאם להנחיות הקורונה של משרד הבריאות כלל גיוס תומכי הוראה, שרבים מהם מועסקים על ידי הרשויות המקומיות.
ליה קוק: אני מצטרפת לדברים.
ליה קוק: אנחנו סבורים שיש לקדם לאלתר את כל מה שקשור לתיקון העקיף.
ליה קוק: אני כן אתייחס למה שאמרה יושבת ראש הוועדה לגבי חוק הפיקוח על עברייני מין.
ליה קוק: אנחנו היינו שותפים לתיקון חוק ההגנה על הציבור מפני עברייני מין, הצעה שהוצעה על ידי חברת הכנסת מיכל רוזן וגם הונחה בחודש מאי האחרון.
ליה קוק: ההצעה הזו למעשה מרחיבה את תקופת הפיקוח מעבר לחמש שנים, גם לגבי עבריינים שמסוכנותם המינית הוערכה כבינונית, כמו שמתווה החוק כרגע לגבי התקופה הראשונית, ולא רק כגבוהה.
ליה קוק: אנחנו סבורים שזה כלי שיכול לעשות שינוי משמעותי, ואנחנו נפעל לקדם אותו גם בהמשך.
ליה קוק: בנוסף, הצענו זה כבר קצת דובר, אבל אני כן אומר שהצענו שני תיקונים בחוק למניעת עברייני מין: אחד גם עלה פה מכל מיני דוברים, שהחוק יחול גם על עובדים עצמאיים, דוגמת מורים פרטיים וכו'.
ליה קוק: מניסיון אישי שלי, נתח ניכר מהתיקים שאנחנו מלווים נוגע לנושאים האלה, לממשקים האלה ולקשרים האלה בין קטינים לבין עובדים עצמאיים.
ליה קוק: בנוסף, כמו שגם עלה פה בהקשרים אחרים, ביקשנו להרחיב את החוק גם לעבירות של הטרדה מינית, את אותו חוק למניעת העסקת עבריינם מין.
ליה קוק: גם כאן ההצעה הונחה בעבר, אבל לאור פיזור הכנסת ושינוי מערכת התפקידים, זה כרגע לא התקדם, אבל אנחנו סבורים שבהחלט זה שינוי נדרש צריך לעשות.
ליה קוק: מפאת קוצר הזמנים, נסיים כאן.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה, עשייה מבורכת.
מיכל שיר סגמן: אנחנו כאן להישאר, ככה שאני מקווה שהחקיקה והתיקונים יקרו, בוודאי.
מיכל שיר סגמן: אחרונים לדיון הזה מועצת התלמידים, בבקשה.
נעם תנעמי: קודם כל תודה רבה על זכות הדיבור.
נעם תנעמי: בתור הגוף המייצג של התלמידים בישראל, חשוב להביא כמה נושאים שאני ארצה להתייחס אליהם.
נעם תנעמי: אני אתייחס יותר לנושא של הרחבת החוק.
נעם תנעמי: קודם כל, הייתי מופתע לגלות שהטרדות מיניות הן לא חלק מההגדרה של עבירות מין.
מיכל שיר סגמן: אנחנו דיברנו על זה.
נעם תנעמי: כן כן, אני יודע שדובר על זה, אני פשוט אומר שזה מפתיע מאוד לגלות את זה וזה דבר שהוא בעייתי.
נעם תנעמי: דובר כאן הרבה על החוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים, אגב, החוק הזה לא חל על נשים.
נעם תנעמי: לאור המקרה שציינת בתחילת הדיון, יושבת הראש, של מלכה לייפר ומקרי התעללות בילדים, האם לא נדרש שהחוק הזה יחול מעכשיו גם על נשים?
נעם תנעמי: שהתעודה הזאת תהיה חובה גם לנשים וגם לגברים?
נעם תנעמי: היה תיקון לחוק בשנת 2007 שכן קבע את זה.
נעם תנעמי: בדיעבד, או שהתיקון בוטל או שהשר לביטחון פנים שהיה אז אמון על תחילת החוק, לא מימש אותו כנראה.
נעם תנעמי: ההשפעות הפיסיות, כמו שריטות ומכות, הם דבר שנשאר לאותם ילדים לאורך המון המון שנים.
נעם תנעמי: אי אפשר להתעלם מזה, יש לנו מספיק אסונות שקורים.
נעם תנעמי: גם זה מבחינתנו הוא אסון, כל תלמיד או ילד קטן שנפגע, נפגע מזה וזה אסון מבחינתנו.
נעם תנעמי: זה דבר שנמצא אתו לאורך המון המון שנים.
נעם תנעמי: לסיום, לאותם ילדים קטנים שנפגעים אין יכולת להגיד את כל הדברים האלה שנאמרו כאן בוועדה.
נעם תנעמי: אנחנו פה כדי להגיד אותם, חשוב שהקול שלהם יישמע, גם במקרים כאלה.
נעם תנעמי: לסיום, דובר קודם על האכפתיות של הגורמים השונים לנושא.
נעם תנעמי: חשוב שנשים לב שגם פה בתוך הכנסת יתחיל השינוי.
נעם תנעמי: לצערי בדיון לא השתתפו הרבה חברי כנסת, והייתי שמח שיהיו פה בדיון יותר חברי כנסת בנושאים האלה.
נעם תנעמי: תודה רבה ושבוע טוב.
מיכל שיר סגמן: לצערנו הרב, האופוזיציה עדיין מחרימה את הוועדות, ולכן כרגע כל חברי הוועדה הם מהקואליציה, ואכן כל חברי הוועדה כרגע הרשומים שנכחו בדיון, פשוט מדובר רק על ארבעה, במקום שתהיה אופוזיציה וקואליציה באופן מלא.
מיכל שיר סגמן: אני מסכימה אתך, זה לא תקין.
תמי סלע: רק לדייק משהו שעלה בדברים, החוק של מניעת העסקת עברייני מין חל גם ביחס לנשים וגם ביחס לגברים, רק החובה לקבל את האישור כיום היא רק לגבי גברים מסיבות של איזונים בין היקף העבריינים המורשעים שהם נשים לבין העוסקות עם ילדים שהן נשים, ויש דיווח אחת לתקופה כדי לראות אם צריך לשנות את האיזון.
תמי סלע: באמת יש עדיין מעט מאוד, ונקווה שזה יישאר, עברייניות מין.
תמי סלע: עלה פה גם עניין העצמאים, לאו דווקא בדברים שלך.
תמי סלע: החוק כן חל על מעסיק עצמאי, זאת אומרת אם מישהו לבד פותח, לכאורה הוא אמור אבל הוא כנראה לא יקבל על עצמו - אם הוא מעסיק אנשים, הוא אמור לקבל מהם אישור משטרה.
מיכל שיר סגמן: אבל הוא עצמו לא חייב.
תמי סלע: אם הוא עוסק עם ילדים, לכאורה הוא צריך להוציא.
תמי סלע: אסור לו לעסוק עם ילדים לפי החוק, אם אין לו אישור, אבל זה באמת יותר בתחום הפיקוח ואיך מוודאים שזה קורה, זאת אומרת החוק חל, מה עושים עם זה בסיטואציה כזו?
תמי סלע: זה מורכב.
נעם תנעמי: אז כמובן שבנושא של התעללות, למיטב ידיעתי לא באמת קיימת התעודה הזאת.
נעם תנעמי: מאור צור קודם חשף לא מעט מהסיפורים על התעללות בגני ילדים.
מיכל שיר סגמן: זה בדיוק התחום האפור שדיברנו עליו.
נעם תנעמי: גם שם, האם לא יהיה נכון לתקן עכשיו בחלק של הרחבת החוק, שגם בגני ילדים יצטרכו תעודה?
נעם תנעמי: אני חושב שהתעודה לא חייבת להיות דווקא על רישום של עבריינות מין, אלא כל פשע פלילי שקשור לילדים, שקשור למסוכנות מסוימת, זה צריך להיות חלק מהאישור הזה.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה, נעם תנעמי ממועצת התלמידים.
מיכל שיר סגמן: תודה לכל מי שהשתתף בדיון.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לקרוא את הסיכום: למשרד המשפטים – הוועדה מבקשת לקבוע תאריך יעד להגשת תזכיר לשר המשפטים לתיקון חוק הגנה על הציבור מפני עבירות מין.
מיכל שיר סגמן: הוועדה מבקשת שלא לדחות את כניסתו לתוקף של חוק המידע הפלילי ותקנת השבים והתיקונים העקיפים לפקודת העיריות ולפקודת המועצות האזוריות מעבר לדחייה שכבר נקבעה ולהכניס את כלל התיקונים לתוקף ביום 1.1.22.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת לתקן את חוק הטרדה מינית, כך שעבירות מתוקפו לא יטופלו משמעתית בתוך הארגון על ידי המעסיק, אלא יחייבו פתיחת הליך פלילי שיבוא לידי ביטוי ברישום פלילי בעת גיוס אדם לעבודה אחרת.
מיכל שיר סגמן: הוועדה מבקשת לקבל את התייחסות המשרד להרחבת פרויקט כספת, גם לנושאים שאינם תחום פלילי, כך שכל אדם בכל רמת מסוכנות, אפילו הנמוכה ביותר, לא יוכל לעבוד עם קטינים.
מיכל שיר סגמן: למשרד החינוך ולמשרד המשפטים – להרחיב את בדיקת הרישום הפלילי על מועסקים על ידי קידום תיקון לחוק מניעת העסקת עברייני מין, שיכלול דרישה לאישור עתי.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת לאפשר פיטורי אי-התאמה של עובדי הוראה ועובדי מעטפת בנסיבות מתאימות במערכת החינוך.
מיכל שיר סגמן: למשטרה ולמשפטים – הוועדה קוראת להרחיב את השימוש במערכת זמן אמת, לעדכון קבלת מידע פלילי בזמן אמת למשרד הרווחה, כלומר גם מועסקים במסגרות רווחה וכלכלה לעניין המעונות.
מיכל שיר סגמן: למשרד התרבות והספורט לעניין מפעילי חוגים – למשרד הבריאות.
מיכל שיר סגמן: הוועדה רשמה לפניה את דברי נציגת משרד המשפטים, שאין מניעה משפטית להרחיב את קבלת המידע לכלל המשרדים הרשומים.
מיכל שיר סגמן: למשרד המשפטים ומשרד הרווחה – הוועדה קוראת להרחיב את סמכויות גורמי משרד הרווחה לקבל מידע פלילי על עובדים המועסקים בעמותות הנותנות שירותים למשרד.
מיכל שיר סגמן: למרכז השלטון המקומי – הוועדה קוראת להרחיב את סמכות הרשויות המקומיות לקבל מידע ביחס לעובדים תחתם ונותני שירותים שונים.
מיכל שיר סגמן: הוועדה שמעה בדאגה את הודעת נציגת המרכז לשלטון מקומי על כך שמרבית הרשויות המקומיות לא תהינה מוכנות להפעיל את חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים והתיקונים העקיפים לחוק הרשויות המקומיות.
מיכל שיר סגמן: הוועדה מבקשת דיווח מפורט על היערכות לקראת כניסת החוק האמור לתוקף, דיווח קבוע מהרשויות המקומיות איפה הדברים עומדים.
מיכל שיר סגמן: פרנציפים ועיקום ידיים בין המשרדים השונים כדי לנסות להשיג כמה שיותר דברים לא מקובלים כשמדובר בלא פחות מפיקוח נפש של חיי הילדים, ולכן הוועדה הזאת לא תקבל את ההסברים האלה, ולכן יש צורך בדיווח באופן שוטף.
מיכל שיר סגמן: באופן כללי אני רוצה לומר לקראת סיום, שכל ההתנהלות היא לא מספקת, היא מלאה בתירוצים, היא מלאה בפלסטרים, היא מלאה בגלגול אחריות הרבה מאוד פעמים, היא לא הרמטית, היא לא באה לשמור על הילדים והיא באה לא מעט פעמים – אני אשתמש במילה לא פוליטיקלי קורקט, לכסת"ח כדי להגן אחד על השני או על משרדים שונים.
מיכל שיר סגמן: אין היום קורת גג אחת מסודרת, שבאה להגן ולשמור על קטינים בכלל ועל אחת כמה וכמה כשמדובר באנשים שעובדים איתם, שיש להם נגיעה לקטינים, זה תחום מופקר.
מיכל שיר סגמן: אז נכון, נעשים מאמצים.
מיכל שיר סגמן: אני שמעתי את משרדי הממשלה, וללא ספק האנשים האמונים על התחום הזה במשרדי הממשלה הם אנשים אכפתיים, רואים את האכפתיות שלהם, את העבודה שהם משקיעים ואת הרצון שלהם, אבל זה לא מספיק.
מיכל שיר סגמן: התחום של פגיעות מיניות בילדים הוא תחום מופקר.
מיכל שיר סגמן: מדינת ישראל לא נמצאת במקום טוב בתחום הזה.
מיכל שיר סגמן: אנחנו צריכים להשתפר הרבה בתחום הזה, ואין כאן תשובות מספקות, לא כשמדובר בילדים שלנו.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה, תודה למי שהגיע.
מיכל שיר סגמן: הדיון נעול.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לפתוח בבקשה את הישיבה של הוועדה המיוחדת לזכויות הילד.
מיכל שיר סגמן: היום ה-14 באוקטובר, ח' בחשוון התשפ"ב.
מיכל שיר סגמן: הנושא שנעסוק בו היום הוא חיסון ילדים צעירים נגד נגיף הקורונה.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה להסביר למה הוועדה לזכויות הילד מקיימת את הדיון הזה.
מיכל שיר סגמן: קיבלנו פניות גם מהורים ששמעו, בעיקר באמצעי התקשורת, על הורדת גיל החיסונים עד גילאי חמש, וגם על בדיקה אולי עתידית לפעוטות ותינוקות.
מיכל שיר סגמן: השיח המרכזי מתנהל היום דרך אמצעי התקשורת השונים, והורים ניזונים מחלקיקי מידע, בין אם מדובר על ערוצי הטלוויזיה או אתרי האינטרנט השונים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו באים לערוך פה דיון ציבורי פתוח, אולי אפילו הראשון שנעשה בנושא הזה.
מיכל שיר סגמן: נכון, כל הדיון הזה קורה לפני שה-FDA אישר את חיסוני הילדים, ועם זאת אנחנו יודעים שאחרי שמשהו מאושר, הגלגלים מתחילים לרוץ די מהר, לפעמים גם תחת צורך מסוים – זו לא מילת ביקורת – ובעיקר יש הורים מאוד מאוד מודאגים.
מיכל שיר סגמן: יש שיח ציבורי שמן הראוי שכאשר מדובר על ילדים הכנסת, ועל אחת כמה וכמה הוועדה לזכויות הילד, תדון ותיתן מענה, בין אם מדובר על מידע ושיח נכון.
מיכל שיר סגמן: הוועדה לא תנקוט עמדה בנושא החיסונים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו באים כדי לייצר כאן דיון מאוזן, ובעיקר לשמוע ולקבל אולי אינפורמציה שתוכל להרגיע חלק מההורים גם בעד וגם נגד החיסון הזה.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נשמע פה גם הורים, נשמע פה כמובן את משרד הבריאות שביקש לדבר אחרון ולהציג לנו מצגת.
מיכל שיר סגמן: מאחר שמשרד הבריאות ביקש לדבר אחרון, נתחיל עם יו"ר איגוד לרפואת ילדים, חבר צוות טיפול במגיפות שמייעץ למשרד הבריאות, פרופ' צחי גרוסמן.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה שפינית את זמנך לוועדה.
מיכל שיר סגמן: אשאל אותך כמה שאלות מנחות, וכמובן נשמח לשמוע גם תשובות לשאלות שלא נשאלו.
מיכל שיר סגמן: אנחנו מנסים לענות כאן על לחץ, בעיקר של הורים, שחלקם מוטרדים וחלקם מצפים לאישור החיסונים של ה-FDA, והשאלה שכל הזמן שואלים היא למה דנים מלכתחילה בילדים.
מיכל שיר סגמן: מדוע הנושא הזה נמצא על סדר היום, והאם זה הכרחי לחסן ילדים.
מיכל שיר סגמן: מה היקף הילדים שחולים, מה היקף תופעות הלוואי, אם אתה יודע, של ילדים שכבר חוסנו.
מיכל שיר סגמן: אנחנו יודעים שיש כ-500 ילדים שכבר חוסנו בחיסון הקורונה.
מיכל שיר סגמן: נשמח לשמוע אותך.
צחי גרוסמן: שלום לכם.
צחי גרוסמן: קודם כל, תודה גברתי היושבת-ראש.
צחי גרוסמן: אני רוצה לחלק את דבריי לשניים-שלושה חלקים.
צחי גרוסמן: ראשית, שאלת מדוע הנושא מעורר עניין דווקא בתקופה הזאת.
צחי גרוסמן: הסיבה היא פשוטה, יש בילדים, לשמחתנו, אומנם תחלואת קורונה שהיא קלה יותר מאשר בעולם המבוגרים, ולכן השאלות האלה האם צריך לחסנם עולות, וכמובן בצד השני של המאזניים יש הספק של הבטיחות, החשש מתופעות לוואי, כאלה שאנחנו רואים אותן וכאלה שאולי עוד לא רואים אותן ואולי כן נראה אותן.
צחי גרוסמן: וילד זה גוף צעיר, ואי אפשר לדעת מה יקרה בהמשך.
צחי גרוסמן: וככל שהגיל יורד השאלות יותר מתחדדות, אז זאת הסיבה שהנושא מעורר עניין.
צחי גרוסמן: הוא מעורר עניין לא רק אצלנו אלא בכל העולם המערבי.
צחי גרוסמן: אני רוצה לומר כבר בראשית דבריי אמירה מאוד ברורה.
צחי גרוסמן: יש דעה שמסתובבת יותר ברשתות או אצל חלק מההורים, שקורונה היא מחלה קלה בילדים, וכיוון שקורונה היא מחלה קלה, וכיוון שבצד השני אנחנו לא יודעים מה קורה עם תופעות הלוואי ולעולם אולי לא נדע, אז בואו נחכה ונראה מה קורה.
צחי גרוסמן: לצערנו הרב קיבלנו בשבועיים האחרונים תזכורת מאוד מאוד לא נעימה, במיוחד במענה על השאלה הראשונה.
צחי גרוסמן: אנחנו רואים עשרות ילדים, ממש ברגע זה, מאושפזים בתסמונת פוסט קורונה, שהיא תסמונת מסכנת חיים, במספר רב של בתי חולים בארץ.
מיכל שיר סגמן: כמה מסך כל הילדים מה טווח הגילאים שלוקים בפוסט קורונה לעומת מספר הילדים הארצי?
צחי גרוסמן: כבר מגיל חצי שנה הייתה תינוקות שמאושפזת בבית החולים שיבא עם תסמונת פוסט קורונה במצב קשה, וזה עולה הלאה לתוך גיל המתגבר.
צחי גרוסמן: זה מתפזר על פני כל הגילאים.
צחי גרוסמן: לגבי השאלה כמה מתוך כמה, אני באמת רוצה לומר כאן אמירה שיכול להיות שתחזור על עצמה במהלך הדיון הזה.
צחי גרוסמן: מבחינה סטטיסטית ואחוזית, מי שיטען שזה קל יכול להיות שהוא יסתמך על מספרים ויגיד: הנה, אלה המספרים.
צחי גרוסמן: העניין הוא שבשביל הורה, כל הורה שהילד שלו נדבק בקורונה והיום הוא מלווה אותו בטיפול נמרץ ילדים בכל אחד מבתי החולים, הוא בוודאי לא חושב שהסטטיסטיקה האחוזית מעניינת אותו.
צחי גרוסמן: בשבילו זה הילד שלו ובשבילו זה עולם ומלואו.
צחי גרוסמן: ואני אומר שיש כאלה עשרות ילדים כאלה, ולצערנו הרב בשבוע האחרון נפטר נער בן 16 מתסמונת פוסט קורונה.
צחי גרוסמן: כך שהגענו גם לשלב הזה שיש גם פטירה.
צחי גרוסמן: אני רואה את החובה שלנו, אם אנחנו יכולים להגן באיזושהי צורה על הילדים, על כל משפחה ומשפחה בישראל, שלא תצטרך לעמוד ליד מיטת הבן החולה שלה בטיפול נמרץ ילדים באיזשהו בית חולים.
צחי גרוסמן: החובה העליונה שלנו היא לעשות את זה, גם אם הסטטיסטיקה האחוזית שונה מאשר במבוגרים, וטוב שכך.
צחי גרוסמן: אבל הסטטיסטיקה האחוזית לא היא זו שצריכה לדבר כאשר אנחנו אמורים לשכנע הורה לילד לתת לו את החיסון, כי החלופה היא אחרת ומבחינתי היא נוראה לגמרי.
צחי גרוסמן: זה בהיבט של חומרת המחלה והמילה "קל".
צחי גרוסמן: אני רוצה לומר שהייתה תופעה שרווחה בשבועות האחרונים של הורים שלאור הקלות של המחלה מדביקים את הילדים שלהם באופן מכוון בקורונה, במסיבות הדבקה, יקבלו תו ירוק ויוכלו להתפטר מבידודים.
צחי גרוסמן: והנה לפני כמה ימים רואיינה באחד מהרשתות, נדמה לי ב-12N, אימא של ילדה שמאושפזת במצב קשה עם פוסט קורונה ואומרת: אני מצטערת על כך שהאמנתי למידע המוטעה שאמרו לי שקורונה זו מחלה קלה בילדים.
צחי גרוסמן: אני בטוח שיש עוד הורים כאלה שלא נחשפים בשידור חי, אבל הם בוודאי חושבים את זה על הילדים שלהם, איך הם נתנו לשטיפת המוח הזאת של קורונה קלה בילדים לשטוף את מוחם.
מיכל שיר סגמן: אחת הסיבות שאנחנו מנהלים כאן את הדיון היא שמאחר שאנחנו רואים שגם הפייסבוק, גם הרשתות החברתיות, גם אמצעי התקשורת השונים, שאומנם עולים שם מומחים – בכל אלה יש קצת אי סדר במידע שרץ לציבור.
מיכל שיר סגמן: אבל למשל אם אני לוקחת חיסון של טטנוס, שבמידה שילד או כל אדם לא מחוסן, אנחנו יודעים מספרית מה קורה, אנחנו יודעים מה התופעות.
מיכל שיר סגמן: יש סטטיסטיקות ודי ברור למה יש חובה לחיסוני טטנוס.
צחי גרוסמן: יש סטטיסטיקה שאומרת שבערך לאחד מ-3,000 ילדים מאומתים תהיה מחלה קשה.
צחי גרוסמן: מספר המאומתים בקרב ילדים הוא עשרות אלפים, ויש הרבה ילדים שנדבקו ומאז תחילת המגיפה זה כבר מאות אלפים.
צחי גרוסמן: ילדים שנדבקו, 2,999 עברו את זה בשלום מתוך 3,000 ואחד אושפז עם תסמונת קשה ותסמונת מסכנת חיים.
צחי גרוסמן: לצערנו, כמו שאמרתי, מתבגר אחד נפטר.
צחי גרוסמן: אז המספרים ידועים, ואני אומר שהמספרים לא צריכים להסיט אותנו מהדאגה לכל משפחה ולכל ילד.
צחי גרוסמן: בהיבט השני של תופעות הלוואי, אנחנו יודעים בוודאות.
צחי גרוסמן: תופעות הלוואי שהתגלו במחקרים וגם בתצפיות על גילאי 12 עד 15 שכבר מחוסנים בארץ, תופעות הלוואי הן לא שונות מתופעות הלוואי של המבוגרים, ואפילו הייתי אומר שחשוב מאוד לציין את אותה נקודה של דלקת שריר הלב שמלווה אותנו מאז תחילת העיסוק בחיסון של המתבגרים.
צחי גרוסמן: בעוד שהחששות הראשונים היו שיהיה מדובר באחד ל-6,000 מקרים, התוצאות בשטח מראות בין אחד ל-15,000 לאחד ל-18,000 מנות בבנים – זה בעיקר בבנים ולא בבנות – וכל המקרים אחרי אשפוז קצר שוחררו לביתם במצב מצוין.
צחי גרוסמן: ומול זה יש דלקת שריר הלב של המחלה עצמה, שעליה לא מדברים אבל היא גם קיימת, וגם היא קשה מאוד, והרבה יותר קשה מדלקת שריר הלב של החיסון.
צחי גרוסמן: אז גם בהיבט של תופעות לוואי אנחנו ניצבים היום על קרקע די בטוחה שיכולה לומר מה אנחנו צופים.
צחי גרוסמן: אנחנו לא צופים משהו שיקרה בעוד 20, 30 ו-40 שנה.
צחי גרוסמן: כל האמירות האלה שאנחנו לא יודעים מה יהיה כי זה ילד קטן, האמירות האלה היו יכולות להיאמר תיאורטית גם אחרי שהכניסו את חיסוני הפוליו והטטנוס והדיפטריה והשעלת.
מיכל שיר סגמן: לא מדויק.
מיכל שיר סגמן: הם עברו הרבה יותר מחקרים.
מיכל שיר סגמן: הרבה יותר זמן עבר.
צחי גרוסמן: נכון, הזמן עבר, אבל הזמן הראה לנו דבר מאוד ברור.
צחי גרוסמן: מה שלא קיים בארבעה עד שישה השבועות הראשונים אחרי הזריקות לא קיים, ותיאורטית כל אחד יכול לשייך סוכרת שהתפתחה בגיל 40 לחיסון פוליו שקיבלת בגיל שנה.
צחי גרוסמן: אין גבול לדבר הזה.
צחי גרוסמן: אבל זה משולל כל יסוד מדעי, כל יסוד ביולוגי, ולכן זה מופרך.
צחי גרוסמן: אבל מה, הפייסבוק והרשתות סובלות כל שטות, והשטויות האלה מהדהדות ומפחידות הורים.
צחי גרוסמן: זה מה שקורה בפועל.
צחי גרוסמן: זה לגבי תופעות הלוואי.