GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לפתוח את הדיון בנושא: פתיחת שנת הלימודים במסגרות יום לפעוטות.
מיכל שיר סגמן: יש לנו דיון מאוד-מאוד עמוס היום, הרבה מאוד משתתפים, הרבה מאוד דוברים, ולכן אני מבקשת מראש מכל אחד לקצר ולדבר ממש בקצרה כדי שכמה שיותר גופים יוכלו לדבר.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לפתוח עם משרד הכלכלה – חגי פורגס או גלי, מישהו ממשרד הכלכלה, אני רוצה להתחיל בסקירה של כמה מעונות נפתחו, כמה לא נפתחו, כמה ילדים לומדים?
מיכל שיר סגמן: תנו לנו איזו שהיא סקירה כדי שנוכל לקבל תמונת מצב של מה שקורה היום.
מיכל שיר סגמן: גלי, בבקשה.
מיכל שיר סגמן: דרך אגב, חגי פה, בזום.
מיכל שיר סגמן: בבקשה, גלי.
גלי סרניי: אני ראש מטה באגף למעונות יום במשרד הכלכלה.
גלי סרניי: אז סקירה מלמעלה - -
מיכל שיר סגמן: כן – כמה מסגרות נסגרו, האם יש תורים?
מיכל שיר סגמן: שנקבל תמונת מצב.
גלי סרניי: כמו שאתם יודעים, בפברואר האחרון אושרו תקנות הפיקוח.
גלי סרניי: אחד הסעיפים בו היה מתן רישיון הפעלה למעונות יום.
גלי סרניי: התוקף שלו החל מה-1 בספטמבר 2021 כאשר אנחנו יודעים על כ-5,200 מעונות.
גלי סרניי: עד כה הגישו כ-2,000 מעונות בקשות לרישיון.
גלי סרניי: זה נעשה כמובן בהליך של בדיקת רישום פלילי, בדיקת המסמכים שצריך, וזה בנוגע למה ששאלת על הרישיונות.
מיכל שיר סגמן: אנחנו יודעים שכבר מצאתם בעבר שכ-10% לא קיבלו רישיונות.
גלי סרניי: אני לא יודעת להגיד לך כי שוב, זה התחיל רק באוגוסט, ההגשה של ה - - - זה עדין נמצא בבדיקה.
מיכל שיר סגמן: למה כל-כך מאוחר לקראת פתיחת שנת הלימודים?
גלי סרניי: - - - רק בפברואר, אני מזכירה.
גלי סרניי: היו כל מיני תקלות טכניות של מערכות מידע, עד שנבנתה מערכת שמקוונת - - - שתוכל לקבל את הנתונים שמתקבלים - - -
מיכל שיר סגמן: אבל מה אמורים ההורים לעשות בינתיים?
מיכל שיר סגמן: פתיחת שנת לימודים וההורה לא יודע אם הוא שולח - -
גלי סרניי: לא, הרישום למעון נעשה בפברואר.
גלי סרניי: יש רישום למעונות שההורים נרשמים, שזה נעשה בפברואר, ויש את הנושא של רישיון הפעלה של מעונות.
גלי סרניי: רישיון ההפעלה היה באוגוסט - - - ובפברואר היה הרישום של ההורים למעונות יום.
מופיד מרעי: אז יש רישומים בלי היתרים.
מופיד מרעי: אני אומר שיש נרשמים אבל אין להם היתרים להרשמה.
מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לחדד את השאלה של חברי: כמה מעונות נפתחו פיזית?
מיכל מרים וולדיגר: כלומר, האם יש לכם רישום כמה נפתחו פיזית מתוך ה-5,200 שאמרת שיש?
מיכל מרים וולדיגר: כמה נפתחו וכמה לא נפתחו, הן כי אין להם רישיון, הן כי אין להם מספיק מטפלות וסייעות או מכל מיני סיבות?
גלי סרניי: שוב, אני לא יודעת להגיד לכם את הנתון, אנחנו בפתיחת שנת הלימודים.
מיכל שיר סגמן: נכון ל-1 בספטמבר, שבו ילדים היו אמורים ללכת לגן – מתוך ה-5,200 האלה, כמה היו צריכים להיות?
מיכל שיר סגמן: זה מה שאתם יודעים שנפתחו.
מיכל שיר סגמן: כמה מתוכם נפתחו עם רישיון זמני, כמה עם רישיון קבוע, כמה לא נפתחו בכלל?
מיכל שיר סגמן: היו אמורים להיפתח אבל לא נפתחו בסוף בגלל מחסור בכוח אדם, בגלל...
גלי סרניי: אני לא יודעת לענות לכם.
עאידה תומא סלימאן: הם לא יכולים לדעת.
גלי סרניי: אני לא יודעת לענות לך על זה כרגע אבל מה שאני כן יכולה להגיד לך זה שהגשת הבקשות החלה רק באוגוסט, ולכן יש - -
מיכל שיר סגמן: הגשת הבקשות לרישיון, אבל יש רישיון זמני.
עאידה תומא סלימאן: לא, רישיון זמני אחרי שמגישים את הבקשה, הם מקבלים זמני עד שדנים בקבוע.
מיכל שיר סגמן: לא, זה תהליך שמתחיל עוד קודם לכן.
גלי סרניי: אז אני רוצה להסביר: כל מעון מגיש בקשה לרישיון.
גלי סרניי: אם יש לו X נתונים, הוא מקבל רישיון זמני.
גלי סרניי: אם יש לו יותר מה-X נתונים – הוא מקבל רישיון קבוע.
גלי סרניי: סליחה, לא קבוע, מקבל רישיון הפעלה.
תמי סלע: אבל התהליך שלו היה אמור להתחיל בשנת הלימודים הקודמת.
גלי סרניי: זה אישור ראשוני, זה לא משנה.
תמי סלע: אז כמה מהם פועלים עם אישור ראשוני?
תמי סלע: או שיש כאלה שגם עם זה לא...
גלי סרניי: 5,200 עם אישור ראשוני.
גלי סרניי: הבנתי מה את שואלת.
מיכל שיר סגמן: את ה-5,200 אנחנו יודעים.
תמי סלע: לא, אבל יש פה איזו בקרה על-ידי המשרד לתנאים הבסיסיים האלה.
גלי סרניי: הבנתי, את שואלת על האישור הראשוני, לא על הרישיון הזמני.
תמי סלע: לא, היא שואלת גם וגם.
מיכל שיר סגמן: אני שואלת גם וגם.
מיכל שיר סגמן: החלק הטכני הוא לוודא שההורים והילדים יודעים מה קורה ב-1 בספטמבר ומה קורה עם החיים שלהם.
מיכל שיר סגמן: את יודעת, זו שאלה שהיא בסיסית לכל ילד ולכל הורה, ומבחינה טכנית, מה שקורה במשרדי הממשלה, פחות מעניין את ההורים או את הילדים.
מיכל שיר סגמן: אז אני רוצה בסוף להבין מה קורה בשטח.
גלי סרניי: החל מה-1 בספטמבר 2020, בשנה שעברה, היה אישור ראשוני.
גלי סרניי: אתם קוראים לזה רישיון זמני, אז אני הבנתי שרישיון זמני זה כאילו רישיון הפעלה.
גלי סרניי: אישור ראשוני קיבלו 5,200 מעונות.
גלי סרניי: כאשר נרשמו ההורים בפברואר למעונות היום – אם זה מעונות עם סמל, מוכרים למשרד – אז הבינו שיש להם אישור ראשוני.
גלי סרניי: אם זה פרטי – הם לא נרשמים דרך האגף אלא הם נרשמים באופן ישיר למעון הפרטי.
מיכל שיר סגמן: כמה נסגרו בשנה שעברה?
גלי סרניי: אני לא זוכרת את הנתון הזה בעל פה.
מרינה רבינוביץ: אני ממחלקת המחקר והמידע של הכנסת.
מרינה רבינוביץ: 2,000 זה מעונות מוכרים.
גלי סרניי: נכון מאוד.
גלי סרניי: אז ככה – צווי סגירה שניתנו: ב-2021 – 11, ב-2020 – 27, כאשר אנחנו - - -
חנן דגן: של המוכרים בלבד.
גלי סרניי: לא, לאו דווקא של המוכרים בלבד.
גלי סרניי: יש פרטי, יש סמל.
מיכל שיר סגמן: מתוך אלה שלא נפתחו, מתוך עלה שנסגרו – מה הייתה הסיבה העיקרית?
גלי סרניי: יש כמה סיבות: יש חינוך, טיפול ובטיחות, חשד לפגיעה בקטינים או עובדות מסורבות, אי הגשת בקשה לאישור ראשוני, בריאות, פטירת פעוטה היה מקרה אחד.
מיכל שיר סגמן: טוב.
מיכל שיר סגמן: אנחנו עוד נחזור בהמשך הדיון.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לשאול על החלוקה בין - -
מיכל שיר סגמן: אפשר לשאול אבל אני רוצה שקודם נסיים את הסקירות כי תאמינו לי שיצוצו לכם המון שאלות.
עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהסקירה לומר כמה מהאישורים, אפילו הזמניים שנתתם, הם למעונות יום שפועלים באוכלוסייה הערבית?
מיכל שיר סגמן: מריה ממחלקת המחקר והמידע – את רוצה להשלים את השאלה הזאת?
מריה רבינוביץ: על-פי הנתונים שיש לנו על הילדים בחברה הערבית במעונות יום פרטיים ובמעונות יום - - - השיעור שלהם נע סביב שישה לשבעה אחוזים.
מריה רבינוביץ: זה לא ישיב לשאלתך כמה מעונות יש וכמה מעונות הגישו אישור אבל אנחנו יודעים את השיעורים של הילדים שמשתתפים עד גיל שלוש, לא כולל גיל שלוש – זה בין שישה לשבעה אחוזים, ואנחנו יודעים שעל-פי נתונים של הלמ"ס, כ-24% מהאוכלוסייה הכללית הם ילדים ערבים בגילאים האלה.
מריה רבינוביץ: אז יש פה תו ייצוג של ילדים מהחברה הערבית במעונות.
אימאן ח'טיב יאסין: בהמשך לאותה אינפורמציה, זה בדיוק מה שרציתי לוודא – כמה בסך הכל, לא רק בתוך החברה הערבית וזה מאוד חשוב – אני רוצה לעמוד על זה וכאילו להדגיש את זה אבל ה-5,000 שדיברת עליהם, כמה זה מסך כל הילדים באותה שכבת גיל?
אימאן ח'טיב יאסין: כמה ילדים יש לנו באותה שכבת גיל?
מריה רבינוביץ: סך הכל יש - - - עד גיל שלוש, לא כולל.
מריה רבינוביץ: זאת אומרת, מלידה עד גיל שלוש, ומעונות מוכרים יש סדר גודל של 140,000.
מריה רבינוביץ: כל השאר – אנחנו לא יודעים.
מריה רבינוביץ: על פי הלמ"ס יש עוד כ-200,000 - - -
אימאן ח'טיב יאסין: ומתוך ה-140,000, את אומרת שזה אותו אחוז, מה שאמרת עכשיו, שישה אחוז?
מריה רבינוביץ: כן, מתוך הילדים האלה זה שישה, שבעה אחוזים.
אימאן ח'טיב יאסין: אז אני חושבת, כבוד היושבת-ראש, שאלה נתונים שצריכים להדליק לנו מנורה אדומה ולהסב את תשומת ליבנו ועינינו לשכבה הזאת, ולראות איך אנחנו יכולים לקדם ולתת שירות לכלל הילדים בגיל הזה.
מיכל מרים וולדיגר: באותו הקשר – אני הייתי שמחה לשמוע על נתונים מבחינת חרדים - -
מיכל שיר סגמן: רגע, שנייה, אני מבינה.
מיכל שיר סגמן: אני שוב חוזרת ואומרת שיהיו כאן
מיכל שיר סגמן: עוד הרבה מאוד שאלות, אנחנו לא עוזבים את הנושא הזה.
מיכל מרים וולדיגר: זה פשוט באותו הקשר שהיא שאלה, אז אם כבר מדברים על אחוזים של לפלח את האוכלוסייה - -
מופיד מרעי: את יודעת מתי לא יהיו שאלות?
מופיד מרעי: כשהיא תיתן סקירה מלאה - -
מיכל שיר סגמן: אין סקירה מלאה.
מיכל שיר סגמן: סקירה מלאה נמצאת במחלקת המחקר והמידע, ובמשרד הכלכלה עוד לא קיבלו את הסקירה כנראה.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לעבור ליעל שמרגד, בשם הארגונים המפעילים.
מיכל שיר סגמן: בבקשה, יעל.
יעל שמרגד: איזו סקירה?
יעל שמרגד: ממה להתחיל?
מיכל שיר סגמן: אנחנו הרי שוחחנו.
מיכל שיר סגמן: יש בעיה שלא צפה בסקירה של משרד הכלכלה, אני מבינה.
מיכל שיר סגמן: בואו נבין לרגע מה קורה היום במעונות היום.
יעל שמרגד: אנחנו לא יכולים לפתוח אחרי החגים את מעונות היום.
יעל שמרגד: אנחנו למעלה מ-12 שנה מחכים שהמדינה תיתן את הדעת לנושא של החינוך בגיל הרך.
יעל שמרגד: אלה השנים הכי חשובות בגידולו של ילד, של אדם, ולכן כשמישהו אומר "לידה עד שלוש" – זה השנים הכי חשובות.
יעל שמרגד: בעולם, במדינות ה-OECD, על כל ארבע תינוקות יש מטפלת.
יעל שמרגד: במדינת ישראל, על כל שישה תינוקות יש מטפלת וכן הלאה.
יעל שמרגד: החינוך בגיל הרך נמצא במצב של חוסר עדכון של סל התשומות, ממנו מרכיבים את תעריף הילד לתשלום למעון.
יעל שמרגד: סל התשומות מורכב משכר מטפלות, מזון, חומרי עבודה, חומרי ניקיון, וכל הדברים שנכללים בפנים.
יעל שמרגד: אנחנו לא יכולים להמשיך לצעוק את הצעקה שלנו, שלדאבוני אנחנו לא מוצאים שום גורם שנענה לנו.
יעל שמרגד: לדאבוני, שרים רבים, במספר הממשלות האחרונות, כפי שאני אומרת למעלה מ-12 שנה, וזה הרבה – אפשר להגיד שרק השר חיים כץ נתן לנו מעט פירורים אבל הוקמה בזמנו ועדה בין-משרדית לבחינת כל הנושא של הגיל הרך.
יעל שמרגד: זה היה לפני למעלה משנתיים.
יעל שמרגד: המסקנות התמוססו או נעלמו, אני לא יודעת, ולא פורסמו המסקנות עד היום, וזה המצב הכי עגום.
יעל שמרגד: כבר הייתה ועדה שהוקמה על-ידי ממשלות קודמות, לפני כשנתיים-שלוש, ולכן אני לא רוצה להגיד איזו ממשלה, אני לא זוכרת.
יעל שמרגד: אין לנו מטפלות.
יעל שמרגד: יש לי מעון חדש בתל-אביב, ארבע כיתות, שלוש קומות, שתי מעליות, ואין לי אף מטפלת.
יעל שמרגד: במקרה מצאתי מנהלת אבל אין לי אף מטפלת - -
מיכל שיר סגמן: הורים נרשמו לגן הזה?
יעל שמרגד: יש לי הורים ברשימת סטנד-ביי אבל הם רוצים לפגוש את המטפלות שיטפלו בילדים שלהם.
יעל שמרגד: אין לנו אפשרות – לא רק לי אלא לכל הארגונים – לקלוט מטפלות כי השכר שנכנס בתוך סל התשומות הזה הוא שכר מינימום.
יעל שמרגד: אנחנו העלינו, כל הארגונים, טיפה מעבר אבל כל זמן שאנחנו לא מקבלים על כך את התקצוב מהמדינה, אנחנו לא יכולים – הרי הילדים ברובם מסובסדים.
יעל שמרגד: כשנרשמים למעון, צריכים להביא שני תלושי שכר בהתאם להכנסת המשפחה פר נפש.
יעל שמרגד: ככל שהשכר נמוך יותר, הסבסוד של המדינה גובר.
יעל שמרגד: בקטע של עידוד נשים לצאת למעגל העבודה – יש המון נשים שרוצות.
יעל שמרגד: אנחנו לא יכולים לעמוד בזה.
מיכל שיר סגמן: זה לא רק עידוד נשים ליציאה לעבודה, זה ההבנה של מדינת ישראל שילדים הם לא נטל.
מיכל שיר סגמן: ילדים הם העתיד של המדינה הזאת, ועל כל שקל שישקיעו מלידה עד שלוש ובכלל בילדים, גם בגילאים מבוגרים יותר, המשק ירוויח מזה, אם כבר מדברים על משהו כלכלי.
מיכל שיר סגמן: זאת הבנה ששאר מדינות העולם הגיעו אליה מזמן, אגב - -
יעל שמרגד: יש מחקרים בעולם שמוכיחים - -
מיכל שיר סגמן: אצלנו עדין לא.
יעל שמרגד: - - דולר בגיל הרך חוסך 10 דולרים בגיל בוגר יותר.
מיכל מרים וולדיגר: אני גם חייבת להגיד, מיכל, שהנקודה עם המטפלות-סייעות היא שיש להם את האלטרנטיבה להיות סייעות בגנים.
מיכל מרים וולדיגר: ואז בגנים העירוניים הן מרוויחות 40% מעל השכר הזה, - -
יעל שמרגד: זה ברשויות המקומיות.
מיכל מרים וולדיגר: אז מה שקורה זה שאין סייעות, אין מטפלות שמוכנות להגיע כי השכר מאוד עלוב.
מיכל מרים וולדיגר: הן הולכות לעיריות ושם הן מקבלות.
מיכל מרים וולדיגר: ..
מיכל מרים וולדיגר: זה גורם גם תחלופה כי אלה שכבר כן מגיעות - -
יעל שמרגד: שליש מהעובדות מתחלפות אצלי כל שנה.
עאידה תומא סלימאן: אצלנו זה הפוך – למה לא לקבל לעבודה מטפלות ערביות?
עאידה תומא סלימאן: יש עודף של מטפלות ערביות.
יעל שמרגד: אז יש לי חדשות בשבילך: יש לי מספר מעונות שיש לי מטפלות ערביות ודרוזיות, אפילו במרכז שנקרא ראש העין, הן מכפר קאסם, ואנחנו קולטים אותן.
יעל שמרגד: עוד מעט נביא עובדים זרים, זה בסדר.
מיכל מרים וולדיגר: אבל עדין ברור לכם שהחברה החרדית רוצה מטפלות חרדיות.
עאידה תומא סלימאן: מה זה משנה לתינוק אם יש לו מטפלת אוהבת ומוסמכת ויודעת לעשות את העבודה ויודעת לדבר את השפה?
עאידה תומא סלימאן: מה הבעיה?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על תינוקות עד גיל שלוש.
עאידה תומא סלימאן: היא לא באה ללמד אותו תורה ולא תנ"ך ולא כלום.
יעל שמרגד: אני לא מסכימה אתך אבל זה לא הנושא.
מיכל שיר סגמן: זה לא הדיון כרגע.
מיכל שיר סגמן: אני מסכימה אתך שאפשר לבוא - -
יעל שמרגד: - - - אין לי שום אפליה – יש לי גם ערביות וגם דרוזיות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאפשר לעשות מסע הסברה - -
יעל שמרגד: הדבר החשוב ביותר הוא שהנושא לא מתוקצב על-ידי המדינה בנושא של הגיל הרך.
יעל שמרגד: הזניחו את הגיל הזה.
יעל שמרגד: יש לנו כובעים שכתוב עליהם: ילד לא נולד בגיל שלוש.
מיכל שיר סגמן: אנחנו תכף נשמע, יש לנו כאן נציגים ממשרד האוצר שיוכלו להעיר גם על זה.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לעבור למיטל בק מהמועצה לשלום הילד בזום.
מיטל בק: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל שיר שקבעה את הדיון החשוב הזה בפגרה ובתקופת החגים.
מיטל בק: ישבנו אצלך לפני חודש וחצי, וביקשנו יחד עם נציגות הקואליציה לחינוך - - - לקיים את הדיון הזה.
מיטל בק: אנחנו יודעים שבשנים האחרונות נחקקו מספר חוקים שמבטלים את ההכרה של המדינה באחריות כלפי הגיל הרך.
מיטל בק: החוקים האלה - - -, אנחנו יודעים את זה לאחר מאבק ארוך שנים ולצערנו, למרות המאמצים הרבים של כל השותפים, עולה ל - - - באופן מלא.
מיטל בק: אנחנו מדברים גם על יישום של חוק הפיקוח וגם של התקנות שעכשיו נכנסו, גם של חוק המצלמות וגם של מערך האכיפה, שבראש כל הדבר הזה, חשוב לומר, סוגיית התקציב עומדת ומרחפת מעל הכל כי אחת המטרות המוצהרות של הדיון היום היא להגדיל את סל התקציב שמוענק ליישום של החוק והתקנות.
מיטל בק: אנחנו מדברים פה גם על תקינה, גם על שכר מטפלות, גם על מימון של הכשרות – הכל מתחיל ונגמר בתקציב.
מיטל בק: התקנות אושרו - -
מיכל שיר סגמן: אני מתקנת אותך – הכל מתחיל ונגמר בכוונה, וכרגע הדבר שהכי חסר לי בכל הדיונים ובכל הפגישות זה העניין של הכוונה.
מיכל שיר סגמן: אני לא רואה שום התייחסות רצינית ואמתית לכל תחום הילדים במדינת ישראל, לא רק בגנים אלא בכלל, בכל התחומים.
מיכל שיר סגמן: כל תחום הילדים במדינת ישראל מפוזר, מפוצל, מוזנח.
מיכל שיר סגמן: המשרדים השונים לא מדברים אחד עם השני.
מיכל שיר סגמן: כשאומרים ילדים – כולם אומרים בוודאי, הילדים הם העתיד שלנו אבל בסוף, בשורה התחתונה, אני לא רוצה להשתמש במילים קשות מדי אבל לא כך מדינה מתקדמת בשנת 2021 צריכה להיראות בכל הנוגע לילדים.
מיטל בק: נכון.
מיטל בק: אז הקצאה מתאימה של משאבים יכולה לענות על הסטנדרטים, יכולה לשפר את המצב גם מבחינת איכות הטיפול לפעוטות.
מיטל בק: כמובן ששכר מטפלות – הכל מתחיל ונגמר שם.
מיטל בק: אנחנו רוצים לקבל תשובות ממשרד האוצר לעניין הזה וגם לשמוע מה המאמצים של האגף להבין איך הוא הולך ליישם את התקנות שנכנסו לתוקף לפני שבועיים.
מיטל בק: יש לנו בעיה עוד קודם לכן בחוק הפיקוח, ביישום שלו.
מיטל בק: אנחנו יודעים שרק רבע מהמסגרות הגישו בקשה לקבלת אישור ראשוני.
מיטל בק: יש פה בעיה של מיפוי.
מיטל בק: יש כשל גדול מאוד במיפוי של המסגרות – המון-המון מסגרות קיימות מתחת לרדאר, וכתוצאה מזה גם יש בעיה באיכות הטיפול - -
מיכל שיר סגמן: כשיש רק 23 מפקחים זאת לא הפתעה גדולה.
מיטל בק: נכון, נכון.
מיטל בק: אז גם מערכי האכיפה לוקים בחסר.
מיטל בק: 23 מפקחים בכל הארץ – זה מספר מגוחך.
מיטל בק: אנחנו יודעים שיצא מכרז להעסקת בודקים נוספים שיגדילו את המערך הזה.
מיטל בק: לא קיבלנו תשובות מהאגף מתי הבודקים צריכים להיכנס לעבודה וכמה עובדים יכהנו במערך הזה.
מיטל בק: נשמח לקבל תשובות מהאגף גם לעניין הזה.
מיטל בק: חשוב לציין, כמו שאמרתי שגם חוק המצלמות נגזר מהיעדר מיפוי.
מיטל בק: ברגע שיהיה מיפוי משמעותי של המסגרות אפשר יהיה גם ליישם את חוק המצלמות אבל לא כאן נגמרת הבעיה כי גם מערך הסבסוד של המצלמות נותן מענה מצומצם מאוד או לא נותן תמריץ להתקנה של המצלמות, ואנחנו יודעים שההיקף של יישום החוק הוא נמוך מאוד במיוחד בקרב מסגרות באוכלוסיות מוחלשות, בפריפריה החברתית-גיאוגרפית, גם בחברה הערבית.
מיטל בק: הכל נגזר משם, מאותו מיפוי שלא ממש קיים.
מיטל בק: את מערך האכיפה הזכרת וגם את התקציב.
מיטל בק: אני רוצה עוד שתי מילים על מערך ההכשרות, שבטח ידובר עליו עוד הרבה היום בדיון: הוא נקבע גם בחוק, הוא נקבע גם בתקנות, ואנחנו יודעים שעדין אלפי מטפלות בתחום עובדות בלי שעברו הכשרה כלשהי לפני תחילת העבודה או במהלכה.
מיטל בק: אין צורך להרחיב בחומרת העניין ואנחנו רוצים לשמוע תשובות גם בעניין הזה, להבין איפה מערך ההכשרות עומד היום וגם עניין התקציב למערך ההכשרות.
מיטל בק: לגבי המועצה לגיל הרך – אני לא יודעת אם זה הוזכר כי הזום עלה אצלנו באיחור אבל המועצה, משחוקק חוק והחלה לגבש תכניות – אנחנו יודעים שהיא עובדת ללא ועדת שרים שמלווה.
מיטל בק: היא יכולה ובסמכותה לאשר את התכנית הרב-שנתית שגיבשה המועצה, ובלי זה יש פה עבודה שאין לה שום שיניים ושום משמעות בפועל, וגם לא אושר תקציב למועצה הזאת.
מיטל בק: אז אנחנו גם רוצים להבין איפה המועצה נמצאת היום, מה התכנית ומתי יאושר תקציב למועצה בוועדת השרים.
מיטל בק: אני לא יודעת אם כאן הזמן לדבר על העברה כי אנחנו כבר מכניסים המון בדיון אחד אבל אנחנו יודעים שההעברה ממשרד החינוך אמורה לצאת לפועל בעוד שלושה חודשים וחצי.
מיטל בק: אני חושבת שהוועדה לזכויות הילד, מתוקף האחריות שלה לפיקוח על כל התחום הזה, צריכה לקיים דיוני מעקב ולהבין איפה המעבר הזה, איפה הוא נמצא היום ומי מבצע אותו, איזו תכנית כבר קורמת עור וגידים – כן או לא, כיצד המשרד נערך לזה ומי הצוות שאחראי לזה?
מיטל בק: אנחנו רוצים לקבל תשובות וגם להבין איזה משאבים מוקצים למהלך הזה כדי שהמעבר יהיה בצורה הכי חלקה וטובה שניתן.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לעבור בבקשה לסימה חדד, סגנית המועצה לגיל הרך.
סימה חדד: בוקר טוב.
סימה חדד: אני רוצה להתייחס למקום שבו נאמר בין - - - לכוונות – אז חשוב לומר שהתקציב חשוב וגם הכוונות וגם התפיסה החינוכית.
סימה חדד: ואכן, המועצה לגיל הרך הוקמה כדי לתת מענה לפיצול שיש בין המשרדים, ולהתייחס לאיכות הטיפול בילדים בגיל הרך.
סימה חדד: וכל מה שנאמר כאן – אתם מתייחסים רק למסגרות חינוך-טיפול ורק למטפלות ורק להכשרה.
סימה חדד: המועצה לגיל הרך, במהלך השנתיים האלה, שהיו שנתיים מאוד מורכבות, של שינויים פוליטיים רבים – עברנו ארבעה שרי חינוך, בלי תקציב, ובכל זאת, גיבשנו תכנית לאומית שנוגעת בכל תחומי ההתפתחות והטיפול בילדים.
סימה חדד: המשמעות היא לא רק מסגרות החינוך.
סימה חדד: אני יודעת שמה שבוער כרגע זה המעבר ומעונות היום אבל לילד יש גם הורים ומשפחה, ולילד יש קהילה.
סימה חדד: ואם כבר מדברים על טיפול בילדים במדינת ישראל, צריך להתייחס למכלול המעגל שעוטף את הילד.
סימה חדד: יש לנו כבר תכנית לאומית.
סימה חדד: היא הונחה על שולחנה של השרה.
סימה חדד: שוב, אני חוזרת ואומרת שבמהלך שנתיים היו ארבעה שרי חינוך וכל פעם מחדש צריך להתחיל ולהביא בפניהם את הדברים.
סימה חדד: כרגע, לאחר מספר ישיבות עם השרה, אני יכולה לומר לכם שנקבעה ישיבה עם המועצה ועם השרה לאישור הדוח.
סימה חדד: הדוח של השנתיים האחרונות מוכן, וגם ועדת השרים נמצאת בתהליכי הקמה.
סימה חדד: אני מאוד מקווה ואני חושבת שכל השיח המשותף הזה, של אלה שתומכים בגיל הרך, יקדם אותנו אבל אני מאוד מבקשת להתייחס לזה לא רק מנקודת המבט של מסגרות חינוך אלא להתחיל להסתכל על זה רחב, כפי שמדינות אחרות בעולם עושות את זה.
סימה חדד: זה נכון שמי שחשוב במקום הראשון – אתם תאמרו כרגע, הקבוצה שנמצאת כאן שזה המטפלות, כמי שנמצאות שעות רבות אבל אנחנו רוצים לחזק ולהיות יחד כדי לקדם את כלל התכנית בשלושת המעגלים שלה.
מיכל שיר סגמן: משרד הכלכלה, יש משהו להוסיף על השאלות שנשאלו כאן, לפני שאני עוברת למשרד האוצר?
עאידה תומא סלימאן: אולי היא רק תיתן סקירה על המשפחתונים ומה המצב כי גם אלה מסגרות.
עאידה תומא סלימאן: ..
גלי סרניי: אז ברשותך, נחכה רגע למיטל וליעל, ותוך כדי סיכמתי כדי שלא אשכח: אז יעל – אני לגמרי מסכימה, ואת יודעת שאנחנו אתכם.
גלי סרניי: הייתה לא מזמן פגישה עם שרת הכלכלה, היה דיון שהמשיך לאוצר.
גלי סרניי: האוצר ידע לעדכן יותר טוב ממני - -
יעל שמרגד: האוצר לא מדבר אתנו, אנחנו לא קיימים.
יעל שמרגד: הגיל הרך לא קיים.
יעל שמרגד: הם לא מדברים.
יעל שמרגד: אין שום משא ומתן, אין שום דבר.
יעל שמרגד: בשביל מה?
חנן דגן: אני מפורום הגנים הפרטיים.
חנן דגן: דרך אגב, מאוד חשוב לדעת שאותה בעיה של כוח אדם קיימת גם במגזר הפרטי, שמשלם יותר כסף.
חנן דגן: זאת אומרת, אנחנו נמצאים בכלל בחוסר של כוח אדם, שאם לא נבוא ונתחיל להכשיר, נתחיל לתת תמריצים לעובדים - -
מיכל שיר סגמן: חנן, שניה, הסקירה שלך גם תגיע אז לפני שאתה מדבר - -
חנן דגן: כן, רק בתחום הזה חייבים לעשות משהו בגדול.
מיכל שיר סגמן: הכל חייב להיות גדול, וזאת הסיבה שאנחנו עושים את הדיון הזה מלכתחילה.
גלי סרניי: אז תודה למיטל.
גלי סרניי: באמת כשנפגשנו איתה ועם עתר, זה היה עוד לפני שהיה כל הנושא של פיקוח במיקור חוץ.
גלי סרניי: עכשיו כבר ממש התקדמנו, יש תכנית ואנחנו נמצאים בשלב של להתניע את זה במערכת מידע, שכל הפיקוח יהיה תחת מערכת מידע אחת, וזה עתיד להתחיל בינואר.
גלי סרניי: בעזרת השם, שנגיע למשרד החינוך, זה כבר יתחיל משם.
גלי סרניי: זה התכנון.
מיכל שיר סגמן: מה קורה עד אז?
יעל שמרגד: עד אז לא יהיו מעונות.
יעל שמרגד: אנחנו לא נוכל לפתוח את המעונות אחרי החגים.
יעל שמרגד: אני לא יודעת איך עכשיו פתחנו – לא נוכל, פשוט לא נוכל.
גלי סרניי: אנחנו מדברות על שני דברים שונים.
יעל שמרגד: שני דברים שונים אבל בסך הכל זה פתיחת המעונות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על זה שמשרדי הממשלה והממשלה לא הכינו את עצמם לפתיחת שנת הלימודים.
עאידה תומא סלימאן: השאירו את מעונות היום ואת המשפחתונים בחוסר ודאות ולא יודעים.
עאידה תומא סלימאן: הם שייכים למשרד החינוך אבל משרד החינוך לא בודק בינתיים, עד תחילת השנה.
עאידה תומא סלימאן: משרד הכלכלה – עוד לא נפתחו כל מערכות המחשוב, ואז ההרשמה לא נעשית ממש.
עאידה תומא סלימאן: זה המצב.
מיכל מרים וולדיגר: ויש עוד משרד אחד – משרד הרווחה.
מיכל מרים וולדיגר: יוצא שכל המשרדים – כל אחד זורק את תפוח האדמה הלוהט הזה למשרד אחר והוא לא נוגע בעניין, וזה פשוט הזוי.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שבשבועיים האחרונים אין אמא ואבא לילדים במדינת ישראל.
מיכל שיר סגמן: ככה זה מרגיש, ככה זה נראה, אין תשובות.
מיכל שיר סגמן: יש גלגול של אחריות.
מיכל שיר סגמן: הכל מסתכם למשרד האוצר.
מיכל שיר סגמן: כל ועדה, כל משרד, כל נושא באשר הוא, מגידול בננות ועד לטנקים שאנחנו מייצרים ועד לילדים – זה הכל משרד האוצר.
מיכל שיר סגמן: אין משהו שהוא לא משרד האוצר, אבל בסוף בתחום האחריות שלכם, משרד הכלכלה, היה ועודנו גיל לידה עד שלוש, וזה לא מטופל כמו שזה צריך להיות מטופל.
מיכל שיר סגמן: אלה הילדים שלנו, של כולנו, ואין מענה.
מיכל שיר סגמן: לגלגל אחרי ה-1 בספטמבר את האחריות לאוצר – לא ידעתם שאין מספיק סייעות?
מיכל שיר סגמן: הפתעה?
מיכל שיר סגמן: ה-1 בספטמבר הוא הפתעה?
מיכל שיר סגמן: הרי כולם ידעו שה-1 בספטמבר מגיע.
מיכל שיר סגמן: ככה לימדו אותי בגן, שאחרי יולי מגיע אוגוסט ואחרי אוגוסט מגיע ספטמבר.
מיכל שיר סגמן: אולי זה השתנה.
מיכל שיר סגמן: זאת לא הפתעה שה-1 בספטמבר מגיע, זאת לא הפתעה שהילדים צריכים ללכת לגן, זאת לא הפתעה שההורים שלהם צריכים לצאת לעבודה.
מיכל שיר סגמן: זאת לא הפתעה שחלקם זקוקים לסבסוד, זאת לא הפתעה שאין מספיק תקציב.
מיכל שיר סגמן: שום דבר הוא לא הפתעה.
מיכל שיר סגמן: איפה משרד הכלכלה היה עכשיו?
מיכל שיר סגמן: לא הארגונים צריכים ללכת למשרד האוצר לבקש את התקציבים האלה, אתם צריכים לעשות את זה.
מיכל מרים וולדיגר: מיכל, אני רוצה להוסיף: אני חושבת שמשרד הכלכלה גם חושב שהוא יוצא החוצה מהמשחק ב-1 בינואר אבל זה לא נכון, כי משרד הכלכלה נשאר - -
מיכל שיר סגמן: את יודעת מה?
מיכל שיר סגמן: אני אגיד לך יותר מזה:
מיכל שיר סגמן: גם אם באמת המעבר היה חד והם היו מעבירים את הדגלים, כמו בטקס – עדין בשנה הקרובה, בשנתיים הקרובות, משרד הכלכלה עדין היה מעורב כמו בכל חפיפה שהיא שמתבצעת.
מיכל שיר סגמן: בדיון אחד חשבתי שאולי לא באו מוכנים, בדיון שני אמרתי – זה משהו שחוזר על עצמו.
מיכל שיר סגמן: משרד הכלכלה נראה מנותק מהאירוע, וזאת הבעיה.
מיכל שיר סגמן: אתם נראים מנותקים מהאירוע.
מיכל שיר סגמן: ועכשיו אני רוצה שתצליחו לשכנע את הוועדה שאתם לא מנותקים מהאירוע ושאתם לא ישנים בלילה עד שאחרון הילדים לא מקבל את מה שראוי לו במדינת ישראל – כל הילדים, מכל המגזרים, מכל הארץ.
מיכל שיר סגמן: זה באחריותכם, ואתם לא נותנים תשובות.
מיכל שיר סגמן: זה מתנהל בין אפתיות לאדישות מוחלטת ואין מענה.
מיכל שיר סגמן: אין לכם תשובות.
מיכל שיר סגמן: בכל פעם לגלגל את זה למשרד אחר, ואנחנו תכף נשמע את משרד האוצר.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו גם נותנים הנחה למשרד החינוך.
מיכל שיר סגמן: אנחנו לא עושים הנחה למשרד החינוך.
עאידה תומא סלימאן: איך יכול להיות שנותנים להם את האחריות אבל הם אומרים: בינתיים תפתחו את שנת הלימודים, אנחנו לא בעסק עד תחילת השנה.
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת עד תחילת השנה?
עאידה תומא סלימאן: למה עד 2021?
עאידה תומא סלימאן: מי מפקח בינתיים?
מיכל שיר סגמן: אנחנו נדבר עם משרד החינוך, ואני מסכימה איתך.
מיכל שיר סגמן: ראינו גם בדיונים קודמים שמשרד החינוך עדין לא מוכנים למעבר, והמעבר כרגע הוא תיאורטי.
מיכל שיר סגמן: וכמו כל דבר, ואני חוזרת למשרד הכלכלה בהיבט הזה, יש פער עצום בין התכניות והכוונות וההצהרות והדיונים וההחלטות לבין מה שקורה בשטח, כי בשטח לא רואים את התוצאות.
מיכל שיר סגמן: בשטח אנחנו אחרי ה-1 בספטמבר, אנחנו עדין בתוך כל נושא הקורונה והבעיות שמתלוות, גם אם הכל היה מושלם – ואין מענה.
מיכל שיר סגמן: אני עוברת למשרד האוצר אבל אני מבקשת שתבדקי בינתיים למה הארגונים צריכים לפנות למשרד האוצר.
עאידה תומא סלימאן: אולי היא תגיד משהו על המשפחתונים.
עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר, זה המסגרות שנמצאות בהן הילדים והם לא יהיו מפוקחים כי הם מתחת לשבעה ילדים, וזה משאיר כ-3,500 מסגרות כאלה, של משפחתונים שנמצאים בארץ, שגם לא יודעים - -
מיכל שיר סגמן: חברת הכנסת תומא סלימאן, לא רק השבעה ילדים ומטה, שאף אחד לא יודע כמה יש, מי פותח.
מיכל שיר סגמן: שבעה ילדים ומטה, מה שנקרא – נתפלל כולנו לטוב.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה מסגרות ששייכות לך.
מיכל שיר סגמן: בוודאי, בוודאי.
מיכל שיר סגמן: הבעיה היא בשבעה ילדים ומעלה, שגם על זה אין מענה.
מיכל שיר סגמן: עם 23 מפקחים אתם לא יכולים להגיד לי כמה עובדים מתחת לרדאר.
מיכל שיר סגמן: אתם לא יכולים להגיד לי איפה הילדים נמצאים?
מיכל שיר סגמן: אין גם סקר, אתם לא יודעים לתת את התשובות האלה, זה לא נמצא אצלכם בכלל.
מיכל שיר סגמן: אם אני רוצה תשובה, אני אפנה למחלקת המחקר והמידע.
מיכל שיר סגמן: וגם מחלקת המחקר והמידע תגיד לי: תשמעי, אלה נתונים שהם לא מעכשיו כי אף אחד לא טרח לבדוק את זה.
מיכל שיר סגמן: ואני שואלת: ילדי ישראל, לידה עד שלוש – מופקרים?
גלי סרניי: קודם כל, אני אתחיל בזה שאמרת קודם שעם 23 מפקחים זה לא הגיוני - - - את בעצמך אמרת שזה לא הגיוני, ואני הסכמתי אתך אבל תרשי לי להמשיך בקו הזה ולהגיד שממש צר לי לשמוע שזה הרושם שיוצא - -
מיכל שיר סגמן: זה הרושם שיוצא, חד-משמעית.
גלי סרניי: אני חייבת להגיד לך שמהיום שהתקנות אושרו, באופן אישי אני אומרת לך, כאמא, ודרך אגב, מיכל שיר, סתם שתדעי אוף דה רקורד - אני חייבת להגיד לך שמהיום שאושרו התקנות האגף לא ישן.
גלי סרניי: הוא עובד יום יום, אנחנו עובדים בשולחנות עגולים עם המעונות הפרטיים והסמך.
יעל שמרגד: רק אתנו לא.
גלי סרניי: רגע, תרשו לי ברשותכם, בסדר?