GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חגי פורגס: לאגף מעונות יום אין יכולת למצוא שטחים חומים וכו', חדשים.
חגי פורגס: הדבר הזה הוא גם באחריות הרשות המקומית וגם אני חושב הרגולטורים רלוונטיים בממשלה, משרד הפנים, מינהל התכנון וכו'.
עלי סלאלחה: ידוע שבמועצות המקומיות הערביות אין אדמות.
עלי סלאלחה: מדינת ישראל מחויבת לפי החוק לעשות שוויון מלא בין כלל אזרחיה.
עלי סלאלחה: מה המשרד עושה עם המשרדים האחרים?
עלי סלאלחה: אולי היה פה איזושהי הצעה שיקום צוות בין-משרדי שירכז את כל הדברים האלה.
עלי סלאלחה: בסופו של יום צריך להיות צריך להיות קרוב שאנחנו נפתור את הבעיות של המגזר הזה אחת ולתמיד.
חגי פורגס: אני מסכים לחלוטין ואני אומר שוב, אני בכוונה מיפיתי את שני סוגי החסמים שלהבנתי הם קיימים, אחד, זה נושא זה הקרקעות שאני חושב שהוא צריך להיות מטופל ברמה רוחבית יותר ואני מבין שיש צוות בין-משרדי במסגרת החלטות הממשלה האלה.
חגי פורגס: אני לא יכול לתרום לדיון הזה ולכן חבל שבדקות המעטות שיש לי אני אתייחס אליו.
חגי פורגס: אני חושב שהחסם השני שהוא בהחלט לפתחנו בחלקו לפחות, זה נושא הביצוע.
חגי פורגס: גם הקצאת תקציבים לרשויות מקומיות וגם אחרי שהתקציב מוקצה, ליווי במהלך הביצוע.
חגי פורגס: זה דובר כאן והוצג בנתונים, אין צורך לחזור.
חגי פורגס: יש פה גם בעיה של קבלת תקציב.
חגי פורגס: רשויות מקומיות מהמגזר הערבי לצערי לא פונות לקבל תקציב, אם זה בגלל היעדר קרקעות או בגלל סיבות אחרות, פחות רלוונטי כרגע, וגם אחרי שמתקבל תקציב, יש קושי בביצוע, יש קושי בהתקדמות בבניית מעונות.
חגי פורגס: אני יכול להגיד שאנחנו עושים ביכולות שלנו, כי בסוף היוזמה היא של הרשות המקומית.
חגי פורגס: בשונה מחוק חינוך חובה מגיל שלוש ומעלה, שראש הרשות מחויב לתת מסגרות לילדים, עד גיל שלוש לצערי זה וולונטרי.
חגי פורגס: המעט שאנחנו יכולים לעשות זה להציע תקציב ולבקש מהרשויות ולקרוא לרשויות להגיש בקשות.
חגי פורגס: מעבר לזה, אם ראש רשות מקומית בסדרי העדיפויות שלו לא עושה את זה, אין לי לא סנקציה ולא כלים לתמרץ אותו לעשות את זה, ולכן פה בהקשר הזה אנחנו בעיקר מגיבים.
חגי פורגס: בהקשר של ביצוע, אנחנו גם כאן משתדלים לתת ליווי לרשויות מקומיות שקיבלו תקציב, להתקדם בנייה.
חגי פורגס: אנחנו מנסים לזרז אותם, לתת להם תמריצים וכו', אבל גם כאן אם יש קבלן שלא מצליח להשתלט על הפרויקט, הקבלנים הם לא שלנו ולכן יש פה קושי.
חגי פורגס: אני לא מתעלם ממנו.
חגי פורגס: אנחנו משתדלים לעשות בכלים שיש לנו שלא תמיד הם יכולים לתת מענה לכול.
עלי סלאלחה: אני מאוד מודה לך ואני מקווה שאנחנו נעבוד בשיתוף פעולה וכל אחד ייתן את חלקו לטובת העניין הזה.
עלי סלאלחה: נציגת משרד החינוך, פאטמה קאסם.
פאטמה קאסם: שלום לכולם, אני מפקחת ארצית לגיל הרך בחברה הערבית.
פאטמה קאסם: אני שמעתי את הדיון כולו ומקשיבה, מנסה לחסום את הרגשות שלי, כי אני גם עכשיו מייצגת את משרד החינוך וגם כאזרחית במדינת ישראל.
עלי סלאלחה: תהיי שקופה.
פאטמה קאסם: ממש שקופה, כן.
פאטמה קאסם: הדיון קודם כל הוא על מעונות יום.
פאטמה קאסם: אנחנו במשרד החינוך עדיין מטפלים בגילאי שלוש עד שש.
פאטמה קאסם: כל הדיון הוא על לידה עד שלוש.
פאטמה קאסם: אנחנו עדיין לא נגענו בזה.
פאטמה קאסם: בינתיים המשרד שלנו נערך, מתכוננים לתת מענה לכל מה שהמעטפת מבקשת.
פאטמה קאסם: מה שחשוב לי לציין, דברים שקיימים בתוך החברה הערבית מבחינת כוח אדם, אין לנו בעיה בהכשרת גננות.
פאטמה קאסם: יש לנו היום כ-3,000 גננות בוגרות מכללות, אז אנחנו ערוכים.
אימאן ח'טיב יאסין: על כל משרה 140 מתמודדים.
פאטמה קאסם: אנחנו ערוכים מבחינה זאת.
פאטמה קאסם: יש לנו גננות מספיק, שהן בוגרות והן למדו גם.
פאטמה קאסם: הן לא גננות משלוש עד שש, הן למדו מלידה עד שש.
פאטמה קאסם: זה שונה לגמרי.
פאטמה קאסם: יש להן את ההכשרה, אז הבעיה הזאת לא קיימת.
פאטמה קאסם: האמת, שיש לנו עכשיו יוזמה עם מכללת אורנים, שאנחנו נותנים להם להכשיר גננות למגזר היהודי.
פאטמה קאסם: חוץ מזה בחברה הערבית אם אני רוצה לדבר בכובע השני, אמרתי, לא משרד החינוך, היום שמעתי דברים ממישהי שחיה את החברה.
פאטמה קאסם: צודקים גם חברי הכנסת שהעלו אותן.
פאטמה קאסם: התעסוקה של הנשים זאת לא החובה שלי, כאילו בגלל שאימהות הולכות לעבוד, כן הן מקבלות מעון או מקבלות מכסה.
פאטמה קאסם: אני חושבת שהיום לא נדבר על שוויון.
פאטמה קאסם: אנחנו חייבים לדבר על הוגנות.
פאטמה קאסם: הוגנות זה משהו שסוגר את הפער בין מה שקיים בין החברה הערבית לבין שאר החברות בישראל.
פאטמה קאסם: אם אתם מעוניינים לשמוע מה קיים היום בגילאי שלוש עד שש, אני אשמח לשתף את החברים.
פאטמה קאסם: אמנם לא שמעתי שהדיון נגע בזה, אבל חשוב לי לציין.
פאטמה קאסם: יש לנו היום כ-100,000 ילדים בתוך המסגרות מגיל שלוש עד שש, 100,000 ילדים שמקבלים מענה.
פאטמה קאסם: 98% מהילדים מגיעים לגנים הממשלתיים של המערכת.
פאטמה קאסם: אין לנו כמעט ילדים בבתים.
פאטמה קאסם: יש לנו כ-2,000 ילדים שנמצאים בדרום.
אימאן ח'טיב יאסין: יותר מזה.
פאטמה קאסם: לא.
פאטמה קאסם: אני חייבת להגיד לך, אני שם, אני עובדת שם, אני חיה את זה.
פאטמה קאסם: 2,000 ילדים.
פאטמה קאסם: העמדנו קרוואנים, מבנים יבילים ולצערי לא הצלחנו להביא, כי גם עדיין יש חוק ניידות שזה מחייב הסעה לילדים האלה.
פאטמה קאסם: לפני גיל שלוש אנחנו עוד לא מקבלים, אז לא הצלחנו להסיע.
פאטמה קאסם: בשאר המקומות כן.
פאטמה קאסם: מה שעשינו בנגב, חשוב לי לציין, עשינו מהלך מאוד שונה ואדיר.
פאטמה קאסם: פתחנו אשכולות גני ילדים.
פאטמה קאסם: יש לנו שם 27 אשכולות גנים שבתוכם הצלחנו להביא 184 גנים, שבתוכם זה אלפי ילדים שמגיעים למסגרת.
פאטמה קאסם: בנגב אנחנו מטפלים.
פאטמה קאסם: יש לנו תוכניות מערכתיות שאנחנו כן מטפלים בילדים בגילאי שלוש עד שש, שהם שותפים עם גופים מהמגזר השלישי כמו הג'וינט, כמו אשלים, תוכנית איכות החינוך שאנחנו ממש נותנים מענה וסוגרים פערים בתוך החברה הערבית.
פאטמה קאסם: היום יש שוני במשרד החינוך, שממש התחילו לחקור את הגיל הרך, שזה תקדים.
פאטמה קאסם: כמעט ולא היו קיימים מחקרים בתוך המערכת.
פאטמה קאסם: עכשיו יש לנו שני מחקרים ענקיים, אחד באחריותם של - - - שמטפל בבדואים, ואחד שטיפל בחברה הערבית, באחריותה של פרופסור - - - שמטפל בנושא השפה.
פאטמה קאסם: יש לנו פרויקט שאני חייבת לציין אותו, פרויקט אדיר שהוא פרויקט של ספריית אלפאנוס, שכל ילד במשך השנה מקבל שמונה ספרים הביתה בחינם מהמדינה, ספרים איכותיים, ספרי קריאה שהגננות קוראות את הספרים בתוך הגן ונותנים אותם הביתה להורים וההורים ממשיכים שם את הפעילות.
עלי סלאלחה: יוזמה מבורכת.
פאטמה קאסם: אני אומרת שזאת ממש יוזמה מבורכת.
פאטמה קאסם: יש לי עוד לספר, כי הדיון הלך באמת יותר לכיוון לידה עד שלוש.
פאטמה קאסם: נעאמנה דיברה על המעבר בין המעון לגן.
פאטמה קאסם: אני חושבת שזאת נקודה מאוד משמעותית.
עלי סלאלחה: חברים, הכול חשוב.
עלי סלאלחה: עכשיו החשוב ביותר, נשמע את נציג משרד האוצר, כמה הוא משלם.
פאטמה קאסם: אבל אני לא סגרתי את השיחה, מר עלי.
פאטמה קאסם: אפשר להגיד, עשינו, עשינו.
פאטמה קאסם: כל עוד שלא עשינו וסוגרים מעטפות, זה אין עשייה.
פאטמה קאסם: צריך לעשות את זה בסגירה, לתכנן פרויקטים בצמיחה.
פאטמה קאסם: אם יש מנהלת למעון, אם היא מלווה את הפרויקט, זה מתקיים.
פאטמה קאסם: כל עוד שזה בחלקים ובשלבים, אני לא חושבת שאנחנו מצליחים.
פאטמה קאסם: אשמח לכל שאלה.
עלי סלאלחה: בשביל זה יש הצעה שיהיה גוף בין-משרדי שיטפל בכל התחומים, גם המבנים, גם הלימודיים.
עלי סלאלחה: כל התחומים, צריכים לקחת אותם במקשה אחת.
פאטמה קאסם: זה תהליך.
פאטמה קאסם: כשפתחנו את הגנים בגיל שלוש בשנת 2000, גם כל הגנים היו שכורים.
פאטמה קאסם: עד שהבאנו גננות, זה תהליך, אבל היום יש לנו כמעל 85 גנים במבני קבע שהמדינה בנתה.
פאטמה קאסם: זה תהליך אבל טוב שאנחנו מתחילים.
עלי סלאלחה: כן, אימאן.
אימאן ח'טיב יאסין: המון תודות, פאטמה.
אימאן ח'טיב יאסין: המפקחת פאטמה ידועה בפועלה במשך הרבה שנים ואין ספק שהניסיון שלך, אנחנו צריכים אותו, רק אני רוצה להדגיש לגבי המספרים שנהיה מדויקים ונדע גודל הבעיה.
אימאן ח'טיב יאסין: בקדנציה הקודמת, תמי, ישבנו בחדר הזה ודיברנו על הילדים שאינם נמצאים במסגרות.
אימאן ח'טיב יאסין: המספר שהיה שם, קרוב ל-6,000 ילדים בגילאי שלוש עד חמש, אז זה זועק לשמיים.
פאטמה קאסם: אני אשמח שנדייק את זה דרך הנתונים שלנו.
פאטמה קאסם: מערכת האוטומציה יכולה לבדוק כמה ילדים יש לנו.
עלי סלאלחה: אימאן, אנחנו מסכימים שיש בעיה.
עלי סלאלחה: המספרים, נבדוק אותם, נבחן.
עלי סלאלחה: הם גדולים.
אימאן ח'טיב יאסין: כשמדברים מספרים, זה בני אדם.
עלי סלאלחה: מופיד, במשפט אחד וניתן למשרד האוצר.
מופיד מרעי: אדוני היושב-ראש, אני צריך גם לצאת.
מופיד מרעי: בצוות הבין-משרדי חשוב מאוד שיהיה נציגות של משרד הפנים.
מופיד מרעי: חשוב מאוד שיהיה נציגות של מינהל מקרקעי ישראל, של רמ"י, כי בסופו של דבר אנחנו דנים פה על החסמים.
מופיד מרעי: אם אין אותם בדיונים האלה, שיתכננו, כי בסוף הכול מתחיל מתכנון.
מופיד מרעי: אין תכנון, אנחנו לא יכולים להתקדם.
מופיד מרעי: לי חורה וכואב מה שדיברתם, על ה-6,000 ילדים שאין להם קורת מעון או קורת משפחתון.
מופיד מרעי: הם באמת מה שצריך להדליק לנו לא מנורה אדומה אלא פרוז'קטור אדום, מה עושים איתם.
עלי סלאלחה: אנחנו היום מתחילים ואני חושב שאנחנו צריכים לעשות עוד דיון ולבדוק את עצמנו, לאן התקדמנו ואיך אנחנו מתקדמים להבא.
עלי סלאלחה: בואו נשמע את משרד האוצר, אביעד שוורץ.
אביעד שוורץ: שלום, בוקר טוב, כמו שנאמר על ידי נציג האגף למעונות יום, באמת יש תקציב ייעודי לבינוי מעונות יום בחברה הערבית.
אביעד שוורץ: לנו מאוד חשוב באמת שיהיה תקציב ייעודי.
אביעד שוורץ: הוא מוקצה בעצם בסל נפרד, זאת אומרת, יש 25% מתקציב הבינוי מוקצה רק לרשויות ערביות.
אביעד שוורץ: בסוף שנה אם אין ביקוש לכל הכסף, מסיתים אותו לרשויות אחרות שהגישו בקשות.
אביעד שוורץ: ככל הידוע לי, לא היה מחסור בתקציב לבינוי.
אביעד שוורץ: הבעיה לא הייתה שהיה בקשה שלא נענתה, אלא שאין מספיק בקשות מצד הרשויות, כמו שנאמר, בגלל קשיים שהועלו פה, בעיקר באמת הקשיים התכנוניים וקרקעות והדברים האלו.
אביעד שוורץ: נושא שעלה ואנחנו גם עובדים עליו בשיתוף פעולה עם האגף למעונות יום הוא הקצאת כסף גם לתכנון ולא רק לבינוי, על מנת להקל על הרשויות ולתת להם תקצוב גם לשלב המקדים שיוכלו להגיש בקשות לבינוי.
אביעד שוורץ: צריך עוד לראות האם זה באמת משפר את המצב או לא, אבל כמו שעלה פה, אנחנו באמת תומכים ברוב הדברים.
אביעד שוורץ: עיקר הפעילות של המעונות עם סמל היא חשובה במגזר הערבי, לתת להם את הסבסוד במיוחד עבור הורים עובדים בשכר נמוך וזה קריטי בשבילם אותו סבסוד.
אביעד שוורץ: חשוב שיהיו שם את המסגרות האלו ונשמח באמת לעזור על מנת להרחיב את היצע המסגרות בחברה הערבית.
עלי סלאלחה: טוב, אנחנו סומכים עליכם.
אביעד שוורץ: הלוואי שהכול היה רק אצלנו אבל כמו שהעלו פה, יש פה בעיות שבאמת קשורות גם לתחומים אחרים, למשרדים אחרים.
אביעד שוורץ: ענייני תכנון והקצאת קרקעות הם חסם לא רק בהיבט של מעונות יום ככל הידוע לי, למרות שאני פחות מתעסק בהיבטים אחרים, ויתכן שאולי דווקא המעבר לחינוך שאמור לקרות עוד מספר חודשים, אולי הבינוי יחד עם בינוי של הגנים דווקא יעזור בהיבט הזה שיהיה אפשר לבנות אולי מבנים משולבים של גנים ומעונות יום, וככה גם להגביר את היצע מעונות היום.
עלי סלאלחה: אתה יודע שיש שביתה היום של המטפלות.
עלי סלאלחה: איך אנחנו פותרים את זה?
אביעד שוורץ: אני יודע שיש שביתה.
אביעד שוורץ: אתמול ישבנו איתם בצוהריים.
אביעד שוורץ: גם אתמול בערב ישבנו איתם פעם נוספת.
עלי סלאלחה: הם עדיין בשביתה.
אביעד שוורץ: נכון, אך כמו שעלה גם בדיונים, אנחנו מנסים להבין למה השכר שמגולם בתעריף הוא גבוה יותר מהשכר שבפועל מקבלות המטפלות, ממה נובע הפערים האלה, כי אנחנו עדיין בשיח מול הארגונים על מנת להבין בדיוק את הפערים האלו כי לא ברורים הפערים.
עלי סלאלחה: מוכרחים לפתור את הבעיה, לבוא לקראתם.
עלי סלאלחה: הרי ידוע שהשכר שלהם הוא הכי נמוך ולא משתלם, והילדים שלנו נשארים בחוץ.
אביעד שוורץ: אם זה באמת היה כל כך פשוט, נראה לי היה נפתר, אבל יש פה עניינים שעל פניו יש תקציב יותר גבוה ממה שמגיע בפועל למטפלות ואנחנו מנסים להבין את זה.
עלי סלאלחה: שיהיה רצון טוב והכול יהיה בסדר.
אביעד שוורץ: אנחנו ממש נשמח גם לסיים את השביתה הזאת.
עלי סלאלחה: מאה אחוז.
עלי סלאלחה: זה אינטרס של כולנו.
עלי סלאלחה: ורד יושבת, מחכה בשקט.
עלי סלאלחה: בבקשה, משרד הרווחה.
ורד כרמון: אני מנהלת תחום מדיניות וחוק במשרד הרווחה, הביטחון החברתי.
ורד כרמון: השם של המשרד שלנו השתנה.
ורד כרמון: אולי יש לזה משמעות מאוד רלוונטית לדעתי לדיון הזה.
ורד כרמון: זה דיון שאנחנו מדברים על שוויון בחברה הערבית, נושא שהרבה שנים עולה.
ורד כרמון: אני רוצה להדגיש פה שתי אוכלוסיות יעד שיש להן מקום בדיון הזה.
ורד כרמון: אחד, זה האוכלוסייה המוחלשת במיוחד, זה פעוטות בסיכון על פי חוק.
ורד כרמון: יש לנו כ-20,000 פעוטות.
ורד כרמון: כרבע מהם הם בחברה הערבית ולהם לכאורה יש יותר שוויון בין המגזרים בקבלת הזכות למעון יום.
ורד כרמון: בעצם יש להם זכות על פי חוק שחוקק כאן, חוק מאוד חברתי, סוציאלי, שוויוני שמאפשר לכל פעוט שעומד בקריטריונים לקבל מענה של סבסוד למעון יום, קדימות בקבלה למעון היום.
ורד כרמון: בנושא הזה בעצם יש לי פחות טענות.
ורד כרמון: אנחנו גם נותנים אפילו לאותה אוכלוסייה בחברה הערבית מענים תוספתיים, משודרגים של מעונות רב-תכליתיים ותוכנית מעטפת רכה.
ורד כרמון: אלה תוכניות שבעצם אנחנו נותנים שם השקעה מאוד מאסיבית גם במסגרת וגם בבית המשפחה, לפעוט ולהוריו, טיפול דיאדי על מצבי המשבר, הסיכון והטראומה.
ורד כרמון: כנתונים אני יכולה להגיד שמתוך 74 מעונות רב-תכליתיים יש לנו עשרה בחברה הערבית.
ורד כרמון: זה תלוי תקציב.
ורד כרמון: זה די שוויוני.
ורד כרמון: יש לנו גם תוכנית מעטפת רכה שהיא בפיילוט לקראת הטמעה רחבה בארבעה מתוך עשרה יישובים, זה 40%, זאת אומרת, אנחנו בהחלט על העניין.
ורד כרמון: זה יושב אצלנו בסדר היום גם להרחבה.
ורד כרמון: גם בתוכנית הממשלה 923 מתכוונים להרחיב את התוכניות.
ורד כרמון: החלק השני של האוכלוסייה הרחבה שהמשרד שלנו אמון עליה זה גם משפחות בעוני.
ורד כרמון: זה לא שזה תפקיד רק של משרד הרווחה, הביטחון החברתי.
ורד כרמון: עוני זה נושא שכל משרדי הממשלה צריכים לשים את הדגש ולהתייחס אליו ולתת לו מענה מאוד נרחב.
ורד כרמון: אני חושבת שכל הסוגיות שעלו כאן היום, של היעדר מבנים, של שכר המטפלות ובעצם שאיכות הטיפול היא לא מספיק ראויה או שאין מספיק מטפלות, ונושא הסבסוד שהוא מאוד גבוה לנשים עובדות מהשלבים הראשונים שלו, אלו שלושה חסמים מאוד מרכזיים שאם אנחנו לא ניתן עליהם את הדעת, לא יהיה באמת שינוי מהותי גם בביטחון החברתי ובהשקעה.
ורד כרמון: אנחנו מברכים על המעבר של אגף המעונות למשרד החינוך וכבר נמצאים בתהליכי עבודה משותפים איתם.
ורד כרמון: כל הדברים האלה דורשים גם תכנון, גם עבודה משותפת וגם תקציב, ואני מאוד מקווה שלדיון הזה יהיה המשך.
ורד כרמון: דבר נוסף שלא הוזכר כאן היום בשולחן זה שחוקק חוק המועצה לגיל הרך שכבר קמה לפני שנתיים.
ורד כרמון: מה שלא קם עדיין זה ועדת השרים שמעכבת את מימוש כל נושא התוכנית האסטרטגית.
ורד כרמון: אני חברה במועצה כנציגת המשרד.
ורד כרמון: כיוון שאין פה נציג אחר של המועצה לגיל הרך, אז אני רואה לנכון - - -
תמי ברנע: סימה חדד הייתה חלק מהדיון.
תמי ברנע: היא הוזמנה, היא נרשמה ועכשיו כשניסיתי, היא לא עונה לי.
ורד כרמון: לוקחת חזרה.
תמי ברנע: רציתי שהיא גם תגיב, בדיוק בגלל המעבר.
ורד כרמון: אני חושבת שזה נושא באמת בשולחן המועצה.
ורד כרמון: בקרוב יש סוף סוף מפגש עם שרת החינוך.
ורד כרמון: אני מקווה שתוקם ועדת השרים ואין ספק שכל ההצעות שעלו כאן לצוות בין-משרדי כזה או אחר, הם קריטיים.
ורד כרמון: אני אגיד עוד דבר בהמשך למה שפאטמה אמרה.
ורד כרמון: הנושא של גנים, ברור שהוא מתקדם יותר כי המדינה החליטה שהחינוך מגיל שלוש הוא חובה.
ורד כרמון: לגבי עד גיל שלוש, היא פשוט עוד לא ספרה אותו כחובה אלא רק באוכלוסייה שאני מטפלת בה.
עלי סלאלחה: תודה ורד.
עלי סלאלחה: יש לנו עוד שותפה אחת שאנחנו רוצים לשמוע אותה, אורלי סילבינגר, ארגון בטרם.
אורלי סילבינגר: אני רוצה להוסיף על הדברים שנאמרו על ידי חבריי פה בוועדה, שבהמשך להחלת חוק פיקוח על המסגרות לגיל הרך, אני חושבת שהמעונות בחברה הערבית באמת חווים חוויות הרבה יותר קשות מאשר המעונות בחברה היהודית.
אורלי סילבינגר: אני חושבת שיש לנו תפקיד מאוד חשוב וזה במסגרת החלטת הממשלה 922, לסייע להם בכמה חזיתות.
אורלי סילבינגר: צריך להזכיר לכולם שילדים בחברה הערבית נפגעים בתאונות הרבה יותר מאשר ילדים בחברה היהודית.
אורלי סילבינגר: אנחנו מדברים - - -
עלי סלאלחה: לא שומעים טוב.
אורלי סילבינגר: אני חושבת שיש - - - מאוד משמעותי לעזור למעונות בחברה הערבית להתאים את עצמם לחוק הפיקוח בכמה חזיתות.
אורלי סילבינגר: ראשית, אמרו חבריי קודם, הנושא של תשתיות.
עלי סלאלחה: אורלי, אני מצטער, אנחנו לא שומעים אותך.
עלי סלאלחה: אם יש מצב שאת יכולה לשפר את הקול, אז אנחנו נשמע.
עלי סלאלחה: אם לא, אז בהזדמנות אחרת.
עלי סלאלחה: חברים, אנחנו לקראת הסוף.
עלי סלאלחה: החלטות הוועדה:
עלי סלאלחה: הוועדה קובעת כי העובדה שרק ילד לאם עובדת זכאי למעון, מהווה פגיעה בזכות של פעוט לחינוך נאות ולקידום.
עלי סלאלחה: הוועדה מבקשת להקים צוות בין-משרדי לצורך הסרת החסמים התכנוניים והתקציביים הקשורים להתאמת מעונות ביישובים ערבים, שיכלול נציגים ממשרד הפנים, ממינהל התכנון וממרכז השלטון המקומי.
עלי סלאלחה: תודה רבה לכולם, היה לי נעים ושמחתי להיות אתכם.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לפתוח בבקשה את הועדה לזכויות הילד בנושא שמירה על שלומם של מטופלים חסויים במוסדות המדינה.
מיכל שיר סגמן: הישיבה הזו היא לזכרה של ליטל יעל מלניק.
מיכל שיר סגמן: אני אומר כמה מילים בפתיחת הדיון.
מיכל שיר סגמן: אנחנו שומעים על המקרים כמה פעמים בשנה.
מיכל שיר סגמן: זה חוזר על עצמו, זה קופץ בעיתונים ובכל פעם זה נכתב בדם.
מיכל שיר סגמן: בכל פעם ילד אחר או ילדה צריכים פשוט לספוג אלימות, פגיעה מינית, ובמקרה הקיצון כמו שאנחנו עוד רק שמענו עליו, גם רצח.
מיכל שיר סגמן: כל נושא הילדים במדינת ישראל לא מטופל.
מיכל שיר סגמן: אין קורת גג אחת.
מיכל שיר סגמן: אין משרד ממשלתי אחד.
מיכל שיר סגמן: יש כדרור של הנושא, בין אם מדובר על פגיעה מינית, בין אם מדובר על הזנחה, בין אם מדובר על אלימות.
מיכל שיר סגמן: משרדי הממשלה השונים מוסרים את הכדור ממשרד למשרד כשאף משרד לא מדבר האחד עם השני, ומסתבר שגם כשיש איזה שהן המלצות, אף אחד לא עושה איתן שום דבר.
מיכל שיר סגמן: אין כתובת היום לילדי ישראל.
מיכל שיר סגמן: אי אפשר לזרוק הכול על משרד החינוך, כי משרד החינוך לא יכול לעסוק בכל מה שקשור לילדים.
מיכל שיר סגמן: גם, אבל לא רק.
מיכל שיר סגמן: מדובר על מספר משרדים שפשוט לא מדברים.
מיכל שיר סגמן: אגב, כנ"ל בכנסת.
מיכל שיר סגמן: אין כתובת אחת.
מיכל שיר סגמן: מספר ועדות שונות: ועדת חוקה, ועדת רווחה, הוועדה לשלום הילד.
מיכל שיר סגמן: כל הוועדות עוסקות בכל פעם בילד ואין אף גורם אחד שמרכז את נושא הקטינים במדינת ישראל.
מיכל שיר סגמן: ישראל לא נמצאת במקום טוב, בטח שלא במקום שהיא יכולה להרשות לעצמה את המצב הזה.
מיכל שיר סגמן: אנחנו הרבה אחרי מדינות ה-OECD, הרבה אחרי המערב.
מיכל שיר סגמן: אנחנו מתחרים על הכותרת הכל כך נוראית הזאת של פגיעה בילדים, מול מדינות עולם שלישי ואת זה צריך להפסיק.
מיכל שיר סגמן: חייבים לייצר כתובת אחת, כי אחרת כל משרד יתחיל להסביר, ואנחנו כבר יודעים מה אנחנו הולכים לשמוע, אני מאוד מקווה שאני אופתע, למה הוא הכי טוב בתחום שלו, אבל מה לעשות, הסברים לחוד ומציאות לחוד.
מיכל שיר סגמן: המציאות היא לא טובה לא עבור ילדי ישראל בכלל, וכשמדברים על ילדים שהם יותר פגיעים כמו במקרה שלנו, שחסויים במוסדות המדינה, אני מזכירה לכם את מלונית הקורונה בזמנו.
מיכל שיר סגמן: המקרים האלה חוזרים על עצמם.
מיכל שיר סגמן: זה רק מראה את המקום שבו ישראל נמצאת ואנחנו צריכים לחשוב האם אנחנו מרשים לעצמנו שהמדינה שלנו שהיא עם אוכלוסייה בגודל של עיר ממוצעת בעולם הגדול, האם אנחנו מרשים לעצמנו שזה יהיה המצב.
מיכל שיר סגמן: כאימא וכנבחרת ציבור אני לא הולכת לאפשר לזה לקרות, ואני מצפה מכל אחד מחברי הכנסת שיתגייס למען הנושא הזה, כי זה לא יתכן שגם הכנסת כשיש מקרה מזעזע, מתקיפה בהצעות לסדר ובשאילתות ובנושאים, ועוד פעם דיונים אבל כלום לא קורה, ולמה?
מיכל שיר סגמן: כי אין כתובת.
מיכל שיר סגמן: אני באה מעולם העסקים.
מיכל שיר סגמן: כשאני יושבת לפגיעה עסקית, אני רוצה לדעת מי הכתובת שלי, עם מי אני מדברת כדי לסגור עסקה, עם מי אני מדברת כי למסור תלונה.
מיכל שיר סגמן: לילדי ישראל אין את הכתובת הזו לא באלימות, לא בפגיעה מינית ולא בשום דבר.
מיכל שיר סגמן: הם מכודררים, החל מנושא החינוך לגיל הרך, לידה עד שלוש, פגיעות מיניות.
מיכל שיר סגמן: קיימנו פה כבר דיון בוועדה הזו לפני כמה שבועות בודדים.
מיכל שיר סגמן: קיימנו דיון, איך יכול להיות שאדם שעובד בסביבת קטינים יכול להמשיך בעבודתו כשמדובר על פגיעה מינית, בין אם מדובר על הספרן או על המאבטח.
מיכל שיר סגמן: איך מדינה מאפשרת לעצמה להתקיים בצורה כזו ולהמשיך לעבור על סדר היום מבלי שהיא תזדעזע עד עמקי נשמתה, תגיד, זה הדבר הכי חשוב.
מיכל שיר סגמן: בנוסף לדיון הזה, אנחנו מכירים את הסטטיסטיקה של אחד מכל חמישה ילדים חווה פגיעה מינית.
מיכל שיר סגמן: אתם רוצים להתחיל לדבר על אלימות, על הזנחה, על מה קורה במקומות מרוחקים יותר, במגזרים סגורים יותר?
מיכל שיר סגמן: אה, אז מגזר סגור יותר, אז אולי הוא לא ראוי לטיפול כי זה הם, זה חלק מהתרבות.
מיכל שיר סגמן: כל הנושא הזה מצריך טיפול שורש וחייב שהממשלה והמדינה והכנסת יתחילו להתכנס לכתובת אחת שתרכז ותתכלל ותהווה כתובת, ואני יודעת שזאת מילה מפתיעה, ותיקח אחריות כי אף אחד לא מוכן לקחת פה אחריות.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה בבקשה לפתוח עם ד"ר טל ברגמן ממשרד הבריאות.
טל ברגמן: אני אשמח אם תכווני אותי, אבל אני רק אומר שבאמת המקרה שקרה הוא מקרה טראגי, וככל שיסתבר שמדובר בכשל מקצועי או ניהולי, אז חובתה של מערכת בריאות הנפש ומשרד הבריאות להפיק לקחים ולפעול בעניין ולעשות כל דבר כדי למנוע הישנות של אירועים כאלה.
מיכל שיר סגמן: הייתה הפקת לקחים אחרי שילדה בת 13 נאנסה באותו מוסד על ידי המאבטח?
טל ברגמן: אני רוצה רגע לומר שאני לא יכולה להתייחס למקרים ספציפיים ובטח שלא מקרים שנמצאים בחקירת משטרה או בעיצומו של הליך פלילי.
טל ברגמן: לא ניתן גם לתחקר את האירועים האלה כרגע, אבל הם יתוחקרו ברגע שהדבר יתאפשר, וככל שיתאפשר משפטית, אז מעבר לזה שאנחנו נבדוק את המקרים עצמם, נקיים בדיקה רוחבית לאיתור של הקשרים שבהם צריך לטייב ולשפר את הקיים, בין שזה בפעילות של מחלקות נוער, שיש 292 מיטות במדינת ישראל, בין שזה התנהלות של מחלקה ספציפית באותו בית חולים ספציפי, אבל זה דבר שכמובן במידה ויתאפשר לנו ובהלימה למערכת המשפטית, אנחנו בוודאי שנעשה את זה ומחכים באמת לראות מה קורה.
טל ברגמן: לעניין מוגנת של ילדים במערכת, יש הרבה דברים שמתבצעים כבר היום במערכת בריאות הנפש, כמו גם בכלל במערכות בריאות.
טל ברגמן: ישנם שלושה שלבים.
טל ברגמן: יש את השלב של הסינון הראשוני.
טל ברגמן: יושבים פה אנשים בדיון הזה ואני רואה את זה.
טל ברגמן: יש סינון גם בשלב של הרישוי הרפואי.
טל ברגמן: רוב מי שעובד במערכת הבריאות ובמערכת בריאות הנפש שהם מקצועות בריאות, שמורשים למעשה על ידי משרד הבריאות, ברגע שאתה מקבל ועובר תהליך של רישוי, כחלק מהתהליך הזה אתה מתבקש גם להציג שאין לך עבר פלילי, כלומר רישום פלילי.
טל ברגמן: זה דבר שנבדק פה בתוך המשרד בלי קשר אם בסופו של יום אתה תעבוד במערכת או לא תעבוד במערכת.
טל ברגמן: זה נבדק עוד פעם כשאתה מבקש להתקבל לעבודה.
טל ברגמן: מעבר לזה שבודקים בעצם את האיכויות הקליניות והמקצועיות שלך, בודקים גם את נושא הרישום הפלילי, וכאשר עובד נכנס למערכת, הוא מקבל אוריינטציה ונכנס, כל אחד לפי הדיסציפלינה שלו להדרכה מקצועית שמתקיימת בעצם לאורך כל השנים שאתה עובד במערכת.
מיכל שיר סגמן: כל כמה זמן מתעדכן הרישוי?
טל ברגמן: הרישוי לא מתעדכן.
טל ברגמן: רישוי ניתן פעם אחת אבל הרישוי מאפשר כמובן למשרד הבריאות, ברגע שיש תלונה, לבחון את זה באמצעים של כמובן נציב קבילות למקצועות רפואיים ודין משמעתי שמתבצע בתוך משרד הבריאות, וזה מעבר אם אותו אדם הוא עובד מדינה, יש גם כמובן את הדרך של נציבות שירות המדינה ומחלקת המשמעת והדין המשמעתי בנציבות שירות המדינה.
מיכל שיר סגמן: שנה אחרי שעובד נכנס לעבוד במוסד כלשהו, יש נגדו אישומים על אלימות, על פגיעות מיניות, על הטרדה וכיוצא בזה.
מיכל שיר סגמן: איך אתם יודעים מזה?
טל ברגמן: קודם כל אנחנו לא תמיד יודעים מזה.
טל ברגמן: אני חושבת שזו בעיה מבחינת מידע.
טל ברגמן: במידה ובית החולים יודע מזה, אז כמובן כל מקרה לגופו מבחינת איך מתנהל התהליך מבחינה משפטית, האם יש ביסוס.
טל ברגמן: מנסים לעשות צעדים.
טל ברגמן: ברגע שיודעים מזה, מנסים לשנות את מיקומו של העובד בתוך בית החולים.
טל ברגמן: מנסים גם הרבה פעמים להרחיק את העובד מהעבודה בבית החולים.
טל ברגמן: לא תמיד ניתן ברמה המשפטית וזה באמת תשובות שמשפטנים מתחום של נציבות שירות המדינה ודיני עבודה צריכים לענות, אבל אין ספק שהמערכת עושה כל מאמץ בשלב הסינון להרחיק עובדים לא ראויים.
מיכל שיר סגמן: אם המערכת לא עושה ביקורת על העובדים שלה אחת לתקופה סבירה, אני לא רואה איך היא עושה את כל מה שהיא עושה.
טל ברגמן: המערכת מתנהלת בצורה כזו שקלינית כל עובד הוא לא עובד בחלל ריק.
טל ברגמן: ניקח לדוגמה את מקצוע הסיעוד.
טל ברגמן: אח לא עובד בחלל ריק.
טל ברגמן: יש לו אחראי משמרת, יש לו אחראי מחלקה, יש אחראית סיעוד בבית החולים.
מיכל שיר סגמן: הם מקפידים שהוא יגיע לעבודה בזמן וישים בחזרה את הקופסאות במקום.
מיכל שיר סגמן: הם לא אחראים לדעת אם הוא הואשם או תקף או נמצא באיזשהו הליך משפטי שקשור לאלימות או לפגיעה כלשהי.
מיכל שיר סגמן: אין לו שום סיכוי לדעת.
מיכל שיר סגמן: באמת עכשיו להאשים את הש"ג?
מיכל שיר סגמן: בוא נלך רגע צעד אחורה.
מיכל שיר סגמן: מה משרד הבריאות עושה כדי לוודא שאנשים שעובדים באופן ישיר ויום-יומי עם קטינים ובוודאי כאלה שפגיעים יותר, מה אתם עושים?
מיכל שיר סגמן: כי זאת לא תשובה מה שאת נותנת לי.
מיכל שיר סגמן: איזה הליך יש כדי לשמור על האנשים שיושבים שם?
טל ברגמן: אני חושבת שעושים הרבה כדי לשמור על האנשים ויכול להיות שבאמת צריך לעשות הרבה יותר, אבל לגבי קבלת מידע על חשדות כלפי אדם או צווי הרחקה או כל מיני דברים שקורים במערכות שהן לא מערכות בריאות, לא תמיד באמת מערכת הבריאות מקבלת את המידעים האלה.
טל ברגמן: אני חושבת שהיינו שמחים לקבל את המידעים האלה.
טל ברגמן: בטח ובטח היינו יכולים להתנהל מול עובד ולקבל איזושהי ראיה גם לאיזשהו תחקיר משמעתי.
מיכל שיר סגמן: אבל משרד הבריאות לפני שהוא מראיין לעבודה, אמרת שהוא יודע לדרוש את המסמכים.
מיכל שיר סגמן: למה למשל אחת לשנה לא מבקשים מהם מחדש את אותם המסמכים?
מיכל שיר סגמן: איפה הדקדוק פה?
טל ברגמן: אני לא יודעת לענות לך על זה כרגע.
טל ברגמן: אני חושבת שברמה המשפטית צריך לבדוק את זה.
טל ברגמן: אני לא בטוחה שהכללים של נציבות שירות המדינה, ויש פה נציג, מאפשרים את זה.
מיכל שיר סגמן: חברת הכנסת שירלי פינטו צריכה לצאת להצבעות.
מיכל שיר סגמן: בבקשה, חברת הכנסת פינטו.
שירלי פינטו קדוש: סליחה, אני מתנצלת שאני צריכה לצאת להצבעות.
שירלי פינטו קדוש: תודה על רשות הדיבור.
שירלי פינטו קדוש: בעקבות המקרה המזעזע שקרה, מאוד נגע לליבי ובגלל זה החלטתי לכתוב כמה נקודות וכמה דברים.
שירלי פינטו קדוש: ברשות
שירלי פינטו קדוש: כם אני אסתייע בדף בשביל לא לפספס.
שירלי פינטו קדוש: ליטל נרצחה ברצח זוועתי, והזוועה מספיק גדולה גם אם לא מדברים על קשר רומנטי בין ילדה בת 17 לבין 49, בתקשורת.
שירלי פינטו קדוש: היה פה עבירות מין וחוסר מוסר שכבר דווחו בעבר על ילדה בת 13 שנאנסה על ידי השומר, וניחוש מהיר, מנהל המוסד לא פוטר.
שירלי פינטו קדוש: גם לאחר מותה הנורא של ליטל, אני מעריכה שלא היו פה פיטורים.
שירלי פינטו קדוש: במוסד פסיכיאטרי צריך לאסור על איש צוות להיות בקרבת ילדות ונערות, וזה בדיוק מה שקרה גם באונס במלונית ביפו.
שירלי פינטו קדוש: אין השגחה ואין הפרדה.
שירלי פינטו קדוש: הבוקר בדרך לפה, עלה לשידור עורך הדין של הנאשם ברצח, ואמר שהמשטרה לא בטוחה שהיה מדובר ברצח כי שניהם שהיו בקשר כבר שנה נכחו ביחד וחפרו ביחד את הבור, בור לא עמוק כמו שהוא אמר, וזה חשוב כי אם הבור עמוק, זה משהו אחר.