GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ד"ר אופירה הוניג: אולי אני רק אגיד מילה קטנה של חידוד לגבי העניין של האחריות הפלילית: ברגע שיש חוק, אפשר לתבוע את מי שמתחזה ואת מי שעושה נזק.
מיכל שיר סגמן: זה חלק מהעניין של ההסדרה.
מיכל שיר סגמן: אמרנו שזו אחריות פלילית, זה אתיקה, זה דיווח, זה המון דברים, חיסיון רפואי.
מיכל שיר סגמן: יש לזה הרבה מאוד השלכות מעבר לעובדה שידוע שאדם עבר הכשרה נאותה כדי לטפל בנפש האדם, על אחת כמה וכמה בנפש הילד.
רגדה חכים: פרופסור יציב לא מצליח להתחבר אבל הוא מוסר את תמיכתו, כמו שאמרתי קודם.
מיכל מרים וולדיגר: הוא האיש החשוב בכל הסיפור.
רגדה חכים: תודה לך על ההערכה.
קרן ברק: לא, היא מעריכה אותך, זה לא קשור.
קרן ברק: אל תדאגי, זה לא קשור.
מיכל מרים וולדיגר: חס וחלילה, זה לא מזלזול.
רגדה חכים: עדין אני תומכת בכל זאת, ואני אשת המקצוע בסופו של דבר, ואני זאת שתבדוק את התיקים ואני זאת שתאשר אותם, אז שוב, תודה על ההערכה.
רגדה חכים: הוא לא יכול היה לעלות בזום, ואנחנו אומרים שמבחינת סדר העדיפויות אתם מוזמנים לשלוח את הצעת החוק למנכ"ל והשר.
מיכל שיר סגמן: הוועדה תפקח על הצעת החוק הזאת באופן פרטני מאחר וכבר 15 שנים היא - -
רגדה חכים: אגב, גם זה לא נכון.
רגדה חכים: אני לא רוצה להגן על משרד הבריאות אבל עדין, זה לא נכון מה שאומרים פה על משרד הבריאות, שהוא לא עשה כלום.
רגדה חכים: הוא עשה חוזר מנכ"ל, ביקש דרישות - -
מיכל שיר סגמן: אקדמיזציה לחלוטין.
מיכל שיר סגמן: שמענו כאן - -
קרן ברק: ב-2008 קיימו דיונים על המקצועות האחרים שהוסדרו, אז כבר אלה היו מוסדרים באותה נשימה, באותו לג, והחליטו אז להפריד בין המקצועות.
קרן ברק: היו שמונה מקצועות והחליטו לאשר רק ארבעה, ואת אלה להשאיר לזמן מאוחר יותר.
קרן ברק: לא התכוונו שהשלב המאוחר יהיה 13 שנים אחרי.
קרן ברק: פה לפחות תהיי ערנית לזה ושוב, מי שהתעסק בזה אז, דוקטור שנון, שכבר לא נמצא.
רגדה חכים: בסדר.
רגדה חכים: אז אין פה מה להאשים.
רגדה חכים: בואו נתקדם וננסה לקדם את זה.
רגדה חכים: אף אחד לא מתנגד.
היילי רוזנבלום: מושג השוויון – תרחיבי.
רגדה חכים: אני חושבת שדובר פה גם קודם על זה, אולי פספסתי כמה מטפלים ושמעתי את המטפלות פה, מה הן למדו את כברת דרך שהן עברו ואת ההכשרות שהן עברו ואת הקושי במסלול המאוד מייגע אבל בסופו של דבר, כן להגיע ולתת טיפול לאותו ילד שהן פה מדברות עליו, שבסופו של דבר זה הכי חשוב באולם הזה לכולם.
רגדה חכים: המטרה של כולנו פה היא לדאוג לאותם ילדים, שבאמת אף אחד לא רוצה שהילדים שלו יהיו במצב הזה, והמטרה היחידה פה היא לשמור על רמה.
רגדה חכים: אז אם אתם רוצים להיות חלק מהחוק הזה, אתם צריכים לעמוד באותן דרישות - -
מלכה יעקב: אנחנו נזמין אותך להכיר את הסטודנטיות שעברו את התכנית, והן יוכלו להסביר לנו - -
רגדה חכים: אני אשמח מאוד.
רגדה חכים: תאמיני לי שאני מתמודדת עם הדבר הזה.
מלכה יעקב: את מתמודדת עם השוויוניות, צריך להסביר ולהבהיר את זה לציבור.
רגדה חכים: גברת, אני בעד שוויון לכולם במדינה הזאת, גם למטופלים וגם לאנשי המקצוע.
רגדה חכים: את מוזמנת לפנות אלי ונדבר.
מיכל שיר סגמן: רגדה, תודה רבה.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה שהיית כאן הנציגה היחידה של משרד הבריאות וספגת את האש.
רגדה חכים: תודה רבה לכם.
מיכל מרים וולדיגר: זה לא אישי.
רגדה חכים: לא, חלילה, זה משרדי.
רגדה חכים: להיפך, זה יותר קשה.
רגדה חכים: אם זה היה אישי היינו מסתדרות.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה שהיית הפה והפנים של משרד הבריאות.
רגדה חכים: תודה לכם ובהצלחה מכל הלב.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לסכם את הדיון: הוועדה קוראת למשרד הבריאות לפעול לתיקון חוק מקצועות הבריאות כך שיכלול את מקצוע המטפל באומנות בתוכו.
מיכל שיר סגמן: הוועדה מבקשת לקבל את סדרי העדיפויות של משרד הבריאות בהסדרת מקצועות הבריאות עד ל-1 בדצמבר 2021.
מיכל שיר סגמן: הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות לוח זמנים לתיקון החוק, בהתאם לסיכומים של המשרד עם המועצה העליונה לטיפול באומנויות מלפני 15 שנים.
מיכל שיר סגמן: בוקר טוב, אני רוצה לפתוח את הוועדה לזכויות הילד היום 8.11.2021, ד' בכסלו התשפ"ב, היום אנחנו דנים בהצעה לסדר יום בנושא: מאבק המטפלות והחינוך לגיל הרך של ח"כית קטי קטרין שטרית, ח"כ איתמר בן גביר, ח"כ ינון אזולאי וח"כ עאידה תומא סלימאן, בבקשה ח"כ שטרית אנחנו נפתח בך ולאחר מכן ח"כ תומא סלימאן.
קטי קטרין שטרית: תודה רבה גברתי יושבת הראש, אנחנו כולנו היינו עדים בתקופה האחרונה למשבר שהיה במעונות ואני חושבת שזה בעצם היה הקש ששבר את גב הגמל, אבל אני רוצה רגע לתת איזה שהיא סקירה כללית על מה אנחנו מדברים וזה קשור מאוד לנושא שלנו, מפני שכל מה שעד עכשיו החליטו פשוט מבחינת המעונות, מבחינת הגיל הרך, שום דבר מהדברים שהובטחו גם בעבר וגם בהווה, לא התקיימו.
קטי קטרין שטרית: ואני מדברת על כך שב-2018 עברו מס' חוקים שהיו מאוד משמעותיים, היתה איזה שהיא כוונה טובה, באמת לקחת את הנושא הזה של הגיל הרך ובאמת לפתח אותו ולהתייחס אליו בצורה מקצועית ויעילה יותר למען הדורות הבאים.
קטי קטרין שטרית: אז ככה, חוקקו מס' חוקים, החוק על פיקוח מעונות יום, חוק המועצה לגיל הרך, חוק המצלמות, תקנות של חוק הפיקוח, העברה של החינוך הרך לגיל החינוך והייתה איזה שהיא אופטימיות וככל שהאופטימיות היתה גבוהה, כך גם האכזבה.
קטי קטרין שטרית: מה שקרה זה שלאחר המחאה של המטפלות לחינוך לגיל הרך, האוצר ישב איתם והבטיח שיקצה להן 50 מיליון שקלים לארגונים ולמשפחתונים, והחישוב היה לפי 414 ₪ פר ראש, פר ילד.
קטי קטרין שטרית: לכל ילד שנרשם למעון מאוגוסט 2021.
קטי קטרין שטרית: לפי הרישומים כמובן של משרד הכלכלה ותיכף נחזור גם לנושא הזה של משרד הכלכלה כדי שתבינו את האבסורד.
קטי קטרין שטרית: אבל בפועל, ההבטחה מצד אחד, קיום מצד שני, האוצר בעצם עד לרגע זה, לא העביר אפילו לא שקל אחד, לא לארגונים ולא למשפחתונים שהם בעצמם הבטיחו להפסיק את השביתה.
קטי קטרין שטרית: הלאה, שתיים, הוועדה הציבורית.
קטי קטרין שטרית: יש שתי וועדות שמאוד מאוד קריטיות וחשובות לכל מה שקשור למעונות היום במדינת ישראל.
קטי קטרין שטרית: אחת, זה הוועדה הציבורית לסל התשומות והשנייה, וועדת המחירים שבהם בעצם חופפות והן מגדירות את הקריטריונים למעונות לגיל הרך, איך מפעילים מעון, לוגיסטיקה, רישום, תקן וכו' וכו'.
קטי קטרין שטרית: הממשלה הבטיחה כמובן לשנות את סל התשומות כי זה לא שונה משנת 2012, ואני באה בביקורת גם לממשלות הקודמות, אף אחד לא חף פה ממה שנעשה, ובפועל, הוועדה האחראית על התשומות לא התכנסה עד ליום זה מ-2012, כך שיש בלבול עצום בעצם מה קורה עם כמות הילדים, אפילו מה צריך במעון.
קטי קטרין שטרית: האם טיטולים, האם טיטולי בד, מה מאכילים, מה לא מאכילים, כל הדברים האל, אין שום קשר.
קטי קטרין שטרית: הפעלת מעון מבחינה לוגיסטית לא קיים מבחינת המדינה.
קטי קטרין שטרית: ב-1.1.2022, החינוך לגיל הרך צריך לעבור ממשרד אחד למשרד שני; אבל לא, זה לא יקרה, מפני שתראי את האבסורד, משרד החינוך, שני אגפים בתוך משרד החינוך, יהיו אחראים על כל מה שקשור למעונות, אבל באיזה תחום?
קטי קטרין שטרית: פיקוח ובינוי.
קטי קטרין שטרית: זהו, בזה זה יסתיים תפקידו.
קטי קטרין שטרית: אבל המעונות, גני הרווחה, נשארים במשרד הרווחה והסבסוד והרישום יישארו במשרד הכלכלה.
קטי קטרין שטרית: שוב אנחנו חוזרים למצב שבו שלושה משרדים מטפלים באותו ילד שמגיע למעון, מי מטפל?
קטי קטרין שטרית: מי בעל הבית?
קטי קטרין שטרית: למי פונים?
קטי קטרין שטרית: עם מי מדברים?
קטי קטרין שטרית: ואני אמרתי את זה, אפרופו בנושא אחר שאני מטפלת בו בבריאות הנפש, לא הגיוני שנושא מסוים יהיה מחולק לכל כל הרבה משרדים, כמה שזה מחולק למשרדים, כך זה מסורבל יותר ואני מתחילה לחשוב שאולי זה בכוונה, כדי להמשיך לעמעם את כל מה שקשור לטיפול באותם ילדים רכים, ואנחנו יודעים כמה זעקה.
קטי קטרין שטרית: מתי אנחנו מתעוררים?
קטי קטרין שטרית: כשפתאום אנחנו רואים ילד שהוכה, או משהו כזה, אבל למה צריך להגיע למצב הזה, אם יהיה פיקוח כמו שצריך, אם יהיה בינוי כמו שצריך, אם תהיה משכורות נאותה למטפלים ולמטפלות, כי אנחנו יודעים טוב מאוד שבמידה והכל מאוגד במקום אחד, אז גם יש התייחסות רצינית לילד ולצרכים שלו.
קטי קטרין שטרית: אז אני שואלת את עצמי, איפה הייעול אם זה מחולק לשלושה, איזו מן רפורמה זאת אם זה התחלק ל-3 משרדים, איפה תכנית העל שכולם דיברו עליה בקולי קולות, שוב הממשלה מבטיחה עולם ומלואו ובפועל לא קורה כלום, אלא להיפך.
קטי קטרין שטרית: הנושא האחרון והרביעי פה, אנחנו נמצאים בחודש נובמבר והמדינה לא נתנה עד לרגע זה מענה למה שקשור בדרגות ההורים.
קטי קטרין שטרית: את יודעת מי מחליט מה דרגות ההורים?
קטי קטרין שטרית: מטילים את זה על מנהלי המעון.
קטי קטרין שטרית: תארי לעצמך שמגיעה אימא בוכייה ואומרת לה, בבקשה אני לא יכולה לשלם, את צריכה לעשות משהו עם זה, את חייבת לתת לי הנחה, והיא מוצאת את עצמה צריכה להתמודד מול אותם הורים, והיא לא יודעת מה לעשות.
קטי קטרין שטרית: הדרגות האלה צריכות להיות מוחלטות וניתנות ע"י המדינה, ולא להשאיר את זה לאותן מטפלות, ולכן התחושה הכללית של כל הארגונים, ואני אומרת לך באופן כללי, ואני דיברתי עם הרבה, שהממשלה מפקירה את המעונות ואת המשפחות, גם הנזקקות וגם אלה שלא וכנראה שלא עשו סוויץ' לתפקיד המעון.
קטי קטרין שטרית: המעון הוא המפגש הראשון של הילד עם מערכת החינוך, זה לא איזה שהוא סוג של בייביסיטר, יכול להיות שפעם בעבר ההתייחסות היתה שהמעונות מיועדים רק לילדים ממשפחות נזקקות, אבל היום, כשהמצב הוא כזה שהמצב הסוציואקונומי של אנשים עולה כתוצאה מכך ששני בני הזוג עובדים ושני בני הזוג צריכים מסגרות, ופתאום אנחנו מגיעים למצב שפתאום יש התייחסות מאוד מאוד קטנה ולא התפתחה, ואני מדברת איתך על עוול של שנים רבות, אז לכן אי אפשר לתת לא ליו"ר הרשתות ולא למנהלי המעונות, או מנהלות המעונות, אני כבר מתחילה לדבר כמו מרב מיכאלי, אז תבינו למה אני מתכוונת, הם מתחילים להבין שההבטחות מצד אחד, קיומם מצד שני.
קטי קטרין שטרית: ואם אנחנו לא פה, שהוועדה הזו הרי יש לה את השם הכי מהמם שיכול להיות, זכויות הילד, אז אותו ילד פחות מגיל שנתיים, או קצת אחרי גיל שנתיים, שאין לו את האפשרות לדבר ולזעוק ולומר, חברים תתייחסו אלי בכבוד, אנחנו בוועדה הזו צריכים לעשות את זה, ויפה שעה אחת קודם.
מיכל שיר סגמן: תודה ח"כ שטרית.
מיכל שיר סגמן: כל נושא הגיל הרך באופן כללי במדינת ישראל, אני מסכימה איתך, הוא רחוק מלהיות בסדר.
מיכל שיר סגמן: הכל הרי התחיל מזה שבכלל בחנו איזה אימהות יוצאות לעבודה, אגב חלילה לא אבות יוצאים לעבודה, אבל זה אימהות יוצאות לעבודה ולפי זה בכלל ידעו איזה ילדים יש בתוך המעונות האלה.
מיכל שיר סגמן: ושוב, תפקידם התחיל מעצם העובדה שבוחנים אם האימא יוצאת לעבודה או לא, זה באמת קיבל תפיסה של בייביסיטר, כמו שאת אומרת, ולא הילד במרכז ולא הזכויות של אותו הילד, אלא יותר הזכויות של האימא שיצאה לעבודה וצריכה מקום לשים את הילד, ולכן כל התפיסה צריכה באמת להשתנות, אני מאוד מסכימה איתך.
מיכל שיר סגמן: נושא מאוד מאוד חשוב.
מיכל שיר סגמן: ח"כ תומא סלימאן בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: תודה כבוד היו"ר, אני חושבת שאי אפשר לבוא בטענות ולהגיד שאנחנו רוצים לשפר את המעמד או התפיסה באופן הכללי לחינוך לגיל הרך, כאשר אנחנו ממשיכים להתנהל באותה צורה.
עאידה תומא סלימאן: אם לא יהיה שינוי אמתי בדרך שבה המדינה מתמודדת עם כל העניין של חינוך לגיל הרך, והוא אכן חינוך לגיל הרך, הוא לא איזה שהוא שמרטפייה, או איזה שהוא מקום שאפשר לדחוס את הילדים לתוכו, עד שאימא תסיים לעבוד, גם אימהות אני חושבת שלא עובדות מבינות היום שההתפתחות של הילדים שלהם היא קשורה בזה שהם יהיו במסגרות חינוכיות.
עאידה תומא סלימאן: אבל לצערי הרב, המדינה עדיין לא הפנימה, למרות ההחלטה שנתקבלה, ואני חושבת צורת ההחלטה שנתקבלה בתחילת העבודה של הממשלה ועצם החלוקה שנעשתה באחריות על הגיל הרך, עדיין משדרת מסק שלא מפנימים את החשיבות ואת הצורך בלבנות מערך חינוכי שונה לגמרי ממה שקיים היום.
עאידה תומא סלימאן: והחלוקה בין שלושת המשרדים היא עוד הוכיחה לכך.
עאידה תומא סלימאן: מה עוד שהמעבר הוא היה מעבר שהוא לא בנוי טוב.
עאידה תומא סלימאן: עד עצם הרגע הזה, אני עדיין מבררת יום יום מה עם מערכת ההרשמה, האם נפתחה מערכת ההרשמה, עדיין לא נפתחה מערכת ההרשמה, יש הורים שהתחילו כבר לסגת אחורה מהרשמת הילדים שלהם, כי הם לא יודעים איזה דרגה הם יקבלו, ואם הם יוכלו לעמוד בתשלומים שהם מחויבים בהם או לא.
עאידה תומא סלימאן: לא יכול להיות שלוקחים מערכת שלמה של חינוך, מעבירים אותה משרד ולא מתכוננים למעבר הזה.
עאידה תומא סלימאן: פשוט מאוד.
עאידה תומא סלימאן: וכשאני שואלת מתי פותחים את מערכת ההרשמה, אומרים לי בשבועות הקרובים.
עאידה תומא סלימאן: כאילו לא בעוד שבוע, בשבועות הקרובים.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו, בעניין של גם המחאה שהתפרצה ואני יודעת ואנחנו עבדנו ביחד מאוד קשה כדי לנסות למצוא פתרון, אני חושבת שהתרומה שלך כיו"ר וההיענות המהירה כשפניתי אליך וכינסת פה את הישיבה של התחלת המו"מ, לצערי הרב, אנחנו לא עמדנו על הפתרון מקרוב כי בסופו של דבר, הארגונים סגרו את ההחלטה עם משרד האוצר ועם המשרדים ולצערי הרב הם עדיין הם עדיין סובלים מהעצם העובדה שלא מילאו אחרי המחויבויות, השרים והמשרדים.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת שהגיע הזמן להסתכל ולראות ואני יש לי ביומיים הקרובים בעניין דיון בעניין הסייעות, שזה עוד מקצוע שלא מדברים עליו בתחום החינוך לגיל הרך.
עאידה תומא סלימאן: תראו את האבסורד, שלושה משרדים, אבל גם יש שלושה דרגות של מטפלות בילדים.
עאידה תומא סלימאן: יש את המטפלות, יש את הסייעות שגם כן מתייחסים אליהם כאילו עובדות אחזקה ולא צוות חינוכי שמוטלת עליו גם מעורבות בחיים הרגשיים והחינוכיים של הילדים שלנו, והדרג השלישי זה מנהלות המשפחתונים שאף אחד לא רוצה להתעסק עם הבעיה שנקראת מנהלות משפחתונים, הדרג שמנוצל בצורה מחפירה ביותר.
עאידה תומא סלימאן: מצד אחד המשרדים מחליטים לעודד תעסוקת נשים, ועל מי מטילים את זה?
עאידה תומא סלימאן: על מנהלות משפחתונים שבעצמן אין שום עידוד להן להתעסק בעיסוק הזה, חוץ מהאהבה שלהן למקצוע.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לעשות סדר גם במצב של הסייעות, גם במצב של המטפלות אם רוצים להעביר את החינוך לגיל הרך לתפיסה אחרת, חלק מזה מי מועסק בתחום הזה, איך הם מועסקות בתחום הזה והאם הן רק מייצרות לעצמן תוך כדי המקצוע תסכול ועוד תסכול, וצריך לזכור רק דבר אחרון, אנחנו בשאיפה שכל ילד מגיל 3 יהיה במסגרת חינוכית, המדינה לא ערוכה לזה, והמדינה לא מראה סימנים שהיא ערוכה, היא אפילו את מי שנמצאים עכשיו אין לה לספק להם גם את המטפלות ואת המצבת של כוח, אישה או גבר, או אדם שצריך לעבוד.
עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שתיטיב היו"ר אם תחליט לקיים סדרה, סדרה בנויה מראש של דיונים שמחייבת לבדוק לעומק את כל הנושאים בקשורים בחינוך לגיל הרך, כולל היישום, חוק הפיקוח, הנכונות של משרד החינוך.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר לקראת סוף השנה, בתחילת השנה האם הם ערוכים.
עאידה תומא סלימאן: עדיין אין להם תכנית ברורה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן באמת עד סוף השנה כאשר יתחולל השינוי הזה ומשרד החינוך ייקח על עצמו את האחריות, כדאי מאוד לקיים סדרת דיונים שתצא עם המלצות מחייבות למשרדים איך להתכונן לעניין הזה.
מיכל שיר סגמן: ח"כ סלאלחה בבקשה.
עלי סלאלחה: אני חושב שעצם העובדה שקוראים להן סייעות, מטפלות אני חושב שהשם הוא לא נכון, צריך לקרוא לזה דברים אחרים שיקרינו לילד, יקרינו להורים.
עלי סלאלחה: צריך להעלות את השכר ואם מעלים את השכר אז אנחנו קולטים כוח אדם מיומן יותר, ואני מכיר את הדברים האלה בכפר שסייעת, מה שאמרה עאידה, היא למעשה מנקה את המקום, ואנחנו לא רוצים שינקו את המקום, יש אחרים שינקו את המקום.
עלי סלאלחה: אנחנו רוצים לעזור לילד לשפר את התנהגותו, לאהוב אותו, לקדם את הילד הזה, שאנחנו נכין אותו לשלב הבא.
עלי סלאלחה: זה בעיקר מה אנחנו צריכים.
עלי סלאלחה: אנחנו צריכים גם להעלות את הדרישות מהסייעות, אני מתקשה להגיד להן סייעות, לא תעודת יב' ולא תעודת בגרות, אני רוצה שתהיה מוכשרת, אקדמאית, שיש לה תואר, יש לה הכשרה, יש לה מיומנויות ואז אנחנו נפיק את התועלת מכל הבנות האלו בעיקר שיכולים לעזור לה לבנות את בגיל הרך הזה בצורה טובה יותר לטובת כולנו, לטובת הכלכלה, הביטחון ומה שאתה רוצים.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה ח"כ סלאלחה.
מיכל שיר סגמן: בבקשה ח"כ שפק.
נירה שפק: בוקר טוב, הגעתי לכאן כי חשוב לי להציף שני נושאים גם להתייחס למה שאמר ח"כ סלאלחה.
נירה שפק: אני לא בטוחה שכל מקצוע צריך אקדמיזציה.
מיכל שיר סגמן: הכשרה, פחות אקדמיזציה.
מיכל שיר סגמן: הכשרה מינימלית ומסננת.
נירה שפק: אני אומרת שאני בדיוק לזה מתכוונת, חייבים הכשרה.
נירה שפק: זה חייב להיות מקצוע, חייב להיות לזה פיקוח, חייבת להיות לזה הסדרה.
קטי קטרין שטרית: יש חוקים, רק לא מממשים אותם.
נירה שפק: וצריך גם לבוא וללמוד אותם ולעשות אותם בסוף אנחנו מפקידים כולנו את הילדים שלנו, את דור העתיד בתקופה של לא שנה ולא שנתיים בידי מטפלות, גננות נקרא לזה, ככה אני רוצה שזה ייראה, וזה לא קורה.
נירה שפק: אני מגיעה מהמרחב הכפרי, אני רואה בקיבוצים, מה קורה במושבים, אני רואה איזה משכורות הן מקבלות, אני רואה את העבודה המשולבת שהיא יכולה מצד אחד לחנך וללמד על חג, לעשות טיול וללמד על איכות סביבה, מצד שני לנקות והכל באותו זמן, עם הרמות והורדות וצריך לעשות הסדרה בדבר הזה ושני הדברים שנעשו עד עכשיו גם מבחינת הפיקוח הפדגוגי וגם מבחינת ההעברה של זרוע העבודה למשרד הכלכלה, מבחינתי זה לא שלם אם לא נדע את כל הפאזל הזה ובאמת לעשות כפיים ולראות מה קורה עם זה.
קטי קטרין שטרית: , גברתי היו"ר, כשהמדינה רוצה לשפות, כשהמדינה רוצה לעודד מגזר מסוים או אנשים מסוימים, או נשים מסוימות להגיע למקום עבודה מסוים, היא יודעת לעשות את זה.
קטי קטרין שטרית: יש מה שנקרא במשרד הכלכלה מסלולי תעסוקה.
קטי קטרין שטרית: מסלולי תעסוקה בעצם באים לעודד מגזרים אות אנשים מסוימים שנמצאים מחוץ למעגל העבודה.
קטי קטרין שטרית: איך עושים את זה?
קטי קטרין שטרית: אם המשכורת הבסיסית לדוגמא היא 4000 או 5000, המדינה ידעה לתת ישירות לחשבונה האישי, ועשו את זה למגזר הערבי ולמגזר החרדי.
מיכל שיר סגמן: עשו את זה גם בוועדת כץ, אני מזכירה לך.
קטי קטרין שטרית: קחו את זה לכיוון ההייטק, קחו את זה לכיוונים האחרים, אם באמת ובתמים כי זה לא רק ענין של המטפלות שחסרות במעונות וכו', גם סייעות לבתי ספר, לגנים, לילדים עם צרכים מיוחדים חסרים במערכת ומקוששים את זה ומתחננים שיגיע מישהו שיטפל ויעזור ויסייע למי שמגיע לו מבחינת החוק, ולא ממתנים את התקנים, אז לכן אני אומרת, המדינה יודעת לעשות את זה, היא עשתה את זה, כדי להוציא אות אותם אנשים מהמעגל, כי עדיף לו ללכת לאבטלה ולקבל את אותו שכר ולא לעבוד קשה, ולהיות בבית ובמקום זה, כדי לעודד אותה להיכנס למעגל העבודה, המדינה ידעה לעשות את זה, היא יודעת לעשות את זה, המענק הזה הוא מענק ל-3 שנים לבעל חברה, לא אליו אישית, אלא למשכורות של אנשים, ויש להם מבקרים.
קטי קטרין שטרית: משרדי רו"ח שמבקרים ורואים שהכסף אכן הולך למשורת, אז אישה או גבר שרוצה לצאת ורוצה להיות מטפל או מטפלת במעונות יום או בגני ילדים, יודעים לעשות את זה.
קטי קטרין שטרית: פשוט אם המשכורת היא בין 4000, 5000 המדינה מוסיפה עוד 2500.
קטי קטרין שטרית: בשביל סכום כזה כן כדאי לצאת, אז אתם יכולים לראות את ההון האנושי מתפתח וגדל והולך ולומד ומשכיל וכו' וכו'.
קטי קטרין שטרית: לכן אני אומרת, יש פתרונות, צריך רצון טוב כדי לממש את הרצונות.
מיכל שיר סגמן: גם אין הלימה בין המחקרים שמראים את ההשפעה החינוכית וההתפתחותית של גילאי לידה עד 3 שמראים עד כמה השנים הם חשובות וקריטיות ללימוד, לספיגה לכל כך הרבה דברים וכאילו פה עדיין מתייחסים לזה, אני מאוד מסכימה איתך הדברים מאוד חשובים.
נירה שפק: כן, אני אסכם ששלושת הדברים שדיברתי עליהם, שהתחלתי לומר על הכפיים, זה באמת התייחסות אל יוקרת המקצוע ובסוף אנחנו יודעים שבזה זה מתחיל ובזה זה נגמר, וכל השאר הם נגזרים לזה ובשכר שהוא משקף את שני הדברים האלה, ואם לא נעשה עם זה סדר, לא נקדם, וצריך להתחיל את זה גם מוקדם, ואחד הדברים שאני מתכוונת לעשות ועל זה שמתי הצעת חוק זה להכניס את הנושא הזה גם כעבודה מועדפת מוכרת.
נירה שפק: לבוא לחיילות ולחיילים שסיימו.
מיכל שיר סגמן: זה עלה פה בוועדה מס' פעמים.
נירה שפק: אני חושבת שזה תחום שאנחנו יודעים את זה, השילוב הזה מלמעלה למטה זה יכול לבוא ולעשות.
קטי קטרין שטרית: אני חושבת שכולם יכולים לעשות.
מיכל שיר סגמן: לק מהבעיות של עבודה מועדפת זה תחלופה מאוד מאוד גבוהה מצד אחד, מצד שני גם היום יש תחלופה מאוד מאוד גבוה.
קטי קטרין שטרית: כן, אבל זה לא יפתור את הבעיה בסקטורים אחרים.
קטי קטרין שטרית: זה לא יפתור את הבעיה לא בסקטור הערבי ולא בסקטור החרדי.
נירה שפק: אני מכלילה גם שירות לאומי בתוך זה.
קטי קטרין שטרית: שירות לאומי ושירות אזרחי.
עאידה תומא סלימאן: אבל למה צריך לבנות על צוותים גם כן מתחלפים?
עאידה תומא סלימאן: יש מלא נשים שמשתוקקות לפתח מקצוע למה צריך - - -
נירה שפק: זה לא במקום, זה בנוסף.
נירה שפק: זה בא ממקום שאנחנו יודעים כמו בחקלאות ובעוד מקומות שברגע שמסלילים וחושפים אנשים לתחום מסוים, הם מתאהבים ונשארים בו.
נירה שפק: מבחינתנו אסור לוותר על זה.
מיכל שיר סגמן: בבקשה ח"כ מופיד מרעי.
מופיד מרעי: אני אקצר.
מופיד מרעי: אני חושב שהתמקדות בשלושה נושאים המטפלות בעצמן הכשרה שלהם, ההתמקצעות שלהן, לשים דגש בנושא וגם להתאים את השכר כמו שנאמר כאן.
מופיד מרעי: שאנחנו דואגים שיהיו מקצועניות ואני אומר את זה כראש רשות וראיתי אישית את כל הסייעות ובשיבוץ של הסייעות ובהכשרה שלהם.
מופיד מרעי: הסייעות זה הנושא הראשון.
מופיד מרעי: הנושא השני זה השליטה בסייעות.
מופיד מרעי: פעם היו תחת העמותות, אחרי זה העבירו אותם לרשויות המקומיות, אפילו העובדות הן עובדות של הרשויות המקומיות, צריכה בסוף להתקבל החלטה סופית שאיפה המיקום שלהם שלא יתפזרו.
מופיד מרעי: זו נקודה שניה.
מופיד מרעי: והנקודה השלישית זה הפיקוח.
מופיד מרעי: צריך לפקח על המטפלות, צריך לפקח על הסייעות, כל פעם אנחנו חוזרים לנושא של פיקוח הוא חייב להיות בילד אין בכל נושא שאנחנו מעלים המאבק צודק.
מיכל שיר סגמן: כמו שאמרתי, חוק הפיקוח צריך להגיע פה לוועדה, אני אשמח מכלל המשתתפים גם להגיע להביע את דעתם בכל מה שקשור לחוק הזה.
מופיד מרעי: המאבק צודק.
מופיד מרעי: צריך לטפל בהם.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נעבור רגע למשרד החינוך.
מיכל שיר סגמן: נתחיל במשרד החינוך אורנה פז, אח"כ משרד האוצר ולאחר מכן משרד הכלכלה.
מיכל שיר סגמן: בבקשה אורנה פז, מנהלת אגף חינוך קדם יסודי.
אורנה פז: שלום לכולם.
אורנה פז: טוב כמו שאתם יודעים אנחנו נערכים בימים אלו למעבר מעונות היום ב-1.1.22 אנחנו בונים תכנית אסטרטגית רחבה האחת היא תכנית אסטרטגית לטווח הקצר לקליטת המעונות בינואר, והתכנית השנייה היא ארוכת טווח שבה אנחנו בעצם בוחנים ולומדים את מכלול הנושאים, כולל הנושא של מטפלות, סייעות במעונות היום, כשתהיה לנו כמובן התמונה הגדולה והברורה והבהירה אנחנו נשקול את הצעדים ונראה איך אנחנו מתקדמים.
מיכל שיר סגמן: זה אמור להיכנס לתוקף ב- 1.1.
אורנה פז: הם אמורים להיכנס לתוקף.
אורנה פז: אנחנו קולטים את כולם ב- 1.1.
קטי קטרין שטרית: אני חושבת שזה מאוד מסורבל כי אני קצת תמהה למה הדברים האלה כבר לא מוכנים, הרי ברגע שהוסכם מה שהוסכם, הייתם צריכים מיד לתת תשובות מאוד מקצועיות ומאוד ענייניות.
קטי קטרין שטרית: להערכתי, הדחייה והדחייה והדחייה, אנחנו לא נגיע למה שהבטחתם.
אורנה פז: אנחנו נלמד את כל הנושאים, זה נושאים רבים רבים שבאים לפתחנו, נצטרך ללמוד, להעמיק בהם ולתת להם תשובות.
קטי קטרין שטרית: אני מצטערת, היה לכם הרבה זמן ללמוד, ואני אומרת לך כאן, זה לא יקרה, אתם תמשיכו להגיד שאתם צריכים עוד הרבה זמן ללמוד, זה פשוט לא יקרה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה מה זאת אומרת אנחנו נלמד?
עאידה תומא סלימאן: בתחילת השנה אתם תהיו מופקדים על התהליך הזה, מה עבר הכנתם?
אורנה פז: אז אמרתי, אנחנו הכנו 2 תכניות.
אורנה פז: התכנית הראשונה היא תכנית קצרת טווח, יש לנו יעדים, מטרות ותכנית פעולה מפורטת לקליטת מעונות היום, זה אירוע מאוד מאוד גדול כמו שאתם יודעים, ואנחנו נערכים לו בתשומת לב מרבית.
אורנה פז: התכנית ארוכת הטווח שתיקח יותר זמן, היא ללמוד באמת את כל הנושאים, כולל הנושא הזה שהיום על סדר היום, ואנחנו בהחלט רואים חשיבות גדולה למעמד ותפקיד המטפלות והסייעות, ואנחנו ניתן תשובות ברגע שנלמד לעומק את כל הנושא הזה.
מיכל שיר סגמן: אתם תוכלו להציג לנו בוועדה את התכנית?
אורנה פז: ברגע שהיא תהיה מוכנה, אנחנו בהחלט נציג לכם.
מיכל שיר סגמן: מתי היא צפויה להיות מוכנה?
מיכל שיר סגמן: אנחנו כבר בשעת השין.
עאידה תומא סלימאן: אמרתם כבר שיש לכם תכנית.
עאידה תומא סלימאן: כרגע אמרת שיש לכם תכנית לטווח הקצר.
עאידה תומא סלימאן: מה קרה, פתאום אי אפשר?
עאידה תומא סלימאן: היא מוכנה או לא? יש תכנית או אין תכנית, אפילו לטווח הקצר.
מיכל שיר סגמן: ח"כ בוסו אתה הרגע נכנסת, אני אתן לך את זכות הדיבור.
אורנה פז: יש תכנית, יש מובילי משימות, יש משימות לכל אחד ואחד מנושאי התפקידים במשרד.
אורנה פז: יש מובילי נושאים לבינוי, ללשכה המשפטית, לפדגוגיה, להכשרות.
עאידה תומא סלימאן: אז את יכולה לפרוס לנו את זה בישיבה הבאה, לבוא ולהראות לנו איזה תכנית יש לכם?
מיכל שיר סגמן: סליחה, ח"כ סלימאן את צודקת, אני רק מחזקת.
מיכל שיר סגמן: אורנה, משרד החינוך התחייב להעביר למשרדי הממשלה תכנית מפורטת, וגם לוועדה פה עד ה- 31.10.
מיכל שיר סגמן: זאת היתה התחייבות המשרד להגיש תכנית מפורטת ומלאה, אנחנו ב-8.11 אוטוטו זה צריך לחול.
מיכל שיר סגמן: מדובר פה במערכת ענקית שאתם צריכים ללמוד להחיל והיא קורית עכשיו, היא לא קורית בעוד חצי שנה.
מיכל שיר סגמן: התכנית של ה- 31.10.
אורנה פז: התכנית הזו מוכנה והיא מחכה לאישור ממשלה.
מיכל שיר סגמן: התכנית הוגשה לממשלה?
אוריאל בוסו: אני רוצה לשאול שאלה נוספת, את אומרת אפילו אם התכנית, ברמת תכנית אב, אפילו בשיחה עם אגף מעונות יום, עד עכשיו לא ישבתם עם המפעילים, הם מבוהלים, יהיה כאוס מוחלט בנושא הזה.
אוריאל בוסו: יש מעסיקים שמחזיקים מאות אלפי ילדים, הם לא יודעים איך יהיה הפיקוח, איך יהיה הרישום, איך המערכת מתקיימות.
אוריאל בוסו: זה א' ב' לדבר איתם לגבי ההעברה.
אוריאל בוסו: את אומרת יש לנו תכנית, איך יכולה להיות תכנית אפילו ברמה הראשונית, קודם כל תשבו איתם.
קטי קטרין שטרית: יכול להיות שיש להם הערות, יכול להיות שיש להם הסתייגויות.
מיכל שיר סגמן: סליחה ח"כ, תנו להם גם להשיב.
אורנה פז: התכנית נבנית וחשוב לי לציין שהתכנית נבנית בשיתוף פעולה מלא עם אגף מעונות היום.
קטי קטרין שטרית: עוד פעם את ממשיכה לפקידות, אנחנו מדברים על מי שאמור להסכים.
אוריאל בוסו: אגף מעונות יום לא מכיר, הוא לגמרי מבוהל.
אוריאל בוסו: הוא הרי פועל בצורה הדוקה עם המפעילים, עם כל הרשתות המפעילות.
אורנה פז: גם השרה נפגשה עם המפעילים.
אוריאל בוסו: יש פה מפעילים, אפשר לשאול אותם.
מיכל שיר סגמן: אורנה, התשובות שלכם לא מספקות ואם אלה התשובות של משרד החינוך אנחנו נמצאים בבעיה מאוד גדולה, כי את אומרת שזה נעשה בשיתוף פעולה, המפעילים פה לא יודעים על מה מדובר בכלל, היתה אמורה להיות תכנית סדורה, את אומרת שעדיין עובדים על זה.
מיכל שיר סגמן: אנחנו מדברים על משהו שאמור לעבור בעוד חודש, כרגע עם איך שזה נשמע מהכיסא שלי, אתם לא מוכנים ויש סיבה כנראה גם למפעילים וגם להורים לחשוש.
מיכל שיר סגמן: אלא אם כן, את יכולה להרגיע באיזה שהוא אופן גם את המפעילים וגם את ההורים ולומר לי שיש משהו מוכן שאם אני עכשיו מכנסת כבר בשבוע הבא, דיון על נושא המעבר, מיוחד רק על זה שאת יכולה להציג לי תכנית מלאה.
אני אורנה פז: שוב אומרת, יש תכנית מלאה שמחכה לאישור הממשלה.
אני אורנה פז: ברגע שהיא תהיה אני אוכל להציג אותה.
קטי קטרין שטרית: בלי לשבת עם המפעילים.
קטי קטרין שטרית: אני מבולבלת, יצאתי מבולבלת מיכל, אני לא יודעת מה איתך אבל אני יצאתי מבולבלת.
קטי קטרין שטרית: בהתחלה היא אמרה שאנחנו לומדים את הנושא, אח"כ היא אמרה שזה כבר הוגש, אח"כ היא אמרה שגם ישבו עם המפעילים כשהמפעילים פה מציינים שאף אחד לא ישב איתם, אך אחד לא דיבר איתם.
אורנה פז: היתה נציגות שישבה עם השרה.
קטי קטרין שטרית: יושבים פה כולם אבל אף אחד מהם לא אומר שישבו איתו, לא אומר.
קטי קטרין שטרית: אני לא יודעת אם את אומרת דברים מוסמכים.
אורנה פז: היתה נציגות המפעילים, אני ישבתי עם השרה ונציגות המפעילים.
מיכל שיר סגמן: נציגות המפעילים יושבים פה כרגע בוועדה והם לא יודעים על מה את מדברת.