GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דיאנה זולוטוחין: בהתחלה קשה להם נורא להתחבר בגלל השפה העברית.
דיאנה זולוטוחין: הם מעדיפים לא לדבר עם אנשים כי הם מתביישים.
דיאנה זולוטוחין: כשהם יודעים כמה מילים, הם מתביישים להגיד אותם.
דיאנה זולוטוחין: כמו שאמר מנהל נעל"ה, אצלי בבית במשפחה שלי כן יש עדיין את הסטיגמה הזאת של ללכת לפסיכולוג או ליועץ בבית ספר אפילו.
דיאנה זולוטוחין: זה אומר שאתה בעייתי ושיש לך בעיות.
דיאנה זולוטוחין: זה סטיגמה אחת שכבר תקועה הרבה מאוד זמן.
יסמין פרידמן: בסביבה שאת נמצאת בה, את מרגישה שיש מענה?
דיאנה זולוטוחין: אני מרגישה שיש מענה.
דיאנה זולוטוחין: אני יכולה ללכת ליועצת.
דיאנה זולוטוחין: מבחינתי הסטיגמה הזאת זה שיישאר בעבר.
דיאנה זולוטוחין: אם יש לי בעיה, אני רוצה לדבר על משהו, אני הולכת ליועצת או למישהו אחר בבית הספר שמוסמך לזה.
דיאנה זולוטוחין: כן יש את האפשרות הזאת ללכת לפסיכולוג אולי מטעם בית ספר, אז אני כן הולכת.
דיאנה זולוטוחין: אני כן יכולה ללכת ולקבל את העזרה הזאת ואפילו לדבר עם מישהו.
יסמין פרידמן: יש עוד משהו שתרצי לשתף אותנו בו, דיאנה?
דיאנה זולוטוחין: רק אני אסכם בזה שאנחנו, מועצת התלמידים והנוער הארצית נתמוך ונקדם כל מיזם הקשור בשילוב תלמידים או עולים במערכת החינוך, מתוך הבנה כי התלמידים האלו שווי ערך לכל תלמיד במערכת החינוך, וניתן למצות את התרומה הרבה ושילובם בחברה ובמערכת החינוך בפרט.
יסמין פרידמן: ראשית אני חייבת להגיד לך שבעיניי, ואני ממש לא מקצועית ולא כלום, אני חושבת שנקודת המבט שלכם היא הכי חשובה.
יסמין פרידמן: אתם יודעים מה אתם צריכים, אתם יודעים מה חסר, למה אתם זקוקים, מה יעזור לכם, ואני חושבת ששיתוף הפעולה שלכם, בני הנוער שעלו הוא הכי חשוב, אז אני ממש מעריכה את הרצון שלכם.
דיאנה זולוטוחין: בגלל שאני בעצמי עליתי מאוקראינה, אז אני יודעת מה זה לעבור את כל הקשיים האלה של החברה והשפה.
יסמין פרידמן: לפני כמה שנים עלית?
דיאנה זולוטוחין: עוד מעט יהיה שמונה שנים.
יסמין פרידמן: ממש קטנה הגעת.
דיאנה זולוטוחין: כן.
יסמין פרידמן: יקרה, שיהיה לך יום נפלא, תודה רבה שעלית.
יסמין פרידמן: יום טוב.
יסמין פרידמן: אמציה דויטש.
אמציה דויטש: שלום, בוקר טוב, אני מהנהגת ההורים הארצית.
אמציה דויטש: אני לא פה כאיש מקצוע אלא אני רוצה להביא קצת מהצד של הקהילה שאני חושב שהיא זאת שנמצאת גם באיזושהי חזית גם לסייע וגם לפעמים לשים לב לבעיות.
אמציה דויטש: אני לא עולה.
אמציה דויטש: ההורים שלי עלו.
אמציה דויטש: אבא שלי הגיע אחרי בריחה בשואה, לפני הקמת המדינה כילד צעיר.
אמציה דויטש: אימא שלי באה לביקור ב-1958 ונשארה עד היום.
אמציה דויטש: אני חושב שזה גם מסמל את הדור שלנו.
אמציה דויטש: הדור הקודם, אני חושב שרוב דור ההורים הכירו את חווית העלייה.
אמציה דויטש: בדור שלנו היום ההורים ברובם לא מכירים את החוויה הזאת.
אמציה דויטש: אנחנו מכירים אולי עולים אבל אנחנו בעצמנו לא עברנו את הדבר הזה.
אמציה דויטש: אני אספר לכם שכשהייתי בצבא הייתי מפקד.
אמציה דויטש: הגיעה אליי חיילת צעירה ישר מטירונות, חוששת אם להצדיע לי או לא, ואז היא מספרת לי שהיא בוגרת של נעל"ה.
אמציה דויטש: זה לפני 20 ומשהו שנה.
אמציה דויטש: עוד לא הכרתי את נעל"ה.
אמציה דויטש: היא הסבירה לי מה זה.
אמציה דויטש: אמרתי לה, ההתבלטות שלך לא במקום.
אמציה דויטש: אנחנו צריכים להצדיע לך.
אמציה דויטש: כשהגעת כבוגרת צעירה לבד לפני ההורים שלך, עם כל האתגרים האלה וכל הקשיים שאת עוברת, אנחנו המקומיים שבחיים לא עברנו כזה דבר, אנחנו בעצם צריכים להצדיע לך.
יסמין פרידמן: חד משמעית.
אמציה דויטש: אני חושב שזה מסמל באמת את ההבדל בין מה שהיה לפני כמה עשרות שנים להיום.
אמציה דויטש: אנחנו לא מכירים.
אמציה דויטש: אני חושב שהילדים שלנו הם אלה שנמצאים היום בחזית, ואני מדבר גם על הילדים שלנו הוותיקים, הצברים, וגם על הילדים של העולים.
אמציה דויטש: הילד הוא בדרך כלל במשפחה של העולים, הראשון שנכנס למסגרת.
אמציה דויטש: בדרך כלל כמעט למוחרת ההגעה שלו, אני אתעלם רגע מהקשיים של הקורונה שהיו עכשיו שקצת עיכבו את זה, הוא הראשון שנכנס למסגרת.
אמציה דויטש: הוא הראשון בדרך כלל שלומד את השפה.
אמציה דויטש: ההורים עדיין מתעסקים במציאת דירה, הם עדיין מתעסקים בללמוד את השפה, הם עדיין מתעסקים בלחפש עבודה, ואנחנו יודעים שילדים קולטים את השפה מהר יותר.
אמציה דויטש: הילד הזה נמצא היום בחזית.
אמציה דויטש: אנחנו רואים אותם מגיעים אחר כך לעירייה או לחברת חשמל.
אמציה דויטש: ההורים באים עם הילד הקטן הזה שהוא בן 15 או בן 10 והוא מתרגם להם.
אמציה דויטש: הוא פתאום עומד מול הרשויות בשם ההורים שלו כי הם לא מבינים את השפה.
אמציה דויטש: אנחנו צריכים לשים לב לזה וחשוב שגם ברשויות כולם יהיו מודעים לזה שלפעמים המשפחה באה עם הילד וצריך לדעת לעבוד גם מול משפחה כזאת.
אמציה דויטש: הילדים שלנו, של הצברים שנמצאים בכיתה, הם גם בחזית יחד עם הילדים האלה.
אמציה דויטש: הם אלה שקולטים אותם, הם אלה שיכולים להינעל על סטיגמות, הם אלה שיכולים לאתר בעיות, הם אלה שיכולים לעזור להם בלימוד השפה או בשגרה.
אמציה דויטש: צריך לזכור שהילדים האלה עוברים מעולם אחר לעולם אחר.
אמציה דויטש: הרי התרבות שונה.
אמציה דויטש: איך בית ספר נראה?
אמציה דויטש: איך תנועת נוער נראית?
אמציה דויטש: אפילו התחביבים וענפי הספורט שונים.
אמציה דויטש: אם ילד שיחק פוטבול בארצות הברית, עכשיו יחפש פה חבר שיודע, הוא לא ימצא כזה.
אמציה דויטש: הכול שונה כאילו אנחנו עושים אתחול לכל הפנאי שלהם ולכל הסביבה שלהם והתרבות שלהם.
אמציה דויטש: יש לנו תפקיד, הילדים וההורים, בעצם לעלות על הדברים האלה ולסייע.
אמציה דויטש: אני חושב שהקהילה היא זאת שצריכה לקחת את האחריות.
אמציה דויטש: זה לעודד את הילדים שלנו להכיר, להזמין, לסייע לעולים, להסביר לילדים שלנו את הקשיים שלהם.
אמציה דויטש: אנחנו צריכים לסייע גם להורים.
אמציה דויטש: למשל, בבית ספר שלי הגיעה משפחה דוברת פורטוגזית, לא מדברת מילה עברית.
אמציה דויטש: פורטוגזית זו שפה יחסית נדירה לשפות האחרות של העולים.
אמציה דויטש: המנהלת שאלה אותי, מה נעשה?
אמציה דויטש: תוך כמה דקות בוואטסאפ מצאנו משפחה דוברת פורטוגזית והיא ישר אימצה אותם ועזרה להם, וזה לא רק בבית ספר, זה גם בחיים בכלל כמו שהזכרתי.
אמציה דויטש: חשוב מאוד שגם ברשויות ידעו להשתמש בנו ההורים ובקהילה הצברית גם בשביל לעזור בעניין הזה ולתת את כל הסיוע.
יסמין פרידמן: מיטל בק מהמועצה הלאומית לשלום הילד, איתנו?
מיטל בק: שלום, בוקר טוב, תודה רבה חברת הכנסת פרידמן על זכות הדיבור.
מיטל בק: ילדים עולים הם קבוצה מובחנת של ילדים, שמלבד כל ההתמודדויות הרגילות של ילדים ובני נוער בישראל ובעולם, של חיפוש עצמי, זהות אישית, בדיקת גבולות, דברים שאנחנו מכירים, בעצם גם מתמודדים עם קשיי קליטה והגירה שזה בעצם שלל התמודדויות ששמענו עליהן היום.
מיטל בק: זה גם מרחק משמעותי לפעמים מבני המשפחה הקרובה הגרעינית שמתגוררת לפעמים ביבשת אחרת, עם קשיי הסתגלות, לימוד של שפה חדשה, כניסה לחברה ולתרבות אחרת, מגורים במסגרת שלא עם בני המשפחה הגרעינית ועוד שלל התמודדויות.
מיטל בק: הגירה, אנחנו יודעים, היא מהווה גורם סיכון.
מיטל בק: בשנתון שאנחנו מפרסמים במועצה לשלום הילד מדי שנה ובו אנחנו מפרסמים נתונים על ילדים בישראל, אנחנו רואים למשל שנכון לשנת 2018, מתוך כלל הילדים שמוכרים לשירותי הרווחה, כ-17% מהם הם ילדים עולים.
מיטל בק: זה נתון מאוד משמעותי.
מיטל בק: נתון נוסף הוא שלמשל בין השנים 2015 ל-2019 ירד שיעור הדיווחים לעובדים סוציאליים לחוק נוער בגין קטינים עולים מ-14.5% ל-10.7%, זאת אומרת שיש לנו פה גם ירידה בדיווחים.
מיטל בק: משני הנתונים אנחנו עדיין רואים שיש כמות לא מבוטלת של ילדים שבעצם נמצאים בתוך שירותי הרווחה, וזה נתון שאי אפשר להתעלם ממנו.
מיטל בק: בנוסף לכל הקשיים שאנחנו מדברים עליהם היום, צריך להוסיף גם כמובן את משבר הקורונה איתו כל הילדים בארץ ובעולם מתמודדים בשנה וחצי האחרונות.
מיטל בק: אנחנו יודעים שחלק מהשיח הבריאותי הוא לא רק שיח על בדיקות או על חיסונים, אלא גם שמירה על הבריאות הנפשית של הילדים שהיא לא פחותה בחשיבות שלה.
מיטל בק: אנחנו יודעים גם שההגדרה של ילדים ונוער בסיכון התרחבה מאוד בשנה וחצי האחרונות הללו.
מיטל בק: בצוות הבין-משרדי שהמועצה שותפה לו, בנו תוכנית מקיפה לילדים ונוער ליום שאחרי המגיפה.
מיטל בק: העקרונות המרכזיים של התוכנית הזאת עוסקים בעצם בשלושה דגשים חשובים: גם בשימת דגש על חוסן רגשי בקרב תלמידים, מענה חברתי ורגשי לכל הצרכים שלהם בשנה הזאת, גם תמיכה בצוותי חינוך, כלומר גם תמיכה רגשית והכשרות מקצועיות לצוותים המקצועיים.
מיטל בק: אנחנו בעצם כוללים פה גם את היועצות החינוכיות, את השפ"חים, את השפ"י, את הצוותים הפרא-רפואיים, כל מי שבעצם מלווה את הילדים ומהווה איזושהי מעטפת עבורם בהיבט הרגשי.
מיטל בק: גם תגבור לצוותי הטיפול במערכת החינוך, שבדיונים קודמים שהיו גם פה וגם בוועדת חינוך, שמענו שיש צורך מאוד גדול בתגבור של הצוותים כדי שיהיה אפשר לאתר בעצם את התלמידים שנמצאים במצוקה ולהגביר את המאמצים בתחום הזה.
מיטל בק: שלושת הדגשים האלו הם גם חשובים ברמה הארצית עבור כלל הילדים בישראל כמובן, אבל ביתר שאת עבור ילדים עולים.
מיטל בק: שמענו בדיון על התוכניות וההתערבויות השונות בשביל להוות בעצם עוגן לילדים האלו ולבני המשפחה שלכם בתקופה הכול כך מורכבת שהם נמצאים בה, בתקופת ההגירה שהיא באמת יכולה להימשך גם למשך שנים.
מיטל בק: שמענו שיש צורך גם בחיזוק של הקשרים ושל שיתופי הפעולה בין המשרדים הרלוונטיים.
מיטל בק: בתוך עולם זכויות הילדים אנחנו רואים כמה חשיבות יש לשיתופי הפעולה הללו וגם לשיח הבין-משרדי ולאיגום המשאבים כדי באמת שהתוכניות יהיו יעילות ובאמת ייצרו שינוי בשטח.
מיטל בק: אנחנו במועצה לשלום הילד קוראים למשרדים להמשיך ולשכלל את המענים האלו תוך התאמה תרבותית כפי שהיא נדרשת בעצם בפועל בשטח, תוך שימת דגש למצבי סיכון וצרכים ייחודיים, ככה שכל הילדים העולים יהיו עטופים במערכת תמיכה שמותאמת לצרכים שלהם ובמיוחד לילדים ולנוער שנמצאים מתוכם, בתוך הקבוצה הזאת בסיכון מוגבר.
מיטל בק: עד כאן.
יסמין פרידמן: ורד אחיהון נמצאת איתנו?
יסמין פרידמן: את רוצה להתייחס לדיון?
ורד אחיהון: תודה, אני מהסוכנות היהודית.
ורד אחיהון: קודם כל תודה על המפגש החשוב והמשמעותי.
ורד אחיהון: אנחנו ביום עלייה נמצאים פה, אז יום עלייה שמח.
ורד אחיהון: אם אנחנו כבר מדברים על עולים, זה אחד הפרמטרים החשובים שבאמת חוגגים וצוהלים את בואם אומרים חג עלייה שמח.
ורד אחיהון: לכל העולים שמגיעים לתוך מרכזי הקליטה יש מעטפת תומכת מהרגע שהם הגיעו, ואנחנו עובדים עם כל המשרדים הרלוונטיים, אם זה משרד החינוך, אם זה משרד הרווחה וכמובן משרד הקליטה בשיתוף פעולה כדי לתת מעטפת תומכת רגשית לילד ולמשפחה.
ורד אחיהון: בתוך מרכזי הקליטה יש לנו את העובדים הסוציאליים שהם אמונים.
ורד אחיהון: חלקם הגדול הוא דוברי השפה.
ורד אחיהון: אם מדובר בעולים מאתיופיה, כולנו יודעים שהעניין הרווחתי, העבודה הסוציאלית וללכת ולספר על קשיים זה לא משהו שמגיעים אליו, ולכן הרבה פעמים הפניות שלנו הן יזומות.
ורד אחיהון: אנחנו פונים אליהם ולא מחכים שהם יגיעו אלינו בגלל העניין שאנחנו יודעים שהם לא מכירים את זה.
ורד אחיהון: יש כל מיני תרבויות שלא מדברים ולא משתפים את מי שלא קשור לסוגיה, לכן רוב העבודה שלנו היא עבודה שהיא יותר יוזמת, שהעובדים הסוציאליים יוזמים שיחות, פוגשים את העולים.
ורד אחיהון: יש לנו מערך נכון מרגע שהם נקלטו ועד לרגע שיוצאים כדי לבדוק מה הצרכים של העולים, גם צרכים סוציאליים וגם צרכים אחרים של השתלבות וכדומה וכל המעטפת.
ורד אחיהון: מכיוון שהשיח הוא על כל העניין הרגשי, אז באמת בפן הזה אני יכולה להגיד שרוב העבודות שלנו עם הילדים הן בעצם סביב הסוגיה של חוסן, בניית החוסן.
ורד אחיהון: אם אנחנו מדברים על כל מה שהיה בתקופת "שומר החומות" או "עמוד ענן", ויש לנו עולים גם שהגיעו עכשיו תוך כדי הקורונה, והקורונה כשלעצמה מביאה את הקשיים ואת הבידוד, לכן כל הסיפור הזה היה יותר עם טיפולים רגשיים-תרבותיים מותאמים לאוכלוסייה, אם זה קשישים ואם זה מבוגרים ואם זה ילדים.
ורד אחיהון: מלבד המענים שנותנים ברשויות המקומיות או במשרד הקליטה או במשרד הרווחה, אנחנו כסוכנות היהודית מגייסים תרומות כדי לתת עוד מעטפת אם משהו צריך, כי אנחנו יודעים שהאוכלוסייה, אם נוציא אותם חזקים יותר, אז הקליטה שלהם וההשתלבות שלהם תהיה קלה יותר ונעימה יותר ומותאמת יותר.
ורד אחיהון: בתקופות האלה אנחנו יוצרים קשרים של חוסן באופן של יותר פעילות, לצד הצורך שאם יש מישהו שצריך טיפול אישי, משפחתי, אינדיבידואלי, זה גם מבחינת סדנאות, אם זה סדנאות של תרפיה ואם זה סדנאות צילום, שתוך העשייה הזו אנחנו בעצם יכולים לגלות נקודות אזהרה בקרב הילדים, בקרב המשפחה, שהילד או הנער או המשפחה לא מרגישה שהנה הוא צורך את הצורך הזה, אלא זה טיפול כללי ותוך כדי זה גם עובד סוציאלי שהוא אמון על כל המעטפת הזאת, בעצם יכול לגלות ולזהות את הנורות האדומות ולתת לו את הכלים המתאימים.
ורד אחיהון: כמו שאמרנו, אם עולים צריכים בתוך בתי הספר דרך יועצות החינוכיות, דרך המגשרים שהם פועלים אצלנו, אז אנחנו כמשרד שפוגש את העולים ביום הראשון שהם מגיעים, באמת דואגים למפות ולעבוד עם כל המשרדים הרלוונטיים כדי לתת מענה הולם ומתאים לצורך שלו.
ורד אחיהון: יש לנו במטה בירושלים בחורה שאמונה על כל העניין של הרווחה.
ורד אחיהון: מלבד העובדים הסוציאליים יש לנו את מנהלי האזורים שאמונים על תחום הרווחה.
ורד אחיהון: עליהם יש את מנהלת הרווחה שהיא עובדת עם משרד הקליטה אגף הרווחה, ומשרד הרווחה כמובן, ובעצם מנסה לתת מענים מתאימים לצורך של המשפחה וגם הילד ושאר העולים שנמצאים בהתאם לפילוח שלהם, כי הצורך הוא שונה.
יסמין פרידמן: לפני שאנחנו מסכמים את הדיון, אורנה יוסף ביקשה לתת כמה נתונים, משרד הקליטה.
אורנה יוסף: תודה על ההזדמנות.
אורנה יוסף: אני רוצה לענות על כמה שאלות שנשאלו קודם.
אורנה יוסף: לגבי הנתונים שמועברים, בעצם נתוני עלייה, היום בעצם משרד העלייה והקליטה מעביר נתונים מוסדרים ומאורגנים למחלקות הקליטה ברשויות.
אורנה יוסף: הנתונים מועברים רק אליהם ובשאיפה שבעצם כל רשות תדע לנהל את זה בצורה נכונה מול המחלקות השונות ברשות, ואני מקווה שזה נעשה כך.
אורנה יוסף: לגבי יוזמה של עולים.
אורנה יוסף: בעצם היום משרד העלייה והקליטה מהווה כתובת כמעט בלעדית לפנייה של עולים.
אורנה יוסף: יש לנו מוקד טלפוני פעיל אליו מגיעים אלפי שיחות ביום בנושאים שונים של חינוך, רווחה, דיור, אין סוף נושאים.
אורנה יוסף: נושאי הרווחה מגיעים אלינו, העובדות הסוציאליות המחוזיות, ואנחנו בתוקף תפקידנו מנסים לתת מענה לנושאים האלה ולהנגיש לעולים את השירותים שנמצאים בשטח.
אורנה יוסף: חשוב לי להגיד בעניין הזה של הנגישות.
אורנה יוסף: אנחנו שומעים בשעה האחרונה באמת על הפרויקטים והתוכניות הנפלאות שקיימות בשיתוף פעולה מלא עם המשרד שלנו, אבל חשוב להגיד שהיום בעצם יש חוסר קריטי של אנשי מקצוע דוברי שפה.
אורנה יוסף: כמה שאנחנו נרצה להנגיש את השירותים האלה, אנחנו ממש מתקשים כי אין אנשי מקצוע דוברי שפה, אם זה פסיכיאטרים, פסיכולוגים, עובדים סוציאליים.
אורנה יוסף: משרד העלייה והקליטה הוציא קול קורא להכשרה של עובדים סוציאליים לפני כמה שנים עם אחד המוסדות האקדמיים, אבל זה לא מספיק וחסר בשטח אנשי מקצוע דוברי שפה.
אורנה יוסף: אני חושבת שזה מתווסף על הקושי שקיים ממילא.
אורנה יוסף: אנחנו מתקשים לראות את ההתקדמות בנגישות טובה יותר של נותני השירותים.
אורנה יוסף: התורים הארוכים ומסורבלים.
אורנה יוסף: דיברנו על הקושי של העולים לפנות לעזרה.
אורנה יוסף: אני חושבת שאם הדברים האלה יהיו קצת יותר מפותחים ויתנו לעולים את ההזדמנות הזאת עם דלת פתוחה, עם הכרה של התרבות, עם נגישות שפתית ולא רק שפתית טכנית כמו שנאמר אלא באמת הכרת התרבות ולתת מקום לזה שמענה רגשי הוא לא טאבו, אני חושבת שאנחנו נראה התקדמות בנושא הזה וחשוב מאוד לתת את הדעת בעניין הזה.
אורנה יוסף: שיתופי הפעולה בין משרדי הממשלה השונים - משרד העלייה והקליטה כמעט מוביל בצורה שוטפת ותמידית בכל נושא הרווחה ובכלל.
אורנה יוסף: אני חושבת שיש עוד עבודה לעשות, אבל אם אנחנו מדברים על ילדים היום, בעצם יש לנו את הפלטפורמה של תוכנית 360, תוכנית לילדים ונוער בסיכון שהיא בעצם פלטפורמה מאוד רלוונטית לנושא עליו אנחנו מדברים היום.
אורנה יוסף: בעשר השנים האחרונות התוכנית הזאת פועלת למען ילדים ונוער בסיכון.
אורנה יוסף: כמובן שהמשרד שלנו יושב סביב השולחן ברמת המטה, ברמות המחוזיות והמקומיות.
אורנה יוסף: אני חושבת שיש מה ללמוד מהפלטפורמה הזאת וליישם אותה בנושאים נוספים.
אורנה יוסף: זה הדברים שהיה לי לומר.
אורנה יוסף: תודה רבה.
יסמין פרידמן: תודה רבה אורנה.
יסמין פרידמן: קודם כל בנימה אישית אם יורשה לי.
יסמין פרידמן: כל הנושא של מצוקה נפשית בבני נוער נוגע בי באופן אישי.
יסמין פרידמן: למרות שהבן שלי לא עולה חדש, נאלצנו לעבור איתו לא מעט בעקבות חרדות קשות מאוד, אז זה נוגע בבטן הרכה, בטח ובטח שמדובר בעולים, ואני מנסה לחשוב על בני הנוער האלה שגם צריכים להתמודד עם מצוקות נפשיות וגם השפה וגם התרבות, זה נראה לי קשה.
יסמין פרידמן: הוועדה קוראת לחזק, לתגבר את הצוותים הטיפוליים והייעוציים בבתי הספר.
יסמין פרידמן: כידוע, ישיבת הוועדה מוקלטת ומשודרת והפרוטוקול וגם שידור הישיבה יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת.
יסמין פרידמן: אני קובעת כי לפי סעיף 120 לתקנון, ככל שתהיה בקשה או שיעלה הצורך, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או של קטינים שעליהם דובר בדיון, או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול ככל שהדבר נדרש כדי להגן על עניינם של קטינים או ככל שהדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום לו נזק או לזולתו.
יסמין פרידמן: תודה רבה לכולם, יום טוב.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה בבקשה, לאחר עיכוב קל, לפתוח את דיון הוועדה, היום, יום שני, 4.10.2021, כ"ח בתשרי התשפ"ב.
מיכל שיר סגמן: הנושא שלנו היום חינוך פעוטות עם מוגבלויות, שילוב פעוטות עם מוגבלויות במעונות היום ומעונות יום שיקומיים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נתחיל עם נחום עידו, ממשרד הרווחה והשירותים החברתיים, ולאחר מכן אנחנו נעבור לסקירה של הממ"מ.
נחום עידו: האמת היא שאת כל הנתונים אני נתתי למריה, אמנם לפני שנה, אבל הנתונים הם כאלה, אנחנו נציג באופן כללי.
נחום עידו: משרד העבודה, הרווחה והביטחון החברתי יחד עם משרד הבריאות אחראי מבחינת החוק על מעונות יום שיקומיים.
נחום עידו: אנחנו מפעילים את מעונות היום השיקומיים בכל רחבי הארץ, מממנים אותם וגם מפקחים עליהם.
נחום עידו: כל הפעולה הזאת מתבצעת כבר מעל 20 שנה, מאז שהחוק הזה חוקק, זה אחד הדברים הבאמת היחידים בשירותי הרווחה שהוא ממש בחוק שמחייב את המדינה להקים מעונות יום שיקומיים, לתת את הטיפולים הללו, מתוך מגמה שהמעונות יום השיקומיים יתנו את הדחיפה הזאת לפעוטות, אחרי לידתם ואחרי האבחון שלהם, במטרה לשלב אותם אחר כך בחברה, באמצעות טיפולי בריאות, טיפולים אחרים, טיפולים בריאותיים מקדמים.
נחום עידו: כך שהמעון הוא בעצם מקום שבו הילדים האלה מקבלים המון המון טיפולים, יש הרבה כוח אדם במעונות יום שיקומיים.
נחום עידו: אנחנו מדברים מבחינת משרד הרווחה בלבד עלות של 6,500 שקל על לפעוט לחודש, וזה בלי הסעות ובנוסף לזה, גם יש את הנושא הרפואי שזה מקופות החולים הם מקבלים, כל פעוט מקבל 4 שעות בשבוע לטיפולי בריאות ופעוט עם אוטיזם מקבל טיפולים בנוסף לזה, עוד 10 שעות של טיפול בריאותי מקדם ממשרד הבריאות, ובנוסף לזה גם הסעות.
נחום עידו: זאת אומרת שכל העלות הזאת, אני חושב שמריה יכולה להציג את העלות היא עלות מאוד מאוד גבוה.
נחום עידו: שירותי תזונה וכו'.
מיכל שיר סגמן: אתה רוצה שמריה תתחיל עם המצגת ותיתן את הנתונים ואז שתשלים אותם מאוחר יותר?
נחום עידו: אפשר בהחלט שמריה תיתן את הנתונים ואני אמשיך אחר כך.
נחום עידו: אני אשלים אותה במה שהיא לא תאמר.
מיכל שיר סגמן: בבקשה מריה.
מריה רבינוביץ: בוקר טוב, תודה לך גברתי יושבת הראש, שמי מריה רבינוביץ, אני ממרכז המידע והמחקר של הכנסת, אנחנו כתבנו כמה מסמכים בנושא של מעונות יום שיקומיים, האחרון השנה, שמתייחס לילדים בחברה הערבית ואחד המסמכים שכתבנו על העלויות, כתבנו לפני שנה.
מריה רבינוביץ: כאן במצגת אני לא אתייחס לנושא של עלויות אבל אני אתן סקירה של מענים עיקריים שניתנים לפעוטות עד גיל שלוש במעונות יום שיקומיים, וגם אני אציג כמה מהחלופות למעונות האלה.
מריה רבינוביץ: אני רוצה להתחיל ברשות
מריה רבינוביץ: כם מנושא קצת אחר שהוא קשור, נושא שבאופן כללי אין לנו מאגר זמין של הנתונים על ילדים עם מוגבלות.
מריה רבינוביץ: במדינת ישראל אנחנו לא יכולים לדעת באופן מדויק מהו השיעור של ילדים עם מוגבלות.
מריה רבינוביץ: מה שאנחנו יודעים זה בעצם נתונים של החינוך המיוחד, כמה ילדים בעצם נמצאים במסגרת של החינוך המיוחד וכמה ילדים מקבלים קצבת ילד נכה מהמוסד לביטוח לאומי, ולכן, כל הנתונים שאנחנו בעצם מדברים עליהם, כמה ילדים יש במעונות וכמה ילדים אנחנו מכירים שמקבלים קצבה, אנחנו לא יודעים להגיד מה השיעור שלהם, והאם כל הילדים עם מוגבלות מקבלים את כל הזכויות.
מריה רבינוביץ: יש לנו במדינת ישראל כחצי מיליון ילדים עד גיל 3, אנחנו יודעים כ- 7,000 ילדים מקבלים קצבת ילד נכה מהמוסד לביטוח לאומי, כ- 3,300 פעוטות, נכון לסוף שנת הלימודים תשפ"א, הם קיבלו זכאות ושהו במעונות יום שיקומיים, עוד כ- 700 פעוטות קיבלו סיוע חלופי, שזה סייעת שילוב או סייעת בית.
מיכל שיר סגמן: ה-700 האלה זה אומר שהם יכולים גם במעונות יום וגם מקבלים סיוע של הבית, או שזה נתון שהוא נפרד?
מריה רבינוביץ: זה נתון שהוא נפרד.
מריה רבינוביץ: חלקם יכולים להיות במעון יום שיקומי, אבל זה חלק קטן יחסית מתוך 700 האלה, וזה גם חשוב להגיד, ששנה שעברה ולפני כן וגם השנה, הם לא שונים מהאופייניות בתקופת המגיפה ונתונים ירדו, תיכף אני אתייחס לזה.
מריה רבינוביץ: מה שכן עוד אפשר לראות, שיש פה קפיצה מגיל 3 עד גיל 6, הגנים של החינוך המיוחד של משרד החינוך, אנחנו רואים שיש שם כבר כמות ילדים הרבה יותר גדולה, יש שם 23,000 ילדים.
מריה רבינוביץ: אז כפי שאמרתי, אני בסקירה שלי מתייחסת למעונות יום שיקומיים, לסיוע של הסייעת שילוב וסייעת שילוב בבית.
מריה רבינוביץ: מעונות יום שיקומיים בעצם הם הוקמו והם פועלים על פי חוק "מעונות יום שיקומיים", ומכוח החוק הזה הותקנו התקנות מעונות יום שיקומיים.
מריה רבינוביץ: בעצם החוק והתקנות הם קובעים קריטריונים למעון יום שיקומי, כל מה שנוגע לרישוי, פיקוח על המעונות וסל השירותים.
מריה רבינוביץ: יש כמה סוגים של מעונות יום שיקומיים.
מריה רבינוביץ: יש מעונות לילדים עם אוטיזם, מעונות בתחום הנכות ושיקום, מעונות לילדים עם לקויות שמיעה ומעונות עם ילדים עם ליקויי ראיה, שאתם יכולים לראות שחלק גדול של המעונות הם בעצם שייכים לתחום האוטיזם ולתחום השיקום.
מריה רבינוביץ: בתוך המעונות הילדים מקבלים סל שירותים.
מריה רבינוביץ: השירותים שמקבלים הילדים בתוך המעון יום השיקומי, טיפולים פרא רפואיים, טיפולים התפתחותיים וחינוך, שירותי תזונה ושירותי אחיות.
מריה רבינוביץ: אני רק אפרט את הנושא של טיפולים פרא רפואיים.
מריה רבינוביץ: אז לגבי טיפולים פרא רפואיים, כל פעוט במעון יום שיקומי זכאי ל-4 שעות שבועיות טיפולים מתחום פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק וקלינאות תקשורת.
מריה רבינוביץ: בנוסף, לילדים עם אוטיזם יש להם עוד 10.5 שעות נוספות טיפולי בריאותי מקדם וזה בעצם רק לילדים עם אוטיזם רק בגנים לילדים עם אוטיזם.
מריה רבינוביץ: מבחינת הנתונים, בסוף שנת הלימודים הקודמת פעלו 139 מעונות יום שיקומיים, אתם יכולים לראות פה בגרף שיש עליה במספר המעונות מדי שנה, מספר שלהם גודל, ככה גם מספר הילדים במעונות.
מריה רבינוביץ: בסוף שנת הלימודים הקודמת היו במעונות כ-3,300 פעוטות, נכון פתיחת שנת הלימודים, בטח נחום יכול להציג את הנתון.
מריה רבינוביץ: מבחינת החלוקה, לייצוג של הילדים מקבוצות אוכלוסייה שונות, אנחנו יודעים שכ-18% מהילדים במעונות יום שיקומיים הם ילדים מהחברה הערבית וכל השאר הם יהודים ואחרים.
מריה רבינוביץ: אנחנו שוב פעם, בגלל שאין לי נתון על השיעור של הפעוטות עם מוגבלות באוכלוסייה, אני לא יכולה להגיד האם זה תת ייצוג.
מיכל שיר סגמן: למשרד הרווחה יש את הנתון הזה?
נחום עידו: לא.
מיכל שיר סגמן: למי יש את הנתון?
מריה רבינוביץ: אין את הנתון הזה וגם בלמ"ס עובדים על זה.
מריה רבינוביץ: בכללי אנחנו יכולים לעשות הערכות.
מריה רבינוביץ: האומדן האחרון שהמדינה עשתה, המוסד לביטוח לאומי עשה עם מכון ג'וינט הם עשו ב- 1995-97, זה היה האומדן, ועל בסיס זה ככה עושים איזשהו הערכה כמה ילדים יש, אבל עדיין מתבססים על האומדן הישן.
מיכל שיר סגמן: האומדן משנות ה-90.
נחום עידו: עובדים על זה עכשיו.
מריה רבינוביץ: אז כפי שאמרתי, למעון יום שיקומי יש כמה חלופות.
מריה רבינוביץ: אחת החלופות זה סיוע של סייעות שילוב במעון ובמשפחתון, הזכאות לסייעת שילוב ניתנת בכמה מקרים, קודם כל ילדים שהם זכאים למעון יום שיקומי אבל הם לא קיבלו מעון מאיזה שהיא סיבה שלא היה מקום, אז הם זכאים עד 180 שעות בחודש של סיוע של סייעת.
מריה רבינוביץ: ילדים שהם זכאים למעון יום שיקומי אבל שההורים שלהם החליטו שהם לא יכלו למעון שיקומי אלא הם מעדיפים שהילד, מכל מיני סיבות, יישאר במעון רגיל, במעון כללי, הם זכאים להרבה פחות, הם זכאים לעד 150 שעות בחודש של ליווי של סייעת, שאנחנו מדברים עד בערך 5 שעות בשבוע.
מריה רבינוביץ: עכשיו, ספיציפית ההסדר הזה הוא מעוגן בתע"ס ושם עדיין כתוב שזה 4 שעות בשבוע.
מריה רבינוביץ: אני מבינה שאתם הגדלתם את המכסה של השעות.
נחום עידו: נכון, אנחנו במקרים מסוימים מגדילים את זה ליותר מזה, ברוב המקרים.
נחום עידו: אם זה עיכוב התפתחותי, אנחנו מגדילים.
מריה רבינוביץ: זאת אומרת, זה עדיין נשאר 4 שעות, אבל יש מקרים מסוימים שאתם מגדילים את זה.
מריה רבינוביץ: אז באמת גם מעניין לדעת איפה מעוגן כל העניין הזה.
מריה רבינוביץ: מתי מגדילים, באיזה מקרים.
מריה רבינוביץ: יש צורך בעיגון.
מריה רבינוביץ: וגם הסיוע הזה מקבלים גם פעוטות שהם לא זכאים למעון יום שיקומי אבל הם זכאים ע"פ תע"ס, ע"פ קריטריונים של תע"ס לסייעת שילוב במעון.
מריה רבינוביץ: מבחינת הנתונים על הסייעות שילוב במעונות יום, במשפחתונים כלליים, אנחנו יכולים לראות שיש ירידה משנת 2018 עד לשנת 2021, הירידה הזאת נובעת ככל הנראה מקורונה.
מיכל שיר סגמן: זה לא רק קורונה, קורונה התחילה בשנת 2020.
מיכל שיר סגמן: אנחנו רואים ירידה מ-2019 ל- 2020.
מריה רבינוביץ: כי קורונה נכנסה לחיינו במרץ 2020.
מריה רבינוביץ: באמת אנחנו שאלנו מה הסיבות לכך, אנחנו לא יודעים, אבל אפשר לשאול את נציגי המשרד מה גרם לכך.
מריה רבינוביץ: מענה נוסף זה סיוע של סייעות בית.
מריה רבינוביץ: הסיוע של סייעת בית ניתן בעצם רק לילדים שהם זכאים למעון יום שיקומי אבל לא יכולים מסיבה רפואית כלשהי להשתלב במעון יום הזה והם מקבלים זכאות ל-180 שעות ליווי בחודש.
מריה רבינוביץ: בעצם הם הילדים היחידים שזכאים.
מריה רבינוביץ: הזכאות נקבעת ע"י משרד הבריאות.
מריה רבינוביץ: הזכאות הזאת גם לא מעוגנת בתקנות, זה הסדר חריג שהותרה בהסכמה.
נחום עידו: בעקבות בג"צ.
מריה רבינוביץ: בסוף שנת הלימודים הקודמת היו 137 סייעות בית.
מריה רבינוביץ: אני אעבור מאוד מאוד בקצרה על הקשיים העיקריים שאנחנו נחשפנו אליהם גם כשהכנו מסמך לפני שנה, וגם עכשיו את המידע של הארגונים מהשטח, זה קשיים שהועלו על ידי עוד משרדים וגם של ארגונים בשטח, כפי שאמרתי, ואם תרצי לפתוח את זה אחר כך לדיון.
מריה רבינוביץ: מבחינת מעונות יום שיקומיים, קיים מחסור במעונות יום שיקומיים לילדים עם אוטיזם.
מריה רבינוביץ: המחסור הזה קיים בעיקר בחינוך העברי ובאזור מרכז הארץ.
מריה רבינוביץ: יש קושי עם תת תקצוב של מטפלים פרא רפואיים ובעצם התמחור הנמוך של המשרות של מטפלים פרא רפואיים הוא גורם לכך שהמטפלים האלה לא מעוניינים להגיע למעונות, וככה נוצר מחסור במעונות, הפעוטות במעונות שזכאים לטיפולים האלה לא מקבלים אותם והם גם לא יכולים ללכת, כי כבר הזכאות שלהם ניתנת לטיפול במעונות השיקומיים.
מריה רבינוביץ: גם היקף השעות וסוגי הטיפולים הפרא רפואיים שקבועים בסל הם לא תמיד תואמים את הצרכים של הילדים, וגם נדרשת הרחבה של פעולות שירותי ייעוץ תזונאי במעונות יום שיקומיים וזה ע"פ משרד הבריאות.
מריה רבינוביץ: היום טיפול תזונאי הוא מוגדר במכסה לפי חצי שעה לפעוט בשבוע ויש צורך, לדעת גורמי מקצוע להרחיב את זה.
קריאה: זה לא נכון שזה לא מתוקצב כלל.
מיכל שיר סגמן: סליחה, היא תסיים ואחר כך תגובות.
מריה רבינוביץ: זה הטענות שעלו מהשטח.