GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גיל ציפניק: הם לא יהיו משותקים.
גיל ציפניק: אבל הם הפרישו נגיף פראי, שהמקור שלו היה באפריקה והגיע אלינו דרך רצועת עזה.
גיל ציפניק: אז פשטה בישראל תחלואה בנגיף שלא סיכן את הילדים, אבל היה עלול לסכן הורים, היה עלול לסכן חולים במחלות שפוגעות במערכת החיסון, כי מערכת החיסון שלהם פגועה.
גיל ציפניק: הם אפילו לא יכולים להתחסן.
גיל ציפניק: אז היה כאן מבצע, חיסנו מעל מיליון ילדים בחיסון פוליו מוחלש ובעצם כך עצרנו גל של תחלואה ואולי אפילו תמותה.
גיל ציפניק: קורונה היא מחלה שאי אפשר לזלזל בה.
גיל ציפניק: זה בדיוק כמו אותו פוליו שמתפשט.
מיכל שיר סגמן: אני לא חושבת שיש מישהו שמזלזל בה.
גיל ציפניק: שמעתי פה את פרופ' כרמי שאמרה שאולי יש הורים שהם עם חרדה, שגם להם אפשר לאפשר את החיסון.
גיל ציפניק: סליחה, אי אפשר לקרוא להורים שדואגים לילדים שלהם הורים חרדים.
גיל ציפניק: זו לא הסתכלות נכונה על המציאות, אני מצטער.
מיכל שיר סגמן: תודה, ד"ר ציפניק.
מיכל שיר סגמן: מאחר ששמה של פרופ' כרמי עלה, אני רוצה לאפשר לה להגיב.
מיכל שיר סגמן: כנ"ל ד"ר איילת רמון מבית החולים איכילוב.
מיכל שיר סגמן: פשוט שמכן הוזכר כאן ואני רוצה לאפשר לכן להגיב.
מיכל שיר סגמן: בבקשה בקצרה, כי אני רוצה לעבור למצגת של משרד הבריאות.
רבקה כרמי: כן, אני חושבת שהמצגת הזאת היא הדבר החשוב היום.
רבקה כרמי: אני לא יכולה להגיב על כל דבר.
רבקה כרמי: יש לי תגובה לכל עובדה כזו או אחרת שהועלתה כאן, ואני חושבת שהדיון הזה שמדבר על העובדות כביכול ועל הנתונים צריך להיעשות במקומות אחרים.
רבקה כרמי: אני חושבת שהגיע הזמן לשבת משני עברי המתרס ולעשות את הדיון הזה שמעולם לא נעשה.
רבקה כרמי: חלק מהאמירות כאן הן בעיני אמירות פופוליסטיות לחלוטין.
רבקה כרמי: זה נכון שהאחריות נמצאת בידיו של משרד הבריאות, ואני מלאת הערכה לכל האנשים שעושים שם יום ולילה בטיפול במגיפה.
רבקה כרמי: אבל אני רוצה לומר שני דברים בעניין הזה.
רבקה כרמי: האחד, האנשים בשטח, למשל ד"ר ציפניק שגם את עבודתו אני מעריכה ביותר, הוא לא יכול לעשות הערכות ברמה הלאומית.
רבקה כרמי: המ"פ והמג"ד עושים את מה שהם עושים בשטח, והרמטכ"ל בסופו של דבר מקבל את ההחלטות הנכונות.
רבקה כרמי: מדאיג אותי שמשרד הבריאות מסתמך לא מעט על אותם דברים שקורים כביכול בשטח.
רבקה כרמי: על הסיפורים האנקדוטליים, על החרדה הגדולה מאוד שקיימת גם אצל הורים וגם אצל רופאים.
רבקה כרמי: ובואו נהיה מאוד כנים ופתוחים, יש הורים וגם רופאים שיש להם רמת חרדה מסוימת, ואחרים שפחות.
רבקה כרמי: אלה ישלחו את הילדים שלהם לכל מיני אירועים קיצוניים, ואחרים ישאירו אותם בבית.
רבקה כרמי: לכן בסוף היום צריך להשאיר את ההחלטה הזאת להורים אחרי שנותנים להם את האינפורמציה הנכונה והמדויקת ללא הפחדות וללא היסטריה.
מיכל שיר סגמן: נאמר כאן שברגע שיש וריאנט חדש וברגע שיש התפרצות נוספת וגל נוסף, מהרגע שבו ילד מקבל חיסון ועד הרגע שהחיסון הזה משפיע עוברים הרבה מאוד שבועות, ואלה שבועות שהם בעצם מופקרים.
מיכל שיר סגמן: ציבור הילדים במקרה הזה, וגם הציבור הכללי, עלולים להיות מופקרים בריאותית בגלל אותה גמישות שאת מדברת עליה.
מיכל שיר סגמן: והדבר השני שחזר פה הוא שברגע שהציבור לא מקבל הנחיה ברורה, הוא עלול להרגיש חוסר ביטחון אל מול חוסר ההוראה.
מיכל שיר סגמן: כלומר, תרופת מדף, אתם יכולים להשתמש, אתם יכולים לא להשתמש, וזה גורם לחוסר אמון נוסף בתוך המערכת, כי כאילו גם מערכת הבריאות לא החליטה סופית מה קורה עם זה.
רבקה כרמי: אני חושבת שממעיטים בערכו של הציבור ובאופן שהציבור מבין דברים.
רבקה כרמי: ממילא אותם ציבורים שלא רצו מלכתחילה – ואני לא רוצה להזכיר מי הם – שכל נושא החיסון לא עבד עליהם, לא התחסנו.
רבקה כרמי: אני חושבת שאפשר לתת הרבה מאוד.
רבקה כרמי: כשיש הסבר הגיוני וכשיש הסבר אמיתי ושקוף, רוב הציבור יכול לקבל את ההחלטה הנכונה.
רבקה כרמי: ואני חוזרת ואומרת, אנחנו לא במצב חירום, התחלואה יורדת.
רבקה כרמי: בוודאי שכרגע אפשר לעשות מערכת הסברה מאוד מדויקת ושקופה.
רבקה כרמי: באשר להופעת וריאנטים, זה לא קורה מהרגע להרגע.
רבקה כרמי: אנחנו יודעים שזה התחיל בהודו, אנחנו יודעים שהראשונים היו בבנימינה ובעוד מקום.
רבקה כרמי: אני מקווה שהיום יש מערכת הרבה יותר משוכללת ומעמיקה, וגם זה לא שילדים חולים בעשרות ומאות מהרגע לרגע והם מתאשפזים בטיפול נמרץ מהרגע להרגע.
רבקה כרמי: אנחנו יודעים בדיוק איך המחלה הזאת מתנהגת, ויש לנו נתונים מהעבר.
רבקה כרמי: טוב מאוד שיהיה חיסון על המדף.
רבקה כרמי: ברגע האמת אני בטוחה שמדינת ישראל תוכל להיערך באופן אופטימלי.
מיכל שיר סגמן: בגלל קוצר הזמנים אני רוצה עכשיו לעבור למשרד הבריאות, ולסיכום נשמע אנשים שלא הספקנו, כולל חגית עגור הלוי, אימא שלא הספיקה לדבר ומבקשת, וכנ"ל ד"ר איילת רמון שנאמרו דברים אליה ועליה ואני מחויבת לתת לה את רשות הדיבור במידה שהיא תרצה.
מיכל שיר סגמן: אבל מפאת קוצר הזמנים נעבור לד"ר שרון אלרעי פרייס ממשרד הבריאות, בבקשה.
שרון אלרעי פרייס: תודה.
שרון אלרעי פרייס: אני נמצאת בדיון כבר יותר משעה עם מצגת ונתונים ואשמח להציג אותם.
מיכל שיר סגמן: ביקשתם להיות אחרונים.
מיכל שיר סגמן: הייתי שמחה לתת לכם לפתוח.
שרון אלרעי פרייס: אתחיל ואומר משהו פשוט.
שרון אלרעי פרייס: משרד הבריאות לא רץ לחסן ילדים.
שרון אלרעי פרייס: אנחנו לא מנחים אף אחד בשום דבר.
שרון אלרעי פרייס: אנחנו נחכה כמובן לאישור של ה-FDA, וגם אחרי שיהיה אישור יהיה דיון בוועדה המייעצת לחיסונים.
שרון אלרעי פרייס: יושבים בה עשרות מומחים.
שרון אלרעי פרייס: גם רבקה כרמי השתתפה באחד הדיונים, כשהיה דיון על חיסוני ילדים, והוועדה פתוחה לכל מי שרוצה להשתתף בה.
שרון אלרעי פרייס: זה לא משהו פנימי סודי.
שרון אלרעי פרייס: כל הדיונים יוצאים בשקיפות החוצה לציבור עם דברים בשם אומרם.
שרון אלרעי פרייס: אף אחד לא רץ פה לעשות שום דבר, וכמובן שכל הנתונים ייבדקו על החיסון, על היעילות שלו, על הבטיחות שלו, בצורה הכי ברורה.
שרון אלרעי פרייס: אגיד עוד שני דברים ואז אראה את הנתונים על תחלואת ילדים.
שרון אלרעי פרייס: האחד זה הסיפור של תופעות הלוואי.
שרון אלרעי פרייס: כל תופעות הלוואי שמדווחות למשרד הבריאות מתוחקרות בצורה רצינית.
שרון אלרעי פרייס: כאשר מדובר בתופעת לוואי משמעותית שגרמה לאשפוז או חלילה לפטירה, יש ועדה חיצונית של מומחים שבודקת את כל התיק הרפואי ובודקת האם זה קשור או לא קשור.
שרון אלרעי פרייס: אז אם יש מקרה של ילד שהגיע למיון עם תופעה כזאת או אחרת, צריך לדווח עליו, וכמובן שהכול הכול נחקר.
שרון אלרעי פרייס: כל הנתונים שנאספים על ידי משרד הבריאות מוצגים בשקיפות לציבור באתר של משרד הבריאות, אחת לתקופה מעלים את המצגת עם תופעות הלוואי, והכול נמצא בשקיפות.
שרון אלרעי פרייס: אז אם יש אנשים שמדווחים תופעות לוואי בפייסבוק, אז גם שם אגב לא נמחקו שום רשומות, אבל לא זו הדרך לדווח על תופעות לוואי.
שרון אלרעי פרייס: אז אם רופאים מדווחים לנו, כל דיווח נכנס, כל דיווח נספר, גם אם הוא קשור או לא קשור, וכאשר זאת תופעת לוואי חמורה חוקרים כל מקרה על ידי צוות רופאים קלינאים מחוץ למשרד הבריאות שעובדים ביחד עם המשרד כדי להבין אם זה קשור או לא.
שרון אלרעי פרייס: דבר שני זה הנושא של הדבקת ילדים.
שרון אלרעי פרייס: להגיד שילדים לא מדביקים או הם לא מנוע, אני לא רוצה לשים כותרות מי מנוע ומי לא מנוע.
שרון אלרעי פרייס: ילדים הם חלק מהמגיפה הזאת, כמו שמבוגרים צעירים הם חלק מהמגיפה הזאת, כמו שמבוגרים הם חלק מהמגיפה.
שרון אלרעי פרייס: כיום, כשהילדים לא מחוסנים, הם חלק יותר משמעותי במגיפה הזאת ומעל 50% מהתחלואה במדינת ישראל בתקופה האחרונה היא של ילדים.
שרון אלרעי פרייס: והילדים הללו עלולים להדביק זה את זה ולהדביק גם את ההורים שלהם וגם את הסבא והסבתא.
שרון אלרעי פרייס: ולמרות כל מיני סרטים שנשלחו ואמרו שילד מאומת לא מסכן את סבא וסבתא, מפני שסבא וסבתא מחוסנים, גם זה היה דיסאינפורמציה שפגעה בסופו של דבר, כי יש לנו מאות אנשים מבוגרים שבגלל דעיכת חיסון חלו קשה, קריטי, ומתו.
שרון אלרעי פרייס: וחלק מזה היה מהדבקות גם של ילדים שהדביקו אותם.
שרון אלרעי פרייס: אז אני לא רוצה להגיד שרק הילדים הם המנוע, אף אחד לא עושה את הכותרות האלה, אבל כן בהחלט ילדים הם חלק מהמגיפה הזאת וצריך להבין את זה.
שרון אלרעי פרייס: דבר אחרון, אני מסכימה מאוד עם ד"ר גיל שאנחנו כל הזמן מסתכלים רק על הילד, אם הוא בריא או לא בריא.
שרון אלרעי פרייס: אגב, אני מסכימה מאוד עם הרבה דברים שד"ר גיל אמר.
שרון אלרעי פרייס: אבל אנחנו חייבים להסתכל גם על הילדים מדוכאי החיסון בכיתה, והילדים שההורים שלהם מדוכאי חיסון, ויכול להיות שהם כבר שבועות על שבועות לא הולכים לבית הספר מפחד שהם עלולים להדביק, וזו לא חרדה.
שרון אלרעי פרייס: זו אמירה שהיא בעיני טיפה מזלזלת.
שרון אלרעי פרייס: אלה באמת ילדים שאו הם עצמם בסיכון, וגם אם הם יחוסנו הם כנראה לא יהיו מוגנים טוב מהחיסון, או ילדים שלא יכולים בכלל לקבל את החיסון.
שרון אלרעי פרייס: ההורים שלהם קיבלו חיסון וההורים שלהם מדוכאי חיסון, והם גם עלולים לסכן אותם.
שרון אלרעי פרייס: אז אני חושבת שהתמונה היא קצת יותר מורכבת מאשר להגיד: ילדים הם לא בסיכון, אם הם בריאים והכול בסדר.
מיכל שיר סגמן: ד"ר פרייס, אני מקווה שזה נמצא במצגת, מה שחסר לציבור – אני חוזרת ואומרת, אנחנו לא ועדת הבריאות, אנחנו לא קבינט הקורונה.
מיכל שיר סגמן: בסוף הוועדה לזכויות הילד באה לתת הכול גם להורים וגם לילדים.
מיכל שיר סגמן: וכפי שחבר הכנסת כסיף אמר, כשיש חוסר באינפורמציה מתחילים דיסאינפורמציה ופייק ניוז.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שמה שהכי חסר פה זה נתונים.
מיכל שיר סגמן: כשמדובר על ילדים שלא יכולים להתחסן, שהם מדוכאי חיסון, השאלה היא מהי הסטטיסטיקה, כמה ילדים כאלה יש.
מיכל שיר סגמן: אני לא אומרת שלא צריך לטפל, כמובן צריך גם לטפל ולתת את הדעת לכולם.
מיכל שיר סגמן: אבל כשמדובר על חיסוני ילדים, ואני יודעת שזה עדיין לא אושר, אבל אם וכאשר ה-FDA יאשר ויהיה מדובר על מסה של כלל ילדי ישראל, כמה ילדים יש שהם לא יכולים להתחסן?
מיכל שיר סגמן: כמה ילדים להורים או למשפחות שלא יכולים להתחסן?
מיכל שיר סגמן: כמה ילדים חלו בקורונה?
מיכל שיר סגמן: כמה ילדים שחלו בקורונה פיתחו תסמונת פוסט-קורונה, לעומת כמה ילדים שחוסנו בארץ, בעולם?
מיכל שיר סגמן: אנחנו יודעים בארץ בסביבות 500 ילדים, דיברו כאן על כך שיש עוד ילדים נוספים שחוסנו ברחבי העולם.
מיכל שיר סגמן: אני מניחה שיש סוג של תחילת נתונים.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שמה שחסר להם פה זה בעיקר נתונים, והשיח שהורים שומעים, בין אם בחדשות, ואז כל הפייק מתחיל להתגלגל לרשתות, זה מעלה את סף החרדה של ההורים ואת הבלבול.
מיכל שיר סגמן: הם באמת לא יודעים מה לחשוב על זה.
מיכל שיר סגמן: הוועדה הזאת בעיקר מדברת על ההורים ועל הילדים, ועל הצורך להרגיע אותם.
מיכל שיר סגמן: וצורך להרגעה מגיע מסטטיסטיקה, וזה מה שחסר.
מיכל שיר סגמן: מעבר לעובדה שאת אומרת שזה קיים בתוך אתר משרד הבריאות, משהו מסודר שבאמת קריא, נגיש, לא רק באתר משרד הבריאות.
מיכל שיר סגמן: אם אפשר להגיע לכתבים ב-ynet או בוואלה, כמו שקראתי לאחרונה, אפשר גם להגיע לציבור בדרכים שהן מסודרות על ידי משרד הבריאות כדי להרגיע.
שרון אלרעי פרייס: אגיד קודם כל שאני מסכימה איתך מאוד, ואני חושבת שנתונים היא הדרך לתקוף את זה, ולא בכל מיני סרטונים פופוליסטיים ואמירות שלא מבוססות על נתונים אמיתיים.
שרון אלרעי פרייס: אני כן אגיד שהנתונים שיש לנו הם נתונים מסוימים שיש למשרד הבריאות.
שרון אלרעי פרייס: את מה שיש לנו אני אציג, ואני באמת נמצאת פה כבר שעה על הדיון בדיוק כדי להציג את זה.
שרון אלרעי פרייס: ורוב הדיון היה בלי נתונים, או נתונים שנזרקים.
מיכל שיר סגמן: רציתי שתפתחי עם המצגת, פשוט ביקשתם להיות אחרונים בדיון וזאת הסיבה שזה התעכב.
שרון אלרעי פרייס: מפני שהוזמנו לדיון בדקה ה-99.
מיכל שיר סגמן: הזימון יצא ביום שני.
שרון אלרעי פרייס: אני לא שמעתי עליו עד הבוקר.
שרון אלרעי פרייס: אבל הכנו והבאנו כדי שהנתונים יהיו שקופים.
שרון אלרעי פרייס: אני מסכימה איתך, אני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב.
שרון אלרעי פרייס: צריך להבין כמה ילדים מדוכאי חיסון יש, כמה ילדים יש להורים מדוכאי חיסון.
שרון אלרעי פרייס: אלה לא נתונים שיש למשרד הבריאות.
שרון אלרעי פרייס: למשרד הבריאות יש הנתונים של הילדים שהם חולי קורונה, ומיד אציג אותם, אבל כל הנתונים המורכבים האלה דורשים תיק רפואי וכדאי לבדוק אותם עם קופות החולים.
שרון אלרעי פרייס: אני רוצה להראות את הנתונים של תחלואת ילדים.
שרון אלרעי פרייס: המשמעות של התחלואה היא בשלושה מובנים.
שרון אלרעי פרייס: המשמעות בזמן התחלואה עצמה, המשמעות בטווח הבינוני, שכבר כולנו שמענו על ה-Pims, ורק לאחרונה, בגלל ריבוי המקרים שיש במדינת ישראל של pims שאנחנו קיבלנו מאיגוד רופאי הילדים על 60 מקרים בחודש של pims הוצאנו איזושהי אזהרה להורים כדי לדעת, ילד מחלים מקורונה שמופיע עם הסימפטומים האלה, לדעת לקחת אותו לרופא, כי טיפול מוקדם יכול להציל חיים.
שרון אלרעי פרייס: אז החלק של ה- pims, וכמובן תופעות יותר ממשוכות, בין אם זה Long covid ובין אם מה שעו"ד רובין אמר מאוד מאוד בצדק.
שרון אלרעי פרייס: כל ההשפעות ארוכות הטווח של שנים קדימה, שאף אחד מאיתנו לא יודע מהן עלולות להיות.
שרון אלרעי פרייס: יכול להיות שלא יהיה כלום ויכול להיות שיהיו דברים קטסטרופליים.
שרון אלרעי פרייס: ואנחנו מכירים מווירוסים אחרים שזה קורה.
שרון אלרעי פרייס: הוא באמת פרס את זה בצורה מאוד ברורה.
שרון אלרעי פרייס: קודם כל, מבחינת תחלואה אקוטית, מה המשמעות.
שרון אלרעי פרייס: יש לנו מעל חצי מיליון ילדים שחלו בקורונה מתחילת המגיפה, ואכן רובם המכריע עוברים את זה בצורה קלה.
שרון אלרעי פרייס: אבל עדיין יש לנו 201 ילדים שחלו קשה וקריטית ו-11 ילדים שנפטרו.
מיכל שיר סגמן: 500,000 ילדים מתוך כמה ילדים אפס עד 18 שיש במדינת ישראל?
שרון אלרעי פרייס: בזמן המחלה כמות הילדים שמגיעים לתחלואה קשה וקריטית היא לא גבוהה.
שרון אלרעי פרייס: אם נשווה את זה לאנשים מבוגרים מעל גיל 80, כשאתה חולה בקורונה יש לך 30% סיכוי לחלות קשה ולמות.
שרון אלרעי פרייס: אלה נתונים עוד לפני החיסונים.
שרון אלרעי פרייס: אז ברור שזו מחלה שמבחינת תחלואה קשה וקריטית היא פוגעת יותר במבוגרים מאשר בילדים.
שרון אלרעי פרייס: אלה הנתונים בזמן המחלה עצמה.
שרון אלרעי פרייס: ואתם רואים שבאמת הרוב עוברים את זה לא בצורה קשה וקריטית.
שרון אלרעי פרייס: הדבר השני זה pims.
שרון אלרעי פרייס: זה מסמך שהכין מרכז המידע והידע ביולי והשווה נתונים שהיו במדינת ישראל, כ-120 מקרים שדווחו עד סוף מאי 2021.
שרון אלרעי פרייס: שיעור של אחד ל-7,000 ילדים שהיה להם pims.
שרון אלרעי פרייס: פה זה כבר מתחיל להיות יותר משמעותי.
שרון אלרעי פרייס: זו תופעה דלקתית רב-מערכתית שמביאה 60%-70% מהמקרים לטיפול נמרץ עם שיעורי תמותה של 1%-2%.
שרון אלרעי פרייס: אז במדינת ישראל זה היה המצב.
שרון אלרעי פרייס: באותו זמן הנתונים בארצות הברית של ה-CBC ההערכה הייתה אחד ל-3,200 ילדים.
שרון אלרעי פרייס: זאת אומרת, לא משהו שהוא מבוטל.
שרון אלרעי פרייס: אם אנחנו מדברים על תחלואה משמעותית והדבקות משמעותיות של ילדים, זה לא משהו מבוטל.
שרון אלרעי פרייס: אנחנו הוצאנו בקשה לבתי החולים להתחיל לדווח על המקרים של ה- pims גם אחורה וגם קדימה כדי שתהיה לנו הבנה יותר טובה של עד כמה הדבר הזה שכיח.
שרון אלרעי פרייס: כי נראה שהשכיחות הולכת ועולה עם גל הדלתא.
שרון אלרעי פרייס: מבחינת long covid, נאמר פה על המחקר הבריטי, שכלל כמעט 5,000 ילדים, 4%-6% מהילדים היו עם תופעות לוואי ממושכות.
שרון אלרעי פרייס: אבל אצלנו במדינת ישראל עשינו שאלון בקרב הורי ילדים מחלימים, ושם עשינו את זה בקרב 14,000 הורי ילדים מחלימים.
שרון אלרעי פרייס: אגב, שיעור ההיענות היה גבוה בצורה פנומנלית.
שרון אלרעי פרייס: בדרך כלל שיעור היענות במחקרים במצב טוב הוא 60%, במצב רגיל הוא 30%.
שרון אלרעי פרייס: 94% מההורים בחרו לענות לסקר, ויש ייצוג סטטיסטי של הילדים בתוך הסקר, בדומה לילדים שהיו מאומתים באותה תקופה.
שרון אלרעי פרייס: שאלנו את ההורים בשאלון מובנה איך הילדים מרגישים, איך הם הרגישו בזמן המחלה, והיה פילוח שהוא גם לפי גילאים וגם לפי מרחק מהמחלה.
שרון אלרעי פרייס: הסיכון של הדבר הזה של גילאי 12-3, אתם רואים על השקיפות, שכיחות תופעות הלוואי הממושכות, כאבי פרקים, חום, עייפות, קושי בביצוע מאמץ, היה כ-2%, ובגילאי 18-12 4.6% של ילדים שנשארים עם סימפטומים ממושכים.
שרון אלרעי פרייס: אם אתם רואים את הגרפים הירוקים, זה יותר משישה חודשים לאחר ההחלמה.
שרון אלרעי פרייס: זאת אומרת, באמת תופעה שהיא לא מבוטלת.
שרון אלרעי פרייס: ואם ניקח את האחוזים האלה ונכפיל במספר הילדים החולים, אנחנו עלולים להגיע למצב של אלפי ילדים שמסתובבים ויש להם קושי בביצוע מאמץ, קושי בריכוז בבית הספר.
שרון אלרעי פרייס: אלה דברים שהם בהחלט משמעותיים, כך שאי אפשר להגיד שהמחלה הזאת היא מחלה קלה והילדים עוברים אותה.
שרון אלרעי פרייס: אגב, גם ילדים שעברו את המחלה בצורה קלה וללא סימפטומים, חלקם מפתחים סימפטומים בתקופה קצרה אחר כך וממשיכים עם עייפות, עם כאבי ראש וכו'.
שרון אלרעי פרייס: השקופית האחרונה היא זאת: ???
שרון אלרעי פרייס: זה בעיני הדבר הכי מפחיד אותי כרופאה, ויותר מזה אותי כאימא.
שרון אלרעי פרייס: מפחיד אותי שאנחנו יודעים שהוא פוגע בהרבה מאוד רקמות, אנחנו יודעים ממחקרים על מבוגרים לפי בדיקות MRI שעושים שיש שינויים מוחיים למבוגרים בעקבות המחלה הזאת, גם כשהם לא מאושפזים קשה ובטיפול נמרץ, גם כשהם נמצאים אפילו בבית.
שרון אלרעי פרייס: לקחת את הסיכון הזה על הילד זה סיכון שאני כאימא לילדים לא הייתי רוצה לקחת על הילדים שלי, וכאחראית על בריאות הציבור במדינת ישראל, לא הייתי רוצה לקחת את זה על הילדים של כולנו.
שרון אלרעי פרייס: בסופו של דבר ההחלטה על החיסון תמיד תהיה של הילד עם ההורה שלו ושל ההורה עם הילד שלו.
שרון אלרעי פרייס: אנחנו נמליץ ונכווין בהתאם לנתונים שיוצגו גם ל-FDA וגם לוועדה המייעצת לחיסונים וועדת הצת"ם.
שרון אלרעי פרייס: בסוף אנחנו נסתכל על כל הנתונים.
שרון אלרעי פרייס: לא כל כך הבנתי את האמירה של הסתכלות על דברים אנקדוטליים.
שרון אלרעי פרייס: מה שאנחנו עושים בבריאות הציבור כל הזמן זה הסתכלות על כל נתוני המדינה ומנסים להבין אותם, לפרש אותם ולתת למקבלי ההחלטות את ההמלצה האפידמיולוגית הכי מבוססת, וזה מה שאנחנו עושים גם פה.
שרון אלרעי פרייס: דווקא לא מסתכלים על דברים אנקדוטליים בכלל, אלא על כלל התמונה האפידמיולוגית.
שרון אלרעי פרייס: וכמו שאתם רואים, ההשפעות, גם קצרות הטווח, שהן פחות משמעותיות, ה-pims שהוא יותר משמעותי וההשפעות הארוכות שאותן אנחנו בכלל לא יודעים.
שרון אלרעי פרייס: אסכם במה שפתחתי.
שרון אלרעי פרייס: אנחנו לא רוצים לחסן אף אחד.
שרון אלרעי פרייס: אנחנו נקבל את הנתונים, נראה מה אומר על כך ה-FDA, נראה מה הוועדות שלנו אומרות ונקבל כמו תמיד את ההחלטה בצורה הכי מקצועית.
שרון אלרעי פרייס: אני מזמינה את כל מי שרוצה להצטרף לדיון שיהיה בנושא הזה.
שרון אלרעי פרייס: מאוד יכול להיות שגם יהיה דיון שפתוח לציבור, בגלל שהנושא הזה הוא כל כך חשוב וכל כך מהותי וכל כך קונטרוברסלי, או שיוצגו בו עמדות.
שרון אלרעי פרייס: אנחנו מנסים לפעול כמה שיותר באחריות, ואם יש אנשים שמוציאים כל מיני נתונים, זורקים אותם, מייצרים סרטונים ועושים דיסאינפורמציה, זה חבל.
שרון אלרעי פרייס: זה מה שחבל.
שרון אלרעי פרייס: זה לדעתי מה שפוגע.
שרון אלרעי פרייס: אני בטוחה שאנחנו יכולים לעשות עוד הרבה כדי להנגיש את הנתונים בצורה כפי שאמרת, ואנחנו מנסים כל הזמן להשתפר בזה.
שרון אלרעי פרייס: וזה באמת אחד האתגרים הגדולים במגיפה הזאת, הנתונים שכל הזמן משתנים ולראות איך מנגישים אותם בצורה הכי טובה.
שרון אלרעי פרייס: יש מערך הסברה חדש שנוצר בדיוק למטרה הזאת, להנגיש את זה, להראות את זה, ואנחנו כל הזמן באתגר הזה.
שרון אלרעי פרייס: אבל הקושי הוא באמת בכל מיני דברים שכל הזמן קופצים, לפעמים גם עם אנשים שהם רופאים ולא מכירים את כל הנתונים שיש במדינת ישראל, אלא באמת רואים את הדברים האנקדוטליים, אבל עדיין אומרים את האמירות כשהאחריות בסוף, לא על בריאות הילדים ולא על בריאות הציבור, היא לא עליהם.
מיכל שיר סגמן: תודה, ד"ר אלרעי פרייס.
מיכל שיר סגמן: אני רק מבקשת, מאחר שהחיסון עדיין לא אושר ב-FDA, אחת הסיבות שביקשתי לכנס את הדיון הזה לפני שהרכבת יוצאת מהתחנה, הרבה מאוד ממה שקשור לציבור – ושוב, אנחנו פה בוועדה לזכויות הילד – הרבה מאוד מהדיסאינפורמציה, או מהעובדה שאינפורמציה או סטטיסטיקות אמיתיות לא זורמות אל הציבור יוצרות באמת פניקה ופחד, הרבה מאוד מהם זה בגלל לחץ חברתי בגלל כל נושא התו הירוק.
מיכל שיר סגמן: שמענו כאן אימא שכן חיסנה את הילדים שלה וכן בעד לחסן את הילדים, למרות שהיא לא יודעת.
מיכל שיר סגמן: היא אמרה בעצמה: אני מחסנת כי אני מבינה שמשרד הבריאות תומך בזה.
מיכל שיר סגמן: עשיתי את המחקרים.
מיכל שיר סגמן: היא ד"ר, לא לרפואה אמנם, אישה משכילה וכו', והיא החליטה בסוף כדי לאפשר חיים נורמליים ושוטפים במדינה, שהילדים יוכלו ללכת לאן שהם רוצים ולא יהיו מוגבלים, והרבה פעמים זה מהווה שיקול.
מיכל שיר סגמן: לעומת זאת יש הורים שהם נגד.
מיכל שיר סגמן: אגב, זה מתחלק בערך חצי-חצי של בעד ושל נגד, בלי קשר למה הרפואה אומרת, אלא עניין של לחץ.
מיכל שיר סגמן: ההורים האלה אומרים: אני כהורה מאוד מפחד, כי לא יודעים גם מבחינת החיסונים מה יהיה בעוד 10 ו-20 שנה, ואנחנו לא יודעים איך הילדים שלנו יגיבו לחיסון בנושא פריון למשל, שזאת שאלה שמעסיקה הרבה מאוד הורים שפוחדים לתת חיסונים בגלל נושא של פריון, בגלל שלא יודעים מה יהיה בעוד 10 שנים, או חלילה מחלות אחרות שעלולות לצוץ.
מיכל שיר סגמן: יש הרבה דיסאינפורמציה וגם חוסר אינפורמציה אמיתית של מערכת הבריאות.
מיכל שיר סגמן: זה מלבה חששות.
מיכל שיר סגמן: בכל מה שקשור לתו הירוק הם אומרים: או שמונעים ממני, או לחילופין אני אחסן כדי שלא ימנעו ממני, וזה יוצר יותר לחץ.
מיכל שיר סגמן: הבקשה שלי היא קודם כל כמה שיותר שקיפות.
מיכל שיר סגמן: גם אני כאימא חשופה לדיונים בערוצי החדשות, ומאוד בעייתי שאימא פותחת YNET או ערוץ דיגיטלי כלשהו כדי לקבל איזושהי אינפורמציה על כן או לא.
מיכל שיר סגמן: יש הורים שהחיסון מתקרב לפתחם של גילאי הילדים שלהם.
מיכל שיר סגמן: אנחנו יודעים שלהורים שיש להם ילדים בגילאים מבוגרים יותר יש פחות חשש לחסן ילדים צעירים יותר במשפחה.
מיכל שיר סגמן: לעומת זאת הורים לילדים קטנים שבפעם הראשונה מגיעים למצב שהם יצטרכו לקבל החלטה בנושא הזה מביעים חששות אמיתיים.
מיכל שיר סגמן: הם לא בעד או נגד.
מיכל שיר סגמן: אנשי המקצוע נמצאים במן קרב של בעד ושל נגד.
מיכל שיר סגמן: הציבור שפה בוועדה אנחנו מדברים עליו, ולאו דווקא בהיבט הרפואי, באמת פוחד, באמת מבולבל, באמת לא יודע מה לעשות.
מיכל שיר סגמן: הוא חושש, והתו הירוק שמנפנפים בו – ואני לא נוקטת עמדה אם זה נכון או לא נכון, כי את מסתכלת על זה דרך משקפיים מסוימים – כמה שיותר שקיפות של משרד הבריאות לתהליך הזה להבין שהלחצים פה על ההורים הם לחצים אמיתיים, להבין שהלחצים על הילדים הם לחצים אמיתיים.
מיכל שיר סגמן: תראו סטטיסטיקות, ואם אין אותן אז לא לקבוע דברים כל כך נחרצים גם מהצד השני.
מיכל שיר סגמן: כי כרגע הסטטיסטיקה עומדת על 1 מ-3,000 ילדים.
מיכל שיר סגמן: זאת עדיין סטטיסטיקה שהיא רחוקה מלהיות אפוקליפסה עכשיו.
מיכל שיר סגמן: יש זמן להנגיש את המידע לציבור ולהורים בצורה שהיא מסודרת, בצורה שהיא עניינית, מבלי לתקוף ולהביא גם הרבה ויכוחים שהם קצת פוליטיים רפואיים אצלכם בתוך העולם הרפואי.
מיכל שיר סגמן: לא לעשות את זה על חשבון ההורים.
מיכל שיר סגמן: הלחץ הוא לחץ אמיתי.
מיכל שיר סגמן: ואני שוב חוזרת על דברי חבר הכנסת כסיף, לא סתם יוצאים הפייק ניוז.
מיכל שיר סגמן: כשאין מספיק אינפורמציה שמונגשת זה כר פורה לפייק ניוז.
מיכל שיר סגמן: אני אומרת לך את האמת, גם אני אחרי הוועדה הזאת לא יודעת לקבל איזושהי החלטה.
מיכל שיר סגמן: ואני אימא לילדים.
מיכל שיר סגמן: אני עדיין לא יודעת.
מיכל שיר סגמן: מיד נשמע עוד אימא אחת.
מיכל שיר סגמן: אני מניחה שגם כאלה שהחליטו לחסן וגם אלה שאומרים שהם לא יחסנו, גם הם בעצמם לא יודעים.
מיכל שיר סגמן: וזה התפקיד של משרד הבריאות בסופו של דבר, ולא של פרשנים, וגם לא של רופאים ופרופסורים מחוץ למערכת הבריאות.
מיכל שיר סגמן: בוודאי להביע את דעתם, בוודאי להשמיע את קולם, אבל בסוף הרגולטור, המשרד הממשלתי, מערכת הבריאות, משרד הבריאות הוא זה שאמון והוא זה שיקבל את ההחלטה, כולל הסנקציות, כלומר תו ירוק.
מיכל שיר סגמן: תבינו שככל שמורידים את גילאי הילדים, אם לא חייבים לעשות את זה אז לא לעשות את זה, ואם יש מקום להרחיב את הדיון או לדחות איזושהי החלטה תעשו את זה.
שרון אלרעי פרייס: אני רק אגיד שאם את יוצאת מהדיון הזה מבולבלת, זה בצדק, כי אני חושבת שהדיון הזה מוקדם מדי.
שרון אלרעי פרייס: אם החיסון הזה לא הגיע ל-FDA, עדיין לא אושר, אין לנו הנתונים, לא נעשה הדיון בוועדה המקצועית הרפואית, הוועדה המייעצת לחיסונים וועדת הצת"ם, אז אנחנו פשוט עושים את הדיון הזה מוקדם מדי, זה הכול.
שרון אלרעי פרייס: אני חושבת שהנתונים צריכים להיות מובאים.
שרון אלרעי פרייס: אנחנו נביא את הנתונים של התחלואה כמו שהבאתי אותם לפה.
שרון אלרעי פרייס: בכוונה לא הבאתי נתונים על החיסון, כי אין כל כך.
שרון אלרעי פרייס: להגיד חוסנו כמה מאות ילדים ומזה להסיק אם החיסון הוא בטוח או לא בטוח?
שרון אלרעי פרייס: אני לא רוצה להתיימר להגיד את הדבר הזה.
שרון אלרעי פרייס: אני רוצה להסתכל על הנתונים הגדולים יותר, המשמעותיים יותר, שמוצגים ל-FDA, לעשות את הדיון המקצועי.
שרון אלרעי פרייס: אני אומרת שוב, הדיון הזה הוא דיון שקוף.
שרון אלרעי פרייס: תוצאות הדיון יוצאות החוצה.
שרון אלרעי פרייס: ד"ר בועז לב הזמין בפעם הקודמת את מועצת החירום הציבורית כדי לומר את דבריהם.
שרון אלרעי פרייס: זאת אומרת, אין פה שום עניין לא של סודיות ולא של חוסר שקיפות.
שרון אלרעי פרייס: אני מסכימה איתך לגמרי שאנחנו רוצים עוד ועוד להשתפר בנושא של הנגשה והסברה, אבל אנחנו עושים איזשהו דיון שבעיני גם הוא גורם לאיזשהו לחץ על ההורים שכבר מדברים על החיסונים.
מיכל שיר סגמן: אבל אמצעי התקשורת מדברים על החיסון.
שרון אלרעי פרייס: אבל משרד הבריאות לא מדבר.
שרון אלרעי פרייס: משרד הבריאות יצא ודיבר?
שרון אלרעי פרייס: לא.
שרון אלרעי פרייס: אנחנו יושבים ומחכים.
מיכל שיר סגמן: הוועדה הזאת מייצגת ילדים ואת ההורים שלהם, וכשאימא פותחת ערוצי תקשורת ומדברים על חיסוני ילדים של גיל חמש, אם זה לא יאושר כל הדיון הזה כבר לא רלוונטי.
מיכל שיר סגמן: במידה שזה כן יאושר, עוד שבוע, שבועיים, חודש, הרכבת טסה במדינת ישראל.
מיכל שיר סגמן: אנחנו אזרחי קורונה כבר כמעט שנתיים, ומרגע שמתקבלת החלטה דברים קורים מהר מאוד וכולם רצים נורא מהר לאולפנים ולכולם יש דעה נורא נחרצת, ובסוף יושבים האימא והאבא בבית עם ילד בן 5 או עם ילד בן 12 וצריכים לקבל החלטה אמיתית, והם לא יודעים והם פוחדים.
מיכל שיר סגמן: והפחד הזה הוא אמיתי.
מיכל שיר סגמן: ואין לו שום קשר לפוליטיקה או לפרשנויות שאנחנו רואים בחדשות שכל אחד רץ.
מיכל שיר סגמן: את אומרת שזה דיון מוקדם?
מיכל שיר סגמן: היום הורה פותח עיתון ומקבל את האינפורמציה הזאת.
מיכל שיר סגמן: מאחר שמשרד הבריאות אומר שהוא מחכה לאישורי החיסונים, אז אין הדעה של משרד הבריאות, אבל כן מדברים על חיסונים והרכבת הזאת לפני שהיא יוצאת מהתחנה הדיון הזה הוא חשוב, כי הורים פנו אלינו.
שרון אלרעי פרייס: אין לי בעיה עם הדיון.
שרון אלרעי פרייס: אפשר לעשות דיון תמיד, והדיונים שקופים וציבוריים, הם מצוינים.
שרון אלרעי פרייס: אני רק אומרת שאם את אומרת שיצאת מפה ואין לך תשובה, זה בגלל שאין עדיין כל הנתונים לגבי החיסון.
שרון אלרעי פרייס: היינו רוצים לראות את הנתונים של ה-FDA, מה מוצג, לדבר עליהם בצורה מקצועית בוועדה המייעצת לחיסונים ובצת"ם, לעשות את הדיון.
שרון אלרעי פרייס: לא שהדיון הזה לא בסדר, הוא בסדר.
מיכל שיר סגמן: אנחנו רואים שהרבה ילדים חוסנו בגילאי 18-12 בגלל נושא של תו ירוק, ולאו דווקא כי הם חושבים שזה טוב או לא טוב בריאותית.
מיכל שיר סגמן: אין להם מושג.
מיכל שיר סגמן: גם מי שחיסן עדיין מבולבל.
מיכל שיר סגמן: ואז המקל והגזר שנושא בחובו התו הירוק הביא ילדים בני 18-12 כן להתחסן, אבל אם תשאלי את ההורים הם יגידו: לאו דווקא כי אני יודע בוודאות שזה לא פוגע בבריאות של הילד.
מיכל שיר סגמן: אני לא יודע.