GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל שיר סגמן: הוועדה דורשת להקים ועדת שרים לעניין חינוך – טיפול לגיל הרך, שתלווה את פעולת המועצה לגיל הרך, מה שהיה אמור לקרות כפי שהחוק קובע וטרם קרה.
מיכל שיר סגמן: קיצצו 55 מיליון שקלים מהסובסידיה – זה נכנס למעון לכיסוי העלות של הילד בגן.
מיכל שיר סגמן: בקיצור – פירוט בדיוק מה קרה עם הכסף, לאן הוא הלך, מה הולכים לעשות, עבור מה מיועדים התקנים?
מיכל שיר סגמן: הוועדה דורשת לקבל ממשרד החינוך תכנית רב-שנתית לנושא חינוך טיפול לפעוטות.
מיכל שיר סגמן: דיברנו על זה ומיד כשאתם תסיימו להציג אנחנו נשמח לקבל את הסקירה הזאת כאן, בוועדה.
מיכל שיר סגמן: נושא ההסתגלות – בתקנות חינוך קורונה הוגדרו שבעה ימי הסתגלות.
מיכל שיר סגמן: תלונות ההורים והמטפלים אומרים שהזמן הזה לא מספיק.
מיכל שיר סגמן: בחינה מחודשת של כל תנאי ההסתגלות.
מיכל שיר סגמן: הוועדה מבקשת מהמשרדים להתאים את ימי ההסתגלות למצב החופשות, החגים והבידודים.
מיכל שיר סגמן: לבחון חובה למשקף שקוף לכל המטפלות בגילאים הרכים על מנת שאותו ילד יוכל לקרוא את השפתיים ולראות את הפנים של אותו מטפל, דבר שהוא חיוני להתפתחות שלו – לבחון את הנושא.
מיכל שיר סגמן: ואת כל נושא תקצוב נאמני קורונה – מאחר וראינו עד כמה לידה עד שלוש סובל מהזנחה ממדינת ישראל בעשורים האחרונים ובפרט בשנים האחרונות, ואנחנו רואים איך צריך ללקט מידע ואין מענה ראוי, הכל נופל על מטפלות מה גם שאין מספיק והן לא יכולות להיות אחראיות גם על נושא הקורונה.
מיכל שיר סגמן: זאת בקשה שהיא לא סבירה והיא לא תקרה.
מיכל שיר סגמן: אפשר להגיד שנותנים להם לעשות את זה רק שזה לא יקרה בפועל, ומי שיפגע מזה זה הילדים שלנו.
מיכל שיר סגמן: אז אני מצפה לתשובות לתקצוב ונאמני קורונה לידה עד שלוש, כל מה שקשור למעונות ולגני הילדים.
מיכל שיר סגמן: ישיבה זו נעולה.
מיכל שיר סגמן: היום יום רביעי, 11 באוגוסט 2021, ג' באלול התשפ"א.
מיכל שיר סגמן: הנושא היום יעסוק במענים לילדים אלרגיים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נפתח בפעוטות במעונות היום, ונמשיך בתלמידים במערכת החינוך.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לפתוח עם נעמה שמואלי, יושבת ראש עמותת יה"ל.
מיכל שיר סגמן: בבקשה, נעמה.
נעמה שמואלי: תודה רבה.
נעמה שמואלי: בוקר טוב.
נעמה שמואלי: בפתח הדברים שלי אני רוצה להודות לך, יושבת-ראש הוועדה, על קיום הדיון החשוב הזה, ולחברי הכנסת שהגיעו לכאן, שהיה להם מספיק חשוב להיות כאן.
נעמה שמואלי: חשוב לי להתחיל מהתחלה ולהגיד למה בעצם אנחנו כאן, ואני אשמח אם יינתנו לי כמה דקות לעשות סדר.
נעמה שמואלי: הסיבה היחידה שאנחנו נמצאים כאן היום היא רק כדי לסבר את האוזן לכל מי שנמצא, זה כי עד היום לא מת אף ילד אלרגי במעון או בגן או בבית-ספר.
נעמה שמואלי: ואני אגיד לכם גם את מה שנורא כואב לי וקשה לי לומר – זה רק עניין של זמן.
נעמה שמואלי: ואני אומרת את זה בפחד ובחרדה, כאימא לילד אלרגי וכמי שיושבת פה ומייצגת את הילדים האלרגיים.
נעמה שמואלי: אבל זאת המציאות.
נעמה שמואלי: עברו רק קצת פחות מארבעה חודשים מאז שמדינת ישראל כולה הייתה בהלם, כשאושר דרעי, זיכרונה לברכה, נפטרה כתוצאה מתגובה אלרגית.
נעמה שמואלי: מי שחושב שאושר דרעי נפטרה כתוצאה מתגובה אלרגית למזון כי מישהו בטעות הגיש לה קינוח חלבי – טועה.
נעמה שמואלי: אושר דרעי, זיכרונה לברכה, נפטרה כי לא היה מי שיציל אותה בדרך.
נעמה שמואלי: טעויות קורות כל הזמן.
נעמה שמואלי: בואו, אני אספר לכם את האמת, הן קורות כל הזמן.
נעמה שמואלי: מי שחי עם אלרגיה למזון, אין לו 100% בשום מקום.
נעמה שמואלי: אנחנו חיים עם זה.
נעמה שמואלי: זה החיים שלנו.
נעמה שמואלי: טעויות קורות בבתי הספר, במעונות, בגנים, בבתי חולים, בכל מסגרת שאתם רק יכולים לחשוב עליה.
נעמה שמואלי: אבל בסופו של דבר, אנחנו צריכים לדעת מה לעשות אם, חס וחלילה, קורית הטעות הזאת.
נעמה שמואלי: ולא נעים לי לומר, אבל יש מאות אושר דרעי בשנה, פשוט, אותם, איך שהוא, במזל, מצליחים להציל, ואני אומרת במזל, כי הרבה מאוד פעמים זה מזל.
נעמה שמואלי: וכשאנחנו מתייחסים למוסדות החינוך, זה ב-99% במזל.
נעמה שמואלי: לפני חודש, כשהסתיימה שנת הלימודים, באחד מבתי הספר היסודיים ביבנה היה טקס סיום של הילדים שסיימו כיתה ו'.
נעמה שמואלי: אושרת ושחר, ההורים של מאיה, הגיעו לשם כשהם דוחפים את כיסא הגלגלים של מאיה, ילדה רק בת 11, שלפני שנה וחצי, כתוצאה מתגובה אלרגית לחלב, היא נותרה עם פגיעה מוחית קשה; נמצאת בטקס הסיום שלה, של כיתה ו', כשהיא בכלל אפילו לא יודעת איפה היא נמצאת.
נעמה שמואלי: ולפני חצי שנה, זאת הייתה הילה, גם היא בת 11, וגם היא נותרה עם פגיעה מוחית קשה כתוצאה מתגובה אלרגית.
נעמה שמואלי: ולמה אני מספרת לכם את זה?
נעמה שמואלי: כי אלו אירועים שקורים, ואנחנו כהורים לילדים אלרגיים חיים אותם.
נעמה שמואלי: רובכם לא מכירים את הסיפורים האלה, אולי חוץ מהסיפור של אושר דרעי, זיכרונה לברכה.
נעמה שמואלי: אבל אירועים כאלה קורים כל הזמן.
נעמה שמואלי: ואני אומרת לכם שאם הטרגדיות האלה היו מתרחשות בתוך מוסדות החינוך, לא היינו יושבים פה היום.
נעמה שמואלי: באורח פלא היו תקציבים, באורח פלא היו סייעות, באורח פלא היו תוכניות, באורח פלא היו תוכניות, הכול היה נפתר.
נעמה שמואלי: אבל זה לא קרה בבית שלכם, גורמי המקצוע.
נעמה שמואלי: זה קרה בבית של מישהו אחר, וזאת הסיבה שאנחנו כאן.
נעמה שמואלי: במקום שהמדינה וגורמי המקצוע יסכימו ללמוד מהאירועים הקשים האלה, מהטרגדיות האלה, הם עסוקים בלהסתכל על החיים של הילדים שלנו דרך החור של הגרוש.
נעמה שמואלי: סליחה שאני מדברת ככה.
נעמה שמואלי: אני כועסת.
נעמה שמואלי: אני מגיעה כל שנה לדיון הזה.
נעמה שמואלי: כל שנה.
נעמה שמואלי: ואני מודה לוועדה הזאת שנותנת לנו מקום ובית.
נעמה שמואלי: אני מרגישה פה בית.
נעמה שמואלי: סליחה, אני קצת מתרגשת מהדבר הזה.
נעמה שמואלי: המאבק הזה על החיים של הילדים שלנו מתיש.
נעמה שמואלי: אני לא פה בשבילי.
נעמה שמואלי: הילד האלרגי שלי הוא גדול, הוא כבר לא צריך סייעות של אף אחד.
נעמה שמואלי: אני פה יושבת ומאחוריי יושבים 12,000 הורים לילדים אלרגיים.
נעמה שמואלי: דמיינו לעצמכם את התמונה הזאת.
נעמה שמואלי: איך אנחנו לא מתביישים להיות פה כל שנה?
נעמה שמואלי: ! נשבעת לכם, אני באה לכאן ואני אומרת, למה?
נעמה שמואלי: למה אנחנו צריכים לעבור את זה?
נעמה שמואלי: אין לנו מה לעשות?
נעמה שמואלי: איך המדינה יכולה להסתכל – המדינה זה אתם – לנו בעיניים ולהגיד, תסמכו עלינו, הילדים שלכם בטוחים בבתי הספר.
נעמה שמואלי: אני לא רואה פה נציגים של משרד החינוך, אלא אם כן אני אפילו לא מזהה אותם.
נעמה שמואלי: אבל מי יכול היום להסתכל לנו בעיניים ולהגיד לנו שהילדים שלנו בטוחים במסגרות החינוך?
נעמה שמואלי: אין פה אף גורם.
נעמה שמואלי: ואם יגיד פה גורם אחד שהם בטוחים, הוא משקר.
נעמה שמואלי: הוא משקר.
נעמה שמואלי: ומה התפקיד שלי באירוע הזה?
נעמה שמואלי: אנחנו הורים מתנדבים.
נעמה שמואלי: אגב, בעמותה כולנו עושים את זה בהתנדבות.
נעמה שמואלי: מה התפקיד שלי?
נעמה שמואלי: אני צריכה להיות הילד עם האצבע בסכר.
נעמה שמואלי: אני לא הילד עם האצבע בסכר.
נעמה שמואלי: כל הגוף שלי בסכר, כעמותה.
נעמה שמואלי: אני, העמותה המתנדבת, צריכה לדאוג לכל הדבר הזה?
נעמה שמואלי: איפה האחריות שלכם?
נעמה שמואלי: ואני אגע בנושא של המעונות ואני ארד טיפה יותר לפרטים.
נעמה שמואלי: הסייעות של הילדים האלרגיים במעונות היום אושרו לפני כמה ימים, יומיים-שלושה, אני לא זוכרת, בסוף השבוע האחרון.
נעמה שמואלי: הן אושרו, אבל עד היום לא נפתחה המערכת להגשת בקשות.
נעמה שמואלי: אנחנו ב-11 באוגוסט.
נעמה שמואלי: ההורים אפילו לא הגישו בקשה.
נעמה שמואלי: אף אחד לא בחן אותה.
נעמה שמואלי: לכו תמצאו עכשיו סייעות.
נעמה שמואלי: אתם יודעים מה זה למצוא סייעת?
נעמה שמואלי: סייעת זה התפקיד הכי מבוקש בישראל עכשיו, אבל יש רק ביקוש, אין היצע.
נעמה שמואלי: ועוד למצוא סייעת לשעתיים ביום.
נעמה שמואלי: איזו בושה.
נעמה שמואלי: כאילו הילדים האלרגיים אלרגיים לשעתיים ביום.
נעמה שמואלי: כאילו בשעה השלישית הם לא אלרגיים יותר.
נעמה שמואלי: אבל אפילו את השעתיים האלה, השעתיים הנכספות האלה, שמקבלים אותן יחידי סגולה – אתם יודעים מי מקבל סייעות במעונות?
נעמה שמואלי: מקבלים רק חלק מהילדים האלרגיים.
נעמה שמואלי: רוב הילדים האלרגיים בכלל לא מקבלים סייעות במעונות.
נעמה שמואלי: מי שמקבל סייעות במעונות זה רק הילדים המולטי-אלרגיים, אלה שאלרגיים לכמה דברים, או הילדים האלרגיים לחלב, אבל האלרגיים לחלב, יש להם כוכבית בסוף.
נעמה שמואלי: ילד אלרגי לחלב במעונות יום מקבל סייעת רק עד גיל שנתיים.
נעמה שמואלי: מגיל שנתיים ויום הוא לא זכאי לקבל סייעת.
נעמה שמואלי: הוא בטוח יכול לדאוג לעצמו.
נעמה שמואלי: הוא יכול להגיד שהוא לא מרגיש טוב, שהוא קיבל תגובה אלרגית, וגם לקחת את המזרק ולהזריק לעצמו ברגל.
נעמה שמואלי: איך אנחנו מסוגלים בכלל לחשוב שהאירוע הזה נפטר, כאילו להתהדר בזה שיש סייעות לילדים במעונות?
נעמה שמואלי: אין סייעות לילדים במעונות ואין ביטחון לילדים האלרגיים במעונות.
נעמה שמואלי: וכשאמרתי לכם שזה עניין של זמן עד שיקרה אסון במעונות – לא רק במעונות, במעונות ובכל מסגרות החינוך – זה עניין של זמן כי זה טבע הדברים, כי ככה זה עובד.
נעמה שמואלי: ולצערי הרב, אנחנו נלחמים כדי שאתם תוכלו להגיד לנו, עוד אף אחד לא מת במוסדות החינוך.
נעמה שמואלי: אני נלחמת על המשפט הזה.
נעמה שמואלי: הלוואי שכל החיים תגידו לנו את זה.
נעמה שמואלי: הלוואי.
נעמה שמואלי: וגם השעתיים האלה, הילד שהוא אלרגי רק לשומשום לא מקבל אותן.
נעמה שמואלי: הילד שאלרגי רק לבוטנים לא מקבל אותן.
נעמה שמואלי: הילד שאלרגי רק לאגוזים לא מקבל אותן.
נעמה שמואלי: הילדים האלה, בסדר, אפשר לוותר על החיים שלהם, אין שום בעיה.
נעמה שמואלי: אז הפייק הזה שקוראים לו סייעות לילדים במעונות היום חייב להיפסק, פשוט חייב להיפסק.
נעמה שמואלי: אני אגיד עוד משפט, ברשותכם.
נעמה שמואלי: אחת המשימות הקשות ביותר להורים לילדים אלרגיים זה למצוא מסגרות לילדים האלרגיים שלהם.
נעמה שמואלי: אם מישהו הצליח למצוא מסגרת זה או כי הוא שיקר, ואני אומרת לכם שאנחנו אומרים להורים שלנו לשקר; לא להגיד שהם נרשמים למעון שהילד שלהם אלרגי.
נעמה שמואלי: אז זה או שהוא שיקר וקיבלו אותו, ורק אחר כך הוא מספר על האלרגיה שלו, או שבמקרה שפר מזלו והוא הגיע לאיזשהו גן שהגננת או הסייעת היא אימא לילד אלרגי או נכד לילד אלרגי ואז היא מרגישה מחויבות לתת לילדים האלרגיים להתקבל.
נעמה שמואלי: זאת הדרך היחידה להתקבל למעונות ולגנים בגילי אפס עד שלוש.
נעמה שמואלי: אה, בטח.
נעמה שמואלי: יש עוד אופציה.
נעמה שמואלי: ההורים פותחים פשוט משפחתון בבית.
נעמה שמואלי: זה מה שהם עושים.
קריאה: אם אתה מגלה את האלרגיה תוך כדי תנועה - - -
מיכל שיר סגמן: לא, אנחנו לא מתחילים פה דיון פנימי.
נעמה שמואלי: לפני שבוע דיברה איתי אחת האימהות.
נעמה שמואלי: אוגוסט זה החודש הכי קשה שלנו בעמותה.
נעמה שמואלי: זה אלפי טלפונים ביום.
נעמה שמואלי: אני לא יכולה אפילו לתאר את זה.
נעמה שמואלי: והתקשרה אליי אימא אחת והיא בוכה לי בטלפון, הילד שלה כבר בגן, הוא אמור להיות בשנה שנייה בגן, ילד בן שנה ושמונה חודשים.
נעמה שמואלי: אבל עכשיו התקשרו אליה להגיד לה שכבר נמאס להם לטפל באלרגיות שלו, שימצאו לו גן אחר.
נעמה שמואלי: אז גם זה כבר לא ערובה לשום דבר.
נעמה שמואלי: זה מה שחשוב לי לגבי המעונות, וסליחה, עוד משפט אחד לגבי המעונות.
נעמה שמואלי: יש הנחיות לכאורה על התנהלות של מעונות היום עם ילדים אלרגיים.
נעמה שמואלי: קובעים שם איך מוציאים אלרגנים מהגן, אם מוציאים, איך מוציאים, מה עושים במהלך היום.
נעמה שמואלי: חרטבונה.
נעמה שמואלי: סליחה שאני אומרת את זה ככה.
נעמה שמואלי: אף אחד לא בודק את זה.
נעמה שמואלי: אף אחד לא אוכף את זה.
נעמה שמואלי: אף אחד לא מיישם את זה.
נעמה שמואלי: שוב, זה יחידי סגולה שמיישמים את זה.
נעמה שמואלי: ובסופו של יום, בקצה של האירוע הזה, אחרי כל המילים היפות של כל המסמך הזה, ההורים מגיעים למעון וצריכים להילחם עם המנהלת ולהילחם עם המטפלת, ולהילחם עם ההורים על החיים של הילד שלהם.
נעמה שמואלי: אז זה המעונות.
נעמה שמואלי: וברשותכם, כמה משפטים על משרד החינוך.
נעמה שמואלי: אנחנו ב-11 באוגוסט היום, לכאורה במשרד החינוך, לכאורה הכול טוב, הילדים מקבלים סייעות לאורך כל היום, כל הילדים מקבלים סייעות.
נעמה שמואלי: בואו, אני אספר לכם סוד, מעטים יודעים פה – אנחנו נמצאים בהליך בג"ץ נגד משרד החינוך ומשרד הבריאות אחרי שהם החליטו, ומבחינתי זה זוכה בהחלטה היצירתית של השנה, לבטל את הסייעות לילדים האלרגיים, אלה שאלרגיים רק לאגוזים של קשיו ופיסטוק.
נעמה שמואלי: הם בחרו: לוז כן, פקאן ומלך כן, בוטנים כן, שומשום כן, קשיו ופיסטוק לא בא לנו לתת לכם.
נעמה שמואלי: אני אומרת לכם ברצינות עכשיו, מה אני לא מבינה?
נעמה שמואלי: מה אני לא מבינה?
נעמה שמואלי: כמה אפשר לשבת פה?
נעמה שמואלי: יושב פה מולי חבר הכנסת אשר, ואני חושבת שהוא מלווה אותנו כבר שנים ארוכות במאבקים האלה, והוא מכיר והוא שומע אותי כל שנה יושבת ובוכה פה בוועדה הזאת או בוועדות אחרות, אם בוועדת הכספים שהוא מכניס אותי, אם זה בוועדת החינוך, לא משנה איפה.
נעמה שמואלי: ואני חושבת על זה שהוא שומע אותי עכשיו מדברת והוא אומר לעצמו גם, איך יכול להיות שהיא חוזרת על אותם דברים, על התקליט השבור הזה?
נעמה שמואלי: אבל באמת, ההחלטה היצירתית הזאת של משרד החינוך עברה השנה את כל הגבולות האפשריים, ובגלל זה גם הגענו לבג"ץ, ואני מאוד מקווה שבג"ץ יהיה איתנו בסיפור הזה.
נעמה שמואלי: אבל לא זאת הבעיה היחידה במשרד החינוך.
נעמה שמואלי: הסתכלתי על הנתונים - - -
מיכל שיר סגמן: נעמה, צריך לקצר.
נעמה שמואלי: הסתכלתי על הנתונים של משרד החינוך, שהם העבירו במסגרת ההכנה לדיון הזה – הנציגה של משרד החינוך אמורה להגיע לפה?
מיכל שיר סגמן: כן, כן.
תמי ברנע: יש פה נציגה אחת, וצריכה להגיע עוד אחת.
מיכל שיר סגמן: ויש לנו כאן
מיכל שיר סגמן: גם חברי כנסת שצריכים ללכת לוועדות נוספות, והם רוצים לדבר.
מיכל שיר סגמן: אז ברשותכם, ניתן קודם לחברי הכנסת לומר מילה ואז נמשיך עם גורמי המקצוע.
מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת סלאלחה, בבקשה.
עלי סלאלחה: בוקר טוב, חברים וחברות, האמת היא שאני מכיר את הנושא אבל לא יותר מדי בהרחבה.
עלי סלאלחה: אם המצב בסקטור היהודי הוא כזה, איך שתיארת, אז אני לא יודע מה המצב בסקטור הלא-יהודי.
נעמה שמואלי: גרוע הרבה יותר.
עלי סלאלחה: ולכן אני חושב שיש לעשות המון, כבוד חברתי חברת הכנסת מיכל, ולעשות משהו למען הילדים האלה, הרי הם הילדים שלנו והם עתידנו.
עלי סלאלחה: ולא יכול להיות לא להתייחס אליהם, לא לתת להם מענה.
עלי סלאלחה: ושעתיים סייעת לילד, אני חושב שזה צחוק וזה לא רציני וזה לא נכון.
עלי סלאלחה: והילדים האלה צריכים אותנו, אנחנו המבוגרים.
עלי סלאלחה: ואם אנחנו לא נעשה את העבודה הזו, אז אני לא יודע מי יעשה את זה.
עלי סלאלחה: האם ידוע לך אם יש עמותות בסקטור הערבי למען?
עלי סלאלחה: - - -
נעמה שמואלי: אין עמותות בסקטור הערבי.
נעמה שמואלי: אבל אני יכולה לומר שאנחנו נותנים מענה גם בסקטור הערבי.
נעמה שמואלי: יש לנו חברי עמותה מהמגזר הערבי, אבל אנחנו לא מצליחים להגיע לשם מספיק טוב.
מיכל שיר סגמן: אחת השאלות שנעלה כאן זה כל עניין הנגשת השפה, אם זה קורה כמו שצריך, ברמת העלאת מודעות של ההורים אפילו, כדי שההורים ידעו על מה מדובר.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נדבר גם על זה.
מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.
: בוקר טוב.
: אני אשמח להתייחס יותר אחרי שאני אשמע את משרד הרווחה, העבודה.
: אני כבר לא יודע מי אחראי היום על המעונות.
מיכל שיר סגמן: אנחנו בדיוק באמצע השנה, יש את המעבר, ואנחנו נדבר גם על המעבר הזה ומי אחראי על המעבר הזה.
: גם זו אחת ההחלטות הלא-חכמות, סליחה, עד כדי טיפשיות, לעשות את זה בתקופה של תחילת שנת לימודים.
: אני חושב שזה לא חכם בגלל שהדבר הראשון שכל פקיד ממשלתי מחכה זה שתהיה אי בהירות לגבי מי אחראי על התחום שהוא אמור לעשות אותו.
: ואני חושב שגם בזה ניפול בין הכיסאות, אבל אני אשמח לשמוע מה שקורה.
: אני בהחלט יכול לומר לך, גברתי היושבת-ראש, שהנושא הזה עולה כל שנה, כל פעם בווריאציה אחרת.
: לפני שנתיים התחילו לדבר על הפסקת התקצוב בכלל.
: לכן אני רוצה לדעת מה קורה השנה.
: אבל גם את אותו תקצוב של אותן שעתיים שלפעמים בתורנות נכונה יכולה לכסות חלק מהיום, גם את זה החליטו לפני שנתיים לעצור.
: אנחנו נאבקנו כאן ובוועדות אחרות ביחד עם העמותה, והצלחנו לבלום את ההחלטה הזאת של להפסיק לתקציב.
: וכמובן שהגיע משרד הרווחה בזמנו, והסביר שכבר לא צריך את זה כי הולכים לעשות עכשיו תהליך של רפורמה כזאת או אחרת, שבה הגננות או המטפלות יקבלו הכשרה.
: זו תוכנית יפהפייה שעל הנייר היא הייתה באמת מקסימה, ואנחנו התנינו דבר אחד.
: היו פה חברי כנסת מכל הבית, ואני מתפלא שחברת הכנסת בן ארי לא פה, כי גם היא אחת הפעילות בעניין הזה.
: אמרנו דבר אחד – לא ניתן שיעצרו את התקציב, ולא יעצרו את מה שקורה עד היום, עד שלא תהיה תוכנית פועלת אחרת.
: אני רוצה לומר דבר אחד, אולי בהמשך לדברים שאמרה נעמה.
: זה כזה עול על ההורים, כי הרי זאת התבזות שלהם לבוא ולנהל משא ומתן עם כל מעון, עם כל מטפלת, עם כל גננת.
: וכל גננת, בצורה כזו או אחרת, מנסה להתנער מזה, כי אף אחת לא מחפשת לעצמה עבודה נוספת ואולי אפילו מסוכנת, עם אחריות.
: אין גם שיפוי ברור לחלוטין לעובדים ולעובדות באותם מקומות.
: וההורים האלה שצריכים להתמודד לא רק עם הבן האלרגי, הם צריכים להתמודד גם עם הדבר הזה.
: ויש הרבה מאוד דברים פרטיזניים שעושים, והרבה מקומות שבהם, בסופו של דבר, ילדים נשלחים למסגרות פרטיות כאלה ואחרות שהן לא מסודרות, שהן לא מאובטחות, שלא לדבר על לא רשמיות.
: וזה נורא חבל.
: אני מודיע לך כבר מראש, אם את רוצה לטפל בזה עד הסוף, תפתחי יומן ותעשי ישיבות מעקב אחת לשבוע, עד שנדע.
: אני לא חושב שנגיע למהפכה כזו גדולה, למרות שהיום אנחנו נמצאים בקואליציה שבאו לשנות, אפילו שאנחנו רואים מדברים אחרים שזה לא כל כך הולך.
: אני רק רוצה דבר אחד - לפחות לשמור על המצב הקיים ולטייב אותו עוד יותר, שלא יהיה מצב שבו ילדים כאלה לא ילכו למסגרות, שילדים כאלה יהיו במסגרות מסוכנות, והתקציבים האלה הם תקציבים קטנים לעומת תקציבי העתק שמסתובבים פה בבניין, ויסתובבו תיכף בימים הקרובים.
: ואני מודיע לך שבעניין הזה אין לי בעיה, לא קואליציה, לא אופוזיציה, לא שום דבר.
: ניאבק ביחד.
: ניקח את האנשים הטובים בתוך הכנסת שאכפת להם מהנושא הזה.
: אני עמדתי ועומד עדיין בראש השדולה למען הילדים האלרגיים, ואני מבקש שתיקחי את הדבר הזה כפרויקט אישי.
: וילדים שנופלים בין הכיסאות – אנחנו כאן איתך בעניין הזה.
מיכל שיר סגמן: יסמין, בבקשה.
יסמין פרידמן: אני מודה שרק אתמול קיבלתי את החומרים ועשינו עבודה כדי להבין, ואני מול כל הנתונים אבל יש לי עוד הרבה מה ללמוד.
יסמין פרידמן: לגבי הרפורמה שהוא דיבר עליה – אתם מכירים את זה?
יסמין פרידמן: אתם הייתם בעד הרפורמה הזאת?
יסמין פרידמן: ההורים?
נעמה שמואלי: משפט המפתח שאמר חבר הכנסת אשר היה שאנחנו לא נאחזים בקרנות המזבח של הסייעות.
נעמה שמואלי: אם תהיה תוכנית אחרת שמאפשרת הגנה לילדים שלנו בכל דרך אחרת, לא רק שאנחנו מוכנים לשמוע, אנחנו אפילו הצענו את העזרה שלנו בהתנדבות ובגיבוש התוכנית הזאת ככל שיידרש.
יסמין פרידמן: אז ראשית, צריך להבין איפה התוכנית הזאת, מיכל, להבין איפה היא עומדת ואולי עדיין שווה ליישם.
מיכל שיר סגמן: הנעלם הגדול ביותר זה מה קורה בינואר, כשעוברים למשרד החינוך.
יסמין פרידמן: והשאלה היא אם אנחנו יודעים לכמת את זה מבחינת כמות הסייעות ותקציב.
יסמין פרידמן: יש ממש שורה תחתונה של מה צריך, מה חסר.
יסמין פרידמן: יש נתון כזה?
נעמה שמואלי: מבחינה תקציבית?
יסמין פרידמן: מבחינה תקציבית וכוח אדם.
מיכל שיר סגמן: מבחינה תקציבית זה לא דבר שהוא בשמיים.
יסמין פרידמן: אנחנו יודעים את זה?
יסמין פרידמן: יש את הנתון הזה?
: הוא לא בשמיים, אבל גם את זה ניסו להוריד לפני שנתיים, לפני שנה.
נעמה שמואלי: אני לא יודעת בדיוק, אבל בין 10 מיליון ל-15 מיליון שקלים זה הסייעות היום במעונות, כשהם מקבלים שעתיים ורק חלק מהילדים.
: בוועדת הכספים הוספנו בסוף שנה שעברה 10 מיליון לכסות את זה.
מיכל שיר סגמן: נציגי משרד האוצר לא הגיעו לכאן היום ולא שלחו נציג.
: זה חמור מאוד, גברתי.
: לדעתי, זה חמור מאוד.
מיכל שיר סגמן: זה חמור מאוד מהסיבה הפשוטה שעשיתי אני בעצמי – אתה יודע, חבר הכנסת גפני תמיד היה אומר בוועדת הכספים, לא למדתי לימודי ליבה; אז למדתי לימודי ליבה, אבל מתמטיקה לא יותר מדי אהבתי.
מיכל שיר סגמן: ועדיין בחישובים שהגעתי אליהם לא הצלחתי להגיע לסכומים שקראתי עליהם, וגם שוחחתי על זה עם נעמה.
מיכל שיר סגמן: אבל למה אין נציגים של האוצר?
מיכל שיר סגמן: הם לא הגיעו.
יסמין פרידמן: אנחנו מדברים על בין 10 מיליון ל-15 מיליון.
יסמין פרידמן: זה הפער?
: זה הפער.
נעמה שמואלי: על 500 ילדים, בערך, שמקבלים סייעות.
: גם זה פתרון חלקי, אבל שיהיה קודם כל זה.
מיכל שיר סגמן: אני לא מצליחה להבין איך מגיעים לסכומים האלה.
יסמין פרידמן: זה פתרון גם לפעוטות?
נעמה שמואלי: רק לפעוטות.
נעמה שמואלי: משרד החינוך זה סדרי גודל אחרים לגמרי.
יסמין פרידמן: הבנתי.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נמשיך.
: גברתי היושבת-ראש, אני אתן לך משהו מהניסיון הקצר שלי, לתחילת דרכך כיושבת-ראש ועדה.
: אני חושב שאסור לך לעבור לסדר היום על זה שהם לא היו - -
מיכל שיר סגמן: ודאי.
: - - ולהוציא מכתב למי שצריך להוציא, קודם ליושב-ראש הכנסת.
: דיון כזה הוא פרופר תקציבי, כי בסוף אלה האנשים שמושכים בחוטים הללו.
: ודווקא בתחילת דרכך פה, פעם אחת תני, מה שנקרא, פיצוץ על העניין הזה, ובפעמים הבאות הם יגיעו ויגיעו בזמן.
: זה פשוט בושה וחרפה שהם לא פה.
מיכל שיר סגמן: אני מסכימה איתך.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נעבור לנציגת משרד הכלכלה, ורדה מלכה.
ורדה מלכה: שלום לכולם.
ורדה מלכה: אני רוצה קודם להתייחס למה שהאגף למעונות יום עשה בעקבות הדיון האחרון שהתקיים לפני כשנה.
ורדה מלכה: הייתה החלטה שכל נושא הטיפול בילדים אלרגיים יעבור ממשרד הרווחה לאגף למעונות יום.
ורדה מלכה: זאת אומרת, שהורה לא יצטרך להירשם כילד רווחה כדי לקבל סייעת, אלא אצלנו בצורה מאוד נגישה תוקם מערכת.
ורדה מלכה: המערכת הוקמה.
ורדה מלכה: הורה שרוצה לקבל סייעת, נכנס, ממלא טופס קצר, מגיש טופס של אלרגולוג - - -
מיכל שיר סגמן: הבנתי שהמערכת עוד לא נפתחה בכלל.
ורדה מלכה: את מדברת על התשפ"א.
ורדה מלכה: לגבי המערכת של התשפ"ב – היא נפתחה אתמול.
ורדה מלכה: נמצאת איתנו בזום ליאור אסרף, מנהלת המערכות שלנו, אם תרצו לקבל הרחבה בנושא, אבל המערכת פתוחה מאתמול ואפשר להגיש את הבקשה כל עוד הילד קלוט במעון.
ורדה מלכה: את הדבר הזה האגף עשה - - -
: איזה אישורים צריך בשביל?
: - - -
ורדה מלכה: אישור של אלרגולוג שהוא רושם שם שהילד אלרגי ברמה מסכנת חיים.
מיכל שיר סגמן: על כל סוג אלרגיה או באבחנה כזו או אחרת – שומשום כן ופיסטוק לא?
ורדה מלכה: מה שאנחנו מאשרים כרגע זה כמו שציינה נעמה, אלרגיה לחלב עד גיל שנתיים ומולטי אלרגיה לכל הגילים, זאת אומרת, עד גיל שלוש.
יסמין פרידמן: אבל אני חייבת להבין מה עומד מאחורי עד גיל שנתיים?
נעמה שמואלי: זו החלטה שרירותית ומטופשת.
יסמין פרידמן: לא, באמת.
יסמין פרידמן: מישהו יודע לענות על זה?
ורדה מלכה: אני אגיד לך מה הרציונל שמאחורי זה, וגם נמצאת כאן נציגה של משרד הבריאות אם היא תרצה להרחיב בנושא.
ורדה מלכה: בעיקרון, במעונות יום האוכל לא מגיע מהבית, אלא האוכל מבושל בתוך המסגרת עצמה.
ורדה מלכה: המבשלת יודעת מה היא מבשלת ומה היא מכניסה, בדיוק איזה רכיבים היא מכניסה למזון שאותו היא תגיש בארוחת הבוקר או בארוחת הצהריים, כך שהיא מתאימה את הארוחה לכיתה שלה היא תגיש את האוכל.
ורדה מלכה: ואם יש ילד שהוא אלרגי לבוטנים, אז לשם היא לא תכניס את הבוטנים.
ורדה מלכה: לגבי ילדים שהם אלרגיים לחלב – בכיתת התינוקות והפעוטות הילדים מקבלים בקבוקים, ולפעמים ילד פולט, ויכול להיות שילד אחר ייקח איזשהו משחק שנגע בפליטה עם החלב, ואם הוא אלרגי אז הוא יכול, חלילה, לקבל התקף.
ורדה מלכה: ולכן בכיתות האלה הוחלט לשים את הסייעת, כדי שהיא תהיה צמודה לתינוק בזמן הזה.
ורדה מלכה: לגבי הבוגרים – אין שם בכלל בקבוקים, ואלה ילדים שאוכלים רק אוכל מוצק.
נעמה שמואלי: אבל גם אסור להוציא את החלב מהמעונות.
נעמה שמואלי: הם מקבלים עדיין ארוחה חלבית.
ורדה מלכה: לגבי ההוצאה, אני יכולה להגיד מה ההנחיה שקיבלנו ממשרד הבריאות.
ורדה מלכה: ושוב, אני לא רוצה לדבר בשם משרד הבריאות.
ורדה מלכה: נמצאת פה מירי, אם היא רוצה להרחיב.
ורדה מלכה: ברגע שיש ילד שהוא אלרגי לחלב, אז נכון שבכיתת התינוקות אי אפשר להוציא חלב כי הילדים ניזונים מתמ"ל, ולכן שם יש סייעת.
ורדה מלכה: נכון שזה רק לשעתיים וזה לא מספיק, אבל שוב, זה השלכות תקציביות שממשרד האוצר צריכים את התשובה בנושא הזה.
ורדה מלכה: אבל לגבי מוצרים אחרים, בהחלט הם נדרשים להוציא את המוצר האלרגן.
ורדה מלכה: אם ילד אלרגי לחלב, באותה ארוחה הוא יושב ומגישים חלב לשולחנות אחרים.
ורדה מלכה: בשולחן שבו יושב הילד האלרגי לא יוגש חלב, והוא לא יישב שם לבד כי זה לא מכובד בשבילו ואנחנו לא רוצים שיתנהגו ככה כלפי ילד.
ורדה מלכה: ולכן, בכל יום תהיה רוטציה עם הילדים שישבו ביחד איתו.
ורדה מלכה: זאת אומרת, אם היום הילד האלרגי לחלב יושב בשולחן הזה, יושבים סביבו ילדים, ומחר מתחלפים וישבו לידו ילדים אחרים כדי שהוא לא ירגיש - - -
: ולך נראה שילד בן שנתיים עד שלוש הוא כל כך בוגר, שבשולחן לידו, מטר ממנו, אוכלים חלב, והוא לא צריך מישהו שישגיח שלא יהיה ערבוב ביניהם?
: קראת לזה 'הבוגרים', ואפשר לחשוב שמדובר על בחורים בני 17.
: זה תינוק בן שנתיים עד שלוש.
ורדה מלכה: נכון.
ורדה מלכה: צריך לקרוא להם פעוטות בוגרים.
ורדה מלכה: אתה צודק.
: ולמה לעשות את ההבדל הזה?
ורדה מלכה: אני אסביר לך.
ורדה מלכה: בכל כיתה במעון בדרך כלל יושבות שלוש קבוצות, וכל מטפלת יושבת עם הקבוצה שלה.
ורדה מלכה: זאת אומרת, הם ממש יושבים סביב שולחן עם המטפלת, והילדים לא קמים לשולחן אחר.
ורדה מלכה: הם יושבים והיא דואגת שכולם יאכלו את האוכל שלהם, וכאן יש את הנושא של התאמת הסביבה שעליו תוכל לדבר נציגה ממשרד הבריאות.
ורדה מלכה: מה עוד עשה האגף למעונות יום בנושא המזרקים?
ורדה מלכה: הוחלט שבכל מסגרת חינוכית חובה להחזיק מזרק אפיפן.
ורדה מלכה: האגף מימן את זה כבר פעם שנייה בעזרה של משרד הבריאות, מירי כהן.
ורדה מלכה: ואנחנו סיפקנו את המזרקים לכל המסגרות בפעם השנייה.
מיכל שיר סגמן: איך אתם מוודאים שזה נמצא שם ולכל המסגרות יש את המזרק?
ורדה מלכה: יש את חברת שראל, הם מספקים את זה ועוקבים, ואם יש מישהו שלא - - -
: מיכל, זה נמצא בכל המסגרות, אבל הגננות - - -
מיכל שיר סגמן: מי עבר את ההכשרה להשתמש בזה?
ורדה מלכה: אני אגיד לכם.
ורדה מלכה: כמו שידוע לכם, עברו תקנות חוק הפיקוח, וגם חוק הפיקוח על המעונות לפני כשנתיים וחצי, והחוק אומר שכל הצוותים במסגרת החינוכית מחויבים לעבור קורס עזרה ראשונה.
מיכל שיר סגמן: מי עושה את הפיקוח שאכן זה קורה?
מיכל שיר סגמן: עזרה ראשונה – כן.
מיכל שיר סגמן: שימוש במזרק זה משהו אחר.
ורדה מלכה: קורס עזרה ראשונה כולל בתוכו כמה שעות שמדגימות ומסבירות בנוגע להזרקה של מזרק אפיפן בזמן התפרצות.
ורדה מלכה: יכול להיות שגם ילד שלא מוגדר כאלרגי, פתאום תתפרץ אצלו אלרגיה שאפילו ההורים שלו לא יודעים עליה.
ורדה מלכה: ולכן כל מטפלת במעון חייבת לדעת איך להזריק.
ורדה מלכה: היא עושה בקורס את הסטאז' המעשי הזה, ואנחנו אוכפים את זה.
ורדה מלכה: זאת אומרת, לא תתקבל למעון מטפלת שלא עברה את הקורס הזה.
: היא חייבת להזריק?
ורדה מלכה: היא חייבת לעבור, היא חייבת לדעת - - -
: לדעת – כן.
: להזריק היא חייבת?
ורדה מלכה: היא חייבת להזריק.
ורדה מלכה: מה זאת אומרת?
קריאה: אם צריך, אם יש מקרה חירום.
: ברור שאם צריך.
: לא מדובר על אם לא צריך.
נעמה שמואלי: בכל המעונות כל הצוותים הודרכו?
: ממש לא.
ורדה מלכה: כולם.
נעמה שמואלי: בכל המעונות בארץ?
מיכל שיר סגמן: מי עושה על זה את הפיקוח?
: זה לא נכון.
ורדה מלכה: אני אסביר.
ורדה מלכה: יש לנו את יחידת בקרת כשירות, ושם, כדי לקבל את הרישיון - - -
: הלוואי שזה נכון.
ורדה מלכה: כדי לקבל את רישיון ההפעלה של המסגרת – לא יתקבל הרישיון אם המטפלת לא עוברת קורס עזרה ראשונה.
ורדה מלכה: זאת אומרת, הם חייבים להציג תעודות של המטפלות.
מיכל שיר סגמן: בפתיחת כל שנת לימודים?
ורדה מלכה: כן, זה דבר שחוקק בעקבות החוק ואנחנו מיישמים את זה.
ורדה מלכה: יש לנו יחידה שבודקת את הדבר הזה.
ורדה מלכה: לגבי מעון, יש רישיון הפעלה ויש רישיון זמני.