GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רויטל לן כהן: חשוב לי גם לומר שגם היום ישנם מעונות וגנים שהם ייעודיים לילדים עם מוגבלויות שאין בהם טיפולים, משום שגם יש מחסור במטפלים ממקצועות הבריאות וגם כפי שציינו פה, גם כשיש מדובר בתנאי שכר לפעמים שלא מביאים את אנשי הטיפול, זאת אומרת שגם היום יש מעונות יום שיקומיים, אפילו לילדים עם אוטיזם, שאין בהם קלינאית תקשורת, או שאין מספיק שעות של קלינאית תקשורת או של מרפאות בעיסוק או של טיפולים רגשיים, ולכן הפתיחה של עוד מעונות שאין להם טיפולים, לא מאפשרת לילדים את מה שהם זקוקים והם פשוט נמצאים במסגרת נפרדת ללא הטיפולים.
רויטל לן כהן: והדבר האחרון שאני רוצה להעלות הוא דבר שהעלה דו"ח מבקר המדינה בדו"ח 67 ב', צריך לתת פתרון לעובדה שהיום השירותים ניתנים בצורה מבוזרת, כדאי לעגן את משאבי הטיפול ולהסתכל בצורה הוליסטית.
רויטל לן כהן: כיום חלק ניתנים ע"י משרד הרווחה, וחלק ע"י משרד הבריאות וחלק ע"י משרד החינוך, ואז נוצר מצב שקופות החולים למשל אומרות להורים, אם לא תגיע באמצע השבוע ביום שלישי בשעה 10.00 בבוקר לטיפול, אני מוותר בעצם בזה על הזכות שלך לטיפול, וההורה אומר, בצדק, הילד שלי נמצא בחינוך, גם יש חוק חינוך חובה וגם אני פוגע בו בעובדה שאין הסתכלות הוליסטית על הטיפול, וקופות החולים לא יכולים לתת את זה בתוך שעות הלימודים בתוך מסגרות הלימודים מייצרת מצב שבו בשורה התחתונה יש ילדים שלא מצליחים לקבל את השירותים שמגיעים להם.
רויטל לן כהן: תודה רבה.
מיכל שיר סגמן: משרד הבריאות, יש מקום לדבר כזה?
מיכל שיר סגמן: לחשוב על איזה שהיא הרחבה?
הדר ירדני: את זה צריך לשאול את משרד החינוך, אם משרד החינוך מוכן שמטפלים של הקופות יגיעו לגנים ולבתי הספר ויתנו של שירות.
הדר ירדני: זה צריך לשאול את משרד הבריאות.
הדר ירדני: המטפלים מהקופה, מה שהעלתה רויטל, שמטפל מהקופה יגיע לכיתה וייתן את הטיפול.
מיכל שיר סגמן: משרד החינוך, באופן כללי מה הדעה, האם אתם ערוכים לקלוט לפני השאלה הזו, האם אתם ערוכים לקלוט בכלל גם ילדים בעלי מוגבלויות, איך זה הולך להראות, האם יש מקום לדחייה כפי שההורים, כפי שבארגונים בעצם מבקשים, של הקליטה אל משרד החינוך, להשאיר לשנה, שנתיים הקרובות עד שכל הנושא המעבר יתייצב ורק אז לצרף אותם?
מיכל שיר סגמן: איך זה נראה כרגע מבפנים?
רחל אברמזון: תודה גברתי יושבת הראש, רחלי אבר
רחל אברמזון: מזון ואני מנהלת האגף לחינוך מיוחד במשרד החינוך, אז נעים מאוד.
רחל אברמזון: אני חושבת שהדיון הוא דיון מאוד משמעותי, מאוד חשוב.
רחל אברמזון: אני לא יודעת לדבר על החלטות מדיניות אם העיקרון והדיון כפי שאני מבינה שכבר התקיים או החלטה של העברת המעונות הכלליים בשלב הזה, ועדיין אני הקשבתי גם לדבריה של רויטל לן, מנציבות שוויון ויכול להיות שאולי בשלב המאוחר יותר יהיה גם דיון לגבי, אבל זה חוק אחר.
רחל אברמזון: מעונות יום שיקומיים יושבים תחת נוהל וחוק שהוא שונה מהמדיניות הכללית.
רחל אברמזון: אני כן רוצה לומר שככל שאנחנו מדברים על העברה ועל הנגשת שירות לתלמידים עם מוגבלות, אז המשרד יערך להנגיש את השירות הזה בדיוק כפי שהוא נערך להנגיש את השירות גם לתלמידים מגילאי 3 והלאה.
רחל אברמזון: אנחנו כמובן עוד נשב לדיונים ולמפגשים משותפים של הוועדות.
רחל אברמזון: כן חשוב לי לומר שמתכנסת גם היום, אנחנו אגב שלושתנו גם נחום, גם ד"ר הדר ירדני וגם אנוכי, נמצאים במהלך מאוד גדול שמוביל משרד רוה"מ לגבי הנושא של האדם במרכז שמדבר בעצם על הרצף של הטיפולים והשירותים שמונגשים לילדים בכלל, אז לוקח אותנו מלידה ועד החלק הבוגר וגם אחרי כשהם עוזבים את מערכת החינוך, מה קורה שם, כך שהרציפות של הטיפול והשירות הם דבר שאני חושבת שהוא נמצא לנגד ענינו, לנגד כל המשרדים ולכן אני דבר אחד יכולה להבטיח שהתהליך הזה והמהלך הזה, אם נניח יוחלט באופן סופי שהמעבר הוא בינואר, זה לא שגר, שלח ושכח, אלא אנחנו כמובן יושבים יחד לדיונים כדי לראות איך זה יקרה, איך יהיה המעבר, אם הוא יהיה הדרגתי או לא.
רחל אברמזון: אנחנו עוד נמצאים בתהליך הזה.
רחל אברמזון: אנחנו נקיים את המפגשים הנחוצים ואנחנו נוביל אותם בצורה מאוד אחראית וכמובן עם אמירה שכן, אני רק רוצה כן להדגיש דבר אחד, לגבי הנושא של הטפולים הפולשניים למשל.
רחל אברמזון: הטיפולים הפולשניים במשרד החינוך לתלמידים שנמצאים במסגרות חינוך מיוחדים, נמצאים באמת לא באחריות משרד הבריאות, אבל כן עם ייעוץ שהם נותנים לנו ואנחנו מנהלים את זה באמצעות מכרז שהיום זה ביקור רופא שנותן לנו את השירות, אבל באמת המשרד, משרד הבריאות, עומד כמייעץ למשרד החינוך, כדי להנגיש את השירות הזה באופן יותר מקצועי עם הבקרות הנדרשות וכו'.
רחל אברמזון: אז כן, אנחנו ערוכים ברמה העקרונית, אבל כדי לפרוט את זה יותר.
מיכל שיר סגמן: אבל יש מקום לנציגים של קופות החולים?
רחל אברמזון: אז תראו, זאת סוגיה שאנחנו מנהלים לארוך זמן, אני מניחה שהיא תעלה, ללא קשר רק למעונות.
רחל אברמזון: אני חושבת שבשיח הזה שלנו גם אל מול משרד הבריאות והמכונים להתפתחות הילד הנושא הזה עולה, ואנחנו נצטרך לתת את הדעת כי גם אנחנו מבינים, וגם במשרד הבריאות מבינים שהנושא של החסר במטפלים ממקצועות הבריאות הוא חסר מערכתי, הוא מטופל היום ע"י משרד רוה"מ גם, אנחנו גם יושבים בוועדה הזאת שמתכנסת, אנחנו נאמץ ביחד את המלצות ונראה איך פותרים את זה.
מיכל שיר סגמן: יש דד ליין למתן ההמלצות?
רחל אברמזון: אני מניחה שזה ממש בחודש-חודשיים הקרובים אנחנו כבר אמורים להתכנס כדי להביא את ההמלצות היישומיות לקראת המהלך.
מיכל שיר סגמן: אני אשמח לקבל גם את ההמלצות.
רחל אברמזון: בשמחה.
מיכל שיר סגמן: מרכז שלטון המקומי, קלרה חן, ואנחנו נתחיל לסכם.
קלרה חן: אני מודה לכם על הדיון החשוב הזה, אני רוצה להעלות מספר נקודות גם כמי שמייצגת את הרשויות המקומית, נתניה גם מפעילה מעון יום שיקומי, אז אני אבקש להתייחס גם להיבטים האלה.
קלרה חן: הנקודה הראשונה היא הנושא של בניית מעונות יום שיקומיים.
קלרה חן: בניית מעונות יום באופן כללי מתוקצבת ע"י המדינה, כשאנחנו מדברים על פעוטות עם מוגבלות, ברור לנו שהצרכים שלהם הם הרבה יותר גדולים מכל פעוט אחר ולכן, חשוב מאוד שאותה מגמה שמשרד הרווחה התחיל בה, היא עדיין מצומצמת, היא עדיין לא מספיקה, אבל היא התחלה יפה, צריכה להמשיך ובעצם מעונות יום שיקומיים בכל הארץ אמורים להיות מקודמים ולהיות מתוקצבים ע"י המדינה בצורה כזו גם תהיה אפשרות לגייס מפעילים טובים, אפשר יהיה להציב מעונות יום שיקומיים ולתת מענה לפעוטות שממתינים לזה.
קלרה חן: לגבי הנושא של השמה של פעוטות יום במעונות יום שיקומיים זה עלה ע"י מספר דוברים, בספטמבר בדרך כלל במרכז הארץ אנחנו מצליחים למצוא מקום לכלל הפעוטות שממתינים.
קלרה חן: הבעיה היא שאין מי גם מספט
קלרה חן: מבר ועד יולי אחר כך, יש הרבה פעוטות שמאובחנים והשנה הזו קריטית להתפתחות שלהם ואין לנו מקומות במעונות היום השיקומיים.
קלרה חן: הסיבה שאין מקומות זה גם בגלל שיש ריבוי של פעוטות, כמו שאמרתי אנחנו חייבים לקדם בנייה של עוד מעונות יום שיקומיים באחריות המדינה, הבעיה השנייה היא שיטת התקצוב.
קלרה חן: במשרד החינוך מגדיר כיתות שצריכות להיות לבית ספר ומתקצב על פיו מודל כיתה, אנחנו מתוקצבים על פי ילד, זאת אומרת שמעונות יום שיקומיים ומי שמפעיל מעונות יום שיקומיים, מבקש בעצם להפעיל מעון יום שיקומי מלא בתחילת השנה, כי אחרת הוא לא יוכל להפעיל אותו.
קלרה חן: אני אפשר לגייס צוות באמצע השנה, אי אפשר לגייס צוות שכבר גייסת ולבקש ממנו לתת עוד שעות כי התקבל עוד ילד, זאת אומרת מודל התפעול היום, שהוא מודל תפעולי פר ילד, בעצם מחבל ביכולת לשמור מקומות לפעוטות עם מוגבלות שממתינים למעון יום שיקומי במהלך השנה.
קלרה חן: אז לכן אני חושבת שצריך לדבר גם על מודל התפעול.
קלרה חן: והדבר הנוסף לגבי הנושא של שילוב פעוטות במעונות יום רגילים.
קלרה חן: אנחנו רואים קושי לא רק במספר השעות שמאושר לפעוט, אלא בזה שמעונות היום הרגילים בעצם מסרבים לקבל את הפעוט עם המוגבלות, הם מתחילים להתווכח עם ההורה על הנושא של השעות.
קלרה חן: משרד הרווחה כמשרד שהוא ניטרלי בעניין, בודק את הצרכים של הילדים ולדוגמא מגדיר 4 שעות ביום.
קלרה חן: מגיעה מנהלת המעון ואומרת, אני ילד כזה לא מקבלת אם אין לו מלווה צמודה, אז הדבר הזה גם צריך איזה שהיא הסדרה, יכול להיות שצריכה להיות מוגדרת מכסה של 5% מהילדים שהם ילדים עם מוגבלות שצריכים להיות משולבים במעונות רגילים, יכול להיות להגדיר קדימות לילדים עם צרכים מיוחדים שרוצים להיות מוגדרים במעונות יום רגילים.
קלרה חן: על כל פנים, צריך להגדיר שבאותם מעונות יום רגילים לא יכולים להיות סוברניים, להחליט, להתנות קליטה של ילד עם מוגבלות בזה שהוא יקבל את מספר השעות שלדעתם צריך, כשגורם אובייקטיבי הגדיר שעות אחרות.
קלרה חן: הנקודה האחרונה שאני רוצה להעלות, אני קצת חוברת לחברתי ממשרד המשפטים, על נושא של סל השירותים.
קלרה חן: לדעתי עלינו להגדיר סל שירותים שהוא שווה ערך.
קלרה חן: אם העלות של פעוט במעון יום שיקומי היא כ- 6000 שקל, להגדיר את זה כסל שהמשפחה יכולה איתו לקנות שירות מתאים לילד שלה.
קלרה חן: אם זה בשילוב במעון רגיל, אם זה בשילוב במשפחתון ולא להתנות ולהגיד רק במסגרת מסויימת המדינה מתקצבת.
מיכל שיר סגמן: אנחנו עוד נעשה על הדיון הזה follow up.
מיכל שיר סגמן: יש לכם משהו להגיב?
מיכל שיר סגמן: איזה שהוא משהו להזכיר?
מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת סלאלחה יש לך משהו להוסיף לפני שאני סוגרת.
מיכל שיר סגמן: אנחנו עוד נעמוד במעקב אחרי הדיון הזה לראות איך התקדמו הדברים, במיוחד עכשיו בנושא התקצוב, אם יש איזה שהוא משהו שהוועדה יכולה לסייע כדי לראות אם התקציבים באמת עובדים מה שזה צריך, אז אנחנו לרשותכם.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה לכל המשתתפים, הוועדה מבקשת להנגיש את האבחון, לקצר את התורים ולאפשר אבחון בזמן קצר בכל הארץ, במרכז הארץ, במקומות מבוססים אנחנו רואים שהורים שיכולים להרשות לעצמם אבחון פרטי, אכן עושים זאת.
מיכל שיר סגמן: באשכולות סוציואקונומיים נמוכים התורים ארוכים מדי והילדים לא מאובחנים ולכן גם לא מקבלים את המענה הראוי.
מיכל שיר סגמן: מימוש הזכאות למעון יום שיקומי בפריפריה ובעיקר בישובים ערביים חמור.
מיכל שיר סגמן: המועצות קורסות כלכלית ולא משתתפים במימון סייעות.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת לתקן את המצב במהרה.
מיכל שיר סגמן: מחר אנחנו עורכים דיון מיוחד על הגיל הרך בישובים הערביים.
מיכל שיר סגמן: יש להעלות את תמחור שעות העבודה של המטפלים במקצועות הרפואיים וכך להעלות את שכרם, על מנת לטפל במחסור במטפלים, למנוע תחלופה גבוהה שפוגעת בילדים ולשמור על איכות המטפלים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו שמענו כאן את ח"כ פינטו, זה קריטי.
מיכל שיר סגמן: להשוות את שעות השילוב הניתנות לילד במעון בין אם הוא במעון בגלל שלא נמצא מקום במעון שיקומי ובין אם מבחירת הוריו ל-180 שעות סיוע בחודש.
מיכל שיר סגמן: הסדרת נושא סייעות השילוב גם במעונות היום הפרטיים שמקבלים אישור ראשוני של משרד הרווחה לפי חוק הפיקוח ועיגון הנושא בתקנות.
מיכל שיר סגמן: להגדיל את סיוע השילוב ל- 5 שעות יומיות ולעגן את הנושא בתקנות.
מיכל שיר סגמן: הוועדה קוראת לכלול את אוכלוסיית הפעוטות עם הצרכים הרפואיים המורכבים כחלק מאוכלוסייה המקבלת שירותים ממינהל המוגבלויות במשרד הרווחה ולהשוות בין זכויות פעוטות אלה לזכויות פעוטות עם עיכוב התפתחותי.
מיכל שיר סגמן: להשוות את סל הטיפולים בין הפעוטות רב נכותיים המקבלים 4 טיפולים בשבוע לסל הטיפולים של הפעוטות עם האוטיזם שמקבלים 14 טיפולים בשבוע.
מיכל שיר סגמן: לשקול להשאיר את תחום הפעוטות עם המוגבלויות במשרד הרווחה ולא להעבירו למשרד החינוך עם העברת כל התחום לאחריותו, עד להתבססות התחום במשרד החינוך.
מיכל שיר סגמן: יש לדון במקצוע הסייעת כפרופסיה, כמקצוע, לשפר את מעמדה ושכרה על מנת לפתור את בעיית המחסור, או כפי שדיברנו, גם אולי שווה לשקול גם פתרונות נוספים מחוץ לקופסא.
מיכל שיר סגמן: יש לעגן את השירותים ע"י גורם אחד, כדי לממש את מלוא הזכויות ע"י ההורים והילדים.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה, הישיבה נעולה.
מיכל שיר סגמן: שלום, בוקר טוב.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לפתוח את הדיון.
מיכל שיר סגמן: היום ה-26.10.2021, כ' בחשון התשפ"ב.
מיכל שיר סגמן: הנושא היום: הסדרת הטיפול באמצעות אומנויות כחלק מקידום בריאות הנפש.
מיכל שיר סגמן: לפני שאנחנו פותחים את הדיון, בעוד זמן קצר צוות ממשלתי ידון בנושא חיסוני ילדים צעירים בני 5-11.
מיכל שיר סגמן: לפני כשבועיים ערכנו כאן, בוועדה לזכויות הילד, את הדיון הפתוח הראשון בנושא הזה.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה להזכיר למשרד הבריאות את החשיבות בכך שהדיון יהיה פתוח, שקוף ומנומק.
מיכל שיר סגמן: במידה ומשרד הבריאות יחליט שהדיון יהיה סגור, הוא יצטרך לספק הסברים ומידע רחב להורים.
מיכל שיר סגמן: ממשלת ישראל צריכה לעשות כל שביכולתה בכדי לוודא שמקסימום מידע מגיע למקסימום הורים.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לפתוח את הדיון עם פרופסור הוד אורקיבי.
מיכל שיר סגמן: שלום פרופסור, ראש צוות החקיקה לטיפול באומנויות.
הוד אורקיבי: אני מבית הספר לטיפול באמצעות אומנויות באוניברסיטת חיפה.
הוד אורקיבי: אני ראש צוות החקיקה של ארגון שנקרא: המועצה העליונה לטיפול באמצעות אומנויות.
הוד אורקיבי: זה ארגון שמאגד את כל תכניות ההכשרה במדינת ישראל, האוניברסיטאות, המכללות ומשרד החינוך ומעסיקים מרכזיים אחרים.
הוד אורקיבי: יש לי שני נושאים להתייחס אליהם בקצרה: אני מלווה את התהליך של החקיקה מזה כ-14 שנה.
הוד אורקיבי: אנחנו ישבנו פה בכנסות קודמות, כולל בזמנו בדיוני הוועדה של החוק הראשון שהוגש בראשותה של חברת הכנסת רחל אדטו בזמנו.
הוד אורקיבי: בחיפה לומדים לתואר שני גם קליני וגם מחקרי וגם למסלול של דוקטורט בתחום.
הוד אורקיבי: בסך הכל, במצב נתון יש לנו כ-420 סטודנטים, כולל שתי תכניות ייעודיות בבני-ברק, במכללת מבח"ר למגזר החרדי, וזה חשוב, נשים וגברים בנפרד.
הוד אורקיבי: כבר סיימו את המסלול הזה מאות סטודנטיות.
הוד אורקיבי: כמוסד מחקר מוביל בתחום בארץ ובעולם אנחנו עוסקים בביסוס הידע האמפירי של הטיפול באמצעות אומנויות.
הוד אורקיבי: אני חזרתי מניו-יורק בחודש שעבר, היה מפגש מאוד גדול עם ארגון הבריאות העולמי שהזמין אותי ואת האוניברסיטה שלנו לקחת חלק בכתיבת סדרה של מחקרים שיעסקו בבסיס המדעי של התחום וזה חשוב כי היום אנחנו רואים שהיעילות והתרומה של התחום לא מוטלת בספק.
הוד אורקיבי: אנחנו אמנם בוועדה שעוסקת בילדים אבל חשוב מאוד להגיד שאנחנו עוסקים גם עם אנשים זקנים, בדמנציה, עם ילדים בסיכון, עם בריאות הנפש וגם עם מבוגרים, אז זה לא רק מקצוע של ילדים כמו שחלק מהאנשים נוטים לחשוב.
הוד אורקיבי: אני מבקש לסיים ולהזכיר באופן מאוד ממוקד מה המהות של החוק הזה, שאני מברך על הוועדה שהזמינה את הדיון: מטרתו של החוק היא להסדיר את העיסוק במקצועות הבריאות כדי להבטיח רמה מקצועית הולמת של העוסקים בהם וגם להגן על בריאות הציבור.
הוד אורקיבי: החוק כולל מספר סעיפים קריטיים לילדים וגם לאנשים שצורכים את השירות הזה של הטיפול אבל גם למטפלים עצמם.
הוד אורקיבי: למשל, ייחוד התואר – איסור להשתמש בתואר מטפל באומנויות או בכל תואר דומה, ואיסור להציג את עצמך כעוסק במקצוע, מה שהיום לא קיים.
הוד אורקיבי: יש אנשים במגזרים שונים ובחברות שונות, שיכולים לבוא אחרי שבועיים של קורס או אפילו פחות בטיפול באומנות, קורס לא מוכר, לא אקדמי, ולהגיד: אני מטפל באומנות.
הוד אורקיבי: לא צריך להוסיף על העובדה שזה יכול להוביל לשרלטנות מאוד-מאוד מסוכנת.
הוד אורקיבי: המקצוע הוא מקצוע בריאות שמוכר כבר על-ידי משרד הבריאות מקדמת דנא אבל בשנת 2004 הייתה החלטה של בג"ץ, שמפסיקים את ההסדר המינהלי של הוצאת תעודות הכרה במעמד, ויוצאים להסדר שהוא הסדר בחוק כאשר מה שקרה זה שמאותה תקופה ועד היום הם לא קידמו את החקיקה למרות שהם טוענים כמה שזה חשוב, הם מכירים בחשיבות החוק - -
מיכל שיר סגמן: מי זה "הם"?
הוד אורקיבי: משרד הבריאות, אבל מטענות שנמשכות כבר למעלה מ-15 שנים זה לא בסדר העדיפויות.
הוד אורקיבי: אז אני אמשיך ואומר שאיסור התחזות, ייחוד התואר, איסור העסקה למי שאין לו תנאים לקבלת תעודה מקצוע בריאות ממשרד הבריאות, קיום מרשם פתוח לציבור של בעלי תעודות במקצוע הבריאות ובחינה, ועדה מייעצת, חובות אמון ואתיקה מקצועית, ולסיום ועדת משמעת מקצועית, שכל אלה מוסדרים בחוק מקצועות הבריאות, הם הכרחיים על-מנת לשמור גם על הציבור וגם על המטפלים.
הוד אורקיבי: הבקשה של משרד הבריאות שהמקצוע הזה יעבור אקדמיזציה כתנאי להסדרת המקצוע הייתה סוג של הבטחה שלטונית שעד היום לא מומשה, וגם על-מנת להגן על הציבור של המטופלים אבל גם על תכניות האוניברסיטאות, המכללות והסטודנטים, שבכל התקופה הזאת נדרשו להוציא מכספם ולהשלים לתואר שני על-מנת שנעמוד בדרישות.
הוד אורקיבי: לסיום – אנחנו בחלק שלנו עמדנו, המקצוע עבר אקדמיזציה אבל משרד הבריאות עד היום גורר את רגליו ולא מקדם את ההבטחה שלו.
הוד אורקיבי: תודה רבה.
מיכל שיר סגמן: תמי ירמיהו מהמועצה העליונה לטיפול באומנויות ואחר-כך, חברת הכנסת מיכל וולדיגר.
מיכל שיר סגמן: בבקשה, תמי ירמיהו.
תמי ירמיהו: אני יושבת-ראש האגודה לטיפול באמצעות אומנויות, והוד הוא מהמועצה העליונה וגם דוקטור אופירה הוניג.
תמי ירמיהו: באגודה שלנו יש 2,400 חברים רשומים.
תמי ירמיהו: בארץ יש היום 8,000 מטפלים באמצעות אומנויות שלומדים ב-24 מסלולים לתואר שני בשבעה מוסדות אקדמיים.
תמי ירמיהו: כל שנה יש לנו 600 בוגרים מכל תכניות ההכשרה בארץ.
תמי ירמיהו: המצב כיום במדינת ישראל הוא ש-50 שנה המקצוע שלנו מתקיים והתפתח, כמו שהוד תיאר, וכיום אין מקום שיש בו טיפול נפשי הניתן לאנשים שלא מועסקים מטפלים באמצעות אומנויות.
תמי ירמיהו: אין משרד ממשלתי - -
אמילי חיה מואטי: בוקר טוב לכולם.
מיכל שיר סגמן: בוקר טוב, חברת הכנסת אמילי מואטי.
תמי ירמיהו: אז בזכות זה שנכנסת, אני רוצה להגיד תודה לוועדה, וזאת הזדמנות באמת לשים את המקצוע שלנו לדיון כל-כך חשוב כי כמו שתיאר פה הוד, אנחנו 16 שנה במאבק על הדבר הזה, הוד, לא 15 שנה, שמשרד הבריאות אתנו.
תמי ירמיהו: משרד הבריאות כל הזמן מדגיש כמה חשוב לסיים את הסדרת המקצוע בחקיקה.
תמי ירמיהו: אז כרגע יש מצב אבסורדי בשטח – יש לנו אלפי מטפלים שעובדים בכל משרדי הממשלה ונותנים מענה אבל אין להם הגדרה.
תמי ירמיהו: ולכן מעסיקים אותם תחת כל מיני הגדרות של עובדי משק ומינהל, קרן מחקר – כל מיני כאלה.
תמי ירמיהו: אנחנו רוצים בתהליך החקיקה זה לעשות אבחנה מאוד-מאוד ברורה בין אנשי מקצוע לבין שרלטנים.
תמי ירמיהו: ברור לי שאנחנו לא יכולים לסגור הכל הרמטית בעולם אבל ברור לי, שכשיש הגדרה למקצוע בחקיקה, יש הגדרה ברורה מי הוא איש מקצוע ומי הוא שרלטן.
מיכל שיר סגמן: משפט אחרון, אני רואה שעמדת להוציא עוד מילה אז ממש משפט אחרון ונעבור הלאה.
תמי ירמיהו: אני לא רוצה לחזור על מה שהוד אמר אבל הדבר החשוב הוא שהייתה הבטחה שלטונית, ואנחנו עשינו תהליך קשה מאוד של עד 2018, לסיים את תהליך האקדמיזציה של המקצוע בשיתוף המל"ג ומשרד הבריאות.
תמי ירמיהו: אנחנו מאוד רוצים שנסיים את התהליך ונוכל כרגע לעבור לשלב הבא של התפתחות המקצוע.
תמי ירמיהו: תודה.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שמעצם העובדה שיש כאן כזאת שורה של חברות כנסת מכל סיעות הבית, היא מדגישה את החשיבות של הנושא הזה, אז ברוכות הבאות חברות הכנסת.
מיכל שיר סגמן: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, יוזמת החוק, בבקשה, יחד עם חברת הכנסת קרן ברק - -
קרן ברק: לי יש חוק בנפרד ולהן יש חוק בנפרד אבל זה אותו חוק.
מיכל מרים וולדיגר: אז קודם כל, תודה רבה, מיכל, על המהירות כי אמרת לנו: בואו נחכה אחרי התקציב, ולמרות זאת מצאת זמן בתוך התקציב וזה באמת לא מובן מאליו אז תודה רבה.
מיכל מרים וולדיגר: אני מצטרפת למה שאמרו קודמי – אני אגיד שאני לא אשת מקצוע ואני אישית לא צרכתי את הדבר אבל אני כן מכירה את תחום בריאות הנפש לפני ולפנים, ושוב, יש נטייה ואני חוזרת על זה שוב ושוב, כמעט בכל וועדה שאני נמצאת ואני מדברת על הנושא, שחושבים שבריאות הנפש זה משהו איזוטרי, צדדי, וכל החולים "כאילו" כרוניים וזה לא קשור אלינו, הבריאים, הנורמליים אבל ראשית, בריאות הנפש קשורה לכולנו כי כולנו צריכים את החוסן הנפשי אבל בוודאי ובוודאי טיפול באומנויות זה משהו שבאמת נצרך לאוכלוסייה רחבה ביותר.
מיכל מרים וולדיגר: לקחת אומנות ואתה לטפל – כל סוגי האומנויות, זה יכול להיות ריקוד, זה יכול להיות דרמה, זה יכול להיות ציור – לקחת ומשם להוציא את מה שכואב לנו בפנים, בעיניי זה משהו שהוא קריטי.
מיכל מרים וולדיגר: במו עיני ראיתי נסי-ניסים עם אנשים שמטפלים ויודעים לטפל.
מיכל מרים וולדיגר: אבל כמו שאמרו פה קודם, גם ראיתי שרלטנים, לצערי הרב, שכמו כל מטפל שאין לו את ההכשרה הנכונה – קודם דיברתי עם מישהי בחוץ – ההכשרה לא רק אקדמאית אלא היא צריכה להיות הרבה יותר הוליסטית כי זה גם לגעת בנפש, ואיך אמרת קודם?
מיכל מרים וולדיגר: לפעול בשטח ולקדם את הדברים בשטח.
מיכל מרים וולדיגר: לכן, מבחינתי, החוק הזה ממש-ממש דחוף ובוער וכמו שאמרת – 14 שנה?
מיכל מרים וולדיגר: אז עכשיו זה המקל והפטיש.
מיכל מרים וולדיגר: כלומר, עכשיו הגיע העת והזמן להגיד: עברנו את כל המכשולים, ונכון להרגע זה גם לא חוק תקציבי כי אנחנו רק רוצים הסדרה.
מיכל מרים וולדיגר: אולי אחר-כך גם נדרוש תקינה אבל כרגע, זה עניין של הסדרה ולהסדיר את זה, וזה לא רק לעשות טוב למטפלים אלא זה בעיקר לעשות טוב לעם ישראל, לציבור במדינת ישראל שבחר בנו.
מיכל מרים וולדיגר: יש פה תעודת הכשר – סליחה, עכשיו מטפלים בחוק הכשרות ולא ניכנס אם אני נגדו או בעדו אבל כן לתת הכשר שכשאדם רוצה לקחת טיפול, תהיה לו החותמת הנה, הם עברו את כל ההכשרות שצריך, הם קיבלו הכל, אני עכשיו לשים את נפשי בכפיהם וזה ממש-ממש קריטי.
מיכל מרים וולדיגר: שוב, תודה לחברותי שהצטרפו.
מיכל מרים וולדיגר: קרן לדעתי אפילו הגישה לפני, עוד בכנסת הקודמת - -
קרן ברק: תודה שהצטרפת.
מיכל מרים וולדיגר: שהצטרפת לדיון.
מיכל שיר סגמן: הכל בסדר, יש מקום לכולן.
מיכל מרים וולדיגר: אז תודה לחברותי, ותודה לך.
מיכל שיר סגמן: מה גם, שכשיש אישור, המשמעות היא תקנים, ואנחנו מודעים למצוקה המאוד רחבה שיש במדינת ישראל.
מיכל שיר סגמן: פתיחת התקנים האלה היא קריטית, ואם בוועדה לזכויות הילד עסקינן, אנחנו יודעים שכל מה שקשור בילדים, על אחת כמה וכמה כשחסרים תקנים, אז אם אפשר לפתוח עוד תקנים של חברי מקצוע, זה מבורך.
קרן ברק: קודם כל, אני ממש שמחה שעשית את הדיון הזה.
קרן ברק: דיברנו על זה לא מעט, מיכל, ואמרנו שזאת הזדמנות בגלל חודש המודעות לבריאות הנפש.
קרן ברק: אמרנו שזה מסתדר מצוין, וזו תרומתך בסיפור הזה וכל הכבוד על הדיון הזה.
קרן ברק: לפני שאני מתחילה לדבר, מי פה ממשרד הבריאות?
מיכל שיר סגמן: אנחנו נשמע גם את נציגי משרד הבריאות.
קרן ברק: הם לא נמצאים פה?
רגדה חכים: אני.
רגדה חכים: אמורה להיות איתנו אביטל אגמון, היא לא מצליחה לעלות לזום.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נשמע גם את משרד הבריאות וכמובן גם את משרד החינוך, לשמוע על הצרכים.
מיכל שיר סגמן: נשמע עמותות ודעות נוספות.
קרן ברק: אנחנו נמצאים בשנת 2021, החקיקה בנושא המקצועות הפרה-רפואיים נתקיימה בשנת 2008.
קרן ברק: לדעתי מי שהיה אז אחראי על הנושא הזה היה דוקטור שנון.
קרן ברק: אני ליוויתי את הנושא הזה בכובעים אחרים שלי – אמא שלי היא ביבלותרפיסטית וגם הייתה חלק מארגון יה"ת, וגם יעצתי לארגון הזה בעבר בכובעים אחרים, לא לאנשים שיושבים פה אבל באירועים האלה לפני הרבה מאוד שנים.
קרן ברק: בסיפור הזה, אני חייבת להגיד, וכאן שוב, אני נוטה להעביר למיכל הרבה דברים חשובים מכתפיי הרחבות – בשנת 2008 אף אחד וגם לא דוקטור שנון, שהיה אז אחראי ממשרד הבריאות – לא התכוונו שזה ייקח כל-כך הרבה שנים.
קרן ברק: הסדירו מספר מקצועות מסוימים ואמרו: את המקצועות האלה אנחנו הופכים לאקדמיים.
קרן ברק: היו מאבקים על מאבקים הרבה מאוד זמן ונכתבו תכניות לימוד, וכל דבר כזה לוקח זמן וצריך לשנות וסילבוסים ומרצים, ונכנסים להם לקרביים ועושים להם מבחנים ושוב, ושוב, ושוב, כדי שתהיה סטנדרטיזציה של אירוע שבו כל אדם שמנגן על חליל הוא מטפל בנפש האדם במוסיקה, ולא כל אדם שהולך לשיעור יוגה יכול לטפל בנפש האדם בריקוד.
קרן ברק: זאת אומרת, בסוף חייב שתהיה הרגישות הזאת שבה כל מטפל צריך לעבור הכשרה מאוד ברורה כדי לגעת בנבכי הנפש של מבוגר או ילד או תינוק, והיא חייבת להיות הכשרה רגשית.
קרן ברק: ברוך השם, הם עשו הכל, ואנחנו צריכים לדאוג לא להם אלא באמת למטופלים.
קרן ברק: המטופלים צריכים לקבל את המטפלים הטובים ביותר שקיבלו את ההכשרות הטובות ביותר, ובשביל משרד הבריאות התעקש לעשות איזה שהוא קו שהוא יוכל לבקר אותו על תכנית הלימודים.
קרן ברק: אבל את יודעת, כמו בכל חוזה, צד אחד קיים את החוזה והצד השני השאיר את זה באוויר.
קרן ברק: הרי אם אתה אומר: תעשו כך וכך, ובסוף המקצוע יוסדר, ובסוף אתה עושה כך וכך ובסוף לא קורה כלום, אז מה עשינו בזה?
קרן ברק: למה כל ההתעקשות הזאת?
קרן ברק: יכלו להמשיך להתנהל בלי הסטנדרטיזציה הזאת ובלי כל ה"ויה דולורוזה" שהם עברו וכל ההכשרות במכללות ובאוניברסיטאות אבל הכל נעשה מצד אחד, והגיע הזמן לקיים גם בצד השני.
קרן ברק: לכן, אני שואלת מי פה ממשרד הבריאות כי את ההבטחות נתן משרד הבריאות, ואת הדרישות נתן משרד הבריאות ולכן, את הקיום צריך לתת אותו משרד בריאות, זה לא יכול להישאר באוויר הפתוח.
קרן ברק: עוד דבר אחד קצר – אני פתחתי את שנת הלימודים הזאת בכמה וכמה ערים.
קרן ברק: אחת מהן הייתה באר-יעקב, שניסים גוזלן בא ופתח בכלום, בשבועיים ומשהו, בית ספר עצום לילדים עם צרכים מיוחדים.
קרן ברק: הוא אמר לי: אני הקציתי את השטחים, אני נתתי את המבנים, אני נתתי הכל, ולא היו לי את המטפלים ביצירה.
קרן ברק: נתקעתי בפתיחת בתי ספר בסיפור הזה של המטפלים באומנויות.
קרן ברק: המטפלים באומנויות, במיוחד לילדים האלה, זה הדבר הכי-הכי חשוב.
קרן ברק: גם בואו נקרא לילד בשמו: יש כל מיני מלחמות של איגודים מקצועיים של מטפלים כאלה ואחרים אבל יש ילדים ומבוגרים שזקוקים בדיוק לזה, וזה הדבר היחיד שיכול להגיע אליהם – הטיפול באומנויות – אחרת הם לא יתקשרו בכלל.
קרן ברק: ולכן, אנחנו צריכים, כמו שאת אמרת, כמה שיותר תקנים של המקצוע הזה.
מיכל שיר סגמן: חברת הכנסת אמילי מואטי, בבקשה.
מיכל שיר סגמן: אני רק מבקשת מחברי הכנסת לקצר כי אנחנו רוצים להספיק לשמוע את - -
אמילי חיה מואטי: מיכל, אני לא מופיעה מספיק פעמים בפניך, אני מאוד מקצרת, תאמיני לי.
אמילי חיה מואטי: אני בהחלט אעשה את זה.
אמילי חיה מואטי: תודה על הדיון הזה, תודה לגורמים המקצועיים שנמצאים כאן, תודה לחברותי, חברות הכנסת.
אמילי חיה מואטי: תודה מיוחדת למיכל וולדיגר, שבנדיבות רבה הכניסה אותי לעולם הזה.
אמילי חיה מואטי: אני רוצה בעיקר להתייחס לנדבך הציבורי שבהסדרה כי כרגע, ילדים שנזקקים לטיפול באומנות, בדרך כלל ההורים שלהם נאלצים לגייס לזה כספים שאין להם או שזה ילדים ממשפחות שיכולות להרשות לעצמן.
אמילי חיה מואטי: אני מוצאת בהצעת החוק הזאת נדבך סופר-סוציאליסטי שאומר שלציבור כולו מגיעה נגישות לטיפולים מהסוג הזה, גם מבחינת האיכות וגם מבחינת היכולת של המדינה לשאת בעלויות, שזה השלב הבא שאנחנו נממש, ועוד איך, ויעלה כמה שיעלה.
אמילי חיה מואטי: הדבר הכי חשוב – לא ראיתי ניסים אבל אני מאמינה למיכל ואני מאמינה בניסים.
אמילי חיה מואטי: לנפש יש רצף, וכשאנחנו מדברים על הגעה למצבי קיצון, אנחנו מדברים גם על היכולת למנוע מצבי קיצון ולמנוע התדרדרות.
אמילי חיה מואטי: אז כל הכבוד שאתן כאן, ונעשה ככל שניתן כדי שהחוק הזה יעבור, והחוק הזה הוא רק התחלה, הוא לחלוטין לא סוף דבר.
אמילי חיה מואטי: תודה לחברתי יושבת-הראש.
מיכל שיר סגמן: חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי, בבקשה.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה רבה, מיכל.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני גם בפעם הראשונה נמצאת בוועדה - -
מיכל שיר סגמן: וגם את מוזמנת יותר.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: בשמחה.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: בתפקידי הקודם, כממלאת מקום ראש העיר, הייתי יושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד ברמה העירונית, אז אשמח גם לתרום ולהשתתף בדיונים וגם בקבלת החלטות.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני מכירה את היחידות להתפתחות הילד, מכירה גם את המערכות של קופות החולים ובתי החולים והחינוך המיוחד, שמשתמשים הרבה מאוד בטיפולים באומנויות, בכל מיני סוגים – ריקוד, מוסיקה, דרמה ואומנות ויצירה.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: זה טיפול נהדר כי כשאנחנו מדברים על טיפול רפואי, אנחנו לא מדברים רק על טיפול תרופתי או פעולות כירורגיות.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: כשאנחנו מטפלים בנפש, אנחנו מטפלים במשהו שאי אפשר לחוש, זה משהו שמשנה את המצב הנפשי.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: המצב הנפשי משפיע גם על המצב של הגוף, כשאנחנו מדברים על בריאות.