GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמה שמואלי: אני מתנצלת.
מירי כהן: אני יודעת, אני יודעת.
מירי כהן: ועמותת יה"ל שותפה שלנו גם בנושא של המתווה המקצועי, לא רק כמייצגים של ההורים.
מירי כהן: הרבה פעמים אנחנו פונים אליהם כדי שהם ישמיעו לנו את הקול ואת הצרכים, וגם את הייעוץ המקצועי כשצריך.
מירי כהן: אז יש כאן שתי סוגיות.
מירי כהן: א', נאמר כאן, סייעות זה לא הדבר הקדוש.
מירי כהן: כלומר, זה ברירת מחדל, אבל דובר שהפתרון הנכון הוא התאמת הגנים, התאמת המסגרות, סביבה בטוחה.
מירי כהן: על זה משרד הבריאות עובד.
מירי כהן: נבנו מתווים שאני יודעת שהם לא מספקים עד הסוף, והשאלה המרכזית היא שאלת היישום שלהם בפועל והפיקוח.
מירי כהן: ועל זה דיברנו גם עם משרד הכלכלה או לא משנה, אגף המעונות, מי שזה לא יהיה, you name it, זה עובר למשרד החינוך - - -
מיכל שיר סגמן: אגב, זאת בדיוק הבעיה.
מירי כהן: אנחנו יודעים.
מיכל שיר סגמן: זאת בדיוק הבעיה, כי גם התגובה שלי הייתה כזו וזו בדיוק הבעיה.
מיכל שיר סגמן: פה זה מתחיל.
מירי כהן: אני רוצה לומר משהו.
מירי כהן: זה לא משנה לנו אם הם עוברים ומתי הם יעברו ולמי הם יעברו.
מירי כהן: אנחנו רוצים לסייע למי שזה לא יהיה.
מירי כהן: ולכן אמרנו, בוא נשב, אנחנו יודעים שהם הרחיבו את מעגל הפיקוח הודות לחוק הפיקוח על המעונות וגם התקנות, ואני אתייחס עוד מעט לתקנות, ואמרנו להם, בוא נראה, אנחנו ניתן את הייעוץ המקצועי להבניה של הפיקוח להיבטים הבריאותיים ולהיבטים של האלרגיה, וסיכמנו שנעשה את זה ולא נחכה שזה יעבור למשרד הבריאות.
מירי כהן: אנחנו ניתן את כל הייעוץ המקצועי כפי שעשינו, את כל הסיוע, גם בנושא אלרגיה, אני אישית.
מירי כהן: סייענו למשרד הרווחה כשהם פנו – סליחה, לא יודעת למי.
קריאה: לאגף המעונות.
מירי כהן: לאגף המעונות בנושא של המזרקים.
מירי כהן: הם פנו אלינו ואמרו, אנחנו לא יודעים לרכוש מזרקים.
מירי כהן: אנחנו מוכנים לממן את זה – נכון, רק למסגרות שלהם שהיו בפיקוח.
מירי כהן: והם אמרו לנו, אנחנו לא יודעים לעשות את זה.
מירי כהן: תעזרו לנו.
מירי כהן: אמרנו, אין בעיה.
מירי כהן: אנחנו ניצור את הקשר ואת הלוגיסטיקה, ועם חברת שראל, שסיפקו את המזרקים, אגב, לכל מעון באופן ישיר.
מירי כהן: אם תהיה פה החלטה שאני רק אברך עליה, ודיברנו על זה השבוע איתם, וננסה לראות איך אפשר להרחיב את זה, לעשות את זה גם למסגרות אחרות או אפילו בצורה של התקשרות.
מירי כהן: אגב, אפילו אם נצליח לעשות את זה בהתקשרות, אני כבר לא מדברת על התקצוב כשהאוצר יהיה פה, כשעושים את הרכש המרכזי, ואז גם לא מחייב כל מעון לקנות היום שני מזרקים כי לפי הוראות היצרן וחברת התרופות חייבים לבוא שני מזרקים כי יכול להיות אירוע שיש לזה תגובה אנפילקטית חריפה, יכול להינתן מזרק האפיפן, כלומר, הטיפול הראשוני, ואחרי כמה דקות עדיין אין מספיק שיפור ולכן צריך לתת גם את הזריקה השנייה.
מירי כהן: וזה בדיוק התנאים הרפואיים המחייבים וכך מוכרים אותם בבתי מרקחת.
מירי כהן: בחוק עצמו, שחייב את מזרקי האפיפן במוסדות חינוך, אנחנו ידענו ששניים זה הרבה וזה קשה, וכולם הציפו את זה, שהעלויות הן פי שניים וכולי, אז בעצם המוסדות מחויבים במזרק אחד ולא שניים, למרות שזה בניגוד למה שנמכר בבתי מרקחת.
מירי כהן: ולכן אני אומרת, אם עושים את הרכש המרכזי, אז אנחנו נוכל לייצר את הפתרון שלא מוכרים שניים, אלא חברת שראל, החברה שמנפקת לנו את התרופות, תוכל לייצר מזרק אחד.
מירי כהן: שוב אני אומרת, דובר כאן על המזרקים ועל הכשרות עזרה ראשונה, ואני רוצה לברך כי גם בתקנות על הפיקוח נכנסה הסוגיה של ההכשרות המחייבות לכל הצוותים במעונות, המטפלות והסייעות, בצורה מאוד מאוד מחייבת.
מירי כהן: אני מברכת על זה.
מירי כהן: אגב, אני התעקשתי, גם בדיונים שהיו על התקנות, אפרופו קורונה, דיברו על זה שכל ההכשרות יהיו בזום, ואני אמרתי, אין בעיה שהן יהיו בזום, אבל ההכשרה המעשית חייבת להיות פיזית כדי שכל מטפלת תדע איך לטפל ולהזריק בזמן אמת ולא רק בזום.
מירי כהן: והדבר הזה נכנס והוא מחייב.
מירי כהן: צריך לוודא שזה אכן נעשה, וזה חשוב מאוד וזה חלק מהפיקוח ואנחנו נשב איתם גם על זה, שאכן בכל מסגרת יש את המטפלות.
מירי כהן: אגב, בלי קשר, ההנחיה הבסיסית שלנו תמיד, תמיד, ואנחנו מתעקשים על זה, שבכל מקרה כזה צריך להתקשר קודם כל למגן דוד אדום.
מירי כהן: זה נכון לא רק לגבי המעונות ומסגרות החינוך, אלא בכלל, לכל דבר.
מירי כהן: גם חוק הדפיברילטורים אותו דבר, שמחייב הצבה וכולי.
מירי כהן: קודם כל, מתקשרים למד"א.
מיכל שיר סגמן: אני מקווה שהמצב פה יותר טוב מהדפיברילטורים.
מירי כהן: אני לא מדברת על מוסדות חינוך.
מירי כהן: אני חושבת שיש דפיברילטורים במרחב הציבורי.
מיכל שיר סגמן: כן, דווקא שם המצב יותר טוב עם הדפיברילטורים.
מיכל שיר סגמן: קיבלתי על זה סקירה לפני כמה ימים.
מירי כהן: אני אשמח לדבר איתך על זה בנפרד ולשמוע.
מירי כהן: אבל כאן ההנחיה שלנו היא א', לדעת - - - ודבר שני, מבחינתנו כל אחד יכול לתת אבל בהנחיה של מד"א.
מירי כהן: ועל הסוגיות האלה אנחנו מדברים ואנחנו לא מחכים שזה יעבור למשרד החינוך.
מיכל שיר סגמן: את דיברת על להרחיב, האם את מדברת על הרחבה גם למוסדות הפרטיים, של רכישת המזרקים?
מירי כהן: הסוגיה התקציבית תעלה עכשיו ותדובר.
מירי כהן: אנחנו מוכנים לסייע להם ברכש, בלוגיסטיקה - - -
קריאה: לפרטיים?
מירי כהן: כן, בוודאי.
מירי כהן: אני אומרת שוב, משרד הבריאות לא מתקצב את זה.
מירי כהן: הוא גם לא תקצב את אלה שבפיקוח.
מירי כהן: אבל אנחנו נתנו את כל הסיוע של הרכש, הלוגיסטיקה, התקשרות עם החברה, הכנסנו את זה למכרז שלנו עם חברת שראל, אישור של החשב הכללי.
מירי כהן: הכול נעשה כמו שצריך ונעשה את השיח, אבל עדיין צריך כאן את המקור התקציבי שאגף המעונות נתן לאותן מסגרות שהיו בפיקוח, ועכשיו השאלה היא לגבי המסגרות האחרות.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה, מירי.
ורדה מלכה: אני רק רוצה לעדכן כאן משהו קטן ונקודתי, גברתי היושבת-ראש, לגבי המערכת שאמרתי לכם שאתמול היא עלתה והיה לכם ספק לגבי זה.
ורדה מלכה: אז קיבלתי נתון בזמן אמת – כבר שלוש בקשות הוגשו.
נעמה שמואלי: כל הכבוד להורים שמתעקשים וממשיכים לנסות.
מיכל שיר סגמן: ההורים שצופים בנו כעת – יש מערכת, אפשר להירשם.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לעבור לרבקה רוזמרין מארגון נעמת.
רבקה רוזמרין: שלום, בוקר טוב.
רבקה רוזמרין: אני רוצה להתייחס לכמה סוגיות שאנחנו נתקלים בהן בתוך המעונות.
רבקה רוזמרין: קודם כל, אני רוצה לדבר על עניין הסייעות.
רבקה רוזמרין: מבחינת הסייעות, כרגע, כפי שנאמר כאן, מגיעות סייעות לילדים מולטי אלרגיים או לילדים אלרגיים לחלב, ואכן מגיעות רק לשעתיים ביום.
רבקה רוזמרין: כיתת תינוקות ממוצעת היא כיתת תינוקות שבה יש 18 תינוקות, מגיל שלושה חודשים עד גיל שנה ושלושה חודשים.
רבקה רוזמרין: כולם מן הסתם שותים תמ"ל חלב, כזה או אחר.
רבקה רוזמרין: ועל 18 תינוקות, לצערנו, יש רק שלוש מטפלות כי זאת התקינה.
רבקה רוזמרין: ברגע שיש סייעת לשעתיים ביום, זה אבסורד שאי אפשר בכלל להכיל אותו.
רבקה רוזמרין: זאת אומרת, כיתת תינוקות היא כיתה שחשופה לחלב לאורך כל היום.
רבקה רוזמרין: מטבע הדברים, תינוקות יונקים ושותים חלב לאורך כל היום, וזאת התמודדות לא מתקבלת על הדעת שיש סייעת רק לשעתיים ביום.
רבקה רוזמרין: חייבים לעשות פה איזושהי חשיבה, איזשהו שינוי בסיסי יסודי, מה אמורים לעשות עם התינוק האלרגי לחלב כשנגמרות השעתיים האלה.
רבקה רוזמרין: אמורים לשים אותו בלול כל היום?
רבקה רוזמרין: לשים אותו לבד?
רבקה רוזמרין: איך בדיוק אמורים להתנהל?
רבקה רוזמרין: תינוקות פולטים, תינוקות שוכבים על השטיח.
רבקה רוזמרין: זה הזוי, זה לא הגיוני וזה בלתי מתקבל על הדעת.
מיכל שיר סגמן: כלומר, את אומרת שחסר נוהל מסודר עבורכם?
מיכל שיר סגמן: מה חסר לך, מה הצורך שלך מהמערכת כמי שנמצאת שם?
רבקה רוזמרין: אני אגיד לך מה אני צריכה.
רבקה רוזמרין: יש פה כמה נקודות.
רבקה רוזמרין: נקודה ראשונה היא שכיתת תינוקות צריכה שתהיה סייעת לאורך כל שעות היום.
רבקה רוזמרין: כל עוד יש אלרגיה לחלב וזה מאכל שהוא אלרגן שמוגש לאורך כל היום בכיתה, וכדי לשמור על התינוק שאלרגי לחלב, צריך שתהיה מישהי קבועה.
רבקה רוזמרין: שוב, אנחנו מדברים על כיתה של 18 תינוקות עם שלוש מטפלות בלבד.
רבקה רוזמרין: זה מחויב המציאות.
רבקה רוזמרין: כיום, אנחנו במעונות שלנו כן מוציאים את כל האלרגנים שהם לא חלב, ככה שמבחינת שאר האלרגנים אנחנו מקבלים לילד מולטי אלרגי סייעת לשעתיים ביום כאשר האלרגן לא נמצא בתוך הכיתה.
רבקה רוזמרין: יכול להיות שאפשר לקחת את הסייעות האלה, להוסיף את השעות האלה לילדים ולתינוקות שהם אלרגיים לחלב, אבל חייבים להוסיף שעות.
רבקה רוזמרין: הדבר הנוסף שאני שומעת פה כרגע זה העניין של סייעת עד גיל שנתיים.
רבקה רוזמרין: שוב אני מתייחסת לכיתת בוגרים, so called בוגרים.
רבקה רוזמרין: בוגרים הם ילדים מגיל שנתיים וחודש עד שנתיים ושמונה חודשים.
רבקה רוזמרין: בכיתת בוגרים יש 33 ילדים, 33 בוגרים בגיל שנתיים-שנתיים וחצי.
מיכל שיר סגמן: בלי קשר לילדים אלרגיים זה מחדל.
רבקה רוזמרין: בלי קשר לילדים אלרגיים זה מצב שחייב להשתנות.
רבקה רוזמרין: 33 ילדים מגיל שנתיים וחודש עד שנתיים ושמונה חודשים, כאשר גם בכיתה הזאת יש לנו שלוש מטפלות, ולא הגיוני ולא מעשי שיש לנו ילד עם אלרגיה לחלב ואין לו סייעת.
רבקה רוזמרין: דובר פה קודם על חלוקה לקבוצות ועל זה שבתוך המעונות, בתוך כיתת בוגרים, ילדים אוכלים עם קבוצת השייכים לה, עם המטפלת שלהם.
רבקה רוזמרין: זאת אומרת שבקבוצה אחת יש 11 ילדים, שוב, בגיל שנתיים-שנתיים וחצי.
רבקה רוזמרין: 11 הילדים האלה יושבים עם המטפלת.
רבקה רוזמרין: מספיק שילד אחד בוכה, שצריך ללוות ילד אחד לשירותים או להחליף לו טיטול, ומדובר על שעות הבוקר, כשבדיוק הורה הגיע עם הילד והמטפלת צריכה רגע לקום כדי לקלוט את הילד הזה, כדי להתייחס אליו, כדי לקבל אותו.
רבקה רוזמרין: זה אומר שהקבוצה של 11 הבוגרים – ושוב, השם לא מתאים – נשארת לבד.
רבקה רוזמרין: איך אפשר לדאוג לכך שהילד לא ייגע או לא ירוץ לשולחן אחר?
מיכל שיר סגמן: אלה ילדים סוג ב'.
מיכל שיר סגמן: זה מה שקורה.
רבקה רוזמרין: מעבר לכך, ברגע שמסיימים את הארוחה, לוקח זמן לשטוף לכל הילדים ידיים, עם הגבינה, כם החלב.
רבקה רוזמרין: לוקח זמן לנקות את כל השטח, את השולחן - - -
מיכל שיר סגמן: את אומרת כאן דברים חשובים.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שהמסר עבר.
רבקה רוזמרין: אני רוצה לומר עוד משהו לגבי העניין של הסייעות.
רבקה רוזמרין: אין מספיק סייעות, הזכיינים כנראה לא מתמודדים עם עומס הבקשות, ואנחנו נתקלים בילדים עם אלרגיות.
רבקה רוזמרין: ההורים פונים ולא מקבלים סייעות.
רבקה רוזמרין: זה גם משהו שצריך לתת עליו את הדעת.
מיכל שיר סגמן: מאחר שלא נותר לנו הרבה זמן, ואנחנו עדיין ממתינים לנציג משרד האוצר ואני מקווה שהוא יעלה לפה בקרוב מאוד – כל מה שדיברנו על לידה עד שלוש, אנחנו מבינים שזה לא מספק.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לראות עם נציגי משרד החינוך איך זה ייראה בינואר – האם אתם ערוכים מבחינת לידה עד שלוש לקלוט את הכמות הזו של הילדים?
מיכל שיר סגמן: מה זה כולל?
מיכל שיר סגמן: את מי זה כולל בדיוק?
מיכל שיר סגמן: איך זה ייראה אצלכם?
מיכל שיר סגמן: ושאלה אחרונה בהיבט הזה – איך אנחנו עושים שהמעבר הזה ילך בצורה חלקה, ולא שבינואר יתחילו ילדים בסכנת חיים ליפול בין הכיסאות, מעבר לנושאים אחרים שוודאי יש במעבר הזה?
תמי ברנע: יש לנו גם את הנושא של תלמידים, גנים והלאה.
מיכל שיר סגמן: כן, ברור.
מיכל שיר סגמן: אנחנו מדברים גם על א' עד ד'.
מיכל שיר סגמן: פשוט הנושא של לידה עד שלוש הוא נושא כל כך גדול, והלוואי שהתשובות שהיינו מקבלים עד עכשיו היו יותר פשוטות, אז היינו יכולים להגיד שהעולם טוב ובסדר, והיינו יכולים להתקדם גם לשכבות גיל גדולות יותר בדיון הזה.
מיכל שיר סגמן: אפרת לאופר, בבקשה.
אפרת לאופר: נעים מאוד, אני אפרת לאופר, אני ממונה על הבריאות ממשרד החינוך, ואיתי עדי נועם היועצת המשפטית של משרד החינוך.
אפרת לאופר: קודם כל, אני חושבת שאנחנו עוסקים באחד הנושאים החשובים.
אפרת לאופר: במסגרת התפקיד שלי ביחידה זה עיסוק יומיומי, בשיתוף פעולה מלא עם כל הגורמים שנמצאים פה.
אפרת לאופר: לפני שניכנס למה שמשרד החינוך כיום פועל ועושה בתוך המסגרת שלו, כל מה שקשור ללידה עד שלוש, וכל המעבר של המעונות למשרד החינוך, אין ספק שנדרשת פה עבודה, התחילה כבר עבודה, תידרש חשיבה ועבודה בטח ובטח ביחס למה שאנחנו עושים לילדי גן מגיל שלוש ומעלה לילדים האלרגיים.
אפרת לאופר: ואנחנו כמובן נתייעץ עם כלל הגורמים כדי לראות איך להיטיב את כל המעבר.
אפרת לאופר: אנחנו נראה מה יש ומה חסר, ומה לנו יש לתרום כמשרד - - -
מיכל שיר סגמן: היום במשרד החינוך מדובר על שש שעות?
אפרת לאופר: אני אסביר.
אפרת לאופר: היום הילדים האלרגיים שזכאים לקבל סייעת הם ילדי גן מגיל שלוש ומעלה; עד כיתה א' זה ליום לימודים מלא.
אפרת לאופר: ושש שעות זה תלוי, כי אם יש יום לימודים ארוך, אז כמובן מקבלים את התוספת.
אפרת לאופר: בכיתה ב' מקבלים רק סיוע חלקי.
אפרת לאופר: הסיוע החלקי נועד לסייעת שתהיה בזמן הארוחות.
אפרת לאופר: לשם הדרגתיות, ילד בכיתה ב' כבר נמצא שנה שנייה בבית הספר, כבר מכיר את ההתנהלות הבית-ספרית.
אפרת לאופר: אז בזמן הארוחה תהיה לו סייעת שתעזור לו, ובכיתה ג' כבר אינם מקבלים סייעת.
מיכל שיר סגמן: החוק לא מדבר על עד כיתה ד'?
אפרת לאופר: עד כיתה ב'.
קריאה: עד כיתה ב' כולל.
מיכל שיר סגמן: שאלה נוספת, איך מוגדרים ילדים אלרגיים במשרד החינוך?
מיכל שיר סגמן: האם הקריטריונים זהים למה שקורה היום במשרד הכלכלה או שהם קצת יותר מורחבים?
: זה אלרגיה מסכנת חיים?
מיכל שיר סגמן: כל אלרגיה מסכנת חיים בלי קריטריון של פיסטוק כן ושומשום לא?
אפרת לאופר: במשרד החינוך, מה שקיים כיום מגיל שלוש, יש קריטריונים מוגדרים לקבלת סייעת לפי קריטריונים שמשרד הבריאות קבע.
אפרת לאופר: ועל פי זה הוועדה מתכנסת וקובעת על ידי מסמך מאלרגולוג, מרופא מומחה, שמגדיר לגבי הילד אם קיימת סכנת חיים, ומקבלים סייעת.
אפרת לאופר: אני רוצה לדבר גם מבחינת ההתנהלות כי אני חושבת שזה חשוב.
אפרת לאופר: הוועדה בעצם מתחילה לקבל בקשות החל מאפריל.
אפרת לאופר: זאת אומרת, אנחנו עושים עבודת הכנה ובאפריל כבר אפשר להתחיל להגיש בקשה לסייעת לשנת הלימודים הבאה.
אפרת לאופר: עד היום הוגשו 4,547 בקשות לסייעת בגין אלרגיה מסכנת חיים, ללא קשר לבקשות לסיוע לטיפול פולשני ולבקשות אחרות של סייעות וגורמים אחרים.
מיכל שיר סגמן: נדבר היום גם קצת על זה.
אפרת לאופר: אני בכוונה אומרת, כי צריך להבין שמדובר פה על מאות בקשות, ונוסיף כאן שזאת רק הבקשה הראשונה.
אפרת לאופר: והרבה פעמים שמקבלים תשובה, ואם היא חיובית אז כמובן אין בעיה, אבל אם התשובה היא שלילית, אז יש לנו בקשות של ערעור, וניתן גם להגיש ערעור.
אפרת לאופר: זאת אומרת, אנחנו בהתנהלות של לפחות על שליש מהבקשות מוגש ערעור על הקריטריונים והוועדה צריכה להתכנס שוב.
מיכל שיר סגמן: אבל יש מספיק זמן אם התהליך הזה מתחיל בחודש אפריל.
אפרת לאופר: בוודאי.
אפרת לאופר: זאת אומרת, יש פה עיסוק ברמה יומיומית של כלל הגורמים, אם זה ממשרד הבריאות או ממשרד החינוך, ואנחנו גם בשותפות עם עמותת יה"ל.
אפרת לאופר: אנחנו לפחות מגיל שלוש, וחשוב לדעת מה אנחנו עושים.
אפרת לאופר: המסר שלנו הוא להטמיע את חוזר המנכ"ל של משרד החינוך וכל ההתנהלות של ילדים אלרגיים בתוך המוסד החינוכי.
אפרת לאופר: חוזר מנכ"ל מגדיר מה לעשות ואיך לפעול וחוזר עם הרבה מאוד קריטריונים להטמעה של הנושא הזה.
אפרת לאופר: זה לא מוטמע במאה אחוז, אבל אנחנו שואפים לכך.
אפרת לאופר: בשנה-שנתיים האחרונות, לפחות מאז שאני נמצאת בתפקיד, ניתנו המון כלים בשטח כדי לעזור לשטח.
אפרת לאופר: אני שמה בצד את הילדים האלרגיים כי אנחנו כל הזמן מדברים על סייעת, אבל אנחנו צריכים לזכור גם שמדובר על סביבה.
אפרת לאופר: אם זה כרזות שפורסמו על דף מרכז - - -
מיכל שיר סגמן: בכל השפות?
אפרת לאופר: בעברית ובערבית, שזה יהיה פוסטר שהונגש ושפרסמנו לכלל המוסדות.
אפרת לאופר: יחד עם משרד הבריאות נכתב מדריך תזונתי להורים ולגננת, איזו ארוחה ניתן להכין ללא אלרגן, ללא שומשום או ללא חלב, או ללא שומשום וחלב.
אפרת לאופר: זאת אומרת, יש פה מדריך מאוד מאוד מפורט - - -
נעמה שמואלי: המדריך התזונתי שהוכן הוא מדהים.
נעמה שמואלי: אני חייבת להגיד.
נעמה שמואלי: הוא יכול לשמש גם את המעונות.
נעמה שמואלי: זה מדריך שהוכן בשיתוף משרד הבריאות.
נעמה שמואלי: הכול יש שם.
מיכל שיר סגמן: אז למה לא להעביר אותו?
נעמה שמואלי: כי יד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה.
נעמה שמואלי: זה מדריך מדהים.
נעמה שמואלי: אנחנו הפצנו אותו גם להורים שלנו שיעבירו אותו לגננות.
מיכל שיר סגמן: זה שבשנה הבאה כנראה יהיה יותר טוב, אנחנו יודעים.
מיכל שיר סגמן: אבל כרגע, ב-1 בספטמבר, לידה עד שלוש עומד להתחיל עדיין בלי משרד החינוך, וכרגע המצב שם לא מזהיר בלשון המעטה.
מיכל שיר סגמן: חשוב לי להבין מה קורה בשלב המעבר, כי אני אקיים פה דיון מעקב גם על כל מה שקשור ללידה עד שלוש.
מיכל שיר סגמן: כבר באוקטובר, מיד אחרי החגים, אנחנו נערוך דיון מעקב וגם לגבי משרד החינוך במעבר הזה.
מיכל שיר סגמן: תסבירי לי איך זה ייראה.
אפרת לאופר: חשוב לי לומר מה הכלים שנתנו, כי סביר להניח שבשלב המעבר ובשלב ההכנה והעבודה, הרי כבר יש לנו פלטפורמות קיימות, אם זה המדריך התזונתי ואם זה הדף המרכז, ואם זה כרטיס מידע שהפצנו ונמצא – כרטיס מידע לשימוש במזרק אפיפן בעקבות החוק, שהופץ לכלל המוסדות, כרטיס מידע גם בעברית וגם בערבית.
אפרת לאופר: עכשיו דייקנו את כל הנושא של איך לפנות למד"א, כי יש לנו מודל היפגעויות במוסד החינוכי.
אפרת לאופר: ברגע שתלמיד נפגע או נפצע במוסד החינוכי, אז יש מודל.
אפרת לאופר: אנחנו הולכים לפרסם שוב פעם כרטיס מידע ומדבקות, שיהיה יותר קל להגיע גם לצוות רפואי.
אפרת לאופר: אז אני חושבת שבמעבר הכלים האלו, כשלנו כבר יש את הפלטפורמה הזאת, סביר להניח שאנחנו נבצע ונעשה בהתאמה לגיל לידה עד שלוש.
מיכל שיר סגמן: הרי הכול עובר למשרד החינוך, גם הפרטיים, כולם.
מיכל שיר סגמן: ואנחנו רואים שיש כאן גם בעיה של מספר סייעות, והשאלה היא איך משרד החינוך הולך להתייחס לזה.
מיכל שיר סגמן: וגם מבחינת המזרקים, אנחנו רואים שלא הכול מתוקצב.
: השאלה השלישית שמתכללת את שתיהן – האם מבינים, מי שמכין את תוכניות המעבר, שכדי לטייב את כל המערכת הזאת יצטרכו פה תקציב נוסף?
: כדי לתת לפיקוח את החוזק האמיתי בפועלף בשטח, ו-ב', לגבי הסייעות, כדי שלא יתחילו להגיע להבדלים כמו שיש היום.
: הרי מהמצוקה שלהם משרד הכלכלה התחיל את המשחק של חלב, בוטנים וכולי.
: אתם לא אוחזים שם כי אצלכם כולם אותו דבר, מי שמסכן חיים מסכן חיים.
: האם יש פה גם עבודה תקציבית שתוכל לתת פתרון?
אפרת לאופר: ברור שבשלב המעבר, והרי לא מדובר רק על ילדים אלרגיים - - -
: נכון, זה כל המעבר.
אפרת לאופר: כל המעבר של לידה עד שלוש למשרד החינוך, כמובן שיש פה גם נושא תקציבי, נלמד אותו, נכין, ואנחנו בהחלט ניתן את המענה ונעבוד.
נעמה שמואלי: אני חושבת שהדבר הכי דחוף בכל מה שקשור למשרד החינוך ולהתייחסות שהייתי רוצה לשמוע פה, זה הנושא של ההדרכות של הצוותים החינוכיים לפני תחילת שנת הלימודים.
נעמה שמואלי: אני לא יודעת אם אמורות להיות הדרכות בתחילת שנת הלימודים הזו ומי מדריך אותם.
נעמה שמואלי: לפי הנתונים שאתם שלחתם לדיון הזה, ואנחנו מכירים את הנתון הזה, בשנה האחרונה הודרכו 400 ומשהו בתי ספר, אבל זה 400 ומשהו בתי ספר מתוך 5,000 בתי ספר - - -
אפרת לאופר: נעמה, אני רק רוצה לציין - - -
נעמה שמואלי: - - - כמה זה קשה לי לשבת ולשתוק כל כך הרבה זמן?
אפרת לאופר: אני יודעת.
אפרת לאופר: גם אני.
אפרת לאופר: אבל שנייה, 400 בתי ספר זה נתון שיש לנו ממד"א.
אפרת לאופר: יהיו עוד הדרכות שגם אתם העברתם כהורים, ויש גם את פמ"י ונטלי, שהם שירותי בריאות לתלמיד שנמצאים בבתי ספר, ואנחנו יודעים שגם הם העבירו הדרכות, רק אין לנו את המספר הכולל.
אפרת לאופר: אז המספר של ה-400 הוא רק מה שמד"א מעביר.
נעמה שמואלי: לא משנה.
נעמה שמואלי: אין לי בעיה שנחליט שזה 1,000.
נעמה שמואלי: אני רק אומרת שזה עדיין חלק מאוד מאוד קטן ממוסדות החינוך שצריכים לעבור את ההכשרות.
נעמה שמואלי: ובהקשר הזה חשוב לי להגיד דבר נוסף.
נעמה שמואלי: ההדרכות שמשרד החינוך עשה עד היום במוסדות החינוך נעשו בעיקר בבתי הספר היסודיים, וצריך להרחיב את הדבר הזה.
נעמה שמואלי: אומנם אנחנו מדברים פה כבר די הרבה זמן על גיל לידה עד שלוש, אבל הילדים האלרגיים שנמצאים הכי הרבה בסכנה הם הילדים האלרגיים שאנחנו מתעלמים מהם לחלוטין, שנמצאים בחטיבות ביניים ותיכונים.
נעמה שמואלי: עד היום לא נעשו הכשרות מסודרות בחטיבות ביניים ותיכונים.
נעמה שמואלי: רוב ההכשרות של משרד החינוך, של מד"א ופמ"י וכולי, מתבצעות בבתי הספר היסודיים, ואני אומרת לכם, בתור מי שמדריכה גם תיכונים וגם חטיבות ביניים, הפערים שם פשוט בלתי נסבלים.
נעמה שמואלי: הסיכון שהילדים האלרגיים המתבגרים נמצאים בו הוא עצום.
נעמה שמואלי: הילדים האלרגיים שהכי נפגעים, בכל העולם, לא רק בישראל, מתגובות אלרגיות, הם הילדים האלרגיים המתבגרים, כי יש סברה כזאת שלא צריך לשמור עליהם, הם כבר גדולים ויודעים.
נעמה שמואלי: אבל מצד שני, יש איזושהי התעלמות מהסכנה שנשקפת להם בגיל ההתבגרות והסכנות שנלוות לגיל ההתבגרות כמו כל ילד אחר שמתבגר והסיכונים שילדים כאלה לפעמים לוקחים, והמקום החברתי, המארג הזה של איפה אני בתוך החברה והמארג החברתי שעוטף אותם.
נעמה שמואלי: זה מאוד מאוד מורכב.
נעמה שמואלי: אני חושבת שזו צריכה להיות משימה נוספת שנותנים לה דגש מיוחד, גם בוועדה הזאת וגם במשרד החינוך.
נעמה שמואלי: צודקת אפרת, שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה די טוב, אני חייבת לומר, מאז שאפרת נכנסה לתפקיד.
נעמה שמואלי: אני גם חייבת לומר שיש לנו שיתוף פעולה מצוין עם ורדה, ואני חייבת לומר שאנחנו מדברים גם עם מירי כשצריך, והכול בסדר.
נעמה שמואלי: אבל בסוף, אנחנו צריכים לדאוג לזה שהילדים האלרגיים יהיו בטוחים במוסדות החינוך.
נעמה שמואלי: וגם אפרת וגם אם שרת החינוך הייתה יושבת פה עכשיו, אף אחד לא יכול להסתכל לנו בעיניים, כמו שאמרתי בהתחלה, ולהבטיח לנו שהילדים האלרגיים במוסדות החינוך הם בטוחים.
נעמה שמואלי: וזאת הבעיה השלי.
נעמה שמואלי: אנחנו עוד לא הגענו למצב הזה.
נעמה שמואלי: אנחנו רחוקים משם שנות אור, ואני רוצה שאנחנו נהיה שם.
נעמה שמואלי: ורק משפט אחרון לסיום דבריי.
נעמה שמואלי: אני שוב מתנצלת על זה שהתפרצתי קודם.
נעמה שמואלי: לא הייתה בכוונתי לפגוע באופן אישי באף אחד, גם לא בד"ר צימרמן שנמצאת בזום.
נעמה שמואלי: אני שוב מתנצלת.
נעמה שמואלי: אני מתנצלת על הדרך, אבל לא על המהות של הדברים שאמרתי ועל זה שאני חושבת שיש אנשים שלוקחים אחריות, ובעלי תפקידים שצריכים להבין איפה אנחנו נמצאים.
מירי כהן: אני מקבלת את זה, אבל אני עדיין אומרת – אנחנו עוד לא נמצאים במצב הטוב ביותר, אבל אני חושבת שעשינו כברת דרך משמעותית בשנים האחרונות, גם עם חוק האפיפן, גם עם תקנות הפיקוח, גם עם משרד החינוך.
מירי כהן: אגב, בנושא ההסברה, את צודקת, נעמה, וכמו שאמרת, גיל ההתבגרות מאוד מפחיד גם אותנו ואנחנו רואים גם את הנתונים.
מירי כהן: וזה חלק מהשיח שלנו עם משרד החינוך ושלי אישית עם אפרת, לגבי נושא ההסברה גם לתלמידים וגם המעורבות ההדדית בין תלמידים לתלמידים.
מירי כהן: זה חלק מתהליך העבודה שהם עושים גם בנושא החינוך.
מירי כהן: אז לכל הדברים האלה אנחנו מתייחסים, נעמה, וזה גם בהמשך לשיחות שלנו איתכם.
מירי כהן: אז הדברים האלה נעשים.
מירי כהן: זה עדיין לא משביע רצון.
מירי כהן: אבל אנחנו עושים כאן הרבה מהלכים כדי לשפר את המצב, ואני חושבת שהוא יותר טוב היום ממה שהוא היה לפני שנתיים וחצי.
מיכל שיר סגמן: מירי, אני מאוד מסכימה איתך ותודה רבה.
מיכל שיר סגמן: ואין ספק בכלל שאף אחד לא בא לכאן עם איזושהי כוונה רעה, וכולם רוצים לסייע לילדים.
מיכל שיר סגמן: אני עדיין חוזרת על הנתון המטריד ביותר.
מיכל שיר סגמן: אנחנו ב-11 באוגוסט, בעוד שבועיים מתחילה שנת לימודים.
מיכל שיר סגמן: ההורים לא יודעים איפה הם עומדים, הילדים לא יודעים איפה הם עומדים.
מיכל שיר סגמן: זה עדיין נמצא תחת משרד הכלכלה, בין אם משרד הכלכלה אוהב את זה או לא אוהב את זה, אם הוא מבין בזה או לא מבין בזה, אם זה מבושל שם מספיק או לא, עדיין בסופו של דבר, זה לא מספיק.
מיכל שיר סגמן: יש כאן גנים פרטיים שרוב אוכלוסיית הילדים בגיל לידה עד שלוש הולכים אליהם.
מיכל שיר סגמן: הם לא מקבלים את המענה.
מיכל שיר סגמן: וגם בתוך מי שכן נמצא תחת הפיקוח של משרד הכלכלה, נעשתה דרך, ללא ספק.
מיכל שיר סגמן: רואים את זה.
מיכל שיר סגמן: להגיד שזה מספיק?
מיכל שיר סגמן: לא.
מיכל שיר סגמן: ולמה אי אפשר להתפשר על זה ולהגיד איזה יופי, עשיתם כברת דרך?
מיכל שיר סגמן: כי מדובר פה בחיי אדם.
מיכל שיר סגמן: ואם לא היה מדובר בחיי אדם, אז כנראה שהיינו מפרגנים יותר על הדרך.
מיכל שיר סגמן: אבל זאת זכות שאין לנו.
: אגב, בעניין הזה אני מוכרח להוסיף נתון שבטוח שיהיה, ואני חושב שבאגף במשרד הכלכלה ודאי מרגישים את זה.
: אני רוצה להוסיף שאם, חלילה, הגזירה הזאת שדובר עליה לפני חודש שבינתיים הוקפאה, לגבי הנושא הזה שבמעונות ירד הסבסוד לאוכלוסיות מסוימות – ואני חושב שאת יודעת שכבר היום יש ירידה גדולה במעונות בריכוזים החרדיים בגלל החשש מהעניין הזה שהעלויות יקפצו.
: ואז זה אומר שרובם ילכו שוב למעונות הפרטיים, שם אנחנו בלי פיקוח לא רק בקטע של האלרגיים, אלא גם בדברים אחרים.
: לכן אני אנצל את ההזדמנות הזאת, בלי להתבייש בעניין הזה, מכם, חברי הקואליציה – תמנעו את הגזרה הזאת כי היא רק תחמיר את המצב הזה גם כן.
: ואני מוסיף את זה לדברים הנכונים שאת אומרת, כי בעצם כרגע 4,000 מוסדות לגיל לידה עד שלוש הם פרטיים, ורק 2,000 הם ממשלתיים.
: ומה שיקרה אם ישנו את הנושא של התשלום, זה יגרום לכך שהרבה מאוד משפחות, כדי שיהיה שווה לאישה לצאת לעבוד, הם יעבירו אותם למקומות פרטיים ואז הבעיה רק תחמיר.
: זה עוד שיעורי בית ליושבת-ראש הוועדה.
: ואני רוצה לומר דבר אחד, מאחר שזו הישיבה הראשונה שלנו כאן ביחד.
: זו נקראת ועדה קטנה יחסית, אבל היא ועדה חשובה.
: ותדעי לך שאת יכולה לבנות את הכוח שלה.
: את יכולה לבנות את הכוח של הוועדה הזאת.
: אני לא מאתגר אותך סתם.
: אני אומר את זה באמת.
: בוועדה הזאת בזמנו, שרת החינוך הצליחה להעביר את חוק הפיקוח בוועדה הזאת.
: שנתיים זה לקח.
: היו פה מלחמות עולם.
קרן אוחנה איוס: 12 שנים אני בוועדה הזאת.
קרן אוחנה איוס: היא עשתה היסטוריה.
: בקדנציה הזאת היא עשתה היסטוריה, ואני מאתגר אותך, ואנחנו נהיה לצידך בעניין הזה.
: תודה רבה, גברתי.
אפרת לאופר: חשוב לי לומר משהו אחד.
אפרת לאופר: אני חייבת, כי מדברים רק על הסביבה ועל המערכת - - -
מיכל שיר סגמן: אני חייבת לקצר ויש עוד - - -
אפרת לאופר: ממש משפט.
אפרת לאופר: נעמה הזכירה את ההדרכות לגבי חטיבות – יש פה גם אחריות הורית.
אפרת לאופר: ילד צריך לשאת מזרק אפיפן אישי.
אפרת לאופר: צריך לזכור את זה.
אפרת לאופר: גם זה מהלך שאנחנו עובדים עליו, גם בהסברה.
מיכל שיר סגמן: זה דבר שקורה.
מיכל שיר סגמן: כל הורה לילד יודע מה האחריות - - -
: גם מחויבות הורים צריכה להיות בתוך כל הדברים הללו, חד משמעית.
אפרת לאופר: גם אחריות הורית צריכה להיאמר כאן ולא רק על מי שאחראי.
: חד משמעית.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לשמוע את עו"ד ולרי זילכה מבית איזי שפירא.
מיכל שיר סגמן: אחר כך נעבור לרויטל לן, מנציבות שוויון לאנשים עם מוגבלויות, משרד המשפטים.
מיכל שיר סגמן: נסכם, ואני כבר אומרת, זו לא הישיבה האחרונה בנושא.
מיכל שיר סגמן: מיד אחרי החגים, ברגע שיתאפשר, אנחנו נכנס שוב ועדה.
מיכל שיר סגמן: נדרוש את התשובות גם ממשרד הכלכלה ונראה איך הדברים משתפרים עוד יותר.
מיכל שיר סגמן: וממשרד החינוך, אנחנו נרצה לדעת קצת יותר פרטים איך עובד התהליך.
מיכל שיר סגמן: עד אוקטובר יהיה זמן.
מיכל שיר סגמן: עו"ד ולרי זילכה, בבקשה.
ולרי זילכה: תודה רבה, כבוד היושבת-ראש.
ולרי זילכה: כשאנחנו מדברים על שילוב של פעוטות עם צרכים מיוחדים, אז היום הדיון הוקדש לנושא הפעוטות עם האלרגיות, אבל יש לנו גם פעוטות נוספים.
ולרי זילכה: יש פעוטות עם עיכוב התפתחותי, ויש פעוטות שאין להם מענה בכלל ואלה פעוטות עם צרכים רפואיים.
ולרי זילכה: אלה פעוטות שצריכים מענה פולשני של מלווה רפואי או צריכים השגחה ליותר מארבע שעות ביום, והיום ניתן רק ארבע שעות ביום.
ולרי זילכה: כשהפעוטות האלה מגיעים לגיל שלוש, הם מקבלים את המענה במשרד החינוך ואין סיבה שהם לא יקבלו אותם במסגרת מעונות היום.
ולרי זילכה: בעניין הזה יש דוח של ועדה בין-משרדית מ-2018 שנשלח למשרד הבריאות ולמשרד הרווחה בתום הכנסת האחרונה שתפקדה כשעוד היה תקציב.