GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל שיר סגמן: הכשלים במהלך החיים כשהציפייה הלא ההגיונית בעליל מילד להבין מה קורה לו, ילד וילדה להבין מה קורה לה בעצמה, לתת לזה ביטוי, לתת לזה מילים ולצפות שילד או ילדה ידעו, שאת תדעי לשקף את מה שקורה לך ולאזור את האומץ.
מיכל שיר סגמן: ילדה מבינה את ההשלכות ואת כובד המשקל.
מיכל שיר סגמן: זה משקל עצום על הכתפיים.
ב': לפעמים זה יותר מפחיד בחוויה מלהמשיך להיפגע.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שזה איזשהו שיקול שלאו דווקא לוקחים אותו.
מיכל שיר סגמן: ילד או ילדה מבינים, לפעמים עוד בגיל לפני שהם יודעים אפילו לדבר, את כובד המשקל של מה המשמעות של אם אני אספר.
מיכל שיר סגמן: הציפייה של מערכת שיספרו לה פשוט היא בלתי אפשרית ולכן מתן הכלים לסייע לך, לילדים אחרים, לילדות אחרות ולהקל, כי אנחנו לא מדברים על מניעה בשלב הזה, זה פשוט להקל על התהליך, הוא קריטי.
ב': אני יכולה להגיד עוד משפט אחד?
מיכל שיר סגמן: בטח.
ב': בתור מי שהיום נמצאת בצד השני כי אני מטפלת באומנות ועובדת במשרד החינוך ופוגשת את הילדים האלה מהצד השני, אז אפשר לפעמים להגיד על הסיפור שלי, טוב, היא בת 38, זה היה מזמן, אבל אני פוגשת את הילדים האלה היום והחוויות שלי מול הרווחה היום הן מאוד דומות הרבה פעמים, והחוויות שלי מול המערכת החינוכית בכלל הן מאוד דומות.
ב': ילדים זועקים לעזרה והרבה פעמים גם כשהם כבר חושפים ואומרים את זה באופן ישיר, הגלגלים עובדים ממש לאט והילדים חוזרים אחורה ומכחישים.
מיכל שיר סגמן: ואז לא מבינים למה הם מכחישים.
מיכל שיר סגמן: הוא בסך הכול הולך לספר על הורה או על דוד או על שכן או על מישהו קרוב ומרגיש שהוא זה הגורם של הבעיה ולא הבעיה עצמה.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה ששיתפת, זה חשוב מאוד, אני מודה לך מאוד.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נשמע עדות נוספת.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נשמע סקירה של מרכזי הסיוע ואז אני אשמח לשמוע את חברי הכנסת ולאחר מכן אנחנו נשמע את המשרדים האמונים על הנושא.
מיכל שיר סגמן: א', בבקשה, אנחנו איתך.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה שאת איתנו.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה שבחרת לשתף אותנו.
א': תודה רבה לכם.
א': אוקיי, אני מקריאה.
א': שלום לכולם, אני רוצה לספר לכם על הכישלון של הרווחה, של האומנה, של המשטרה, של הפרקליטות, של בית המשפט ושל כולם.
א': הגשתי תלונה בגיל 16 על הטרדה מינית מצד אב האומנה.
א': כיום אני בת 19 ועדיין התיק רק בתחילתו.
א': עוד אפילו לא התקיימה הקראה.
א': מורחים אותי שלוש שנים ורק השנה זכיתי לכתב אישום.
א': אני אתחיל מהתחלה.
א': בגיל 16, אפילו קצת לפני, הגשתי תלונה על פגיעה מינית שאירעה באומנה שלי.
א': עשר שנים קודם לכן הוציאו אותי ואת אחיי לאומנה.