GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מופיד מרעי: אנחנו יכולים לשבת כאן ולגנות מפה ועד להודעה חדשה, השאלה מה אנחנו עושים.
מופיד מרעי: אני מסכים איתך ואני מכבד כל מילה שאת אומרת, שאנחנו צריכים לפעול עכשיו ולא לחכות להקמת המתנ"סים בחזרה, בכל היישובים, לא משנה אם זה יהודי, דרוזי, נוצרי.
מופיד מרעי: זה לא עקרוני.
מופיד מרעי: אלה הבנים שלנו, זה דור ההמשך.
מופיד מרעי: אנחנו צריכים לדעת לחנך אותם.
מופיד מרעי: לא ייתכן שכל בוקר נער או ילד בישראל קם ורואה בחדשות רצח, ירי, גניבה ופשע.
מאיר יצחק הלוי: כדי לאזן את מה שנאמר, אני לא רואה את העיר אילת בלי מתנ"ס.
מאיר יצחק הלוי: יש לנו מתנ"ס שהוא הדבר הכי טוב שיש בעיר.
מופיד מרעי: אני מדבר על מה שאין.
מופיד מרעי: אצלך התחלנו את הפרויקט "עיר ללא אלימות".
מופיד מרעי: הפיילוט היה אילת, ובאמת השקיעו שם.
מופיד מרעי: רצינו בשלטון המקומי להעתיק את הדוגמה של אילת לכל היישובים.
מופיד מרעי: אבל אנחנו חייבים לקדם את זה, אבל הלכה למעשה ולא בדיבורים.
מיכל שיר סגמן: תודה, חבר הכנסת מרעי.
מיכל שיר סגמן: ללא ספק ילד, ילדה, נוער משועמם בכל עיר ובכל מגזר, כשמשעמם לו זה מזון לגופי פשע, שבהתחלה זה נראה מגניב, כי זה סוג של אקשן בתוך השיממון שאחרי שעות הלימודים, ובזמן סגרים כשאין שעות לימודים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו רואים את העלייה באלימות גם בחברה היהודית וגם בחברה הלא יהודית.
מיכל שיר סגמן: אנחנו רואים את העלייה הדרמטית במקרי האלימות, במיוחד בשנה הזאת.
מיכל שיר סגמן: לצערי הרב, כפי שהוזכר כאן, אחי וחברי סאהר אסמעיל נרצח אתמול על ידי בני עוולה.
מיכל שיר סגמן: שמענו על עוד מקרה רצח.
מיכל שיר סגמן: אומנם זה לא נושא הדיון, אבל אם יש מישהו שחושב שאין קשר ישיר בעובדה ש-80% מהמתנ"סים סגורים במגזר הלא יהודי, או שפעילויות מחוץ לשעות הלימודים שהן לא תחת משרד החינוך, הן כן תחת המועצות המקומיות, ושאין מענה לילדים אחרי שעות הלימודים ובתקופת סגר, יש לזה השלכה ישירה לאלימות בכל המגזרים, על אחת כמה וכמה בעלייה החדה שאנחנו רואים במגזר הלא יהודי.
מיכל שיר סגמן: הבנתי שהמרכז לשלטון המקומי הסכים לעלות לדיון.
מיכל שיר סגמן: רות דיין מדר, מנהלת מחלקת חברה, בבקשה.
רות דיין מדר: שלום לך.
רות דיין מדר: אנחנו מתנצלים, הייתי בדיון אחר.
רות דיין מדר: ככלל אנחנו נערכים לתקנות חדשות לקראת החוגים שייערכו אליהם בחודש ספטמבר על מנת שהילדים יוכלו להמשיך ולקיים פעילות.
רות דיין מדר: גם בערים אדומות כתומות, בפעילות בחוץ.
רות דיין מדר: אני מקווה שהתקנות יובאו לאישור בהקדם כדי שהרשויות המקומיות יוכלו להתחיל בתהליך הרישום.
רות דיין מדר: ככלל, לצערנו, אירועי תרבות שנקבעו להתקיים נאלצו להתבטל בעקבות העלייה בתחלואה והצורך להיערך לסוג של אירועים מסוג אחר.
רות דיין מדר: אז אנחנו במן מטוטלת כזאת שנפתחת ונסגרת, לצערנו.
מיכל שיר סגמן: מה עם כל מה שקשור לחינוך הבלתי פורמאלי ברמת המועצות המקומיות?
מיכל שיר סגמן: איך אתם כן מתכוונים לטפל בזה?
מיכל שיר סגמן: הרי ברור שזה לא יכול להמשיך בצורה כזאת.
מיכל שיר סגמן: אם יהיה עוד סגר, מה קורה ביום לאחר הסגר?
רות דיין מדר: אנחנו פועלים בהתאם להנחיות של משרד הבריאות.
רות דיין מדר: משרד הבריאות קובע לנו איך לקיים את האירועים, את ההתכנסויות, אם זה בתנועות הנוער, אם זה באמצעות חוגים.
רות דיין מדר: הרשויות המקומיות פועלות בהתאם.
רות דיין מדר: ברור שהרשות המקומית מעוניינת להמשיך ולקיים את הפעילות שלה בשגרה.
רות דיין מדר: הבעיה של הילדים היום היא לא שהם נמצאים ברחובות, אלא שהם נמצאים בבתים וכבר לא יוצאים.
רות דיין מדר: אנחנו כבר במציאות עגומה אחרת של 16 ו-17 שעות מול המחשב.
רות דיין מדר: זה מה שאנחנו רואים היום עם הילדים.
רות דיין מדר: צריך ממש לגייס כוחות רבים כדי להוציא אותם מתוך הבתים.
רות דיין מדר: אנחנו פחות רואים אותם בחוץ, גם בשעות היום וגם בשעות הלילה.
רות דיין מדר: אולי גם בגלל שזה חודש אוגוסט עכשיו וחם.
רות דיין מדר: אבל ככלל יש רצון להוציא את הילדים מתוך הבתים, לקיים פעילות על פי הוראות משרד הבריאות.
רות דיין מדר: נקווה שנתחיל את השנה ב-1 בספטמבר.
מיכל שיר סגמן: האם יש להם איזושהי תוכנית או איזשהו מודל איך כן גם למשוך את הילדים החוצה מהמסכים וגם לתקופה של פתיחת שנת הלימודים, סוג של שגרה בהנחה שאין לנו עוד סגר נוסף?
מיכל שיר סגמן: האם יש בכלל התייחסות לבני נוער ולסגרים, מה עושים לפני ומה עושים אחרי?
מיכל שיר סגמן: אני לא אומרת שזה מושלם, אפילו רחוק, אבל אני לפחות רואה השתדלות מצד משרד החינוך כדי לפתור את זה.
מיכל שיר סגמן: אני רואה השתדלות של גופים אחרים גם בדיונים אחרים.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה להבין מה ההתייחסות שלכם, מה תוכנית העבודה שלכם, איך אתם מתכוונים לטפל בזה בפתיחת שנת הלימודים.
מיכל שיר סגמן: במידה שיהיה סגר, איזו תוכנית המשך יש לכם?
מיכל שיר סגמן: איזו התייחסות יש מעבר לעובדה שהם לא יוצאים מהבית אז אין מה לעשות איתם?
מיכל שיר סגמן: כי זאת לא תשובה.
רות דיין מדר: לא זה מה שאמרתי, ואבהיר שוב את מה שאמרתי.
רות דיין מדר: ידוע שחודש אוגוסט הוא לא חודש שמתקיימים בו חוגים.
רות דיין מדר: החוגים מתחילים בספטמבר, ויש היערכות לחוגים.
רות דיין מדר: כרגע אנחנו מחכים לחתימה על התקנות כדי שיבהירו לרשויות המקומיות איך הן יכולות לקיים את החוגים, באיזה מתווה.
רות דיין מדר: ככלל אנחנו נגד סגרים.
רות דיין מדר: הפעילות שנקבעה לחודש אוגוסט לאירועים והפנינגים לילדים, חלקה בוטלה בעקבות העלייה בתחלואה והחשש, מאחר שהילדים בגילאים האלה רובם לא מחוסנים, בני שלוש ומעלה, ואין כרגע חיסון.
רות דיין מדר: הפנינגים שמתקיימים היום הם דווקא לגילאי 16 ומעלה כדי לעודד אותם לבצע חיסון.
רות דיין מדר: אבל ככלל השלטון המקומי נגד סגרי, ככלל אנחנו מבקשים לקיים פעילות בכל מצב תחת התניות כאלה ואחרות, ואנחנו נערכים להתחיל את החוגים ב-1 בספטמבר.
מיכל שיר סגמן: האם יש איזשהו שיח שקורה בין משרד החינוך לבין מרכז השלטון המקומי כדי להשלים את מעגל הטיפול בילד?
מיכל שיר סגמן: הוא קם בבוקר, הוא הולך לבית הספר או לגן, מסיים את מערכת החינוך.
מיכל שיר סגמן: האם יש איזשהו מודל שמשלים מהצד השני את הטיפול?
רות דיין מדר: בוודאי.
רות דיין מדר: מבחינת מרכז השלטון המקומי והרשויות המקומיות, מאחר שהאוכלוסייה רובה ככולה מחוסנת וגם נערכת לחיסון השלישי, אין שום סיבה ששנת הלימודים לא תתחיל כסדרה ותקיים את מערך החוגים ותנועות הנוער כסדרם.
רות דיין מדר: יכול להיות שיהיו קצת הגבלות כאלה ואחרות, אבל אנחנו נערכים בשלב הזה לשנה רגילה, עם פעילות של חינוך בלתי פורמלי בשעות אחר הצהריים כהמשך ליום הלימודים.
רות דיין מדר: אם זה בצהרונים במתווה כזה או אחר, ואם זה באמצעות החוגים אחר הצהריים.
מיכל שיר סגמן: מה עם השירות הפסיכולוגי ברשויות המקומיות?
רות דיין מדר: מה עם השירות הפסיכולוגי?
רות דיין מדר: מה השאלה?
מיכל שיר סגמן: כמה אנשים יש?
מיכל שיר סגמן: האם נותנים מענה?
תמי ברנע: האם עובדים בשיתוף פעולה עם משרד החינוך?
חוה פרידמן: אני אשיב על זה.
רות דיין מדר: לא חל שינוי.
רות דיין מדר: הקורונה לא שינתה את מערך שיתוף הפעולה בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי בתחום החינוך.
רות דיין מדר: אולי יש הגבלות כאלה ואחרות, אבל כל השירותים ממשיכים וניתנים.
רות דיין מדר: אין הפסקת שירותים.
תמי ברנע: השאלה אם יש מעבר, בגלל המצב.
חוה פרידמן: ה"מעבר" מגיע ממשרד החינוך.
חוה פרידמן: אני יכולה להסביר.
חוה פרידמן: קודם לכן אסביר איך המערך הזה בנוי.
חוה פרידמן: המודל הישראלי, שלרוב העולם הוא נדיר, הוא מודל שבו מערך השירות הפסיכולוגי החינוכי, מדיניות ההפעלה שלו וההפעלה שלו והתקצוב של 68% מתקני הפסיכולוגים מופעלים על ידי משרד החינוך, על ידי האגף שאני עומדת בראשו, והפסיכולוגים הם עובדי הרשויות המקומיות.
חוה פרידמן: יש לנו 3,200 פסיכולוגים ברשויות המקומיות.
חוה פרידמן: כשאנחנו אומרים במשרד החינוך הפסיכולוגים, אלה הפסיכולוגים שמדובר בהם.
חוה פרידמן: זה כ-3,200 פסיכולוגים שעובדים ברשויות המקומיות מטעמנו בהפעלה שלנו.
חוה פרידמן: מרבית התקצוב מגיע מאתנו, והפיקוח.
חוה פרידמן: מה שאנחנו עושים בגין הקורונה זה בעצם הרחבה של סלי תגבור עכשיו.
חוה פרידמן: בגלל שיש חסר בכוח אדם, זאת אומרת אין לנו חסר בתקנים אלא חסר בפסיכולוגים, הקצינו סלי תגבור כך שכל שירות פסיכולוגי שיכול להגדיל את מספר השעות של הפסיכולוגים עצמם שעובדים בתקנים, אנחנו נממן את העבודה שלהם.
חוה פרידמן: עשינו את זה באופן ייעודי.
חוה פרידמן: הוזכר כאן סיפור הנוער.
חוה פרידמן: ייעדנו תקציב של ארבעה מיליון שקלים לטיפול במתבגרים שבבתי הספר שלהם אין פסיכולוגים באופן שוטף.
חוה פרידמן: ייעדנו תקציב דומה לעבודה עם הורים בכלל, מתוך אמונה שהורים שיש להם יכולת להחזיק טוב יותר את המצוקה של הילדים יוכלו בעצמם לעזור להם.
חוה פרידמן: וככל שמדובר בגיל צעיר יותר, כל המודל הזה יותר רלוונטי.
חוה פרידמן: אנחנו עכשיו מחכים לתקצוב של סלי התגבור, והזכירה את זה עינב לוק, מנהלת שפ"י, כך שנוכל גם להבחין בין שירותים פסיכולוגיים בחסר קטן לעומת חסר עמוק ולהקצות להם את הסלים האלה בהתאם לצרכים שהם יראו.
חוה פרידמן: צריך להדגיש שזה בכל מגזרי האוכלוסייה.
חוה פרידמן: התגבור של השירות הפסיכולוגי מגיע ממערך שלנו.
מיכל שיר סגמן: שאלה נוספת לרות מהמרכז לשלטון מקומי.
מיכל שיר סגמן: הזכיר כאן חבר הכנסת מופיד מרעי ש-80% מהמתנ"סים במגזר הלא יהודי נסגרו, ובאופן כללי זה משהו שאני גם יודעת, מאחר שאני מלווה את המגזר כמה שנים, המצב לא היה מזהיר עוד קודם.
מיכל שיר סגמן: גם ברמת של תנועות נוער, גם זמינות של תנועות נוער, של פעילות מחוץ לבתי הספר, חוגים, ובכלל מענה לבני הנוער ולילדים שנמצאים במגזר הלא יהודי.
מיכל שיר סגמן: מה ההתייחסות של המרכז לשלטון מקומי?
מיכל שיר סגמן: האם אתם מודעים לזה?
מיכל שיר סגמן: האם יש איזושהי תוכנית לתגבור?
מיכל שיר סגמן: האם יש משהו שאתם מתכוונים לעשות בנושא הזה?
רות דיין מדר: החברה למתנ"סים היא גוף עצמאי שממומן על ידי המדינה ביחסיות כזאת או אחרת, ולנו לא הייתה שום יכולת להשפיע על ההחלטה שלהם להוציא את העובדים לחל"ת.
רות דיין מדר: אין ספק שזה הקשה מאוד על הפעילות העירונית, כי חלק ממערך החוגים העירוניים התקיים במתנ"ס.
רות דיין מדר: אבל החלטה של ההנהלה, ואני חושבת ששווה להזמין את מנכ"ל החברה למתנ"סים ולשמוע את דעתו ועמדתו בעניין, הם פשוט אמרו שלא משתלם להם והם לא יכולים לאפשר מערך חוגים חלקי כזה או אחר, ורק בפתיחה כוללת יש להם היתכנות כלכלית.
רות דיין מדר: לכן לא מעט מהשירותים נסגרו במהלך הקורונה בשנה וחצי האחרונות שחווינו.
רות דיין מדר: אני חושבת שכאחד מהלקחים בנושא הזה, הרשויות המקומיות תגברו את מערך החוגים שהוא באחריותם האישית ולא באמצעות החברה למתנ"סים.
מיכל שיר סגמן: בכל המגזרים?
רות דיין מדר: אני לא יכולה לדעת אם בכל המגזרים.
רות דיין מדר: אין לי נתונים על זה.
רות דיין מדר: אבל ככלל בשיחות שהתקיימו עם הרשויות המקומיות זאת הייתה ההבנה, שהן צריכות לקחת אחריות על החוגים האלה בשנה הנוכחית ולא להישען על החברה למתנ"סים, שבזמן שגרה קיימה מערך חוגים גדול וענף ונתנה מענה לכל הגילאים, אם זה ילדים צעירים ואם זה אזרחים ותיקים, אבל נקלעה לקושי משמעותי בזמן הקורונה ולא יכלה לספק רק מעט מהחוגים או לתת את החוגים במספר מועט של משתתפים.
רות דיין מדר: כלכלית היא לא יכלה לעמוד בזה והייתה החלטה עקרונית לא לקיים פעילות.
מיכל שיר סגמן: היום אנחנו כבר זמן מה אחרי הסגר האחרון, וכולי תקווה שלא יהיה לנו סגר נוסף.
מיכל שיר סגמן: האם שקלתם לתגבר, לעשות משהו בכיוון הזה?
רות דיין מדר: זה מה שאני אומרת, שההחלטה העקרונית שהתקבלה היא לתגבר את מערך החוגים העירוניים, ועד כמה שאפשר להעביר חוגים שהתקיימו במתנ"סים לפעילות עירונית.
רות דיין מדר: אבל שוב, הכול תלוי במה יהיה ואיך הדברים יתקדמו.
רות דיין מדר: ככלל הרשויות נערכות לפתיחה של החוגים ב-1 בספטמבר.
רות דיין מדר: אנחנו מחכים לאישור של התקנות, והרשויות המקומיות יתחילו לקיים הפנינגים להורים כדי שירשמו את הילדים שלהם.
מיכל שיר סגמן: מאחר שדיברנו על סגרים, מירי ממשרד הבריאות, יש לך כמה מילים לומר?
מירי כהן: לא על הסגרים, אלא בכלל.
מירי כהן: אני באמת מודה על הדיון הזה.
מירי כהן: אני חושבת שהוא סופר-חשוב, ולכן גם באתי פיסית לדיון הזה, למרות שיש לנו מיליון דיונים מקבילים בוועדות היום, אפרופו תקנות הקורונה וכו'.
מירי כהן: אירוע הקורונה מתחילתו הוא אירוע קשה מאוד, לא פשוט.
מירי כהן: אנחנו רואים את התחלואה, אנחנו רואים את התמותה, ראינו את ההשלכות.
מירי כהן: לצערי אנחנו הרבה זמן באירוע הזה.
מירי כהן: בשלב הראשון, כשהתחיל האירוע הזה, כולנו התגייסנו, כל משרד הבריאות, לטפל בקורונה, לטפל בתחלואה הפיסית של הקורונה.
מירי כהן: אני מודה שהצדדים האחרים בהתחלה היו בצד.
מירי כהן: אירוע מכונן לגביי היה כששמעתי יום אחד בראיון בתקשורת ששואלים מישהו מהאוצר מה קורה עם כל אותם אנשים שאיבדו את הפרנסה, מה קורה עם מעמד הביניים שאיבדו את הפרנסה, והוא אמר: מה לעשות, יש לנו קושי, אין לנו מה לעשות.
מירי כהן: ואני מודה שבאותו רגע תפסתי את הראש ואמרתי שאי אפשר להזניח, אי אפשר לא להתייחס להשלכות הנפשיות, ההשלכות החברתיות, ההשלכות הכלכליות מהקורונה.
מירי כהן: אי אפשר להתייחס רק לדברים הפיסיים.
מיכל שיר סגמן: כמי שהייתה חברה בוועדת הכספים בשנתיים וחצי האחרונות, התפקיד של משרד האוצר הוא לשמור על הכסף.
מיכל שיר סגמן: התפקיד של משרדי הממשלה הוא להוציא את הכסף מהם.
מיכל שיר סגמן: לא מתפקידו לדעת אילו מענים ואילו צרכים.
מיכל שיר סגמן: זה התפקיד שלך להוציא ממנו את הכסף.
מירי כהן: דיברתי על התמיכה הכספית לאנשים, בשלב הראשון.
מירי כהן: לכן אמרתי שאני לא יכולה לדאוג לכלכלה, כלומר שייתנו את המענקים כגון חל"ת וכדומה, אבל אנחנו צריכים לדאוג לכל ההיבטים הנפשיים של התוכנית.
מירי כהן: לכן אמרנו בואו נעשה מעשה.
מירי כהן: כלומר, אנחנו צריכים לא רק לחזור לפעילות ולתת דגש להיבטים הנפשיים והאחרים, אלא אפילו להגביר את הפעילות כדי שלא נגיע למצב של אותן השלכות נפשיות שדיברנו עליהן.
מירי כהן: לכן אני בקורונה גם מטפלת בנושא של התוכנית למניעת אובדנות, אני כפופה למשנה למנכ"ל, והמשנה למנכ"ל, פרופ' גרוטו, שעומד בראש התוכנית, נשאב כולו לטיפול בקורונה.
מירי כהן: אמרתי שחייבים להגביר את הפעילות הזאת, לא רק לא להזניח אותה אלא גם להגביר אותה.
מירי כהן: לכן אמרתי שנעשה מעשה ונגביר את הפעילות שלנו גם בהיבטים של הקורונה כדי למנוע את אותם משברים ומצוקות שישנם.
מירי כהן: וזה מה שעשינו.
מירי כהן: אספתי את כל מי שיש, כל מי שאפשר, כל אלה שהיו בחמ"לים, במוקדים וכו' מתגייסים לטובת הנושא ומגבירים פעילות.
מירי כהן: אם בנושאים של הסברה ומסרים לציבור, אם בהכשרות שבשלב הראשוני הופסקו, ההכשרות וההדרכות של שומרי סף.
מירי כהן: אמרנו שאין בעיה, אנחנו חייבים לתת לזה מענה.
מירי כהן: אז אם נעשה את זה, נעשה את זה גם בזום ונגביר את הפעילות.
מירי כהן: גם בפעילות אל מול הרשויות המקומיות, אגב, שזה גם קיבל ביטוי בדוח של מרכז המחקר והמידע, אמרתי ליחידה שלא רק שאנחנו לא עוצרים את הפעילות, אלא אני מבקשת להוסיף רשויות לתוכנית הלאומית למניעת אובדנות גם מעבר למה שתוכנן במקור לשנת 2020, שוב כדי לתת מענה לאותן מצוקות נפשיות.
מירי כהן: אני שמחה שזה קיבל ביטוי גם בדוח של מרכז המחקר והמידע, שאמרו שיכול להיות שהעלייה שהייתה באותן פניות של המצוקות הן בגלל הגידול ברשויות המקומיות שנכנסו לתוכנית.
מירי כהן: זו אחת התוצאות של התוכנית שעשינו השנה.
מירי כהן: לא רק זה, גם לחצתי להעביר למשרד החינוך, שותף שלנו, ושמעתם את הפעילות שלו שנעשית בנושא של המענים הנפשיים ולמניעת אובדנות, גם את התקציב.
מירי כהן: כי משרד הבריאות, במסגרת התוכנית למניעת אובדנות, מעביר תקציב גם למשרדי הממשלה האחרים שמפעילים את התוכנית, וחוה הסבירה יפה מאוד את הפעילות שנעשית במסגרת התוכנית.
מירי כהן: לכן גם ב-2020 לא רק שהעברנו את התקציב למרות שלא היה תקציב, אלא אפילו הגדלנו את התקציב.
מירי כהן: אני רוצה לומר שגם השנה, למרות שתקציב המדינה עדיין לא עבר, בגלל חשיבות הנושא משרד הבריאות כבר העביר למשרד החינוך מחצית מהתקציב.
מירי כהן: אגב, זה לא נמצא בבסיס התקציב, אז זה לא דבר של מה בכך.
מירי כהן: בימים הקרובים הם יקבלו את מלוא התקציב כדי שיוכלו להתחיל להיערך גם לפעילות ההמשכית עד סוף השנה.
מירי כהן: כך שבנושא הזה אני חושבת שיש קשב גדול מאוד במשרד הבריאות, הבנה לנושא הזה ותגבור של פעילות.
מיכל שיר סגמן: מניעת אובדנות, אגב, זו מילה רחבה מאוד, כי יש גם מבוגרים.
מירי כהן: כל הפעילות שלנו הייתה בכלל בהקשר של מניעת אובדנות.
מירי כהן: אני ממש עם יד על הדופק כל הזמן לבדוק את הנתונים, כי אנחנו חוששים מאוד.
מירי כהן: לשמחתנו לא ראינו ולא רואים עלייה במספר מקרי ההתאבדויות.
מירי כהן: מתחילת הקורונה אנחנו מנתרים את זה באופן שוטף.
מירי כהן: אנחנו לא רואים עלייה בכלל במקרי ההתאבדות.
מירי כהן: גם לא בגילאי הילדים והנוער.
מירי כהן: אגב, הנתונים שיש לנו הם מהמכון לרפואה משפטית, נתונים שיש לנו ממש באון-ליין שאני יכולה לראות אותם.
מירי כהן: אנחנו כל הזמן מנתרים את זה, וגם את הנתונים של ניסיונות אובדניים שמגיעים לבתי החולים הכלליים.
מירי כהן: גם את זה אנחנו רואים, ותודה לאל אנחנו לא רואים עלייה.
מירי כהן: אבל זה לא משקיט אותנו.
מירי כהן: זה לא אומר שאנחנו יכולים לחיות עם זה בשלום, כי החשש שלנו הוא תמיד ממה יקרה ביום שאחרי.
מירי כהן: זאת הפעילות שלנו, ולכן אנחנו עובדים באופן צמוד עם האנשים המדהימים שיש במשרד החינוך ומגבירים את הפעילות, ואנחנו עושים הכול.
מירי כהן: אני רוצה לומר לגבי דסק החינוך.
מירי כהן: הייתי שותפה בפעילות שלנו בכל מה שקשור לקורונה, ובגלל החשיבות שאני רואה לנושא הייתי ממונה על תחום החינוך הבלתי פורמלי.
מירי כהן: אני כבר אומרת, גם בנושא של המצוקות הנפשיות, ואמרתי את זה לא פעם ולא פעמיים, מבחינתי החשיבות של המענים הרגשיים היא לא פחות ואפילו יותר מהצורך הפדגוגי.
מירי כהן: את זה אפשר להשלים.
מירי כהן: לכן ממש נאבקתי כדי לאפשר את המפגשים האלה גם בתקופה הכי קשה.
מירי כהן: בואו נאפשר אותם אפילו בחצר, שהמורים ייפגשו עם התלמידים בחצר, אבל העיקר שייפגשו.
מירי כהן: גם את הפעילות של תנועות הנוער – הייתי בקשר שוטף עם תנועות הנוער כדי לאפשר את הפעילות של תנועות הנוער וארגוני הנוער בתקופת הקורונה.
מיכל שיר סגמן: אפשר גם להשתמש במדריכים של תנועות הנוער.
מיכל שיר סגמן: הם יכולים לעבור הכשרה ויכולים להיות גם מענה לתלמידים.
מירי כהן: אגב, חלק מהפעילות, גם הסברה של הקורונה, נעשתה באמצעות תנועות וארגוני הנוער, ויש להם חשיבות רבה.
מיכל שיר סגמן: כמה רשויות משתתפות בתוכנית מתוך כלל הרשויות?
מיכל שיר סגמן: מתוך 255 רשויות בארץ, כמה משתתפות?
מירי כהן: זה מעל 100.
מירי כהן: השנה התווספו 40.
מירי כהן: אני חושבת שזה בסביבות 140-130.
מירי כהן: הגברנו והשנה נכנסות עוד רשויות נוספות.
מירי כהן: כבר יצאו מכתבים לרשויות ואנחנו עושים את זה לפי תעדוף.
מיכל שיר סגמן: כלומר, אנחנו בחוסר של 50%.
מירי כהן: זה לא חוסר, זו תוכנית רב-שנתית שנבנתה בתוכנית למניעת אובדנות.
מירי כהן: כי זה מענה מלא.
מירי כהן: זה משרד החינוך.
מירי כהן: הקדמנו רשויות מקומיות להצטרף לתוכנית בשנת קורונה.
מיכל שיר סגמן: כמה מתוכן שייכות למגזר הלא יהודי?
מירי כהן: יש גם במגזר הלא יהודי.
מירי כהן: אין לי הנתונים כאן, אני יכולה להעביר אותם.
מירי כהן: אבל שוב אני אומרת, אנחנו בודקים את זה לפי המצוקות.
מירי כהן: יש לנו מדדים לראות מה סדר התעדוף של רשויות שנכנסות, לפי ניסיונות אובדניים ומשתנים אחרים, להצטרף לתוכנית.
מירי כהן: יש רשויות נוספות שמצטרפות, גם מהמגזר הלא יהודי, גם מיהודה ושומרון, מכל מיני יישובים.
מיכל שיר סגמן: אשמח שתעבירי לי את הדוח, גם מבחינת הנגשת שפה.
מירי כהן: בשמחה.
מירי כהן: בתוכנית הזאת הגענו למגזרים אחרים, זה חשוב מאוד ואנחנו ערים לזה.
מירי כהן: אגב, גם כל המסרים שהעברנו בתקופת הקורונה וכו', היה לנו חשוב מאוד להנגיש אותם שפתית.
מירי כהן: הפצנו אותם לכל גורם שניתן.
מירי כהן: אגב, גם בנושא של ראיון בתקשורת, איך מעבירים מסרים, כדי לעודד את התקשורת ולא להכניס אותם לדיכאון בגלל המשבר הכלכלי והאחר.
מירי כהן: היה לנו חשוב מאוד, כי שמענו דברים שהיו צריכים להתבטא בצורה קצת יותר טובה.
מירי כהן: יש לנו מועצה לאומית למניעת אובדנות שפעילה מאוד בתחום הזה, ואנחנו עובדים איתה יחד עם כל המומחים בארץ בנושא של מניעת אובדנות.
מירי כהן: בלי קשר, גם משרד הבריאות בנושא למשל של מוקדי המצוקה הנפשיים תגבר מאוד בתקופת הקורונה.
מירי כהן: גם ער"ן, גם סהר, שזה מוקד שניתן לתקשר איתו באמצעות האינטרנט וכו'.
מירי כהן: אם למשל בשגרה במסגרת התוכנית למניעת אובדנות אנחנו מתקצבים את המוקדים האלה בסכום שנתי של שלושה ומשהו מיליון, בשנה שעברה בגלל הקורונה נתנו תוספת של פי שלושה.
מירי כהן: תוספת של כמעט עשרה מיליון.
מירי כהן: כי הנושא הזה חשוב לנו מאוד מאוד.
מירי כהן: מעבר לתוכניות אחרות שיש גם בקופות החולים שעשינו, של מענים מיידיים וכו'.
מירי כהן: אני חושבת שהובן מהר מאוד שאי אפשר להזניח את הנושא הזה וצריך לתת לזה אפילו יתר מענה, לא רק לתחלואה הפיסית.
מירי כהן: אני מודה למשרד החינוך.
מירי כהן: הם שותפים נאמנים לכל הפעילות שהם עושים איתנו, התוכנית למניעת אובדנות.
מירי כהן: ושמענו את זה כאן.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לשמוע את הנוער, את מועצת התלמידים והנוער הארצית.
מיכל שיר סגמן: ליהי ממן, מזכ"לית המועצה.
מיכל שיר סגמן: יו"ר מועצת התלמידים עומר שחר לא יכול היה להצטרף אלינו.
מיכל שיר סגמן: ליהי מחליפה אותו, בבקשה.
מיכל שיר סגמן: בקצרה, אני מתנצלת, אני חייבת להגביל בזמן.
מיכל שיר סגמן: חשוב מאוד לשמוע אתכם.
מיכל שיר סגמן: שמעתם פה את המומחים, שמעתם פה את הסקירות.
מיכל שיר סגמן: יש בעיות קליטה.
מיכל שיר סגמן: נחזור אליה בהמשך.
מיכל שיר סגמן: הסתדרות הפסיכולוגים, ד"ר נעם יצחקי.
נעם יצחקי: תודה.
נעם יצחקי: אני אקצה בדבריי.
נעם יצחקי: אני מייצגת של פורום הארגונים למען הפסיכולוגיה הציבורית ואני רוצה ממש בקצרה להציג את הזווית של הפסיכולוגיה הציבורית בכלל, גם הפסיכולוגיה החינוכית.
נעם יצחקי: לגבי זה שיש עלייה מאוד מאוד משמעותית במצוקות, אני חושבת שאין ספק, ואנחנו רואים את זה גם בשירות הציבורי וגם בקליניקות הפרטיות שמפוצצות בימים אלה, וזה רק מעיד על הצורך.
נעם יצחקי: לצד זאת, מערך הפסיכולוגיה הציבורית נמצא כרגע בחסר מאוד מאוד משמעותי.
נעם יצחקי: אם זה בפסיכולוגיה החינוכית, שזה הוזכר קודם, על זה שיש חסר בפסיכולוגים, אז צריך להגיד ש-30% מהתקנים של הפסיכולוגים החינוכיים לא מאוישים.
נעם יצחקי: זה אומר שהשירות המיטבי ניתן בין גילאי חמש ל-15.
נעם יצחקי: גם גילאי טרום-טרום וטרום-חובה וגם גיל התיכון ניתן בהם שירות במידת האפשר על ידי סלים וכו', אבל זה לא חלק מבסיס המענה.
נעם יצחקי: וגם המענים בקהילה שהשירות הפסיכולוגי החינוכי הוא חלק מרצף, גם הם נמצאים כרגע בחסר מאוד גדול.
נעם יצחקי: פסיכולוגים התפתחותיים – אפשר לחכות חצי שנה ושנה לעדכון בהתפתחות הילד.
נעם יצחקי: אני לא צריכה להגיד מה המשמעות בגיל שנתיים או שלוש לחכות שנה לאבחון התפתחותי שיאפשר לקבל מענה, מכל מיני סיבות.
מיכל שיר סגמן: אנחנו נעשה דיון נפרד על כל מה שקשור להתפתחות הילד.
נעם יצחקי: אני מציינת את זה גם בקצה השני של מענה דרך קופות החולים ומרפאות בריאות הנפש.
נעם יצחקי: אפשר לחכות שם שנה וחצי שנה, ובפריפריה גם שנתיים.
נעם יצחקי: המשמעות היא ששירות פסיכולוגי הוא פריבילגיה שמי שיכול להרשות לעצמו מממן אותו באופן פרטי ומי שלא לא.
נעם יצחקי: המענים התוספתיים שניתנים הם גם מה שתיארה הנציגה ממשרד הבריאות וגם במשרד החינוך, כרגע לא מאפשרים לגייס יותר כוח אדם למערכת.
נעם יצחקי: צריך להגיד שזה מה שצריך כרגע.
נעם יצחקי: יש בישראל 12,000 פסיכולוגים שיכולים לעבוד.
נעם יצחקי: רק 5,000 מתוכם עובדים בשירות הציבורי, ורובם בחצאי משרות.
נעם יצחקי: התוספות שניתנות מאפשרות למצות עוד קצת מכוח האדם הקיים, אבל מה שאנחנו צריכים הרבה יותר זה עוד כוח אדם שייכנס למערכת, ובשביל זה צריך איזשהם תמריצים שיגייסו פסיכולוגים.
נעם יצחקי: פסיכולוגים מעוניינים לעבוד בשירות הציבורי, מבינים את צו השעה, רואים שיש הצורך הזה, אבל צריך תוכנית תמריצים שתאפשר לפסיכולוגים להגיע לשירות הציבורי ולתת מענים ארוכי טווח.
נעם יצחקי: אני שומעת על ההכפלה של תקציבים למענים הראשוניים, כמו ער"ן, כמו סהר, שזה מצוין.
נעם יצחקי: אבל בקצה השני אני עושה הערכת סיכון אובדני לנערה ורואה שהיא בסיכון גבוה וצריכה לקבל שירות בקהילה והיא מחכה שנה בתור.
נעם יצחקי: הדבר הזה לא הגיוני, וזה מקרה הקצה שבלי תוספת תקנים בקופות החולים, במרפאות בריאות הנפש, במכונים להתפתחות הילד, ובלי תמריצים שיאפשרו לנו להעלות את אחוז הכיסוי של התקנים בשירות הפסיכולוגי החינוכי, אי אפשר יהיה לתת לזה מענה.
מיכל שיר סגמן: הבנתי שעכשיו מוסיפים מאה תקנים נוספים כל שנה.
נעם יצחקי: מוסיפים תקנים, אבל אין פסיכולוגים.
נעם יצחקי: ד"ר חוה פרידמן אמרה, יש לנו תקנים.
מיכל שיר סגמן: בשביל 3,000 שקלים בחודש אף אחד לא רוצה לבוא לעבוד.
נעם יצחקי: לכן בשביל שיהיה יותר כוח אדם, שזה מה שצריך כרגע, צריך איזשהם תמריצים שהם מעבר.
נעם יצחקי: התוספות, סלי התקצוב שניתנים, מאפשרים לי כפסיכולוגית שכבר עובדת להרחיב טיפה את המשרה שלי בעוד כמה שעות שנותנות טיפול.
נעם יצחקי: אבל הצורך כרגע הוא לא בעוד כמה שעות האלה.
נעם יצחקי: צריך כוח אדם.
מיכל שיר סגמן: המסר עבר.
מיכל שיר סגמן: ליהי ממן ממועצת התלמידים והנוער, בבקשה.
מיכל שיר סגמן: אני מתנצלת, אני מגבילה אותך לשתי דקות.
ליהי ממן: אין בעיה.
ליהי ממן: צהריים טובים.
ליהי ממן: אני רוצה קצת לחזור אחורה ולעבור על כמה נקודות קצרות.
ליהי ממן: על כל ילד שמשתף בחוויה, ברגש, יש עשרות ילדים שלא משתפים כי הם חוששים, כי יש איזו תחושה של מישהו שלא מקשיב לנו.
מיכל שיר סגמן: ליהי, אנחנו מתנצלים.
מיכל שיר סגמן: אנחנו לא שומעים אותך כראוי.
מיכל שיר סגמן: אשמח שתסדרי את האינטרנט ונחזור אלייך.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לעבור בקצרה לד"ר אופירה הוניג ממועצת המטפלים באומנויות.
מיכל שיר סגמן: יש לנו עוד הרבה דוברים אחרייך, והכול חשוב ומשלים לנו את אותו הנושא שאנחנו דנים בו היום.
אופיר אקוניס: אני מטפלת באומנות כבר 30 שנה, ועבדתי במערכות בריאות הנפש, באיתנים בירושלים, בתוך משרד החינוך.
אופיר אקוניס: אני מנהלת את המחלקה לטיפול באומנות בבית ברל ונציגה של יה"ת, הארגון של המטפלים באומנות ושל המועצה העליונה לטיפול באומנות בארץ.
אופיר אקוניס: אני חושבת שיש לי פתרונות.
אופיר אקוניס: אם אני מקשיבה לכל מה שנאמר פה, אנחנו כוח מאוד מאוד משמעותי גם בתוך משרד הבריאות, גם בתוך משרד החינוך, גם במועצה לשלום הילד, גם במועצה לילדים בסיכון.
אופיר אקוניס: אנחנו 7,000 מטפלים באומנויות בישראל היום, שמתוכם 4,000 עובדים בתוך מערכת החינוך.
אופיר אקוניס: יש מאות שעובדים בתוך בתי הספר הפסיכיאטריים, בתוך המחלקות הפסיכיאטריות.
אופיר אקוניס: דיברתי עם המועצה לגבי המועצות האזוריות, אז אנחנו לא נכנסים למתנ"סים, אבל אנחנו כן עובדים בשיתוף פעולה עם ראשי מועצה שאכפת להם וראשי עיריות.
אופיר אקוניס: יש לנו מודלים לעבודה קהילתית, שאלה דברים חדשים שנבנו, ובכלל המקצוע שלנו הוא בטיפול נפשי משמעותי, שמתוך מקצועות בריאות הנפש הוא נותן מענה טיפולי גם לילדים, מתבגרים, מבוגרים.
אופיר אקוניס: אנחנו עובדים עם משרד הביטחון בכל תחום של בריאות הנפש.
אופיר אקוניס: אנחנו עובדים בצורה משמעותית מאוד עם שפ"י ועם כל מערכת החינוך.
אופיר אקוניס: אנחנו מרושתים.
מיכל שיר סגמן: בואי נדבר על הפתרון.
אופיר אקוניס: אני רוצה לקחת כמה דברים ממה שאמרו הילדים שדיברו פה בהתחלה וגם לשתי נקודות מאוד משמעותיות שהיו בדוח.
אופיר אקוניס: הדוח הזה היה ממש מפורט, עשינו דוח דומה השנה לילדי הגן.
אופיר אקוניס: הייתה שם נקודה שמדברת על האבחון בטיפול בבריאות הנפש שזה לוקח הרבה זמן.
אופיר אקוניס: הרישות שלנו בתוך מערכת החינוך הובילה אותנו במהלך השנים להבין שיש לנו גם היכולת כמטפלים באומנויות לתמוך ביועצים, בפסיכולוגים ובמורים ולעזור באיתור של הילדים שזקוקים לעזרה.
מיכל שיר סגמן: איתור וטיפול או רק איתור?
אופיר אקוניס: בעיקר טיפול, אבל יש לנו גם הכוחות לאיתור.
אופיר אקוניס: אנחנו יודעים איך לדבר איתם, אנחנו יודעים מה לעשות.
אופיר אקוניס: יש מודלים כאלה.
אופיר אקוניס: יש מודלים מתחילת שנות ה-90, כמו בירושלים, שהיו מופעלים בתוך בתי ספר כשהיינו במהלך כיתה א' בונים קבוצות של שלושה ילדים לשלושה חודשים ואחר כך יודעים לתת את המענים.