GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חוה פרידמן: אנחנו נותנים בהם סימנים, כמו שאומרים בהגדה, ומלמדים אותם לאתר את הילדים ולחפש את סימני המצוקה שקשורים בתקופה כזאת, גם באופן ישיר לתלמידים עצמם וגם דרך ההורים שהם גורם מאתר חשוב מאוד.
מיכל שיר סגמן: מדובר על 100 אחוז מהמורים שיעברו את זה?
חוה פרידמן: מאה אחוז מהמורים, כשיש יועצים ופסיכולוגים בבתי הספר, שזה מרבית בתי הספר.
חוה פרידמן: יש הבדלים בין היסודי לחטיבות הביניים ולחטיבות העליונות.
חוה פרידמן: זה לא מאה אחוז בכולם.
חוה פרידמן: ביסודיים זה מאה אחוז.
חוה פרידמן: ככל שעולים בגילאים יש פחות פסיכולוגים, ויש גם מענים נוספים שמיד תסביר עליהם עינב לוק, שנעלה אותה לזום, שיאפשרו הרחבת השירות הזה לתוך מערכת החינוך.
חוה פרידמן: אני רוצה להגיד על זה עוד עיקרון אחד שעלה כאן ואני רוצה להדגיש אותו.
חוה פרידמן: כדי שמורים יאתרו ילדים וגננות יאתרו ילדים, הם צריכים להרגיש שמישהו רואה אותם.
חוה פרידמן: הם צריכים להרגיש שמישהו מכיר בחוויה שהם עברו ובשינוי שהם עברו מבחינת מה קרה לתפקיד המורה.
חוה פרידמן: לכן אנחנו עובדים בשני המישורים האלה, גם במישור של לתת למורים תחושה שהם לא אובייקט שמפנה ילדים, הם אנשי מקצוע שעברו טלטלה בעצמם וצריך גם אותם לחסן ולחזק.
מיכל שיר סגמן: אדרבה, אני מאמינה שכל ההכשרות, גם ההכשרות השוטפות שאנחנו מכירים עוד מלפני כן של זיהוי ואיתור, בלי קשר למשבר הקורונה, צריך להתחיל אותן עוד לפני שמורה נכנס לתפקיד.
מיכל שיר סגמן: זה משהו שכאשר לומדים להיות מורים אפשר להקנות את הכלים האלה מעבר למצב חירום שעכשיו צריך להכשיר.
חוה פרידמן: אני מסכימה איתך, אבל דווקא מתוך ההסכמה יש צורך גם בליווי תוך כדי עבודה.
חוה פרידמן: משום שיש גם משהו מאוד שוחק במקום הזה.
חוה פרידמן: בעיקר בתקופה כזאת שכולם חוו את הקשיים, את השחיקה, וגם את התקווה שנצא מזה.
מיכל שיר סגמן: שתי שאלות נוספות.
מיכל שיר סגמן: האחת היא לגבי מספר היועצים בבתי הספר, האם כל בתי הספר מאוישים על ידי יועצים.
מיכל שיר סגמן: שאלה שנייה, אנחנו עומדים לעבור מעבר בינואר 2022 בין משרד הכלכלה למשרד החינוך, כל מה שקשור לגיל לידה עד שלוש.
מיכל שיר סגמן: מה ההיערכות בנושא הזה?
מיכל שיר סגמן: כי אנחנו יודעים שגם היום 25% מהגנים שנמצאים תחת משרד הכלכלה, עדיין יש 75% מהגנים שלא נכללים ועכשיו הכול עובר למשרד החינוך.
מיכל שיר סגמן: אתם הולכים לקבל מאסה עצומה של ילדים.
מיכל שיר סגמן: אגב, הגננות שאני דיברתי איתן כאשר סיפרתי על אחוז הגירושים, דיברתי עם גננות בגיל לידה עד שלוש, אפילו לא על גננות של ילדים בוגרים יותר.
מיכל שיר סגמן: האם אתם ערוכים גם לזה?
מיכל שיר סגמן: עם כל העומס שקיים היום על משרד החינוך והכשרת המורים והגננות, אתם מקבלים מהם מתנה בינואר עוד מאסה עצומה של ילדים בגיל הרך.
חוה פרידמן: אין לי הרבה משפטים ארגוניים להגיד על הדבר הזה בשלב הזה, משום שזה שלב שקודם כל צריך לעבור את החלק של התארגנות של משרד החינוך לעצם הקליטה והפיקוח.
חוה פרידמן: בתוך זה אנחנו כן מכילים, זה היה בשיח כמובן עם מנהלת האגף הקדם יסודי, את ההכרה בכך שיהיה לנו מאוד חשוב לתת שם גם שירות פסיכולוגי ושירות ייעוצי.
חוה פרידמן: מיד נדבר על החסר שיש מגיל שלוש ואילך, אז אין לי כרגע מידע שיכול לספק איזושהי הרגעה בהקשר הזה, אלא רק שאנחנו לחלוטין רואים את הצורך.
חוה פרידמן: כמובן שיש צורך, יש פסיכולוגים התפתחותיים שיהיה צורך לשקול איך עובדים איתם, יש היום רשויות שירותים פסיכולוגיים חינוכיים שבתוכם יש גם התמחות התפתחותית של פסיכולוגיה התפתחותית.
חוה פרידמן: כך שבמובן המקצועי יש הדרך לתת שם מענה.
מיכל שיר סגמן: מקבלים את השיתוף עם הרשויות המקומיות, שהזרועות יתחילו להתפזר קצת?
חוה פרידמן: כן.
חוה פרידמן: השירותים הפסיכולוגיים עובדים בתוך הרשויות המקומיות.
חוה פרידמן: אז אנחנו מחכים להיערכות במהלך השנה הקרובה.
חוה פרידמן: אשמח אם לעניין היועצות תתייחס עינב, מנהלת שפ"י.
מיכל שיר סגמן: עינב לוק, מנהלת אגב שפ"י.
עינב לוק: צהריים טובים.
עינב לוק: גם אני רוצה לברך על הוועדה ולברך על הנושא החשוב, על הסקירות המשמעותיות שהוצגו כאן גם על ידי ורד מהמועצה לשלום הילד, שהיינו שותפים משמעותיים לשולחן העגול וזה היה תהליך משמעותי מאוד.
עינב לוק: גם על המחקר שהוצג, וכמובן על הדברים שחוה פרידמן הציגה בשם משרד החינוך.
עינב לוק: לפני שניכנס ליועצות אני רוצה להציג את סקר היועצות.
עינב לוק: אני חושבת שיש שם כמה נתונים מאוד משמעותיים.
עינב לוק: דיברנו על המצב הרגשי של הילדים שאנחנו מסתכלים עליו לאורך ציר הזמן.
עינב לוק: אחד הדברים המעניינים שראינו בסקר הוא שהנתונים משתנים בנקודות זמן שונות, ונדמה לי שזה אולי הדבר המהותי שאנחנו לוקחים מהסקר הזה ומבינים שנצטרך להיות כל הזמן עם היד על הדופק ולראות מה שלומם ומה מצבם הרגשי של הילדים ובני הנוער עם החזרה ולאורך תקופת הזמן.
עינב לוק: אפשר לראות בסקר שהועבר בקרב כ-3,000 יועצות שבדקנו אותו בשלוש פעימות.
עינב לוק: הפעימה הראשונה, והנתונים שלה הוצגו על ידי ורד, הייתה בסוף תש"פ, ביולי שנה שעברה.
עינב לוק: נקודת הזמן השנייה הייתה בתקופת הסגר השנה במרס.
עינב לוק: הנקודה השלישית הייתה בסוף שנת הלימודים הנוכחית, ביולי 2021.
עינב לוק: מעניין לראות שיש פרמטרים שהשתפרו מבחינת מה שהיועצות דיווחו, יש פרמטרים שנשארו אותו דבר ויש פרמטרים שאפילו ראינו בהם עלייה.
עינב לוק: אז אתן דוגמה של הבדידות שדיברה עליה חוה, שבסוף תש"פ 63% מהיועצות אמרו שזה הדבר העיקרי שמגיע לפתחן.
עינב לוק: בתקופת הסגר 58% אמרו שזה הדבר העיקרי, שתלמידים והורים מפנים אליהם.
עינב לוק: ועם החזרה לבית הספר זה ירד ל-22%.
עינב לוק: אנחנו יכולים לראות בוודאות שהחזרה לבית הספר, המפגש החברתי זה צורך מאוד מאוד בסיסי, הבדידות יורדת בצורה משמעותית, הפניות בגין הבדידות יורדות בצורה משמעותית, ולכן ההחלמה הטבעית שעליה דיברה חוה היא משמעותית מאוד.
עינב לוק: יחד עם זאת אנחנו רואים שהקשיים הלימודיים שהילדים מדווחים עליהם והמצוקות הרגשיות לא משתנים באופן מיידי כשהם חוזרים לבית הספר.
עינב לוק: זה מסוג הדברים שצריך להשקיע בהם, לטפל בהם, להמשיך ולאתר ולזהות ולראות איזה ילד זקוק לאיזה מענה.
מיכל שיר סגמן: יכול להיות שילד כל כך שמח לחזור למסגרת חברתית, שהוא עונה על סקר בצורה מסוימת, אבל בעוד חודשיים, מתוך הנחה שאין סגר, פתאום זה חוזר לו.
מיכל שיר סגמן: פתאום הוא כן מרגיש את הקשיים דווקא כשחוזרים לשגרה של הלימודים ושיעורי הבית והמבחנים וכל מה שקשור לזה.
עינב לוק: אני לגמרי מסכימה איתך.
עינב לוק: את מחזקת את העובדה שאנחנו מדברים על זה שנצטרך כל הזמן להיות עם היד על הדופק.
עינב לוק: באמת ההנחיות שלנו הולכות לצוותי החינוך, לקבל את הילדים בתחילת השנה, לעזור להם להסתגל, לקיים שיחות אישיות באופן יום-יומי, אישי, קבוצתי, כדי כל הזמן לאתר ולזהות.
עינב לוק: לעודד את ההורים לפנות ולשתף אותנו, לעודד את הילדים לפנות ולבקש עזרה.
עינב לוק: אני חושבת שזה לא בהכרח קורה באופן טבעי.
עינב לוק: צריך לעודד את זה, צריך לעשות את זה באופן פרואקטיבי, ליזום את זה.
עינב לוק: ככל שאנחנו נייצר את הקשר האישי ונאפשר להם לפנות, כך זה יקרה.
עינב לוק: שאלת לגבי מורים שעברו הכשרה לאיתור וזיהוי ילדים במצוקה וסיכון.
מיכל שיר סגמן: מורים וגננות.
עינב לוק: מורים וגננות.
עינב לוק: השנה ב-3,900 מוסדות חינוך נערכו הכשרות לצוותי חינוך על ידי יועצים ופסיכולוגים, והמורים והגננות, הפסיכולוגים והיועצים, בהחלט נגעו והשתמשו בכלים ובנורות שמסבירות איך לאתר ולזהות גם מקרוב וגם מרחוק.
מיכל שיר סגמן: כשאנחנו אומרים בתי ספר, האם מדובר על כל איש חינוך שנמצא בתוך אותו מוסד?
עינב לוק: כן.
עינב לוק: זאת השתלמות שנעשתה בחדר המורים, לכל חדר המורים, על ידי אנשי המקצוע.
עינב לוק: זאת אומרת, הכיוון היה שכל חדר המורים עבר הכשרה על ידי אנשי המקצוע.
עינב לוק: הרעיון הוא שהכשרה היא לא חיצונית, היא פנימית.
עינב לוק: אנשי המקצוע, היועצים והפסיכולוגים, ממשיכים ללוות את צוותי החינוך.
עינב לוק: זו לא הדרכה חד-פעמית, אלא כל הזמן הדרכה תוך כדי וכל מורה שמגלה איזושהי מצוקה, מגלה קושי, פונה לאיש המקצוע שהכשיר אותו בתוך בית הספר.
מיכל שיר סגמן: זה קיים גם במגזר הלא יהודי?
מיכל שיר סגמן: גם במוסדות החינוך של המגזר הלא יהודי?
עינב לוק: זה קיים בכל המגזרים, בכל שלבי החינוך, יסודי, חטיבת ביניים והחטיבה העליונה.
עינב לוק: הגננות עברו את זה באופן אחר על ידי יועצות בכנסים של המפקחת והגננות שלה באופן קבוצתי, כי הם נמצאות כל אחת בגן אחר.
עינב לוק: אז הן עשו את זה למפקחת והגננות.
עינב לוק: בבתי הספר עברו את זה בחדר המורים כקבוצה אחת.
עינב לוק: זה לגבי ההכשרה.
עינב לוק: שאלת לגבי כמות היועצות.
עינב לוק: יש בארץ כ-6,700 יועצות חינוכיות.
עינב לוק: כמעט ואין לנו בתי ספר שאין בהם יועצות חינוכיות בכלל.
עינב לוק: כן אני יכולה להגיד שיש בתי ספר, לצערי, שאין מספיק שעות ייעוץ ליועצת, ובחלק ממשרתה היא עובדת בהוראה ושעות הייעוץ לה מועטות.
עינב לוק: אז אם יש לנו קושי זה לא שאין יועץ לבית הספר, אלא מספר השעות.
מיכל שיר סגמן: איך אפשר לתקן את זה?
מיכל שיר סגמן: כי להגיד שיש יועצת שלא מתפקדת כיועצת, שאין לה זמן, זה סוג של לסמן וי שיש יועצת.
עינב לוק: לא אמרתי שהיא לא מתפקדת, רק אמרתי שלצערי בחלק מבתי הספר לחלק מהיועצות יש חוסר בשעות ייעוץ.
עינב לוק: אז כבר בשנת הלימודים תשפ"א משרד החינוך הכפיל את שעות הייעוץ בגיל הרך.
עינב לוק: זה היה הדבר הראשון שנעשה בתשפ"א, והוא כמובן ימשיך לתשפ"ב.
עינב לוק: בנוסף אנחנו מיפינו את בתי הספר, את מוסדות החינוך בשלבי החינוך השונים, ובדקנו איפה יש חוסר בשעות ייעוץ, ואנחנו נתגבר בשנת הלימודים הבאה את בתי הספר שיש בהם חוסר בשעות ייעוץ, נוסיף שעות ייעוץ לבתי הספר כדי להגדיל את שעות הייעוץ.
עינב לוק: כי מבחינתנו יועצת במשרה שיש לה מספיק שעות ייעוץ יכולה לתת מענה משמעותי, במידה שאין לה מספיק שעות ייעוץ זה בהחלט משפיע על היכולת שלה לתת מענים משמעותיים לתלמידים, לצוותים, למורים.
מיכל שיר סגמן: בכמה שעות משרד החינוך מתכוון לתגבר?
עינב לוק: כרגע אין לי מספרים סופיים.
עינב לוק: אנחנו יושבים על זה, אנחנו ממפים את הצרכים, ומתוך התקציב שניתן למשרד החינוך לצמצום פערים לימודיים, רגשיים וחברתיים אנחנו נקצה תקציב לשעות ייעוץ כדי לתגבר את היועצים החינוכיים בבתי הספר שבהם יש חוסר בשעות ייעוץ.
עינב לוק: דבר נוסף שחשוב לי להגיד, גם לגבי השירותים הפסיכולוגיים, וחוה תוכל להרחיב, אנחנו מקצים חבילות סיוע לשירותים הפסיכולוגיים, מתגברים בתקציב תוספתי כדי שיוכלו לתת מענה טיפולי ליותר ילדים ממה שהם נותנים ויכולים לתת בשוטף.
עינב לוק: אנחנו נבדוק באילו שירותים פסיכולוגיים יש חוסר, כמה הם יכולים לתת עוד מענים, מה הם הצרכים באזור, ולפי זה אנחנו נתגבר בחבילות סיוע לשירותים הפסיכולוגיים.
עינב לוק: המיקוד בשנת הלימודים הבאה מבחינתנו הוא קודם כל להקדיש את תחילת שנת הלימודים לזמן להסתגלות לחזרה לגן, לחזרה לבית הספר.
עינב לוק: הזכירה את זה גם ורד, זה היה אחד הנושאים של השולחן העגול, לא לרוץ מיד למענים הלימודיים אלא להסתכל, לאפשר להם הסתגלות, לבסס את הקשר ואת היחסים גם בין הצוות החינוכי לבין התלמידים, אבל בעיקר לחזק את הקשר בין הילדים, בינם לבין עצמם.
עינב לוק: לחזק את תחושת השייכות, את החברות.
עינב לוק: כי רק לחזור, כמו שאמרת, אז בהתחלה מרגישים פחות בדידות.
עינב לוק: אבל אם לא נבסס את היחסים של קשר, של שייכות, של תמיכה הדדית, של יחסים, ונעודד את העזרה ההדדית, אז לא נצליח לאורך זמן לשמור על אותה חוויה שראינו מיד עם החזרה ללימודים.
עינב לוק: דבר נוסף שנקיים בתחילת השנה, וזאת אחת ההנחיות לצוותי החינוך, לקיים מעקב צמוד אחר ההגעה של התלמידים, לקיים שיחות אישיות, לראות שהילדים מגיעים בצורה סדירה ולהשתמש בכל הכלים שהוכשרו השנה לאיתור וזיהוי ילדים שמגלים קושי, מצוקה, סיכון.
עינב לוק: וכמובן, להפנות בהתאם לצורך.
עינב לוק: יש ילדים שמה שנזדקק זה רק שיחות אישיות עם מחנכת הכיתה, נזדקק לחזק את הקשר שלהם עם הילדים.
עינב לוק: יש ילדים שיזדקקו לשיחות אישיות עם יועצת בית הספר.
עינב לוק: יש ילדים שיזדקקו לטיפול פסיכולוגי.
עינב לוק: יש הורים שיזדקקו לליווי, תמיכה וסיוע.
עינב לוק: ויש ילדים שנצטרך להפנות אותם גם לטיפולים בתוך הקהילה.
מיכל שיר סגמן: האם שקלתם אחד על אחד שכל מחנך ישב עם תלמיד חצי שעה?
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שאפילו אחרי שעות הלימודים, זה יהיה איזשהו מאמץ אבל ייתן יחס אישי של מחנך מול ילד.
מיכל שיר סגמן: לתשאל אותו, להוציא ממנו מה קורה בבית, מה קורה איתו.
מיכל שיר סגמן: אגב, לא רק בתקופה שוטפת של חזרה ללימודים, אלא אם חלילה ניאלץ לעוד סגר, אפילו להתקשר, למרות שלא רואים את התלמיד.
מיכל שיר סגמן: אבל חברת הכנסת קרן ברק, שהייתה כאן בדיון הקודם בנושא הזה, הציעה מפגש או שיחת טלפון, איזשהו מענה כשהמחנך נמצא.
מיכל שיר סגמן: מדובר על 40-35 ילדים בכיתה, מחנך יכול חצי שעה לקבוע פגישות עם כל ילד בנפרד.
מיכל שיר סגמן: האם שקלתם לא לפי מי שמראה מצוקה, אלא ממש לכולם?
עינב לוק: כמובן שיש כאן גמישות וחשיבה שמותאמת לכל בית ספר ולכל ילד.
עינב לוק: אבל ההנחיות הן בהחלט לקיים שיחות אישיות עם כל הילדים, לשאול לשלומם ולא לעשות את זה באופן חד-פעמי, אלא לעשות את זה באופן קבוע ושיטתי כחלק מהמערך.
עינב לוק: יש לנו מגוון של כלים שאנחנו הגשנו ליועצים, לפסיכולוגים, והם ינחו את צוותי החינוך איך מקיימים שיח.
עינב לוק: דרך אגב, זה לא מובן מאליו איך מקיימים שיח אישי רגשתי בזום, בטלפון.
עינב לוק: גם את זה צריך ללמוד.
עינב לוק: איך מקיימים שיחה אישית, מתי מאתרים, מתי ממשיכים, מתי מקיימים את השיח בפרטני ומתי בקבוצות קטנות, במליאה.
עינב לוק: אנחנו נותנים מגוון של אפשרויות לבתי הספר, וההנחיה היא לקיים שיח אישי שמטרתו גם לחזק את הקשר, גם לאתר ולזהות וגם להראות לילדים שהם יכולים לפנות במצב של מצוקה.
עינב לוק: אני יודעת להגיד שיועצים חינוכיים ופסיכולוגים מדווחים שברגע שאתה פותח את השיחות האישיות, מאפשר אותן, גם באופן פרטני, גם בקבוצות קטנות וגם במליאה, ילדים מזהים שהמבוגר המשמעותי הוא דמות שאפשר לפנות אליה, הוא דמות שכדאי לפנות אליה.
עינב לוק: אז אנחנו גם מדברים על שיחות אישיות, אנחנו גם מדברים על מפגשים כיתתיים בפתיח של הבוקר ובסיום יום הלימודים.
עינב לוק: אנחנו מדברים על הגברת שיעורי כישורי חיים, שיוקדשו למפגשים חברתיים אישיים.
עינב לוק: פרסמנו איגרת השבוע לכל היועצים והפסיכולוגים החינוכיים ולכל צוותי החינוך שיש כלים שונים, בין לעשות את זה באמצעות משחק, באמצעות שיחות, באמצעות סדנא כיתתית, באמצעות פעילות חווייתית.
עינב לוק: בכל דרך אפשרית לפנות זמן ומקום לשיח רגשי ולפעילות חברתית מקרבת ומאפשרת חוויה רגשית חיובית.
עינב לוק: כי הרווחה הנפשית עומדת לנגד עינינו.
עינב לוק: אנחנו נמשיך להפעיל את קו הסיוע הרגשי שהפעלנו בתשפ"א.
עינב לוק: בקו הרגשי פועלים מדריכים מומחים של השירות הפסיכולוגי.
עינב לוק: פונים תלמידים, הורים, צוותי חינוך.
עינב לוק: היתרון המשמעותי של הקו הזה, שעונים אנשים מטעם משרד החינוך ובתחילת השיחה השיח הוא אנונימי לחלוטין.
עינב לוק: רק אם ההורים או הילדים רוצים להביע ורוצים המשך של השיח הזה, המדריכים מאפשרים להם המשך מענה על ידי אנשי המקצוע במוסד החינוכי על ידי היועצת, על ידי הפסיכולוג, והיא זאת שעושה את הקשר בין הפונה לבין הגורמים הטיפוליים, בין אם זה בבית הספר, בין אם זה בקהילה.
עינב לוק: כמובן, נמשיך לתת מענים על ידי קו הסיוע הרגשי.
עינב לוק: נמשיך לתת מענה על ידי מפקחות שפ"י במוקד 105.
עינב לוק: לצערי אנחנו רואים גם עלייה בהתנהגויות הסיכון, עלייה בפגיעה ברשת.
עינב לוק: כמובן שלשימוש הרב ברשתות החברתיות יש הרבה מאוד יתרונות, גם של שמירה על קשר וגם למידה, אבל יש לו גם השלכות לא פשוטות של זמן שימוש רב במסכים וגם פגיעות רשת.
עינב לוק: אנחנו רואים את העלייה, אנחנו רואים את הפניות.
עינב לוק: גם על זה אנחנו נקיים מפגשים ונדבר על זה בכיתות במפגשי כישורי חיים, וגם ניתן מענה לפגיעות רשת.
עינב לוק: הנושא של למידה רגשית חברתית הוא הדבר המרכזי שאנחנו הולכים להכניס בשנת הלימודים הבאה.
מיכל שיר סגמן: אני חייבת לקטוע אותך, אני מתנצלת.
מיכל שיר סגמן: היינו יכולים להמשיך את הדיון רק איתך, כי זה מאוד מעניין וחשוב.
מיכל שיר סגמן: שאלה לסיום, וממש בקצרה אם אפשר.
מיכל שיר סגמן: כמה יש מהמדריכים שדיברת עליהם?
מיכל שיר סגמן: שאלה שנייה, האם אתם משתמשים בתגבור נוסף, למשל כמו שהזכירו כאן קודם, מורות חיילות, גופים חיצוניים נוספים?
מיכל שיר סגמן: מישהו שיכול לעזור למשרד החינוך לתת את המענה הרגשי ולא רק להצטמצם פנימה, אלא באמת לפתוח את זה רחב עד כמה שניתן.
עינב לוק: אענה בקצרה.
עינב לוק: כרגע יש בשפ"י כ-500 מדריכים מומחים וכמובן מדריכים ורכזים של השירות הפסיכולוגי.
עינב לוק: אנחנו הולכים להגדיל את מספר המדריכים בשנת הלימודים הבאה.
עינב לוק: שוב, אנחנו יושבים על הנתונים ועל המספרים ואני מקווה שגם כאן יהיה גידול משמעותי.
עינב לוק: זה לגבי מספר המדריכים.
עינב לוק: מה הייתה השאלה השנייה?
מיכל שיר סגמן: השימוש במורות חיילות בגופים חיצוניים שיכולים לסייע.
מיכל שיר סגמן: מרכזי נוער, מתנ"סים, קהילה, כל מה שקשור לזה.
מיכל שיר סגמן: אחרייך נפנה למרכז לשלטון מקומי ונשאל אותו את אותה שאלה.
עינב לוק: אחת ההזדמנויות הגדולות שהיו בתקופת הקורונה, ואנחנו רואים את זה גם עכשיו, זה חיבור עם הרבה מאוד גורמים, גם עם המגזר השלישי, משרדי ממשלה אחרים, עם הרשות המקומית.
עינב לוק: נעשים הרבה מאוד חיבורים, ולרשות המקומית יש תפקיד מאוד מאוד מרכזי בגיוס שותפים משמעותיים, ואנחנו עושים את זה בדיבור, בדיאלוג, בהידברות, ובעיני זאת הזדמנות מאוד גדולה לחבר מאמצים משותפים של כל הגורמים.
עינב לוק: הציגה את זה גם ורד, מאמץ משותף של משרדי ממשלה ושל גופים מגזריים.
עינב לוק: תודה.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה, עינב לוק.
חוה פרידמן: אשלים את התשובה לשאלה שלך.
חוה פרידמן: מערך החינוך המיוחד של המשרד מפעיל 3,500 מטפלות באומנות, ואחת הגמישויות שיופעלו פה זה אפשרות של תלמידים שהם לא מוגדרים באופן סטטוטורי דרך ועדות סטטוטוריות כתלמידים בעלי צרכים מיוחדים.
חוה פרידמן: הם יוכלו להיכנס לקבל תמיכות רגשיות בקבוצות שמתקיימות בתוך בתי הספר.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה לעבור לחברי הכנסת בקצרה, ומיד אחריכם המרכז לשלטון מקומי ייתן את הסקירה.
מיכל שיר סגמן: חברי הכנסת, אתם רוצים לדבר לפני הסקירה של המרכז לשלטון מקומי או אחריה?
מיכל שיר סגמן: כי ספציפית לחברי הכנסת שיושבים כאן זה רלוונטי.
תמי ברנע: היא נעלמה מהזום.
מיכל שיר סגמן: אז נשמע את חברי הכנסת ומיד אחר כך נעלה אותה.
תמי ברנע: חבר הכנסת סלאלחה נמצא בזום.
תמי ברנע: הוא כנראה בבידוד.
עלי סלאלחה: גם אני בזום.
מיכל שיר סגמן: שלום, חבר הכנסת סלאלחה.
תמי ברנע: אדוני בבידוד?
עלי סלאלחה: לא.
מופיד מרעי: מה הפריבילגיה שלך, שאתה נשאר בצפון ואני מגיע מהצפון לפה?
מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת סלאלחה, אנחנו צריכים לבדוק את זה, כי הכנסת לא מאפשרת בעיקרון בזום.
מיכל שיר סגמן: אנחנו בודקים אם מותר לנו להעלות חברי כנסת בזום.
מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי, ראש העיר אילת לשעבר, בבקשה.
מאיר יצחק הלוי: אני מתנצל שלא הייתי בתחילת הדיון.
מאיר יצחק הלוי: יכול להיות שאני חוזר על דברים שכבר נאמרו, אבל משום שתחום הנוער זה תחום שבו אני מומחה אז אני רוצה להתייחס לנושא הזה בשני היבטים, וכמובן להגיד שאני, כראש עירייה שניהל במשך הרבה מאוד חודשים את משבר הקורונה בעיר אילת, ראיתי את הטלטלות האיומות שעברו בני הנוער בעיר אילת.
מאיר יצחק הלוי: בעצם שגרת חייהם השתבשה לחלוטין.
מאיר יצחק הלוי: אם אתם שואלים אותי מי אוכלוסיית הסיכון המשמעותית ביותר, זו אוכלוסיית הנוער.
מיכל שיר סגמן: קיבלנו כאן סקירת נתונים בנושא.
מאיר יצחק הלוי: אגיד שני דברים שצפו באופן מאוד מאוד משמעותי.
מאיר יצחק הלוי: תמיד אני אומר שבכל משבר יש הזדמנות.
מאיר יצחק הלוי: נגיף הקורונה הביא איתו הרבה מאוד הזדמנויות של הערות שהעירו לנו.
מאיר יצחק הלוי: הדבר האחד הוא להשיב לפרופסיה את מקצוע מדריך הנוער.
מאיר יצחק הלוי: אני אומר שבעידן הזה שבו כל הדבר הזה הפך להיות הדבר שמניע את כל העולם וגם את בני הנוער, הגיע הזמן להשיב את מקצוע מדריך הנוער.
מאיר יצחק הלוי: אני, דרך אגב, הייתי חבר האיגוד של מדריכי הנוער במדינת ישראל.
מאיר יצחק הלוי: מנינו 7,000 מדריכים, היה איגוד, למדו את זה.
מאיר יצחק הלוי: זה היה במסגרת שצריך לעבור השכלה מוסדרת.
מיכל שיר סגמן: איפה למדו את זה?
מאיר יצחק הלוי: למדו את זה בסמינרים.
מאיר יצחק הלוי: בבית ברל, בירושלים, בחיפה בבית רוטנברג.
מאיר יצחק הלוי: זה מקצוע שנעלם, התאדה.
מאיר יצחק הלוי: אני חושב שהתקופה הזאת מלמדת יותר מכל שהגיע הזמן להחזיר קצת את האמירות הערכיות, את המפגש החם בין המדריך לתלמיד.
מאיר יצחק הלוי: שיהיו מתווכים, אם תרצו, בין עולמו הסוער של הנער או הנערה לבין אותו מדריך, שכמובן צריך את ההכשרה המיטבית ביותר כדי לעבוד מול נערות ונערים.
מאיר יצחק הלוי: דבר שני, שגם בו ביקשתי את שיתוף הפעולה שלך, גברתי היושבת-ראש, ונעניתי בחיוב, הוא דבר שצף חזק מאוד והוא האלימות ברשתות החברתיות בעת הזאת.
מיכל שיר סגמן: עלייה של 67%.
מאיר יצחק הלוי: הנגזרת מכך, גם הנטיות האובדניות שראינו אותן בגידול דרמטי.
מאיר יצחק הלוי: היום היושב-ראש אישר לי להקים שדולה שעניינה טיפול באלימות ברשתות החברתיות.
מאיר יצחק הלוי: כמובן שזה חייב להיות מחובר לוועדה שאת עומדת בראשה, ואני חושב ששני הדברים הללו צריכים להדליק אצלנו נורות אדומות.
מאיר יצחק הלוי: כי אנחנו הרבה פעמים מסתכלים על המבט הכלכלי, אבל גם המבט הכלכלי, במשפחה שקרסה כלכלית יש נערות ונערים, ילדות וילדים, שגם הם רואים את הטלטלה גם בהיבט הזה.
מאיר יצחק הלוי: זאת אומרת, העולם שלהם הוא עולם נפיץ לחלוטין ואנחנו צריכים לעשות מעשים יוצאי דופן, שוברי שגרה וקצת מחוץ לקופסא כדי לדעת איך אנחנו תומכים בכך.
מיכל שיר סגמן: אגב, ראינו במחקרים שבאמת העלאת מודעות כחלק מהכלים, לא רוב הכלים, כמה העלאת מודעות בקרב בני הנוער וההורים פותרת הרבה מאוד.
מאיר יצחק הלוי: אני מסכים.
מאיר יצחק הלוי: אין לי ספק שאת הוויברציות של התקופה הקשה הזאת אנחנו נראה אצל בנות ובני הנוער במהלך החודשים הקרובים, אם זה בנושא התמכרויות, אם זה בנושא שגרת חיים שהשתבשה ואז כל החוסן הנפשי שלהם יכול להיסדק, ולכן צריך להיות מאוד קשובים ורגישים למה שקורה איתם.
מיכל שיר סגמן: תודה רבה, חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי.
מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת מרעי, בבקשה.
מופיד מרעי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.
מופיד מרעי: אגע במשהו שנגעתי בו בישיבה הקודמת.
מופיד מרעי: ככל שאנחנו עוסקים בילדים וככל שאנחנו עוסקים במצב הקיים, מה שמטריד אותי זה מה שאנחנו לא יודעים, ולשם אנחנו צריכים לכוון.
מופיד מרעי: כי ברגע שאנחנו מציגים נתונים, מחקרים, אנחנו יודעים בדיוק מה קורה, אנחנו יודעים גם לבנות או לתפור את החליפה כדי לטפל.
מופיד מרעי: אבל מטריד אותי מה שאנחנו לא יודעים.
מופיד מרעי: ופה אני מעלה רעיון חשוב לדעתי להתעמק בו, משהו שעשיתי אצלי בחורפיש.
מופיד מרעי: בשביל הגילוי הנאות, אני גם יושב-ראש השותפות עם ניו-ג'רזי בתוכנית "פותחים עתיד".
מופיד מרעי: התוכנית הזאת לא קשורה לקורונה, היא לא התחילה בגלל הקורונה, אבל היא קיימת אצלי וקיימת בעוד הרבה יישובים בארץ.
מופיד מרעי: התכלית של התוכנית הזאת היא לאתר ילדים שיש סיכוי שהם ינשרו מבית הספר, ואז בונים תוכנית מול המנהל והמחנך והמורה של הילד, מול ההורים שלו, סוגרים מעגל משולש, ופתאום בחורפיש אין נשירות.
מופיד מרעי: שואלים אותי איך אני עושה את זה.
מופיד מרעי: זאת התוכנית שעושה את זה.
מופיד מרעי: ניקח את המודל הזה של התוכנית – נכון, היא במימון של הקהילה היהודית בניו ג'רזי, שאנחנו איתם בשותפות מלאה, הייתי אצלם, הם היו אצלי – ונראה איך אנחנו אולי בונים תוכנית כזאת שתצמצם במיוחד בעידן של הקורונה, כי אנחנו לא יודעים מה קורה.
מופיד מרעי: אומנת כזאת שבסופו של דבר התפקיד שלה הוא ללכת ולנסות לדלות מידע מהילד ולחבר את המידע הזה למה שההורה יודע ולמה שהמורה יודע, אני חושב שבכך אנחנו מצילים את הילדים שלנו וכדאי לחשוב בקונספט הזה כדי להציל עוד ילדים שאנחנו לא יודעים לאן ילכו.
מופיד מרעי: בעידן הקורונה הרבה ילדים יכולים ללכת לאיבוד, הם יושבים עם המחשבים, עם הטלפונים הסלולאריים שלהם, ואנחנו לא יודעים לאן הם הולכים.
מיכל שיר סגמן: אני רוצה מאוד להעלות את המרכז לשלטון מקומי, לצערי הרב המרכז לשלטון מקומי החליט שילדי ישראל נמצאים רק בידיים של משרד החינוך וכנראה שכל מה שקשור לרווחת הילד, לחוסן הנפשי שלו, לטיפול במתנ"סים, קהילה, חינוך בלתי פורמלי שנמצא בתוך הערים ובתוך היישובים כנראה שזה לא מעניינם, כפי שהם טרחו ליידע את הוועדה.
תמי ברנע: למרות שהם הוזמנו והם נרשמו לדיון.
מיכל שיר סגמן: כנראה שילדי ישראל לא קשורים למועצות המקומיות, כנראה שהם לא קשורים למרכז לשלטון מקומי.
מיכל שיר סגמן: אני חושבת שזאת בושה וחרפה, ואני חושבת שכל גוף שמשעין את כל האחריות רק על משרד החינוך, זו חלק מהבעיה ולא חלק מהפתרון.
מיכל שיר סגמן: כל מה שקשור לרווחת הילדים ולמענים הרגשיים שלהם כשהם יוצאים מבית הספר לחלוטין קשור קשר ישיר אל השלטון המקומי, שיש לו הרבה מאוד מה לעשות וחבל מאוד שהם בחרו לזרוק את האחריות אל משרד החינוך וביטלו בכוונה תחילה את השתתפותם פה בוועדה.
מיכל שיר סגמן: כי אני חושבת שמן הראוי שנקבל מענה על מתנ"סים, על החינוך הבלתי פורמלי, על איך הרשות המקומית מטפלת בכך.
מיכל שיר סגמן: יושבים פה ראשי רשויות, ואני בטוחה שכראשי רשויות לשעבר אתם יודעים כמה דברים אפשר לתת לילדים החל מגיל לידה עד שלוש, בגילאי הגיל הרך, על אחת כמה וכמה בני הנוער, בתוך היישובים שלהם.
מיכל שיר סגמן: אני מזועזעת מהתגובה של המרכז לשלטון מקומי ומהביטול שלהם, וזה כמובן יטופל.
מיכל שיר סגמן: האם גם מרכז המועצות האזוריות ביטל?
תמי ברנע: הם הוזמנו, נרשמו לדיון ולא נמצאים.
מאיר יצחק הלוי: לא הבנתי, מה הטענה?
מיכל שיר סגמן: כשאנחנו רואים עלייה כל כך משמעותית ודרמטית בערעור החוסן הנפשי של הילדים שלנו, של בני הנוער שלנו, של הילדים שלנו בכל שכבות הגיל, כשאנחנו רואים את המצוקות, כשאנחנו רואים את הנתונים המזעזעים, כשאנחנו רואים שיש כאן בעיה עם דור ההמשך שאנחנו עדיין לא יודעים את ההשלכות עשר שנים קדימה, כשאנחנו לא יודעים מה יקרה לנו במהלך שנת הלימודים הקרובה, כשאנחנו עדיין לא יודעים מה קורה כאן בסגרים, העובדה שהמרכז לשלטון מקומי ומרכז המועצות האזוריות ביטלו את השתתפותם בדיון כל כך חשוב, זה לא פחות ממחדל.
מיכל שיר סגמן: זו התנערות מאחריות וזריקת האחריות על משרד החינוך.
מיכל שיר סגמן: וילדים זה לא רק משרד חינוך.
תמי ברנע: הם עולים.
מיכל שיר סגמן: חבל שצריך לגעור בהם כדי שזה יקרה.
מופיד מרעי: זה חמור מאוד אם הם לא משתתפים.
מופיד מרעי: זה מחדל.
מופיד מרעי: הם יעלו, כי הם נושאים באחריות.
מופיד מרעי: היום ראשי רשויות הם אלה שנושאים באחריות על מה שקורה עם הילדים שלהם.
מופיד מרעי: ופה אני הולך להעלות נושא שנגעתי בו, והוא נושא המתנ"סים.
מיכל שיר סגמן: עדיין לא נגענו בו.
מיכל שיר סגמן: זה הרשות.
מופיד מרעי: אני רוצה להתייחס לזה, במיוחד במגזר הלא יהודי, במיוחד בפריפריה, במיוחד במגזר הדרוזי והצ'רקסי.
מופיד מרעי: 80% מהמתנ"סים לא עובדים.
מופיד מרעי: נכון שיש לנו בית הספר והמורה והמחנך שאנחנו מטילים עליו את האחריות, ויש לנו גם ההורה.
מופיד מרעי: אבל איפה המתנ"סים שאחראים על הפעילות של הנוער?
מופיד מרעי: היום המתנ"סים הם באחריות של משרד החינוך, והמתנ"סים האלה צריכים להיות פעילים.
מאיר יצחק הלוי: למה הם לא פעילים?
מופיד מרעי: כי נכנסו לגירעונות, אלה מועצות עניות, אין להן מקורות הכנסה ובסופו של דבר פירקו את המתנ"סים.
מופיד מרעי: כשמפרקים מתנ"ס התהליך המשפטי של הפירוק שלו עובד, אבל מה קורה עם הנוער?
מופיד מרעי: מה קורה עם הילדים?
מופיד מרעי: בחורפיש לא היה מתנ"ס, כמו בהרבה יישובים כאלה.
מופיד מרעי: נדרשתי להביא תוכנית פעילות לנוער שהיא לא במתנ"ס, וזה לא בסדר.
מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת מרעי, זה הרבה מעבר ללא בסדר, כי מדברים גם על עלייה של אלימות.
מופיד מרעי: אתמול קרה דבר, והבוקר קרה עוד דבר.
מופיד מרעי: נרצח סאהר איסמעיל, היועץ של שרת החינוך בביתו.
מופיד מרעי: היום ירו על ראש מועצה בעין קנייא, על הבית שלו, ושרפו לו את הרכב.
מופיד מרעי: כל נושא האלימות עולה וגובר, והאלימות הזאת מתחילה מלמטה.
מופיד מרעי: אנחנו צריכים להעסיק את הנוער שלנו, אנחנו צריכים להביא להם חוגים, לחנך אותם לדברים טובים.
מופיד מרעי: אנחנו לא עושים את זה ואנחנו אומרים מחדל שראוי לכל גינוי.