GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רונית אנדוולט: אנחנו יכולים להכשיר אנשי מקצוע בכל רשות שיעבדו עם הרווחה, עם החינוך, עם המשרד של אורלי לוי אבקסיס, שיעשו ביחד עבודה משותפת.
רונית אנדוולט: אנחנו נעשה את הכל בשביל שזה יקרה.
יוסף ג'בארין: שמוליק דוד מארגון שתיל, בבקשה.
שמואל דוד: אני מצטרף לדברים שאמרת בסיום הדברים.
שמואל דוד: ראשית, אנחנו צריכים להסתכל כאן על המכלול שכולל גם את התקציבים שמיועדים תחת חוק ארוחה חמה וגם תקציבים נוספים שמיועדים תחת פרויקט "ניצנים" וסביב הפרויקטים של הצהרונים.
שמואל דוד: זה מגדיל את הסכום בצורה מאוד משמעותית, ובהתאם גם מעלה את השאלה מדוע הסכומים האלה אינם מנוצלים ואפילו לאן הם הולכים כשהם אינם מנוצלים.
שמואל דוד: שנית, לגבי דבריו של נציג משרד הפנים – צריך להעלות את השאלה מה יהיה המנגנון שיאפשר למי שלא קיבלו זכאות, בין אם בגלל שהרשות התרשלה או שהם עצמם התרשלו או מכל סיבה אחרת, ובעיקר מה קורה עם תושבי הכפרים הלא-מוכרים, מה קורה עם רשויות שאין בהן מנגנון מסודר לגביה של ארנונה?
שמואל דוד: למשל, המועצות האזוריות הבדואיות אל קאסום ונווה מדבר, שעדין המנגנון הזה לא קיים בהן כמו שלא קיימים בהן שירותים בהרבה מאוד תחומים בסיסיים.
שמואל דוד: צריך להעלות את השאלה האם אותם אנשים שהתרשלו בהגשה של בקשה לארנונה יוכלו עכשיו ויהיו מספיק מסודרים לעניין להגיש בקשות.
שמואל דוד: האם נשים שנמצאות במקלטים לנשים נפגעות אלימות או משפחות נפגעות אלימות יוכלו להגיש בקשות כאלה?
שמואל דוד: האם הן תהיינה זכאיות ובאיזה אופן?
שמואל דוד: ועוד גורמים אחרים – דרי רחוב וגורמים אחרים, שלא נכללים בקריטריוני הזכאות של משרד הפנים וחיוני למצוא להם מענה.
שמואל דוד: לא יכול להיות שהמדינה תייצר קריטריונים לסיוע שיסננו החוצה דווקא את העניים ביותר, את אלה שנמצאים במצוקה הקשה ביותר, את אלה שנמצאים בלי בית, את אלה שנמצאים בנסיבות שאין להם בית מוכר ומסודר – זו פגיעה מאוד קשה בזכויות.
שמואל דוד: אני יודע שעמותות "עדאלה" פנתה בנושא הזה כבר פעמיים למשרד הפנים והיא לא קיבלה מענה פורמאלי, למיטב ידיעתי, על הפניות החוזרות שלה.
שמואל דוד: אני חושב שזה חמור.
שמואל דוד: אני יודע שעמותות אחרות שוקלות פנייה לבג"ץ בנושא הזה, וזה עלול להאריך בצורה משמעותית את הטיפול בנושא וחבל שהמשפחות תפגענה בגלל הרשלנות בקביעת הקריטריונים, רשלנות קשה ומדאיגה.
שמואל דוד: בנוסף, חשוב לומר גם בהמשך לדברים שנאמרו קודם – האופן שבו הדברים מתבצעים ברשות – יש כאן יותר ממודל אחד שאפשר להפעיל, ומה שחשוב זה שזה יופעל.
שמואל דוד: לא יכול להיות שהוועדה מבקשת נתונים על מה שהתבצע בחודשים האחרונים ומקבלת תשובה של הערכה כללית עמומה.
שמואל דוד: המציאות שבה מבקשים נתון כזה ברמת ועדת זכויות הילד של הכנסת ולא מקבלים נתון, היא מציאות שלטעמי היא מדאיגה מאוד ומצריכה לחץ מאסיבי פוליטית על המשרד, להתחיל ולתת תשובות.
שמואל דוד: אנחנו חודשיים לפני סוף השנה, בעוד חודשיים יגידו לנו שהתקציב נגמר אז עכשיו הזמן לברר לאן הלך הכסף, ואם אפשר עדין לחלץ חלק ממנו ולהעביר אותו למשפחות נזקקות ולילדים נזקקים – עכשיו הזמן לעשות את זה כי אחר-כך יכול להיות שיהיה תקציב מתי שהוא, והכסף הזה ירד לטמיון, ואת התשובות נקבל בשנה הבאה, כשכבר אי אפשר יהיה להשתמש בו.
יוסף ג'בארין: תודה רבה שמוליק.
יוסף ג'בארין: לגבי ההערות שלך על התקציב של תווי המזון – אני חושב שחשוב אולי לפנות באופן מסודר גם למשרד הפנים בנוסף לטיפול שלנו, שהדברים יהיו מול המשרד שגם יחליט כי אלה באמת סוגיות חשובות לקראת הביצוע של חלוקת תווי המזון.
יוסף ג'בארין: תודה, שמוליק.
יוסף ג'בארין: ורד וינדמן, מנכ"לית המועצה לשלום הילד, בבקשה.
יוסף ג'בארין: אורחים בזום שירצו להתייחס, שיפנו את תשומת ליבנו.
יוסף ג'בארין: אנחנו מתקרבים לסיכום.
יוסף ג'בארין: שלום ורד.
ורד וינדמן: שלום.
ורד וינדמן: תודה אדוני על הדיון הזה.
ורד וינדמן: אני חושבת שאלה שעתיים שהיה קשה לשאת את מה שמתחולל בדיון כי הוא פשוט תבנית והמראה למה שמתחולל בחודשים האחרונים.
ורד וינדמן: זה לא מספיק שיש הרבה רצון טוב.
ורד וינדמן: השורה התחתונה היא שבכל החודשים האחרונים, הילדים שזכאים להזנה מתוך מערכת החינוך, לא קיבלו את זכותם ופשוט נשארו רעבים ובלי ביטחון תזונתי.
ורד וינדמן: הנתונים, מהבחינה הזאת, שיש העמקה של העוני – אין בזה בכלל ספק באוכלוסייה הכללית ובייתר שאת באוכלוסייה הערבית ובוודאי גם החרדית, שהילדים באוכלוסיות האלה סובלים מעוני בייתר שאת.
ורד וינדמן: אני רוצה לחזור ולא לדבר באופן כללי על הבעיה הכללית, שהיא קיימת, אלא לדבר על הנושא של הדיון, שזה מערכת ההזנה בתוך בתי הספר, שמדברת בעיקר על הילדים הצעירים, ולא לדבר רק על הסגר הבא, שאם וכאשר יהיה, וגם אם הילדים יחזרו לבית הספר – כיתות ה'-ו' כבר חוזרים.
ורד וינדמן: הם לא חוזרים בכל יום ולכן, צריך להתחיל להפעיל את ההזנה הזאת גם כשהילדים לא בבית הספר ולמצוא לזה פתרון בצורה שקודם כל תיתן את המזון אבל גם בצורה שמכבדת את כבודם של הילדים וכבודן של המשפחות.
ורד וינדמן: את זה יכולים לעשות רק משרד החינוך יחד עם הרשויות המקומיות ואני חושבת שזה מה שאנחנו רואים פה – יש תקציב, יש אפשרויות אבל אין ניהול של האירוע הזה.
ורד וינדמן: אין מישהו אחד שלוקח אחריות, ושמענו איך כל הנציגים אומרים שהדבר הזה לא קרה, אנחנו רוצים שהוא יקרה אבל הוא לא קרה.
ורד וינדמן: טוב שיש את הוועדה לזכויות הילד כדי לדרוש דין וחשבון מהמשרדים הרלוונטיים, שפשוט כל נציג ממשרד רלוונטי צריך לשבת ולקבל החלטה עד שבוע הבא, איך יש תכנית לעשות את זה.
ורד וינדמן: הילדים מתחילים לחזור לבית הספר, זה מתחיל להיות יותר קל.
ורד וינדמן: זה ברור שזה לא מספיק וצריך לדבר על מפעל ההזנה גם בהקשרים של הגילאים המבוגרים יותר וברור שצריך לדבר על משפחות ולא רק על הילדים כדי לשמור על כבודן של המשפחות האלה והילדים בתוכן, ובאמת אני חושבת שהתפקיד כאן של הכנסת הוא תפקיד קריטי במובן הזה שהוא מפקח על עבודת הממשלה, שחד-משמעית, בשורה התחתונה, גם עם הרבה תכניות וכוונות טובות – משרד החינוך לא מילא את ייעודו בהקשר הספציפי הזה של ההזנה וזכויות הילדים לא מומשו, ואין עדות כואבת ומכעיסה ממה שהתחולל פה בדיון, שחודשים יש דיבורים אבל מעשים אין, ועכשיו התפקיד של הכנסת זה לפקח על עבודת הממשלה שצריכה להיעשות כאן ועכשיו לגבי הילדים שחזור לבית הספר קודם כל, וגם בימים שהם לא בתוך בית הספר – ולו בוואוצ'רים שמגיעים למשפחות, שיוכלו לממש.
ורד וינדמן: אנחנו לא רוצים להגיע למצב חמור שכבר מתחולל ואף אחד לא יודע לדבר על המספרים שלו.
ורד וינדמן: אז אני חושבת שהתפקיד של הוועדה לזכויות הילד חשוב מאוד בדרישה שהדברים יגיעו לידי מעשים.
יוסף ג'בארין: האמת, כשאני חושב על המערך הלוגיסטי – אז אם משרד הפנים כבר יכול להתארגן ולהגיע למשפחות הספציפיות שזכאיות להנחה יחסית גבוהה בארנונה, אז אני לא מבין איך כל החודשים האלה לא היה אפשר להתארגן כדי להגיע לאותם מאות-אלפי ילדים שזכאים לארוחה יומית לפי מפעל ההזנה ומשרד החינוך, ועכשיו צריך להבטיח שלפחות כשהם חוזרים, גם יקבלו וגם יקבלו באותם ימים שהם לא נמצאים במוסד.
יוסף ג'בארין: סיגל מפורום ההורים הארצי, בבקשה.
סיגל שפיץ טולדנו: נכון.
סיגל שפיץ טולדנו: תודה.
סיגל שפיץ טולדנו: צוהרים טובים.
סיגל שפיץ טולדנו: תודה רבה אדוני היושב-ראש על זכות ההורים להשמיע ועל המשך הוועדה וההתעקשות שלכם לעסוק בנושא הזה, המאוד בסיסי של תזונה.
סיגל שפיץ טולדנו: אני חייבת לחזור רגע למילה אחת שאמרה חברת הכנסת קארין אלהרר בהתחלה – היא אמרה "זלזול".
סיגל שפיץ טולדנו: זה בדיוק מה שאני מרגישה כאן לאורך השעתיים האלה מצד משרד החינוך.
סיגל שפיץ טולדנו: אחרי הוועדה האחרונה – איך אפשר להגיע לדיון כזה בלי שום נתון?
סיגל שפיץ טולדנו: כל שאלה שאתם שאלתם את משרד החינוך, כל שאלה שאתה הפנית למשרד החינוך – אין נתונים.
סיגל שפיץ טולדנו: לא יודעים.
סיגל שפיץ טולדנו: לא יודעים כמה, לא יודעים כמה בתי ספר, לא יודעים כמה ילדים.
סיגל שפיץ טולדנו: אין בעיה, אין ניהול ברמת ילד, יש ניהול ברמת בית ספר.
סיגל שפיץ טולדנו: אין ניהול ברמת בית ספר, יש ניהול ברמת עיר.
סיגל שפיץ טולדנו: לא יכול להיות שכל הדברים האלה רשומים על צטלעך, ועל סמך הדבר הזה מישהו שריין 600 מיליון שקלים.
סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו עובדים היום מערכות מידע ממוחשבות, ואני אומרת את זה בלי ציניות.
סיגל שפיץ טולדנו: גם אני וחברי להנהגת ההורים הארצית מוכנים בהתנדבות מלאה לסייע, לאפיין תהליך עבודה שמציג איך אוספים נתונים.
סיגל שפיץ טולדנו: זה דברים שהיום יודעים לעשות, חלקנו – זה המקצוע שלנו בחיים ואין בעיה לעשות את הדבר הזה.
סיגל שפיץ טולדנו: אני מברכת מאוד גם את השרה אורלי לוי, שיושבת כאן, וגם את חברי הכנסת האחרים ואת פיקוד העורף ורח"ל על כל הרצון לעזור אבל התקציב והמידע והידע בסוף נמצא במשרד החינוך.
סיגל שפיץ טולדנו: לא יעזור כלום אם מישהו יתכלל את הפרויקט כי מי שצריך להביא את הנתונים זה משרד החינוך.
סיגל שפיץ טולדנו: יש להם היום בכל רגע נתון על-ידי יועצות בתי הספר ומנהלות בתי הספר, וסליחה שאני מדברת בלשון נקבה כי זה הרוב אז מותר – בכל רגע נתון משרד החינוך יכול בשנייה להעביר סקר לבתי הספר, לדרוש את הנתונים ותוך שבוע, לא חודש, דרך היועצות, שישבו שלושה ימים הם יודעים בדיוק מי המשפחות ואנחנו יודעים את זה כי בשטח, למשל, אנחנו תורמים להם מחשבים, אנחנו תורמים להם מזון.
סיגל שפיץ טולדנו: זאת אומרת, בתי הספר יודעים להגיד בדיוק מי הם אותם ילדים רעבים, ובואו לא נשכח רגע את הרעבים החדשים.
סיגל שפיץ טולדנו: מפעל ההזנה רלוונטי לתקופת טרום הקורונה.
סיגל שפיץ טולדנו: בתקופת הקורונה יש רעבים חדשים והרבה, בכל הרשויות.
סיגל שפיץ טולדנו: גם ברשויות החזקות אנחנו אוספים מזון וכן, ההורים בינתיים לקחו אחריות כולל אותו סקר שדיברו עליו קודם משרד הבריאות והאוניברסיטה העברית – זה לא תפקידנו.
סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו לא אמורים למפות תמונת רעב לאומית.
סיגל שפיץ טולדנו: יש כאן ממשלה ויש כאן משרד חינוך שהנתונים אצלו, אז אני מרגישה שקצת מספרים לנו סיפורים מי אחראי, מי לא אחראי.
סיגל שפיץ טולדנו: הנתונים נמצאים בבית הספר, ואני מאוד מקווה שבסוף הישיבה הזאת תצא דרישה ברורה למשרד החינוך להציג נתונים, כל הנתונים שלא הביאו לישיבה הזאת כולל כמה כסף נשאר בתקציב, כמה כסף שוריין לתקופת הסגר הראשונה ולתקופת הסגר השנייה.
סיגל שפיץ טולדנו: יש לי הצעת ייעול שהיא פרקטית לגבי הכספים, אני רוצה לחדש לכם משהו שלא דובר היום – היום נכנסה לתוקף ההנחיה של ביטול איחוד הצהרונים של הילדים ברחבי הארץ.
סיגל שפיץ טולדנו: המשמעות היא שילדים בכיתות א'-ג', במיוחד כיתות ג', לא מקבלים צהרון החל מהיום.
סיגל שפיץ טולדנו: משרד החינוך החליט שהוא משפה רק את כיתות א'-ב' וזה לדיון אחר.
סיגל שפיץ טולדנו: המשמעות היא שצהרונים נסגרים ברחבי הארץ החל מהיום והרשויות לא יכולות ואולי גם לא צריכות לממן את זה, ושוב אנחנו מגדילים את הפערים בין הרשויות החלשות לחזקות.
סיגל שפיץ טולדנו: זה אומר שיש הרבה ילדים בכיתה ג' וגם בכיתות א'-ב' שיישארו רעבים החל מהיום בנוסף לילדים של מפעל ההזנה.
סיגל שפיץ טולדנו: אז אם יש מיליונים בקופת משרד החינוך שיושבים מתקופת הסגר, שרק יגידו כמה זה, והגיע הזמן באמת לאסוף את הנתונים ולהחליט איך ומי מקבל את הכספים ולא המשרד הזה או המשרד האחר כי האחריות הבלעדית היא של משרד החינוך, והמידע נמצא במשרד החינוך וכל הנתונים נמצאים שם, ואני חוזרת שוב על הרצון שלנו, של הנהגת ההורים הארצית, לסייע באפיון הדבר הזה ולעשות את הדברים האלה ביחד, אבל הגיע הזמן לחלק את האוכל הזה ולנצל את הכספים האלה כי זה באמת מתסכל לשבת ולשמוע כאן את הדברים האלה.
סיגל שפיץ טולדנו: תודה רבה.
יוסף ג'בארין: תודה לך, סיגל.
יוסף ג'בארין: נשמע לפני הסיכום את אלי כהן, מנכ"ל ארגון "פתחון לב", בבקשה.
יוסף ג'בארין: אחר-כך, את דני גיגי.
אלי כהן: שלום אדוני היושב-ראש, תודה על הדיון החשוב הזה.
אלי כהן: אני רוצה להתחבר לדבריה של הגברת שדיבר לפני – נקודת המפתח פה בתוך הסיפור הזה, זה עצם העובדה שיש פה כסף שכבר קיים, תקנה תקציבית שכבר קיימת.
אלי כהן: אני חושב בדיוק כמו שנאמר פה, שהמיקוד צריך להיות במה קורה עם הכסף הזה מכאן קדימה.
אלי כהן: יש את הכסף הזה ואפשר לתעל אותו לטובת פעילויות שונות של ביטחון תזונתי, של בירור הצרכים של האוכלוסייה הספציפית שאנחנו מדברים עליה, ולא ניתן כאן לכל אורך הדיון מענה מה קורה עם הכסף הזה?
אלי כהן: לאן הוא הולך?
אלי כהן: מה מיועד לעשות אתו?
אלי כהן: וזה הדבר החשוב שהוועדה צריכה להוציא הלאה וקדימה כי יש תקציב שניתן למטרה ברורה – בואו נממש אותו.
אלי כהן: הוא לא מומש עד כה, בואו נממש אותו, יש המון דרכים לעשות את הדבר הזה.
אלי כהן: אנחנו, ב"פתחון לב", עשינו פעילויות של חלוקה גם עם משרד הרווחה וגם עם משרד הבריאות וגם עם פיקוד העורף במהלך התקופה של הקורונה, ויש פתרונות נהדרים לסוגיה הזאת.
אלי כהן: הנקודה היא שהכסף הזה כרגע נמצא באיזו שהיא נקודה עלומה, ובזה צריך לטפל לטעמי.
יוסף ג'בארין: אכן קריאה מאוד חשובה והיא גם חלק מהמסקנות של הדיון הזה.
יוסף ג'בארין: מדובר בהרשאה תקציבית של 600 מיליון שקל, שצריך להבטיח שעדין - -
אלי כהן: שהוא נשאר לטובת ביטחון תזונתי.
אלי כהן: זו בדיוק הנקודה.
יוסף ג'בארין: בדיוק, בהחלט.
יוסף ג'בארין: תודה אלי.
יוסף ג'בארין: דני גיגי, מנהל המחלקה הציבורית בעמותת 121.
דני גיגי: קודם כל תודה רבה על הדיון, זה דיון חשוב מאוד.
דני גיגי: תודה רבה גם לכל העמותות שנמצאות פה, לשרה אורלי לוי ולחגי רזניק, שהביעו את הנכונות שלהם לטפל בנושא הכואב הזה.
דני גיגי: אני חייב לומר שאני מאוד מסכים עם העניין שצריך לטפל בבעיה החמורה של ילדים שזכאים לקבל הזנה ולא מקבלים אותה.
דני גיגי: זה הדבר הראשון שצריך לטפל בו, וצריך לטפל בו בצורה יסודית ומהירה.
דני גיגי: צריך להסתכל על העתיד – בעתיד אני רואה את הילדים, גם את הרעבים החדשים שמדברים עליהם, את העניים החדשים שמדברים עליהם הרבה עכשיו וגם את העניים הקצת יותר ישנים, שזה הנוער בסיכון שכבר סובל מבעיה של תזונה לאורך כל המשבר ועכשיו זה אפילו חמור יותר עקב המשבר.
דני גיגי: הם המשיכו להיות בבתי הספר, הם לא יצאו מבתי הספר.
דני גיגי: דיבר פה קודם אלי מ"פתחון לב", אני מסכים אתו לגמרי – צריך לחשוב איך לתעל את הכסף.
דני גיגי: אז אם לא יכלו לתת את זה לילדים האלה, אז למה לא העבירו את זה לנוער בסיכון לדוגמה?
דני גיגי: למה לא העבירו את זה לאחרים שכן נמצאים במסגרת של בתי הספר, הם היו בבתי הספר.
דני גיגי: למה לא דאגו להעביר להם את המזון?
דני גיגי: אני חייב להגיד שאם לא נסתכל על איך אנחנו מרחיבים את מפעל ההזנה כי להגיד שילד מסיים את היסודי והוא כבר לא רעב – זה להסיר אחריות וזה פשוט לא הגיוני בשום דרך.
דני גיגי: אנחנו בקשר עם המון בתי ספר לנוער בסיכון, יש קואליציה שאנחנו מקיימים שנקראת "המתכון להצלחה" ואנחנו רואים את זה.
דני גיגי: אנחנו רואים ושומעים על הדילמות של המנהלים, על הבעיות ועל זה שהם לא יודעים איך להתנהל מול הרעב הזה.
דני גיגי: מעבר לרעב, המחסור הזה בארוחה חמה, ילד צריך ארוחה חמה ואני לא מדבר עכשיו אפילו על רעב.
דני גיגי: המחסור הזה בארוחה חמה וזה שילד צריך את זה, הוא נמצא בבית הספר הרבה מאוד שעות והוא צריך את הארוחה הזאת כדי להישאר וללמוד ולהצליח, בעיקר אותם ילדים שגם ככה נמצאים בבעיה.
דני גיגי: אני קורא מפה להמשיך בפעילות.
דני גיגי: אני קורא לוועדה להמשיך בדיונים האלה, זה דיונים חשובים ואנחנו חייבים להמשיך ולהביא את זה לסדר היום.
דני גיגי: ושוב, אני מברך על הרעיון לתכלל את הכל ואני קורא לשרה אורלי לוי באמת לכנס את כולם ולתכלל את הסיפור הזה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, דני.
יוסף ג'בארין: אני רוצה גם לשמוע את ארגון "לתת" – מיטל אשור, בבקשה.
יוסף ג'בארין: לא מחוברת.
יוסף ג'בארין: חיים הלפרין – אני רוצה לסכם אבל היה חשוב לי גם לשמוע את ההתייחסות שלך.
יוסף ג'בארין: אני אומר לך שלצערי אני לא מרגיש שהתקדמנו מהדיון הקודם.
יוסף ג'בארין: ביקשנו נתונים ובעצם לא קיבלנו.
יוסף ג'בארין: יש לכם מידע של נתונים, וזה גם מה שהרגישה נציגת ועדת ההורים הארצי – הרי יש נתונים על כל אותם ילדים שקיבלו את המנה החמה, ואין להתכחש לעובדה שמרביתם אם לא כולם, זקוקים לארוחה החמה הזאת ובטח יהיו זקוקים יותר אחרי משבר הקורונה והמשבר הכלכלי.
יוסף ג'בארין: מדאיג אותי ומדאיג אותנו שאין לכם עד היום במשרד תמונת מצב לגבי מה שקורה עם אותם ילדים בבחינת קבלת אותה ארוחה חמה.
יוסף ג'בארין: אתה פשוט לא מצליח להגיד לי מה קורה עם אותם ילדים.
יוסף ג'בארין: להפנות למשרד הרווחה ולהפנות למשרד הפנים – יכול להיות שתכניות הרווחה מגיעות אליהם ויכול להיות שלא, פשוט אין את המידע הזה.
יוסף ג'בארין: אין לקבל את תמונת המצב הזאת.
יוסף ג'בארין: לדעתי, זאת תמונת מצב מאוד עגומה מבחינת אותם ילדים.
יוסף ג'בארין: אני, כיו"ר הוועדה לזכויות הילד, לא מקבל בשורה טובה שמרגיעה אותי, שאותם ילדים היום חיים בביטחון תזונתי.
יוסף ג'בארין: אני חושב שיש כאן אחריות מאוד גדולה על משרד החינוך לפעול באופן מיידי לתקן את המצב הזה.
יוסף ג'בארין: יש נכונות גם של המשרד לחיזוק קהילתי, גם של פיקוד העורף, גם של משרד הביטחון, משרד הבריאות, לעשות את שיתוף הפעולה הנדרש וכמובן גם של השלטון המקומי, וחשוב לי לקראת סיכום הדיון הזה לשמוע שאכן אתם גם נרתמים ושאפשר יהיה לעדכן בתקופה הקרובה לגבי אותם ילדים ומה המעמד שלהם.
יוסף ג'בארין: חיים, אני אמרתי לך את המשפט הזה גם בדיון הקודם – זו לא משימה מורכבת.
יוסף ג'בארין: זה גם ברמה הבית ספרית, גם ברמה של מחלקת החינוך של כל יישוב ויישוב שזכאי, ואפשר ממש לבדוק ולהרים טלפון לאותם משפחות של הילדים ולראות מה קורה.
יוסף ג'בארין: אגב, בעקבות הדיון הראשון פנינו אליך, גם ממרכז המחקר והמידע של הכנסת פנו למשרד החינוך כדי לקבל את הנתונים שאנחנו מבקשים על אותם ילדים שזכאים לארוחה חמה ומה קורה אותם, ולא קיבלנו את הנתונים האלה.
חיים הלפרין: קודם כל, לגבי הנתונים – אמרתי גם למרכז המחקר והמידע שהנתונים בדרך אליכם.
חיים הלפרין: ביקשתם נתונים של שנים שעברו – רצינו לתת לכם נתונים מדויקים וזה בדרך אליכם.
חיים הלפרין: אני מעריך שזה עניין של יום-יומיים שיגיע, זה נמצא אצל המקשרת בין המשרד לבין הכנסת וזה בדרך אליכם.
חיים הלפרין: אין שום בעיה להעביר את הנתונים האלה, אנחנו גאים בהם, אין כאן נתונים שמישהו רוצה להסתיר.
חיים הלפרין: דבר שני, והוא יותר מרתיע ואמרתי גם בדיון הקודם ואני אומר את זה ביתר שאת עכשיו – חוץ מזה שאני חושב שהדיון חשוב, אנחנו נשתף פעולה בשמחה עם כל מי שירצה להביא את המהלך הזה.
חיים הלפרין: הוא יהיה אתנו כתף אל כתף במהלך הזה.
חיים הלפרין: אנחנו העמדנו את כל המערכת שלנו לטובת הסיפור הזה בסגר הראשון ואנחנו נשמח לעשות אותו דבר, ברגע שתהיה החלטת ממשלה מי לוקח אחריות או החלטה משרדית, זה לא משנה – בסגר הראשון זה היה שיתוף פעולה בין משרד החינוך לאוצר.
חיים הלפרין: זהו, לא היה צריך יותר מזה שום דבר וזה עבד נפלא.
חיים הלפרין: אני אומר גם בעניין הזה שמבחינתי, אנחנו נשתף פעולה עם כל מי שייקח אחריות, אנחנו נעמיד לרשותו את כל המערך של הידע והיכולת ומאגר הספקים שלנו כדי שהדבר הזה יקרה.
חיים הלפרין: הילדים חשובים לנו לא פחות מכל מי שדיבר קודם.
יוסף ג'בארין: ואני מניח שהשאלה שלי בעקבות הדברים האלה – מדוע שמשרד החינוך לא ייקח אחריות על התחום הספציפי של מפעל ההזנה של התלמידים ויבטיח מערך של שינוע המנות האלה.
יוסף ג'בארין: מה החסם?
יוסף ג'בארין: מה הקושי כאן אם כל המשרדים אומרים שהם מוכנים לסייע, גם משרד הרווחה וגם המשרד - -
חיים הלפרין: אדוני יושב-הראש, אני חושב שהדברים נאמרו קודם ואני אגיד אותם, אני חושב שאתה ערני לזה לא פחות ממני: ילד בבית הוא ילד במשפחה, הוא לא ילד בבית ספר.
חיים הלפרין: הוא לא אוכל עם קבוצת הילדים שאיתו בגן או בבית הספר – הוא בבית.
חיים הלפרין: להביא מנה בודדת לילד זכאי בבית – זה יותר גרוע מאשר לא להביא במובן הזה שאני חושב עלו פה דברים נכונים מאוד מהקודמים לי, שברגע שאנחנו מדברים על ביטחון תזונתי או על מענה למשפחות במצוקה – הילד הזה לא בודד.
חיים הלפרין: זה שהוא זכאי ואח שלו בכיתה ז' לא זכאי – אז אי אפשר לגרום להם לשאול מי מקבל איזה חלק.
חיים הלפרין: אני חושב שהפתרון שאנחנו כבר ניסינו אותו בסגר הראשון, שאומר שיש גורם מתכלל ברמה של הרשות, שיודע איזה צרכים נענים ואיזה לא כי הדוגמאות הפשוטות הראו שהיו רשויות שאמרו שהמשפחה הזאת מקבלת סל מזון והעדיפו לתת את המנות למשפחה שיש בה ילדים בודדים או לזוגות - - - וכאלה.
חיים הלפרין: אי אפשר לבנות מהמטה, אפילו של כל משרד מעצמו, את המענה הנכון.
חיים הלפרין: המענה הנכון יכול להיעשות כשמישהו ברמה הכי קרובה לאזרחים, ברמה של הרשות המקומית או אפילו השכונה ויודע להגיד מי זקוק למה, שיש לו מערך של פתרונות אפשריים אבל עלה פה רעיון מאוד יפה של שוברים.
חיים הלפרין: יכול להיות שצריך לחלק למשפחות שוברים - -
יוסף ג'בארין: טוב, אבל זה פרויקט אחר.
יוסף ג'בארין: חיים, תרשה לי להגיד שאני חולק עליך.
יוסף ג'בארין: אני לא בטוח שאותו ילד במשפחה – אתה מעדיף מצב שהוא לא יקבל מאשר המצב שרק הוא יקבל בתוך המשפחה.
יוסף ג'בארין: אני לא בטוח שזה נכון.
יוסף ג'בארין: כמו כן, החוק עצמו נתן לו את הזכאות הזאת ופורמאלית זה במסגרת החינוך ולכן, הסיבה לכך מובנת.
יוסף ג'בארין: אם היית בא ואומר לי שכל הילדים הזכאים ממילא מקבלים מענים ממסגרת אחרת והם זוכים לאותה מנה במסגרת חבילה כוללת יותר, אז לא הייתה לי בעיה.
יוסף ג'בארין: הייתי אומר לך מצוין, זה טוב שזה קורה אבל אתה לא יכול להגיד לי את זה כי אין לך נתונים לגבי כל ילד וילד.
יוסף ג'בארין: זה אומר שיש כאן עשרות-אלפי ילדים רעבים שלא חיים בביטחון תזונתי וכמה שנים הם קיבלו במסגרת משרד החינוך את המנה החמה והיום, אף אחד לא נותן לי תשובה מה קורה אתם, וזו עיקר הבעיה בכל הדיון שלנו על מפעל ההזנה.
חיים הלפרין: אני מסכים.
חיים הלפרין: משרד החינוך יודע לתת מענה במסגרת מערכת החינוך.
חיים הלפרין: אתה לא שואל אותי למשל מה קורה בחופשות עם הילדים האלה שבמערכת החינוך?
חיים הלפרין: הרי אם הם ילדים ממשפחות רעבות אז בחופשות הם גם רעבים - -
יוסף ג'בארין: נכון אבל חיים, בלי משבר הקורונה - -
חיים הלפרין: אנחנו יודעים לתת מענה כשאנחנו יכולים בזמנים שאנחנו לא יכולים, ולשתף פעולה הכי טוב שאפשר בזמנים שבהם אנחנו לא יכולים.
יוסף ג'בארין: אז מצדי היה עדיף כמובן שגם בחופשות זה יקרה אבל כמובן שאנחנו מדברים על הנושא הזה בעקבות משבר הקורונה, בעקבות ההחרפה במשבר הכלכלי של המשפחות, מאות-אלפי המובטלים החדשים ולכן, יש כאן מאוד צורך אבל המשבר הזה הוא גם משבר מתמשך – זה לא חודש, חודשיים.
יוסף ג'בארין: חופשות זה בסך הכל חודשיים, שגם ככה זו תקופה ארוכה אבל כאן אנחנו מדברים על שמונה, תשעה חודשים.
יוסף ג'בארין: אני לא שותף למחשבה שאומרת שהחובה היא רק למוסדות החינוך.
יוסף ג'בארין: אמנם אני יזמתי תיקון לחוק שיאפשר העברת המנה החמה לילד גם אם הוא לא נמצא במסגרת ואני רוצה לקוות שזה יעבור אבל בינתיים, אני רוצה להבטיח ששמונה, תשעה חודשים אחרי המשבר הזה, הילדים האלה אכן מקבלים את הזכות שלהם לאותה מנה חמה.
יוסף ג'בארין: לצערי, גם כיום וגם בעקבות הדיון הזה, אנחנו לא מקבלים תשובות שמשביעות את הרצון בעניין הזה חוץ מאותו מספר שקיבלתי ממשרד העבודה והרווחה על 18,000 ילדים הזכאים לפי חוק המנה החמה, ומשרד העבודה והרווחה מגיע אליהם.
יוסף ג'בארין: אז מה קורה עם השאר, שזה 95% מאותם תלמידים?
יוסף ג'בארין: אני לא מוצא תשובה וזה אומר שבהחלט יש כאן עשרות-אלפי ילדים שנופלים בין הכיסאות וישנים כשהם רעבים, ובוודאי גם לא יכולים ללמוד ולא יכולים להתרכז.
יוסף ג'בארין: זה נושא שמדיר שינה ממני וצריך להדיר שינה מכל מי שעוסק בתחום הזה.
יוסף ג'בארין: אני רוצה להוסיף לדבריי – אז קודם כל, תודה למשתתפים.
יוסף ג'בארין: אני רוצה להודות לשרה אורלי לוי אבקסיס על ההשתתפות שלה.
יוסף ג'בארין: על הנכונות של המשרד בהובלת המנכ"ל של המשרד חגי רזניק, לגייס את המשאבים של המשרד לטובת התכלול של מפעל ההזנה, במיוחד בהקשר של מפעל ההזנה של משרד החינוך – אני חושב שהדיון של היום רק מדגיש את חשיבות ההתערבות שצריכה להיות ממש מיידית כדי להוציא את התכלול הזה לפועל, ולכן יהיה חשוב ואנחנו שמענו על הרעיון של שולחן עגול, שלא התקיים אתמול.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שאפשר לקבוע דיון ממש בימים הקרובים, ואנחנו בוועדה נשמח להיות שותפים לאותו שולחן עגול בין-משרדי, שיביא את כל הגורמים השותפים לאחריות בתחום.
יוסף ג'בארין: חשוב לי להדגיש – אנחנו שמונה חודשים מפרוץ המשבר ובוודאי שראוי היה שיימצא פתרון לסוגיית הילדים הזכאים למנה חמה ולא נמצאים במוסדות החינוך בגלל הסגר המתמשך או במיוחד בהתחשב בכך שיש תקציב, התקציב קיים, תקציב של 600 מיליון שקל, והתקציב הזה צריך להיות משוקע, חובה שיהיה מושקע כדי להבטיח אותו ביטחון תזונתי של אותם מאות-אלפי ילדים.
יוסף ג'בארין: אני מברך גם על היוזמות החברתיות של העמותות השונות, של עידן מבית"ר ירושלים – אני מקווה שעוד ספורטאים וכוכבי ספורט יצטרפו למאמצים הללו למען הילדים של כולנו.
יוסף ג'בארין: הוועדה מבקשת שוב ממשרד החינוך וממשרד האוצר לקבל את הנתונים – מתוך ההרשאה של 600 מיליון, כמה הושקע עד היום, והתכנית להשקעת התקציב שלא נוצל במאמצים הללו, של הבטחת ביטחון תזונתי לילדים.
יוסף ג'בארין: התקציב הזה, 800 מיליון שקל הוא תקציב שמיועד להבטיח את המנה החמה לאותם ילדים שהצורך שלהם במנה הזאת רק גבר והתעצם בעקבות משבר הקורונה המתמשך.
יוסף ג'בארין: לעניין התכנית של משרד הפנים ותווי המזון – הוועדה קוראת ליצור מנגנון שוויוני לכלל האזרחים כדי שלא יהיה מצב שאזרחים יישארו מאחור.
יוסף ג'בארין: הוועדה מדגישה את הצורך לתת מענים לאוכלוסיות שאינן משלמות ארנונה מסיבות כל שהן, והייתי אומר שהן אוכלוסיות שענייניהן לא מוסדרים במסגרת רשויות מקומיות כמו למשל התושבים הערבים בכפרים הלא-מוכרים בנגב, הנשים שנמצאות במקלטים – צריך לתת את הדעת על מתן מענים הולמים גם אליהם.
יוסף ג'בארין: הוועדה מבקשת ממשרד הפנים שבחלוקת תווי המזון תילקח בחשבון נגישות כלל היישובים וכלל המשפחות לספק המזון, לרשתות המזון, ככה שתהיה פריסה רחבה דיה על-מנת שתהיה נגישות ראויה לכלל המשפחות בכלל היישובים.
יוסף ג'בארין: הוועדה גם מודאגת ממה ששמענו היום מנציגת ועד ההורים הארצי, על ביטול הצהרונים לכיתות ג'.
יוסף ג'בארין: המשבר הנוכחי מחייב הגברת צהרונים והגברת תכניות התמיכה בביטחון התזונתי ולא ההיפך, ולכן נדרש להבטיח הימשכותן של התכניות הקיימות, ולהבטיח שעכשיו, עם החזרה של שכבות ה'-ו' ועם החזרה החלקית שמתקיימת בשכבות היותר נמוכות – צריך להבטיח שמפעל ההזנה מתקיים במלואו, גם באותם הימים שהילדים לא נמצאים במוסדות החינוך כי החזרה, כפי שאנחנו מבינים, היא בכל מקרה חזרה חלקית.
יוסף ג'בארין: אני רוצה שוב להודות לכל המשתתפים.
יוסף ג'בארין: זה דיון שני ואני רוצה לקיים עוד דיון בעוד כמה שבועות כי חשוב לנו לעקוב.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שבדיון הבא אנחנו כבר נשמע בשורות טובות על ההתארגנות של אותו גוף מתכלל וגם נתונים על כך שאותם מאות-אלפי ילדים – כבר הגיעו אליהם.
יוסף ג'בארין: אם לא הגיעו אליהם במשך שמונה חודשים אז שבחודש הקרוב יובטח שהמנה החמה אכן מגיעה אליהם ושהמערכת לא שכחה אותם מאחור.
יוסף ג'בארין: אני נועל את הישיבה הזאת תוך תחושות של דאגות קשות ממצבם של ילדינו.
יוסף ג'בארין: בוקר טוב לכולם, סבאח אל ח'יר, אני פותח את הישיבה של הוועדה לזכויות הילד, בנושא ילדים המתגוררים בבתים ללא חשמל.
יוסף ג'בארין: זוהי סוגיית חיבור בתים ביישובים הערביים לתשתית חשמל, ואני אפתח בלהודות, קודם כל, לאילה, ממרכז המחקר על החומר שהוכן לקראת הדיון הזה, תודה גם למשתתפי הדיון שנוכחים כאן, תודה למשתתפי הדיון גם בזום, ואני רוצה להגיד לכם שזו בהחלט אחת הסוגיות האקוטיות והקשות ביותר בחברה הערבית, מזה שנים ארוכות.
יוסף ג'בארין: אני אישית, אבל גם חברי, חברי הכנסת, מקבלים כל הזמן פניות, הייתי אומר של אלפי משפחות שמתגוררות בבתים שאינם מחוברים לתשתית החשמל, בעיקר בגלל העדר מה שמכונה, בלשון החוק, טופס 4, שזה טופס האכלוס.
יוסף ג'בארין: אספקת שירותי חשמל היא חיונית, על אחת כמה וכמה, בתקופה הזו, תקופת הקורונה, כדי לנהל חיים חברתיים תקינים, בוודאי בכל מה שקשור בשירותי החינוך לאותם הילדים, אבל גם בכלל, עם הדגש הזה על עבודה מרחוק, לימוד מרחוק, הזום שנכנס לחיים שלנו.