GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קרן אוחנה: שלום, תודה לכם על הזכות.
קרן אוחנה: אני שמחה שחברת הכנסת שאשא ביטון יושבת כאן כי באמת היינו שותפות לדרך בחוק הפיקוח מה שחשוב לי לומר זה כמה דברים.
קרן אוחנה: ראשית, אני מצטערת אם אשמע קטנונית, אבל אני מאוד שמחה שעשו הקשים למעונות היום הציבוריים בנושא חוק המצלמות ודרישות החובה, כי אנחנו מרגישים קצת אנדרדוג, ובכל פעם כשעולה נציג של משרד העבודה הוא מדבר מאוד יפה עלינו, רק שהוא לא מזכיר אותם.
קרן אוחנה: וכשיש פלח בגילאי לידה עד שלוש שהוא כבר סקטוריאלי, תחת פקוח של מדינת ישראל אני חושבת שהם צריכים להיות עמוד האש לפני המחנה, ושם לעשות את כל הפיילוטים של בדיקה, של תקצוב, של אשכולות, של משאבים, וכו', ואחר כך גם לאפשר לנו ללמוד מהטובים ביותר.
קרן אוחנה: הדבר השני, ותקנו אותי אם אני טועה – בחוק הפיקוח היה איזשהו אלמנט של תקצוב הקורסים הבסיסיים של קורסי עזרה ראשונה ושל ההתנהלות הבטוחה, מה שנופל עלינו היום מאוד חזק, ונופל בדאבל – עלות הקורס, עלות שעות העבודה לעובדות בשעות נוספות, כי הן עובדות עד 17:00 ונשארות לקורס – זה אומר שהן יוצאות מהגן ב-22:00 ו 23:00 בלילה, מקבלות על זה 1505, כשיש לנו תחלופה מאוד גדולה.
קרן אוחנה: אין לנו יכולת לקיים את זה.
קרן אוחנה: קורסי ההתנהלות הבטוחה הם קורסים שעולים 3,600 שקל.
קרן אוחנה: כל החובות האלה נכנסות עכשיו לדינמיקה של מרוץ נגד הזמן כדי לקבל מענק שהוא בסופו של דבר 350 שקל לילד, שתבינו את האבסורד.
קרן אוחנה: אנחנו רודפים אחרי הזנב.
קרן אוחנה: התשובות של הבקשה לאישור הראשוני לוקחות 45 יום.
קרן אוחנה: איך אנחנו אמורים - - -
יוסף ג'בארין: 45 יום אחרי שאתם מקבלים אישור על השלמת כל המסמכים?
קרן אוחנה: כן.
קרן אוחנה: זה אבסורד.
קרן אוחנה: אין לנו שום סיכוי לזכות במענק הזה.
קרן אוחנה: מה שחשוב לומר – השלמת הגשת הבקשה, כמו שנאמר קודם בנאיביות – היא כוללת הצהרה שסיימנו את הקורסים.
קרן אוחנה: אז מה ההבדל אם יש לי אישור ראשוני או הגשתי בקשה שהשלמתי את הדרישה לאישור ראשוני< אין לי יכולת להגיש את ההצהרה שהשלמתי את הדרישה, כי אין לי יכולת להגיע כרגע לקורסים.
קרן אוחנה: אז זה אומר שחתמו את גורלי בעניין המענק.
קרן אוחנה: הדבר השני זה עניין המפקחים שכרגע מסתובבים בשטח.
יוסף ג'בארין: הליך השלמת כל המסמכים זה הליך שאתם מקבלים תשובה פורמלית, כן?
קרן אוחנה: כן, שהשלמנו, שהגשנו את הדברים ואחר כך זה הולך לבדיקה של אי רישום פלילי.
יוסף ג'בארין: וכיום זה גם מחייב את עניין המצלמות וההכשרות?
קרן אוחנה: נכון.
קרן אוחנה: ולכן אין לנו סיכוי להשלים את הליך הגשת הבקשה כי אלה עמודים שבכל פעם זה מעביר אותך לדף הבא, אחרי שאתה מאשר את ההצהרה.
קרן אוחנה: ואם אתה לא לוחץ אתה לא עובר לשלב הבא.
קרן אוחנה: אם אתה אומר שעשית – זה אומר שאתה משקר.
קרן אוחנה: אז יש כאלה שישקרו כדי לעבור לדף הבא ולקבל את המענק.
קרן אוחנה: יהיו כאלה שיהיו ישרים, ולכן המספרים הם נורא נמוכים – 1,400 גנים שקיבלו מענק ביחס לאלפים.
קרן אוחנה: זה רק אומר שאנחנו מאוד ישרות.
קרן אוחנה: ואתם יודעים מה?
קרן אוחנה: אולי קצת חבל על כך.
קרן אוחנה: הדבר השני שאני רוצה להגיד זה לעניין המפקחים של משרד העבודה.
קרן אוחנה: נשלחים כרגע מפקחים לשטח לאלה שהגישו בקשה לאישור ראשוני.
קרן אוחנה: הם באים למי שהגיש את הדרישה - - -
יפעת שאשא ביטון: בדיוק הפוך ממה שאנחנו צריכים.
קרן אוחנה: מה שקורה הוא שמגיע מפקח, נכנס לגן, אומר לגננת: תני לי בבקשה לצפות במצלמה.
קרן אוחנה: הגננת אומרת לו – בחוק כתוב שאסור לי לצפות.
יפעת שאשא ביטון: למפקחים מותר.
יפעת שאשא ביטון: למפקח של משרד העבודה והרווחה מותר.
קרן אוחנה: ואז היא מקבלת צו סגירה מנהלי ל-30 יום.
יפעת שאשא ביטון: למפקח של משרד העבודה והרווחה מותר, זה מה שאנחנו הצלחנו להשיג רגע לפני חקיקת החוק.
קרן אוחנה: שיגיע עם כבל, שיגיע עם טבלט, עם כבל USB ויתחבר למצלמות.
קרן אוחנה: הוא לא יכול לבקש ממנה לפתוח, כי אם יהיה אצלה זה יהיה לה זמין.
קרן אוחנה: לנו אסור להחזיק בגן שום - - - שמושך צפייה במצלמות.
יפעת שאשא ביטון: זה כבר להיות קטנונית.
יפעת שאשא ביטון: מצד אחד אתם אומרים – תנו לנו לראות.
יפעת שאשא ביטון: מצד שני – עכשיו את מערימה קשיים?
קרן אוחנה: אבל אני אומרת לך – הגננות שהתקינו השנה את המצלמות על פי החוק, אין להן יכולת – לא אפליקציה, לא ענן, לא - - -אין להם טכנית את היכולת.
קרן אוחנה: זה נשמר ב- DVR.
יפעת שאשא ביטון: אז קדימה, אז הוא פותח את ה- DVR.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת איך זה עובד.
קרן אוחנה: מעולה, אז הוא צריך להתחבר באיזשהו אופן, אבל לא באמצעות הגננת.
קרן אוחנה: אז בואו נעבור הלאה.
יפעת שאשא ביטון: זו נקודה חשובה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה לעבור הלאה.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור של פתיחת המצלמות על ידי המפקח – אנחנו שילמנו על זה בדם, יזע ודמעות כדי שזה יקרה.
יפעת שאשא ביטון: אז אני מבקשת שתתנו להם לעשות את מה שצריך.
קרן אוחנה: אין בעיה, אבל הם צריכים להגיע עם אמצעים שיאפשרו להם צפייה.
יפעת שאשא ביטון: גם לשוטר תגידי – תגיע עם אמצעים כדי שיאפשרו לך צפייה?
קרן אוחנה: לא, שוטר מגיע עם צו, הוא יכול לקחת את ה DVR אליו.
יפעת שאשא ביטון: גם מפקח יכול לפתוח את ה DVR, אל תהיו קטנוניים בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: במיוחד כשאתם רוצים שיפתחו לכם את זה לצפייה שלכם.
קרן אוחנה: את לא יורדת לסוף דעתי.
קרן אוחנה: אני לא אומרת שמפקח לא יפתח ויראה.
קרן אוחנה: אני אומרת שהוא צריך להגיע עם איזשהו אמצעי שמאפשר לו לראות, כי לגננת אין.
קרן אוחנה: יש גנים דתיים עם טלפונים כשרים.
קרן אוחנה: היא לא יכולה לצפות.
קרן אוחנה: אין לה איך.
קרן אוחנה: הוא מבקש ממנה להראות לו שהמצלמה עובדת.
קרן אוחנה: היא מראה לו שדולקת נורה אדומה, אבל אין לה לאן להתחבר.
יפעת שאשא ביטון: אתם לא עושים בקרה כדי לבדוק אם המצלמה מצלמת, מדי פעם, כמו שנקבע בחוק?
קרן אוחנה: המצלמה עובדת on/off.
קרן אוחנה: זה מה שנקבע בחוק.
קרן אוחנה: בחוק נקבע שאסורה צפייה על כל אדם, אלא אם כן המפקח הממונה או שוטר - - -
יפעת שאשא ביטון: ברור שאסורה צפייה, אבל יש לכם זמן שאתם צריכים לבדוק שהמצלמה עובדת, ששום דבר לא חוסם – בשעות שהילדים לא נמצאים, וכו'.
יפעת שאשא ביטון: יש הגדרות מאוד ברורות.
קרן אוחנה: צריך לבדוק שיש נורה דולקת.
קרן אוחנה: אני מוכנה לעבור על לשון החוק, ובאמת לבדוק את הדברים עד תום.
קרן אוחנה: אבל כרגע, באישור הראשוני ההתניה הזאת צריכה - - - לכן הגשנו בקשה לתיקון החוק.
קרן אוחנה: כרגע זה עומד על תזכיר חוק שצריך לעבור חקיקת משנה.
יפעת שאשא ביטון: טוב, אנחנו נבדוק את זה, וניכנס לעומק בסיפור הזה.
קרן אוחנה: מה שעוד חשוב לי לומר לעניין ההיערכות, לעניין החזרה לשגרה.
קרן אוחנה: אנחנו חזרנו לשגרה, באמת – בכול הכוח.
קרן אוחנה: מנינו את כול הקשיים גם אתמול בוועדה לביקורת המדינה וגם הוועדות האלה – חוזרות על עצמן וחוזרות על עצמן.
קרן אוחנה: לצערי, נתתם לשטח לדבר בדיון הזה אחרי שעה ו-45 דקות.
קרן אוחנה: צר לי שאנחנו לא יושבים כבעלי דעה, עמדה.
קרן אוחנה: אני חושבת שאנחנו היחידים שיכולים להגדיר את היכולות שלנו, את הצרכים שלנו ואת המסוגלות שלנו להתנהל תחת המשבר הזה.
קרן אוחנה: בכל פעם שאנחנו שומעים את חברי הכנסת, את המומחים, את המשרדים השונים – זה מצחיק אותנו, אין שום נגיעה בין המצוי לרצוי, בין מה שמצפים מאתנו למה שאנחנו מסוגלים אליו.
יפעת שאשא ביטון: לא הבנתי מה את אומרת.
יפעת שאשא ביטון: יותר היה חשוב לשמוע אתכם אומרים את אותם דברים או לשמוע את המשרדים נותנים תשובות למה שאתם שואלים?
יפעת שאשא ביטון: הרי הבאנו ניירות עמדה שלכם.
קרן אוחנה: אני לא מוצאת שהמשרדים נותנים תשובות.
קרן אוחנה: אנחנו מספטמבר בדיונים האלה, ולא התקדמנו בסנטימטר.
קרן אוחנה: יש לי חמישה ימים להעביר לכמה שיותר גנים בקשה למענק ולא התקדמנו סנטימטר.
קרן אוחנה: לא האריכו לנו את התוקף, לא נתנו מענק סקטוריאלי - - - לפתור את הבעיות עם האישור הראשוני.
קארין אלהרר: אבל בעקבות הדיון אתמול הם הודיעו היום שהם ככל הנראה מאריכים.
קרן אוחנה: "כנראה" זו מילה יפה.
קרן אוחנה: אנחנו היום ביום שלישי, זה עד יום חמישי.
יוסף ג'בארין: יש עוד נקודה שלא הועלתה ואת רוצה להדגיש אותה?
קרן אוחנה: אשמח שהדברים ייאמרו וייחשבו כדיון מהיר כדי שיינתנו לנו תשובות עד יום חמישי, כי שם נסגר לנו חלון ההזדמנויות.
קרן אוחנה: אני ממש מבקשת.
יוסף ג'בארין: לעניין ההארכה.
דבורה ספיר אליעזר: אני רוצה להתייחס לעניין המצלמות.
דבורה ספיר אליעזר: נכון לעשרות הבדיקות שנעשות על ידי המפקחים צריכים לבדוק באמת שיש מצלמה תקינה שפועלת – ככל שיש חשש לפגיעה בשלומם של הילדים.
דבורה ספיר אליעזר: הנושא הזה הופץ לתזכיר חוק כדי שגם ניתן יהיה לצפות, בשוטף, אבל נכון להיום, מה שהמפקח רוצה לראות – שיש מצלמה תקינה, ככל שיש מצלמה, שגם הותקנה באופן תקין ושהיא פועלת.
דבורה ספיר אליעזר: זה כל מה שמבקשים.
דבורה ספיר אליעזר: מבקשים התראה, אפשר לטעון והמפקח, הממונה, שזה אמיר – יתייחס לטענות המסגרת, ככל שתהיינה כאלה.
דבורה ספיר אליעזר: וכן, מגיעים גם למעונות שמגישים בקשות, בצדק.
דבורה ספיר אליעזר: אנחנו רוצים לראות שמה שיש בהצהרות – באמת הדברים מתקיימים.
דבורה ספיר אליעזר: אנחנו עושים פיקוח שוטף.
יפעת שאשא ביטון: צריך גם וגם.
נועה פורת חיים: מה שחשוב לנו לומר – דבר ראשון להזכיר שיש גם מחירים נפשיים ורגשיים בתוך המגפה הזו.
נועה פורת חיים: אנחנו מדברים פה הרבה על המחירים הכלכליים והבריאותיים ולא הזכרנו את המחירים הנפשיים שהילדים האלה משלמים, גם בעצם בכל הקטיעות של כל החזרה וההפסקה של המסגרות, וגם בעניין שהילדים היו בבית עם כל המשפחות – ושמענו על הרבה מצוקה.
נועה פורת חיים: אנחנו גם שומעים היום מתוך הדיון על כל המצוקה של הצוות שנדרש גם לטפל היום בילדים לצד קשיים כלכליים ולצד מצוקות בריאותיות של הצוות ועובדים בסיכון.
נועה פורת חיים: אז דבר ראשון אנחנו באמת מבקשים שאם אפשר, בכל הצמתים של קבלת ההחלטות, בשולחן עגול – שיהיו גם אנשי מקצוע מתחום הבריאות של הנפש ופסיכולוגים חינוכיים והתפתחותיים, שנוכל לתת את האספקטים האלה ונוכל לתת את הידע שלנו גם מתחום המחקר והאקדמיה וגם מהשטח, כי באמת אנחנו שומעים על מצוקות גדלות והולכות מההורים, הילדים והצוות.
נועה פורת חיים: דבר שני – אני מחזקת את הדברים שנאמרו בישיבה לגבי להפוך את מעונות היום והגנים לענף חיוני כדי שלא תהיינה הקטיעות ונוכל לפתח אמון בדמות המטפלת.
נועה פורת חיים: דבר נוסף – שגם נוכל להשתמש ברשויות המקומיות, כדי שנוכל להיעזר בכל הדמויות שמטפלות בגיל הרך – טיפות חלב, מרכזים להתפתחות הילד, יחידות התפתחותיות, כדי שנוכל לאתר את כל הילדים שהלכו לנו לאיבוד, שאנחנו לא יודעים מה המצוקות שלהם.
נועה פורת חיים: אנחנו שומעים שהמצוקות שלהם הולכות וגוברות, ואנחנו בהחלט רוצים לאתר את זה.
נועה פורת חיים: דבר נוסף שבאמת חשוב לנו – להרחיב את המענים הפסיכולוגיים הקיימים.
נועה פורת חיים: אנחנו רוצים שפסיכולוגים יוכלו להיות בשטח, יוכלו להיכנס לאותם מעונות, לתת הדרכה לצוותים שהיום באמת מתמודדים עם מצוקות נפשיות גם של עצמן, מאוד מאוד קשות.
נועה פורת חיים: זה גם משהו שהצענו לגבי חוק הפיקוח, שנוכל להכניס מערך של פסיכולוגים לתוך המעונות לתת הדרכה.
נועה פורת חיים: שלחנו מסמך רחב לגבי מה תפקידו של פסיכולוג בתוך המסגרות – גם לתת תמיכה לצוות, גם לתת מענה להורים וגם היכולת לאתר את כל הילדים בסיכון התפתחותי ורגשי.
נועה פורת חיים: אז כמובן שחשוב מאוד לא להוציא פסיכולוגים לחופשות, כמו שנעשה בסגרים האחרונים, ורק להרחיב את זה יותר.
יוסף ג'בארין: באיזו מסגרת הוצאו לחל"ת?
יוסף ג'בארין: השלטון המקומי?
יוסף ג'בארין: משרד הבריאות?
יוסף ג'בארין: איפה זה קרה?
נועה פורת חיים: היום, העובדים בשירותים הפסיכולוגיים הבריאותיים הוצאו לחל"ת במספר רשויות.
נועה פורת חיים: הסתדרות הפסיכולוגים התערבה כדי להחזיר אותם לשטח.
נועה פורת חיים: מה שאנחנו מבקשים – אנחנו היום בדיון על מעונות.
נועה פורת חיים: כיום, ילדים מגילאי שלוש ואילך מקבלים תמיכה של פסיכולוגים דרך הרשויות המקומיות, דרך השירותים הפסיכולוגיים החינוכיים.
נועה פורת חיים: אנחנו רוצים להרחיב את השירות הזה שגם המעונות יוכלו לקבל א המענים האלה.
נועה פורת חיים: לקבל תמיכה פסיכולוגית לאיתור, לליווי תמיכתי, להדרכה, לעזרה להורים.
נועה פורת חיים: המענים הרגשיים שזקוקים להם עכשיו בשטח הם עצומים.
נועה פורת חיים: נשמח להיות חלק מתוך המערך הזה, להרחיב את השירותים שלנו כדי שנוכל להגיע לכול המשפחות שבמצוקה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שבדרך כלל יש לכם את המצוקה להגיע בכלל לכל המסגרות שצריך כי אתם בחסר, אבל אני לגמרי מסכימה שזה חלק מהשירות שצריך להיות.
נועה פורת חיים: אז נשמח לעזרתכם להגדיל את זה ושאני אוכל לספק את זה.
נועה פורת חיים: הצורך הוא אדיר, וכמובן שנרצה להעלות את הנושא של הפסיכולוגיה הציבורית, להנגיש פסיכולוגיה לכולם בצורה זמינה, איכותית ובחינם.
נועה פורת חיים: זה בעצם המאבק של הפורום של הפסיכולוגיה הציבורית.
חנן דגן: שלום לכם, ותודה לשני יושבי הראש על ההזדמנות להעלות את הנקודות האלה.
חנן דגן: יש לנו פה בעיה מאוד מאוד קשה.
חנן דגן: אני חושב שאין פה מספיק מודעות לקטסטרופה שאנחנו נמצאים בה.
חנן דגן: אין יום שגנים לא מודיעים לי שסוגרים, שאין להם סבלנות יותר להתמודד, לא עם ההמתנה לפיצויים הקודמים ולא להמתנה לפיצויים הבאים, והם לא יכולים יותר לשאת את זה.
חנן דגן: אנחנו קרבים לכאוס נוראי שלא נוכל להתמודד אתו אם לא נדע לעצור אותו היום.
חנן דגן: אני נתקל בבעיות ביורוקרטיות נוראיות.
חנן דגן: שלחו לי אתמול את כל החומר ואני אשמח להעביר לכם.
חנן דגן: באים ומחזירים בקשות על זה שהחותמת של רואה החשבון היא לא בדיוק על הקו.
חנן דגן: הדברים הם נוראיים.
יפעת שאשא ביטון: אשמח אם תעביר אלי דברים כאלה.
יפעת שאשא ביטון: נטפל בזה אישית.
חנן דגן: אני שומע פה את פקידי הממשלה ואני שואל את עצמי אם הם עוברים קורס איך לייצר ביורוקרטיה.
חנן דגן: זה פשוט נוראי, כל הביורוקרטיה הזו.
חנן דגן: אנחנו צריכים ממש להקים ועדת חקירה גם על מה שהולך עכשיו עם החוק החדש.
חנן דגן: לא לזה התכוון החוק, לבוא ולהקשות.
חנן דגן: אנחנו רוצים שהגננות יעבדו עם ילדים, לא יעבדו כל היום בביורוקרטיה.
חנן דגן: הרי איך הם יכולים להתמודד עם זה?
חנן דגן: איך הם יכולים להתמודד עם הדבר הבלתי אפשרי?
חנן דגן: ולכול יש פתרונות.
חנן דגן: אם יבואו ויגידו מחר – אוקיי, אנחנו רוצים לקלוט עובד חדש, תעשו מערכת, שלפני שאני מכניס אותו אלי תוכלו לבדוק את העובד ולא יבואו וייקחו לי את הרישיון, ואני אתחיל לרוץ ולהשתגע.
חנן דגן: ומה אני צריך את זה?
חנן דגן: אנחנו צריכים להעמיד את הדברים במקום.
חנן דגן: צריכים לבוא ולראות איך אנחנו מתחילים לפצות את הגנים, שיוכלו להתמודד עם זה.
חנן דגן: אנחנו צריכים לראות איך יהיה להורים לחזור בתום המשבר, כי לא יהיה להם לאן לחזור.
חנן דגן: אנחנו רואים היום גנים שקורסים כי הורים מוציאים את הילדים החוצה.
חנן דגן: הם אומרים – אנחנו לא רוצים לשם, ואני מבין אותם.
חנן דגן: ויש לנו פה משבר של קורונה, ואנחנו רואים את הגנים מתרוקנים מילדים כרגע.
חנן דגן: אז המצב כרגע עוד בסדר כלפי ההורים, כלפי המקומות, אבל הגנים קורסים אחד אחרי השני.
חנן דגן: אין יום – היום, בבוקר, התחלתי עם שני גנים שנסגרו.
חנן דגן: אתמול היה לי גן שנסגר.
חנן דגן: כל יום – זה לא עוצר.
חנן דגן: אנחנו חייבים לעצור את הגלגל הזה.
חנן דגן: אם לא נעצור את הגלגל הזה לא נוכל להתמודד עם זה.
חנן דגן: חייבים לראות מה עושים, חייבים לראות איך מתמודדים עם הביורוקרטיה הזו שהיא לא נורמלית.
חנן דגן: הפקידים צריכים להבין.
חנן דגן: אולי תרדו לשטח ותראו איך זה להתמודד עם הביורוקרטיה שאתם יוצרים.
חנן דגן: אני אומר את זה לפקידים.
חנן דגן: אי אפשר להתמודד עם הביורוקרטיה.
חנן דגן: זה פשוט לתלוש שערות.
חנן דגן: אנחנו לא רוצים את זה.
חנן דגן: אנחנו רוצים שיהיה חוק, רוצים להגן על הילדים.
חנן דגן: זו הייתה מטרת החוק.
חנן דגן: מטרת החוק לא הייתה להקשות על האזרח, שזה מה שקורה היום.
כרמית פולאק: שלום.
כרמית פולאק: קודם כול אני חייבת לומר שעלו פה המון נושאים.
כרמית פולאק: לי כן חשוב לשים את האצבע על הסוגיה של התקנות שדבי ממשרד הרווחה דיברה עליה.
כרמית פולאק: בדיון הקודם הם אמנם אמרו – היום ייצאו התקנות להערות הציבור, ואחרי שהם ייצאו להערות הציבור זה לוקח עשרה ימים ואחר כך יש לנו שלושה שבועות.
יוסף ג'בארין: הם דיברו על שלושה שבועות להערות הציבור.
כרמית פולאק: היום היא אומרת לנו שיש מהיום עוד ארבעה שבועות.
כרמית פולאק: אני אומרת בכנות: לא יכול להיות שיהיה כזה זלזול בהוראות החוק.
כרמית פולאק: אנחנו כבר בעיכוב של יותר משנה בהבאה של התקנות האלה לכנסת, ועדיין לא רואים שום התקדמות.
כרמית פולאק: אני מבינה את זה, היו המון הערות לציבור.
כרמית פולאק: אני מניחה שרוב ההערות היו מאוד מאוד דומות.
כרמית פולאק: תביאו לנו נוסח ראשוני, בואו נתחיל לעבוד על משהו.
כרמית פולאק: כל הדיונים האלה שאנחנו עושים – הרבה מהדברים האלה יוכלו להיות מוסדרים תוך כדי הדיונים על התקנות.
כרמית פולאק: זאת אומרת, אנחנו גם נרגיש שאנחנו עושים משהו פרודוקטיבי, שאנחנו עוד לפחות מתקדמים לאן שהוא.
כרמית פולאק: לא חלילה שאני מזלזלת, אבל דיון כזה, שאנחנו רואים שעולים כל-כך הרבה נושאים ובסוף אנחנו לא נוגעים בשום דבר ולא יוצאים עם משהו קונקרטי – אז אנחנו מפספסים פה משהו.
יוסף ג'בארין: עניין התקנות הוא חשוב ואנחנו בהחלט נבקש להשלים בהקדם האפשרי את התהליך.
כרמית פולאק: אני חושבת שאנחנו נמצאים ברגעים שבהם – שוב, עלה פה משבר הקורונה, כל הדברים קשורים אחד בשני.
כרמית פולאק: אני חושבת שהדיונים צריכים להתחלק לסוגיות ספציפיות, ועל אף שהקשיים שלובים זה בזה אני חושבת שברגע שנתחיל להתקדם לקראת איזושהי הסדרה שהיא יותר קונקרטית, הרבה מהדברים יבואו על פתרונם תוך כדי, והרבה מהסוגיות יוכלו לעלות תוך כדי.
כרמית פולאק: לפחות נרגיש שאנחנו מתקדמים לאן שהוא, כי על כל סעיף אנחנו נצטרך לתת את התשובות הספציפיות.
כרמית פולאק: יפעת שאשא ביטון יודעת שככה זה עובד.
יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני מוטרדת.
יפעת שאשא ביטון: ואגב, עשינו בדיקה – בדיון שבו דובר זה היה ב-26 באוגוסט.
יפעת שאשא ביטון: לא סתם זכרתי שעבר הרבה מאוד זמן.
יפעת שאשא ביטון: כבר היינו כבר צריכים להיות אחרי התהליך הזה.
שני כלפון: אני באמת לא אחזור על כל מה שאמרו מארגוני הגנים האחרים.
שני כלפון: אני כן רוצה להגיד שאני מסכימה מאוד עם מה שאמרת, חברת הכנסת שאשא ביטון, שהקורונה היא אכן דבר שלילי לכולנו, אבל נוצרה פה הזדמנות, ומעונות היום עלו פתאום לסדר היום.
שני כלפון: אני חושבת שהפתרון כי טוב לכולם זה שיכירו במעונות היום הפרטיים כמוסד חינוכי לכול דבר.
שני כלפון: זה יפתור המון מהשאלה התקציבית, גם, בעניין הפיצויים, כי ברגע שלא נשלם את אותן עלויות כמו מעונות הסמל – אז יהיו לנו תקציבים לדברים אחרים.
שני כלפון: אני מאוד מסכימה עם מה שאמרו פה לגבי ההשלכות הרגשיות על הילדים.
שני כלפון: גם אנחנו יודעים לעשות המון דברים.
שני כלפון: מנהלות גנים הן מנהלות שיודעות מה הן עושות.
שני כלפון: אני בעלת תואר שני בחינוך, אני מנחת הורים לגיל הרך, לבני נוער – תנו לנו את הכסף הזה כדי להעביר הדרכות לצוותים.
שני כלפון: יש לנו באמת מה לעשות עם זה.
שני כלפון: יש לי גם תכתובות מייל שאני בשמחה מוכנה להעביר לכם ולהראות לכם מול משרד העבודה וגם מול הרשות לעסקים קטנים שרשום לי שם בפירוש, חד וחלק – ב-12.8 קיבלת אישור ראשוני, לאחר מכן עדכנת פרטים של עובדת חדשה ולכן כרגע אינך זכאית למענק, צרי אתנו קשר אם תקבלי את האישור, ואז אחרי זה כתוב בסוגריים – כמובן – עד ה-31 לאוקטובר.
שני כלפון: אז יש פה עניין שכל פעם שחגי עולה לדבר וגם דבי והם אומרים שזה תלוי רק בהגשת הבקשה – זה לא נכון.
שני כלפון: זה מאוד מתסכל לשמוע את זה שוב ושוב כי זה לא נכון.
שני כלפון: בשטח אנחנו חווים את הדברים האלה.
שני כלפון: לגבי המצלמות – לי, באופן אישי, יש מצלמות בגן כבר שמונה שנים.
שני כלפון: לא חיכיתי לשום חוק כדי להתקין אותן.
שני כלפון: העלות של זה הייתה מטורפת וגם ברור לי שאני לא אקבל על זה שום סבסוד כלשהו.
שני כלפון: אני כן אומרת שכן צריך לחשוב שוב על עניין החוק, כי המצלמות מבחינתי הן כלי תחקור ובקרה בלתי רגיל.
שני כלפון: אני עולה על אנשי צוות לא טובים הרבה לפני מפקח כלשהו.
יפעת שאשא ביטון: זה דיון חשוב אבל אחר.
יפעת שאשא ביטון: יש פה הרבה היבטים שמשרדי ממשלה אחרים מתייחסים אליהם, במיוחד הרשות להגנת הפרטיות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקיים את הדיון הזה.
שני כלפון: אני אשמח להיות חלק ממנו.
שני כלפון: אני רק אומרת שלדעתי חלק גדול מהבעיה תיפתר בהכרה במוסד חינוכי.
שני כלפון: ברגע שירדו מאתנו כל העלויות השוטפות כמו שאין אותן למעונות הסמל אנחנו לא נהיה במצב הזה בסגרים.
שני כלפון: ברור שיהיו לנו הפסדים, אבל אנחנו נהיה במצב הרבה יותר טוב.
שני כלפון: אנחנו מדברים הרבה גם על הפיצויים של הסגר הקודם, שזו עדיין בעיה.
שני כלפון: אני רק רוצה להזכיר שעברנו גם סגר שני, שגם עליו חשוב לתת מענה, ולא רק להתעסק בביורוקרטיה של הפיצויים של הסגר הראשון, כי אנחנו גם נהיה בסגר שלישי, זה ברור לכולנו.
יפעת שאשא ביטון: לא, זה לא אמור להיות ברור לכולם אבל זה שאתם מחדדים את זה בתודעה החברתית – זאת הבעיה שלנו.
יפעת שאשא ביטון: כדאי להשתחרר מהסיפור של הסגרים.
שני כלפון: אני מאוד הייתי רוצה להשתחרר מזה, אבל כשהפתיחה נעשית בצורה לא מבוקרת, וביום שישי מודיעים שביום ראשון צריך לפתוח אז לצערי ההחלטות האלה מביאות גם לסגר שלישי שאני מאוד מקווה שהוא לא יהיה.
שני כלפון: אני רוצה לעבוד, אני לא רוצה להיות סגורה.
שני כלפון: אני גם לא רוצה פיצוי.
שני כלפון: אני רוצה להיות פתוחה ולעבוד, זה הכול.
שני כלפון: אבל אני שוב אומרת שלדעתי זה יהיה חלק מהפתרון – שאנחנו נוכר כמוסד חינוכי לכל דבר, בייחוד אם אנחנו עכשיו מפוקחים.
שני כלפון: אין סיבה שאנחנו נופלה לעומת מעונות הסמל.
יפעת שאשא ביטון: גם מעונות הסמל לא מוגדרים היום כמוסד חינוכי ברור שזה חזון אחרית הימים שתהפכו להיות תחת משרד החינוך, לצד כל האתגרים האחרים שנצטרך לפתור.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רק נשמח אם תעבירי לנו לוועדה את המסמך שקיבלת לגבי ההחלפה של העובדת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נסכם.
יפעת שאשא ביטון: אז קודם כול תודה לכל המשתתפים.
יפעת שאשא ביטון: בדרך כלל הדיון הוא חינוכי, רגשי.
יפעת שאשא ביטון: ברור לנו יש עוד הרבה היבטים לעניין הזה של שגרת הפעלת מעונות היום, אבל אנחנו היינו בדיון אדמיניסטרטיבי כדי לראות איך אנחנו בכלל מאפשרים את ההישרדות של המסגרות האלה, כדי שנוכל לשמור על השגרה של הילדים.
יפעת שאשא ביטון: מה שאנחנו מבקשים זה להגדיר את הענף כחיוני בעת חירום.
יפעת שאשא ביטון: זה יפתור הרבה מאוד בעיות בעתיד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים לקחת בחשבון את הנושא של קשיים בקיום הקורסים שמהווים תנאי לרישוי, כדי שלא נעכב את האפשרות לקבלת המענק אצל חלק מהמעונות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לבחון מחדש את מתווה סבסוד המצלמות ולתקן אותו – לא רק בהיבט של הרטרואקטיביות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו שמענו כאן שיש גם היבטים של סבסוד לפי מספר ילדים.
יפעת שאשא ביטון: קחו בבקשה, תבדקו את הדברים בצורה ריאלית, בנפש חפצה לתת סבסוד, ולא לראות איך אפשר לצמצם את מתן הסבסוד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים שתהיה ישיבה של האוצר עם נציגים של הענף כדי להבין את המורכבויות ואת ההבדלים בין הענף הזה לבין ענפים אחרים כדי שאפשר יהיה לתת להם את הפיצוי הראוי.
יפעת שאשא ביטון: בעיניי זו משימה לאומית להשאיר את הענף הזה בקיום מלא, כי אחרת אנחנו נפסיד אותו ביום שאחרי, נצטרך להתחיל לבנות הכול מחדש וייצא שכרנו בהפסדנו.
יוסף ג'בארין: אני אוסיף רק כמה הדגשים שהיו בדיון – אז קודם כול לעניין אנשי המקצוע מהתחום הפסיכולוגי.
יוסף ג'בארין: אין ספק שאנחנו ממליצים שבכל צומת של קבלת החלטות חשוב לשתף אנשי מקצוע מתחום בריאות הנפש, סוגיה שעלתה גם בדיונים קודמים.
יוסף ג'בארין: הוועדה כמובן מבקשת להאריך את התקופה להגשת הבקשות למענקים כדי לאפשר גם לאלה שלא הגישו להשלים את ההליך הזה.
יוסף ג'בארין: לעניין המצלמות והסבסוד והקשיים שהועלו – אני מקווה שתוך שבוע ימים נוכל לקבל התייחסות בכתב לשתי הוועדות בעניין המתווה החדש או ההנחיות החדשות שיאפשרו קבלת פיצויים גם ברמה רטרואקטיבית.
יוסף ג'בארין: עלתה הסוגיה של הקושי היום לקיים הכשרות מקצועיות לצוותים, ולכן צריך לתת מענים לעניין הזה, שזה לא יהיה תנאי להשלמת הבקשה או השלמת המסמכים והאישור הראשוני, כי אחרת לא ניתן יהיה להשלים את ההליך הזה.
יוסף ג'בארין: גם עלה הנושא שהעלה ד"ר פלדמן לעניין הצורך במתן מענים לילדים של הצוותים הרפואיים – אני חושב שצריך לתת עליו את הדעת במשרד הבריאות וגם משרד העבודה ומרכז השלטון המקומי, ובכלל, אנחנו חוזרים ומדגישים - - -
יפעת שאשא ביטון: עוד נושא אחד, ברשותך – הנושא של תשלומי הורים במעונות המפוקחים.
יפעת שאשא ביטון: במעונות הפרטיים הורים אחרי 30 יום שיש סגר לא נדרשים לשלם.
יפעת שאשא ביטון: הם משלמים 10% - - -
מור דקל: עד 14 יום – 30%.
מור דקל: מעל 14 יום עד 30 יום - 10%, ואחר כך לא משלמים.
יפעת שאשא ביטון: ומה שקורה שדווקא במעונות הסמל – ההורים משלמים תשלום מלא.
יפעת שאשא ביטון: שם זה לא הוסדר.
יפעת שאשא ביטון: זה יושב על שולחנו של מוטי אלישע, אז שיתכבדו לזרז את זה.
יוסף ג'בארין: ולעניין התקנות – רשמנו לפנינו את ההצרה של היועצת המשפטית לזרוע העבודה במשרד העבודה והרווחה שבעצם תוך כארבעה שבועות אנחנו אמורים לקבל את הנוסח הסופי של התקנות שנאשר אותם והם ייכנסו לתוקף.
יוסף ג'בארין: אני שב ומדגיש את ההמלצה שלנו שכל המעונות והגנים מגילאי לידה עד שש יוגדרו כשירותים חיוניים ולכן גם יוחרגו מכול החלטה שאולי תהיה בעתיד על סגר.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לכול המשתתפים, גם בזום וגם הנוכחים.
יוסף ג'בארין: ישיבה זו נעולה.
יוסף ג'בארין: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה של הוועדה לזכויות הילד.
יוסף ג'בארין: היום יום רביעי, ה-9 בדצמבר, בנושא הדוח של ארגוני זכויות אדם: "יש דין", רופאים לזכויות אדם ו"שוברים שתיקה".
יוסף ג'בארין: הכותרת: "חיים חשופים".
יוסף ג'בארין: אנחנו נשמח לשמוע את הצגת הדוח, תוך התמקדות ככל האפשר בנושא של פגיעה בילדים פלסטינים בגדה המערבית.
יוסף ג'בארין: הדוח היה רק בגדה?
ליאור עמיחי: רק בגדה.
יוסף ג'בארין: הדוח עוסק בפרקטיקה הצבאית של פלישות לבתי פלסטינים בגדה המערבית וההשלכות של הפלישות הללו על בריאות הנפש של המשפחות הפלסטיניות, לרבות על ילדים.
יוסף ג'בארין: הדוח, ממה שאני ראיתי, חושף עד כמה השימוש בפרקטיקה הזו נפוץ ורחב, ובעיקר נעשה במחשכים ללא ביקורת שיפוטית, ואני מבין שאפילו הנהלים עצמם, אם כן קיימים, גם שאלה, הם חסויים מעיניי הציבור.
יוסף ג'בארין: עולה מהדוח שפלישות לבתים נעשות למטרות כגון אפילו מיפוי ואיסוף מידע לגבי יושבי הבית.
יוסף ג'בארין: היו מקרים של צילום דיירי הבית, גם שאינם חשודים בדבר, וכן הפגנת נוכחות של הצבא כדי בעצם לייצר את הנוכחות של הכיבוש בחיי היום-יום של המשפחות הפלסטיניות.
יוסף ג'בארין: הדוח, ככל שזה גם מתקשר להיבטים שחשוב לנו למקד בדיון הזה, חושף שמשפחות פלסטיניות שחוות פלישות לבתים, דיווחו באופן ברור על תסמינים של חרדה, עוררות יתר, הפרעות בשינה בקרב ילדים ובני נוער, כמו גם תסמינים בקרב ילדים ובני נוער, של תלות בהורים והופעה של התנהגות תוקפנית, שזה במיוחד מבחינת ההשלכות על ילדים.
יוסף ג'בארין: אנחנו תיכף נשמע את הדוח, אבל אני בכל זאת רציתי למקד דברים שאפשר היה מייד לראות בדוח.
יוסף ג'בארין: הדוח בעצם מציג תמונה קשה של פגיעה בילדים שחיים תחת כיבוש, שהם הקורבנות הגדולים ביותר של המדיניות האכזרית הזו.
יוסף ג'בארין: אין ספק שפלישות לבתים מזעזעות את המשפחה, זורעות תחושה קשה של בהלה, של השפלה, ואני רואה גם לפי הדיון שאתם גם חשפתם, מובילות גם לביטויים ברורים של תחושת חוסר שליטה, של דיכאון וכו', ולכן אני חושב שיש חשיבות רבה להעלות למודעות הציבורית את המצב הבלתי אפשרי הזה של ילדים שחיים תחת כיבוש, ללא זכויות אדם, חשופים כל הזמן להחלטות שרירותיות של חיילים, שבמקרים רבים משאירות את הילדים עם טראומות וצלקות נפשיות קשות.
יוסף ג'בארין: אפתח ואגיד לכם לפני שאנחנו ניגשים להצגת הדוח ולשמוע מהארגונים שעמלו על הדוח.
יוסף ג'בארין: אתמול היה לנו דיון על התעללות בילדים במסגרות של הגיל הרך.
יוסף ג'בארין: זה לא כיבוש, לא צבא זר, זה בתוך מסגרות של הילדים בישראל, ואפשר היה לראות עד כמה החוויה הזו היא טראומטית ועד כמה ההורים שנכחו גם בדיון, התקוממו נגד העובדה שאין את המעטפה התומכת בילדים ובהורים ועד כמה יש היעדר של צוות מקצועי שמלווה את ההתעללויות הללו.