GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פראס בדחי: התוצאה, אין תמריץ להתקדם לעשות תכנון כי ממילא הניסוח הזה לא עוזר, גם אם אתה מפקיד תכנית, והדבר השני, מינהל התכנון עומד על שלו לא לתקן את הסעיף שהוא מונע חיבורי חשמל בתוך הצו, למרות, תקשיב, ד"ר יוסף, למרות העמדה החיובית של משרד המשפטים.
פראס בדחי: אני אחראי, אני מקווה שאני מוקלט, אני אחראי על מה שאני אומר, משרד המשפטים תומך בתיקון, מי שעומד ומתנגד לתיקון של הצו הנוסף זה מינהל התכנון.
פראס בדחי: אתה מבין לאן הגענו?
יוסף ג'בארין: כן, נקודה חשובה, ודרור הכדור אצלכם לפחות בעניין הספציפי הזה.
יוסף ג'בארין: אבל אם רשות מקומית מצליחה להכין תכנית מתאר מפורטת, להפקיד אותה, מה שהיה אמור לפי הצו לאפשר למאות אם לא יותר בתים להתחבר, ואז יש לה איזה שהוא תנאי פה ושם, שפשוט מעכב את כל החיבור ואז כל המטרה של השינוי החקיקתי פשוט סוכלה.
יוסף ג'בארין: אני אודה להתייחסותך בעניין הזה, כי זה עלה גם מפי ראשי רשויות שהשתתפו בדיון קודם, שההתעקשות על תנאים מסוימים, שהם לא קשורים לחיבור לחשמל, היא זו שמסכלת את החיבור בהרבה מקרים והתוצאה היא שלמרות החקיקה.
פראס בדחי: הערת ביניים, הכנת התכנית נועדה להכשיר את הבנייה הבלתי חוקית, כלומר ברגע שהיא הופקדה, וזה נמצא בשטח הצהוב, למה אתם מתנגדים?
פראס בדחי: מה חשוב ההליכים שהיו קודם, המשפטיים?
יוסף ג'בארין: אוקיי, אז לא נקודה מאוד חשובה ושוב, דרור מר בדחי הציג את זה, נשמעה גם התכנית קודם, שיש תנאים בתוך המתווה שנוכחי שכשלעצמו הוא מצומצם וצר, שיש תנאים שעד היום מסכלים את האפשרות להתקדם.
יוסף ג'בארין: מקשיב לך גם נציג משרד המשפטים כאן, שאנחנו מציגים את הבעיה הזו גם בפניו.
דרור לביא אפרת: כן, קודם כל הבעיה פה היא בעיה של ניסוח הצו, היא לא בעיה שמופיעה בחוק עצמו.
דרור לביא אפרת: בחוק עצמו אין הגבלה שקובעת איזה תנאים, מלבד העובדה שצריכה להיות תכנית מפורטת שהופקדה, וזה נדרש, ואנחנו חושבים שזה נדרש, והסבירה את זה גם כרמית וגם מינהל התכנון סבור את אותם דברים, שתכנון מפורט צריך להיות ברור וידוע, כדי לוודא שהבניינים האלה הם לא בניינים שמסכלי תכנון, ועד שאין תכנון מפורט אי אפשר לדעת את זה.
דרור לביא אפרת: עכשיו, השאלה לגבי השלב שבו נמצא, אם אפשר ללכת על זה שלב אחד אחורה, ולהגיד אם יש החלטה על הפקדה או לא, לאו דווקא הפקדה בפועל או כל מיני הליכים כאלה, זה אולי דברים שאפשר לחשוב עליהם, אבל אין ספק שצריך תכנון מפורט, אי אפשר להסתמך על תכנון כוללני, זה דבר ראשון.
דרור לביא אפרת: ולכן אין החוק גם מחייב את זה, זה דבר ראשון.
דרור לביא אפרת: דבר שני, הנושא הזה של הליכים משפטיים וצווים שיפוטיים או צווים מנהליים שחלים על מבנים, קודם על אני מניח שזה חל רק על חלק מהמבנים ולא על כולם, ולכן חלק מהם כן יכולים להתחבר לחשמל.
דרור לביא אפרת: והסוגיה השנייה, היא סוגיה של מה קורה באמת במצבים שבם יש צו של בי משפט שקבע משהו והוא לא כובד, פה גם לזה כרמית התייחסה, השאלה היא לא שאלה מינהל התכנון על הרגליים האחוריות, כי מי שמטפל היום בכל הנושא של צווי הריסה ושל אכיפה בכלל, זה יחידת האכיפה הארצית, ובתוך הפרקליטות יש את היחידה להנחיית תובעים והם אלה שמטפלים בנושא.
דרור לביא אפרת: יחד איתם ויחד עם משרד המשפטים אם הם יגיעו, או כולם יגיעו, שיש אפשרות בתנאים מסוימים, אני לא יודע, צריך לחשוב מה התנאים שיש, כי בכל זאת יש פה צו של בית משפט שזלזלו בו והתעלמו ממנו, אז זה לא משהו שאנחנו ויכולים לבוא ולהגיד, טוב בסדר, אז התעלמו.
פראס בדחי: אבל גם המדינה לא תעשה שעונים.
דרור לביא אפרת: המדינה לא אוכפת, כי הצווים האלה יצאו כלפי אותם אנשים.
דרור לביא אפרת: רק אם לפי החוק, לפי תיקון 116, קודם על הבנאדם היה צריך לבצע את צו ההריסה, והוא לא ביצע אותו, אם רצתה הוועדה המקומית לבצע אותו, הייתה צריכה לבקש מבית המשפט.
דרור לביא אפרת: זה לא אוטומטי, היום זה מתאפשר גם בלי זה, זאת אומרת הרשות יכולה לבצע את ההריסה בעצמה אם היא רואה שעבריין הבנייה לא ביצע את זה.
דרור לביא אפרת: וגם פה יש כרגע צו של בית משפט, אי אפשר להתעלם מזה, צריך אולי לחשוב על מה לעשות, אולי לפנות לבית המשפט ושהוא יחליט.
פראס בדחי: אני שואל אותך, ואם תחברו לחשמל אתם לא יכולים להרוס אחר כך?
פראס בדחי: אתה רוצה דוגמאות כמה בתים שבקושי מחוברים לחשמל?
פראס בדחי: מה הקשר?
דרור לביא אפרת: בוודאי שיש קשר, ודאי שיש קשר, כי לא מספיק שיש צו שהוא הופר, אז גם אנחנו נחבר אותו לחשמל, אנחנו גם ניתן עוד פרסים לעברייני בנייה.
פראס בדחי: זה לא פרס, זה זכויות האדם.
דרור לביא אפרת: זה פרס.
דרור לביא אפרת: זה להעביר מסר חד משמעי, שכדאי להיות עבריין בנייה במדינת ישראל, גם ככה אנחנו מעבירים את המסר הזה יותר מדי.
יוסף ג'בארין: דרור, אתה מודע לבעיה הזו, הרי אי אפשר לדבר על עשרות אלפי אנשים כעברייני בנייה, מי שכאן אשם מלכתחילה שלא הכין תכניות מתאר, לא יכול עכשיו לבוא בטענות לאנשים.
יוסף ג'בארין: אנחנו מחפשים פתרונות, אני מודע לקושי הזה, נציגי משרד המשפטים נמצאים בדיון, אבל אפשר למצוא פתרונות במיוחד אם מדובר בבתים, כפי שראש המועצה אומר שהם לא מסכלי תכנון, ואפשר להגיע להסכמה, גם אם יש בנייה לפני עשרים שנה, צו הריסה זה עדיין משהו שאפשר, ברמה המשפטית, להתגבר עליו.
דרור לביא אפרת: אז זה משהו שאפשר להתגבר עליו ברמה המשפטית, אני מסכים.
דרור לביא אפרת: יכול להיות שצריך לבדוק איך עושים את זה ברמה הטכנית כדי שזה בכל זאת יזכה לאיזה שהיא אמירה.
דרור לביא אפרת: כי ברמה הערכית אנחנו לא יכולים, לא יכולים, לבוא ולהגיד היה צו של בית משפט, אנחנו בינתיים נתעלם ממנו לחלוטין.
דרור לביא אפרת: זלזל בחוק, זלזל בבית המשפט ועכשיו אנחנו גם נותנים לו פרס.
דרור לביא אפרת: צריך להיות פה איזה שהוא הליך ביניים, אולי צריך לחשוב על איזה שהוא פתרון שהוא פתרון ביניים, שמאפשר מצד אחד כן לתת את זה וכמובן בהנחה שזה בניין שנמצא בתוך תכנית שהוא לא מסכל תכנון ואחרי שעברנו את כל הדברים האלה, אבל בהנחה שכל זה יכול להיות שיש מקום לחשוב איך עושים את זה, איזה הליך צריך להיות.
פראס בדחי: ד"ר יוסף, אולי צריך ללכת במתווה שאומר דרור, אני חושב שזה כבר חשיבה חיובית של דרור, גם אם נלך למתווה של ביניים שיקל על המצוקה גם זאת דרך בתיאום עם משרד המשפטים, אולי צריך לפתח את הנקודה ואת הרעיון שמציג אותו דרור.
פראס בדחי: אולי הוא יציג מצע איך אפשר ללכת בינתיים לפתרון ביניים, אף אחד לא מתכוון להיות עבריין ואף אחד לא מתכוון לא לכבד את החלטת בית משפט, אבל אני אומר לך דרור, אני סומך בעיניים עצומות על ארז קמיניץ שהוא אדם ישר, הגון, שיודע להבחין בין באמת הפרה בוטה במתכוונת, בזדונית, של החלטת בית המשפט, לבין בעיה שסובלת ממנה חברה שלמה בתוך המגזר הערבי, בתוך החברה הערבית.
פראס בדחי: ההבחנה כזאת אפשר לעשות אותה גם משפטית, עכשיו אני אומר לך את זה כמשפטן, אמרתי על המצע הזה והצגתי אותו לארז קמיניץ, בגלל זה אני אומר אני רואה באור חיובי החשיבה שלך על פתרון ביניים.
פראס בדחי: נותן מענה לחלק מהבתים, או לרוב הבתים, והמקרים שאתה חושש מהם שיכולים להעביר מסר של זלזול בבית המשפט, באמת לשים אותם בצד ולא לחבר אותם לבתים.
פראס בדחי: אבל לאנשים שבאמת נמצאים במצב שלא מסכלים תכנון והרשות המקומית מסכימה לכך.
פראס בדחי: תכנון שהופקד או אושר להפקדה בוועדה המחוזית, מציע מקומות כאלה כבתים למגורים, מקומות כאלה צריך ללכת לקראת, כי האנשים האלה, אני רוצה להגיד לך ובזה אני אסיים, האנשים האלה לא נולדו עבריינים דרור, הם לא נולדו עבריינים, אני לא רוצה לחזור להיסטוריה ואיך המדינה שנים על גבי שנים לא נתנה מענה לסוגיית התכנון בחברה הערבית, לא בהיבט של תקציבים ולא בהיבט של רשויות מאחור שהיו אחראיות לעניין הזה.
פראס בדחי: אני אניח לזה כרגע, אני רוצה לטפל בפרספקטיבה, זה הראיה שלי.
פראס בדחי: אני אומר לך, הערבים לא נולדו עבריינים דרור, אנחנו רוצים לקיים את החוק כלשונו, אבל בינתיים יש מצב שהוא בלתי אנושי, הוא פוגע בזכויות יסוד של בני אדם.
פראס בדחי: אין מדינה בעולם שדומה לה המצב כמו שיש במדינת ישראל, שילדים לא יכולים, ואנשים הגונים, רופאים שהולכים לשרת בבתי החולים, אין להם חשמל בבתים, רופאים, עובדי מדינה, אני אומר לך מהיכרות.
פראס בדחי: היישוב כפר קרע יש בו 400 רופאים, כ- 50 בתים מהרופאים האלה אין להם חשמל, והם כל יום קמים בשמונה בבוקר, בשבע בבוקר, הולכים להציל נפשות בבתי החולים, אלה עבריינים?
פראס בדחי: אלה לא יכולים להיות עבריינים, עם כל הכבוד.
יוסף ג'בארין: בוודאי שלא, ועל אחת כמה וכמה כשאנחנו מדברים על ילדים, אנחנו יכולים לדבר על לפחות 150,000 שסובלים מהמציאות הזו, שמענו את הדוגמאות רק אום אל פאחם 3,000 בתים, כפר קרע 45 בתים.
יוסף ג'בארין: המצב הזה בוודאי לא יכול להמשך נציג משרד המשפטים רצה להוסיף לדיון, בינתיים אני מודה לכם, תודה דרור ומר בדחי, ראש המועצה המקומית כפר קרע.
יוסף ג'בארין: עורך דין עותמאן רצית להוסיף?
רוסלאן עותמאן: ברשותך, אדוני, רק התייחסות קצרה בהמשך לדברים שנאמרו, הקושי שעורך דין בדחי ציין הוא מוכר לנו, שוב כפי שציינתי מקודם, הוא העלה את הדברים בפנינו בשיחה שהתקיימה עם ארז קמיניץ, המשנה ליועץ, התנאי הזה בצו שמקשה על חיבור לחשמל, אנחנו מכירים את הבעייתיות לגביו, אני מצד אחד מבין את הקושי שדרור העלה, שיש בעיות של שלטון חוק, כי מצד אחד אתה כאילו מחבר בתים לחשמל שיש לגביהם גזר דין של בית משפט, מצד שני, אני גם יכול להבין את הדברים של עורך דין בדחי, שצריך לחשוב על איזה מתווה שיאפשר חיבור לחשמל לבתים שלא מסכלים תכנון.
רוסלאן עותמאן: ושוב המקום באמת לדון בדברים האלה, בישיבה שאדוני הציע שתתקיים ואני חושב שזה המקום באמת לחשוב על איזה פתרון ככה מאוזן, שיאזן בין מצד אחד בין שלטון החוק, ומצד שני באמת לאפשר חיבור לחשמל.
רוסלאן עותמאן: ומשפט אחרון בהמשך לכן עברייני בנייה לא עברייני בנייה, אני חייב בהקשר הזה דווקא לצטט את ארז קמיניץ שתמיד מצטט את חבר הכנסת טיבי שאומר שהתושבים הערביים לא נולדו עם גנים להיות עברייני בנייה, אנחנו מבינים את זה, אנחנו מקבלים את זה, וזאת לא הגישה שלנו, אנחנו לא חושבים שכל האוכלוסייה, חלילה, היא עברייני בנייה.
רוסלאן עותמאן: אנחנו מנסים לקדם דברים ולמצוא פתרונות וזאת הגישה שלנו.
יוסף ג'בארין: ולעניין עבריינות הבנייה אני אומר לך, החובה המקורית של המדינה, של רשויות התכנון זה פשוט לתכנן, ולספק תכניות שיאפשרו לאנשים להתפתח ולבנות.
יוסף ג'בארין: זה לא קרה במשך עשרות שנים, אי אפשר היום להמשיך ולהעניש את האנשים על לא עוול בכפם.
יוסף ג'בארין: ולכן אני שומע ואני רואה שהאפשרות להתקדם בנושא, גם אם זה במקרים ספציפיים שעכשיו עלו בדיון, האופציה מאוד קיימת וצריך לקדם אותה.
יוסף ג'בארין: אני מניח שאם מחר תתקבל החלטה בממשלה, ואני מקווה שהיא תתקבל, על אימוץ מסקנות הוועדה להסרת החסמים בדיור בחברה הערבית, זה יחול גם לקדם אותנו בנושא.
יוסף ג'בארין: אבל מה שבטוח שאי אפשר לחכות עוד עשר שנים או אולי יותר עד שכל התכניות יגמרו, צריך למצוא פתרונות שיאפשרו את החיבור הזה בהקדם האפשרי.
יוסף ג'בארין: מישהו עכשיו כתב לי אנחנו בתחילת המאה ה- 21 ומדברים על חיבור חשמל לילדים שלא מצליחים ללמוד ולקבל שירותים רפואיים חיוניים וכדומה.
יוסף ג'בארין: זה רק מסמל את האבסורדיות של תמונת המצב כיום.
יוסף ג'בארין: אנחנו צריכים לסכם, אבל בינתיים ראיתי שמיטל בק מהמועצה לשלום הילד, ואולי כמה מילים מפאדי ונסכם.
מיטל בק: שלום, צהריים טובים.
מיטל בק: אנחנו לקראת בדיקת תיאום.
מיטל בק: תודה רבה יושב ראש הוועדה ולכל השותפים בדיון החשוב הזה, שמי מיטל בק אני עורכת דין ועובדת סוציאלית במועצה לשלום הילד, אני רוצה לחזור, אם אנחנו בסיכום של הדברים, לחזור ולדבר שוב על הילדים.
מיטל בק: חיבור לחשמל זה א'-ב'.
מיטל בק: ילד שאין לו חיבור לחשמל זה מצב של עוני, זה תנאי הישרדות.
מיטל בק: ילד במצב כזה לא יכול לממש את הזכות הבסיסית שלו להתפתחות, להגנה, לביטחון, לחינוך, לבריאות, זה זכויות בסיסיות, שאני מזכירה לכולם, שמעוגנות באמנה בדבר זכויות הילד עליה מדינת ישראל חתומה כבר 30 שנה.
מיטל בק: יש פה הנצחה של אי השוויון, של הפערים בין האוכלוסיות, אנחנו פה מדברים הרבה דיונים בוועדה על המוני כשלים בתחומי התשתיות.
מיטל בק: פעם זה מדרכות וכבישים, פעם זה אספקה של מים, הסעות, מחסור במרפאות ובשירותי בריאות.
מיטל בק: החובה של המדינה זה לספק לתושבים שלה שירות, במיוחד לילדים שהם חסרי הגנה, זה אוכלוסייה חלשה זה שירותים בסיסיים, אנחנו שומעים היום שמדובר במאות אלפי ילדים.
מיטל בק: זה פשוט שערורייה ואני רוצה לחבר את תקופת הקורונה, זה נאמר כאן כבר היום, המצוקות רק הולכות וגדלות יש עליה ברורה של פניות, בעשרות אחוזים, למוקדי הסיוע, גם למוקד של המועצה לשלום הילד.
מיטל בק: הראשונים שנפגעים מהמשבר זה מי שהם חסרי אמצעים, האוכלוסיות החלשות, רבים מהחברה הערבית נמצאים באוכלוסייה הזאת, אין מה לעשות.
מיטל בק: לכן החיבור לחשמל זה תנאי מחיה בסיסי, זה גם החיבור לילדים עכשיו לעולם החיצון, לחברה, פתרון לבדידות, זה הדרך היחידה שלהם ללמוד ולקבל את הזכות שלהם הבסיסית לחינוך, ובעיקר ההזדמנות של הילדים לפגוש איזה שהוא מבוגר שיראה אותם, שיזהה אם יש פה ילד במצוקה, אם הוא בסיכון.
מיטל בק: ככה אפשר רק לתת מענה לילדים אחרת הילדים האלה פשוט יהיו שקופים.
מיטל בק: בשורה התחתונה אני מסכמת, אם לא די שבמהלך השנה יש פערים שאנחנו כל הזמן עובדים בשביל לצמצם אותם, אז בתקופה הזאת של המשבר, העדר של התשתיות רק גדל והנצחה מתמידה של הפערים, וצריך לשים לדבר הזה סוף.
מיטל בק: הליכי תכנון ובנייה שדובר עליהם רבות היום לא יכולים לעכב את מתן הזכות הבסיסית הזאת לחשמל, אנחנו המועצה לשלום הילד מבקשים פה היום מכל השותפים, ממשרדי הממשלה, למצוא פתרון מיידי לחיבור של כל ילדי ישראל לחשמל.
דרור לביא אפרת: אני חייב להגיד לך דבר אחד, אי אפשר לדבר על זה שיש מחסור, שאין דרכים, ואין שבילים ואין כבישים, ואין מספיק שטחי ציבור, כשאין תכנון, התכנון הוא לא טוב והתכנון רודף אחרי עברייני הבנייה, זאת הסיבה שאין את כל התשתיות האלה.
דרור לביא אפרת: תכנון צריך ללכת ולהיעשות על בסיס של מצב שאפשר לעשות בו תכנון אופטימלי, שהתכנון כל הזמן הוא תכנון מכשיר, שהוא כל הזמן בא לאיך אנחנו פותרים את מי שכבר ביצע עבירות בנייה והתכנון הוא תכנון דפוק וזה מה שקורה.
דרור לביא אפרת: זה מה שאנחנו מקבלים.
יוסף ג'בארין: דרור, עם כל הכבוד, אני לא מצליח להבין מדוע אתה מתעקש לחזור דווקא למקרים החריגים ביותר.
יוסף ג'בארין: הרי כולם מסכימים, שאנחנו מדברים על בתים שהולכים להיות מוסדרים, שיש תכנית מתאר כוללנית שמסדירה אותם, אף אחד לא מדבר על בתים שמסכלי תכנון או בתים שיש לגביהם בעיה גם מצד הרשות המקומית.
יוסף ג'בארין: ולכן, השאלה כאן היא שאלה הרבה יותר רחבה, שאלה של עשרות אלפים, של מאות תושבים, ולכן השימוש במונח של עברייני בנייה, עם כל הכבוד לך, בתפקיד שלך, הוא חוטא כאן למטרה.
יוסף ג'בארין: זה ממש לא הנושא, זה ממש לא הנושא, אתה לא יכול לחיות עם מצב ש-300,000 תושבים אין להם חיבור לחשמל.
יוסף ג'בארין: אתה יכול לחיות עם זה?
דרור לביא אפרת: 300,000 תושבים זה מתחלק.
דרור לביא אפרת: אז אני מסכים איתך, שמי שנמצא בתוך יישוב ובנה באופן לא חוקי וכל מה שנדרש ממנו זה להוציא היתר, או שיש שם איזה שהיא תכנית שנמצאת בשלבים מתקדמים, אני מסכים לחלוטין, וזה גם מה שהחוק אומר, וזה גם מה שהצו אומר, ואת זה צריך לקדם ולאפשר ואני נוטה להסכים גם שהפתרון שדובר עליו פה, מה שרוסלאן העלה שצריך למצוא את הדרך גם אם יש צו הריסה מלפני 15 שנה, אז יכול להיות שבאמת הוא לחלוטין לא רלבנטי ויכול להיות שצריך לחשוב איך את העניין הזה מסירים.
דרור לביא אפרת: לעומת זאת, בתים שנבנו לפני שלוש שנים או חמש שנים ויש עליהם צו הריסה חדש, זה נעשה כשכבר התקדמו הליכי תכנון ומצב כזה אני לא חושב שצריך לתמוך בזה.
יוסף ג'בארין: המקרים החריגים האלו בטח ייבחנו, ואפשר לחפש כמובן פתרונות יצירתיים, יחד עם הרשות המקומית.
יוסף ג'בארין: אבל אתה תסכים שזה לא המצב הרגיל, המצב הרגיל כיום שהרוב המחוץ של הבתים הללו, ואני מדבר כמובן על הכרות אישית, על שכנים שלנו, אלה בתים שאף אחד לא מדבר על הריסה, אף אחד לא מדבר על כך שהם לא יהיו בתוך תכנית המפורטת.
יוסף ג'בארין: הייעוד הוא למגורים, בונים על אדמות שלהם, אלא שזה עשרות שנים ממשיכים לסבול מהעניין הזה של העדר החשמל.
דרור לביא אפרת: אז אני אומר שכל מקרה צריך להבחן לגופו, ובמובן הזה ואני מסכים שיש במצבים האלה שאתה מציג יש הרבה הצדקה לבוא ולהגיד אפשר כבר לחבר אותם, יש מצד שני לא מעט מבנים שאני חושב שעדיין צריכים להישאר בחוץ.
יוסף ג'בארין: אז לגבי אותם מקרים, אנחנו צריכים אותך ואת משרד המשפטים ואת הרשות המקומית, כדי לנסות לראות איך אפשר לקדם פתרונות גם לגביהם.
דרור לביא אפרת: על זה אין ויכוח.
יוסף ג'בארין: מילה לפני שאני מסכם.
יוסף ג'בארין: משתתף בדיון מתחילתו פאדי זועבי, פעיל חברתי, כמה מילים לפני שאני מסכם.
פאדי זועבי: כבוד היושב ראש, חברי הוועדה, אני פאדי זועבי מכפר תמרה שבצפון, שסובל כמו כל כפר או עיר ערבית מהרבה בעיות, בעיקר בסוגיית החשמל.
פאדי זועבי: קשה להאמין, אבל עדיין יש בתים במדינת ישראל 2020, שחברת החשמל מסרבת לחבר לרשת.
פאדי זועבי: זה לא אומר שאנשים שגרים הם לא מקבלים חשמל, אבל נאלצים להשיג אותו בדרכים עקלקלות.
פאדי זועבי: חיבור פירטי ולא בטיחותי מהשכנים וגנרטור שמרעיש ומזהם, אלה הפתרונות הנפוצים.
פאדי זועבי: חשוב להדגיש, שהבתים האלה חדשים והם משובחים, שבשורת אישורים מאנשי מקצוע, הם לא נבנו לא בסתר ולא כמו על קרקע גנוב.
פאדי זועבי: אני אישית מכיר מקרה שהוא קרוב אלייוקרוב גם לליבי, וכולם צריכים לגלות איתו אמפטיה.
פאדי זועבי: משפחה שגרה כבר בבית משלה על חלוקה משלה.
פאדי זועבי: שבע שנים.
פאדי זועבי: נולדה להם בת, היום היא בת חמש, בעלת צרכים מיוחדים.
פאדי זועבי: חייבת להצטייד במכשירים רפואיים שהם מאריכים את חייה.
פאדי זועבי: זה קשה להצטייד במכשירים האלה כי סומכים מגורם אחר חוץ רשת חברת החשמל, אין חשמל אז אין ציוד רפואי ומכשירים שחייבים להיות מצוידים לבת, ובכך חייה של הבת הזאת וחייה של הסוגיה הזו בכלל בסכנה.
פאדי זועבי: החשמל חייב להיות כמו כל זכות שאנו מקבלים ביוב, אינטרנט, מים ועוד, ללא קשר להיתר בנייה ורישיון הבית.
פאדי זועבי: תודה רבה.
יוסף ג'בארין: זה, פאדי, כמובן מקרה קשה וסיפרת לי בכניסה לדיון.
יוסף ג'בארין: אני אשמח אם תעביר לנו את הפרטים ואני מבטיח כמובן לטפל ולקדם את הנושא.
יוסף ג'בארין: אחת הדוגמאות של הסבל של הילדים בתחום.
יוסף ג'בארין: טוב, אני רוצה בהחלט להודות לכל המשתתפים על הדיון החשוב, אמנם הקשה, כואב, אבל אני מרגיש שבהחלט הצלחנו למקד כמה מהחסמים שצריך להמשיך ולדון בהם ולכן מה שהצעתי לנציגי משרד המשפטים ולנציגים אחרים של משרדי ממשלה, שנקיים ישיבת המשך שהיא ישיבת עבודה, לא ישיבה פורמלית של הוועדה, כדי לבחון גם אולי מקרים ספציפיים ולראות איך אפשר לקדם המתווים המוצעים, בין על ידי ארגוני החברה האזרחית, על ידי ראשי הרשויות המקומיות הערביות וגם על ידינו בוועדה.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שנעשה את זה בהקדם.
יוסף ג'בארין: אני רוצה גם לקוות שהממשלה תאשר מחר את הצעת המחליטים להסרת החסמים לדיור בחברה הערבית, מה שכמובן יכול לקדם אותנו ברמת התכנון, מה שגם יכול להשליך לטובה גם על העניין הזה של חיבור לחשמל.
יוסף ג'בארין: אני מסכם ואומר לכם, אין ספק שהעובדה שעשרות אלפי בתים אינם מחוברים לחשמל, זו מציאות שפוגעת באופן קשה בזכויות בסיסיות של התושבים, של מאות אלפי תושבים, של עשרות אלפי ילדים.
יוסף ג'בארין: חשמל זה זכות בסיסית, זה מצרך חיוני, ואין הדעת סובלת, בטח המאה ה-21, שעדיין יש מציאות כזו.
יוסף ג'בארין: הנתונים שנחשפו היום בוועדה הם נתונים קשים.
יוסף ג'בארין: להערכתנו בין 20-25% מהציבור הערבי בישראל אינו מחובר לתשתיות חשמל, פשוט זה לא יכול להתקבל על הדעת.
יוסף ג'בארין: ככל שזה מתקשר לילדים הפגיעה בהם גם מקבלת משנה תוקף.
יוסף ג'בארין: פגיעה בביטחונם, בבטיחותם, עכשיו בתקופת הקורונה במיוחד בזכותם לחינוך, פגיעה בזכות לרווחה, בכל מה שקשור לחימום בחורף, מיזוג בקיץ, פגיעה בזכות לקבל טיפול רפואי ראוי כפי ששמענו עכשיו מפאדי זועבי.
יוסף ג'בארין: ולכן חובתנו, כולנו, לשתף פעולה כדי לקדם פתרונות.
יוסף ג'בארין: אני חושב שעלה כאן הנושא המאוד משמעותי, על הצורך לנתק בין תכנון ודיני התכנון לבין חיבור לחשמל.
יוסף ג'בארין: ניתוק כזה יאפשר חיבורם של הבתים לתשתיות החשמל ולהפסיק את הסבל של התושבים ושל האזרחים שמתגוררים שם.
יוסף ג'בארין: אני חושב שחייבים גם לדאוג, פנייתנו בעיקר למשרד האוצר, לתקצוב משמעותי, רציני, לרשויות המקומיות הערביות, תקצוב ייעודי לקידום תכניות, אחרת כל ההחלטות הטובות על קידום התכנון, בלי שיהיה תקציב שיועבר לרשויות כדי לקדם תכניות, גם זה לא יאפשר התקדמות.
יוסף ג'בארין: לכן הקריאה הבסיסית שלנו היא לנתק את אותו קשר שקיים בחוק בין התכנון לבין החיבור לחשמל, לאפשר לעשרות אלפי בתים להתחבר לחשמל ולהפסיק את הסבל המתמשך שלהם.
יוסף ג'בארין: אני מקווה, שוב, שאישור ההחלטה מחר יסייע גם בנושא.
יוסף ג'בארין: אנחנו כמובן נמשיך לטפל גם באותה ישיבת עבודה שסיכמנו עליה, וגם כוועדה המופקדת על זכויות ילדים, נמשיך ללוות את הנושא גם בהיבט של הבטחת זכויותיהם של ילדים.
יוסף ג'בארין: אני רוצה להודות לכולם, נציגי משרדי הממשלה, ראשי הרשויות המקומיות הערביות, נציגי החברה האזרחית, למרכז המחקר של הכנסת, תודה מיוחדת לנציגי משרד המשפטים שליווי את כל הדיון הזה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לכם ואני נועל את הדיון.
יוסף ג'בארין: אני פותח את הישיבה של הוועדה לזכויות הילד.
יוסף ג'בארין: זו ישיבת המשך, ישיבה רביעית בנושא הצעת תקנות הפיקוח על מעונות יום לפעוטות.
יוסף ג'בארין: האמת היא שהתחלנו את הדיון הזה בשנה שעברה, לכן הכותרת הייתה עדיין 2020.
יוסף ג'בארין: אני חושב שניתן לתקן, אנחנו כבר בשנה החדשה.
יצחק פינדרוס: אם זה תשפ"א זה כבר לא משנה.
יוסף ג'בארין: אני מברך על נוכחותו של השר, שהיה איתנו בדיונים הקודמים.
יוסף ג'בארין: כבר אומר, שהשאיפה שלי היא שנוכל היום להגיע להצבעות ואני מקווה לאישור התקנות.
יוסף ג'בארין: לפי הדיונים המרתוניים שהיו לנו עד כה, אני יכול לומר שאפשר להצביע על שני נושאים עיקריים שנותרו במחלוקת.
יוסף ג'בארין: אפתח בנושא השני.
יוסף ג'בארין: הנושא השני זה כל מה שקשור להכשרות וההדרכות של הצוותים במעונות היום.
יוסף ג'בארין: כאן אני אופטימי שאנחנו מצליחים להתקדם בכיוון של הסכמה בקרב חברי הוועדה.
יוסף ג'בארין: לפי ההסכמות הללו, כרגע החובה תהיה ארבע שעות הדרכה במעונות הפרטיים, זאת אומרת להרחיב את אותה חובה שקיימת היום במעונות המסובסדים אל המעונות הפרטיים.
יוסף ג'בארין: זו הייתה ההצעה המקורית שהוגשה בהתחלה כאשר התקנות נפתחו להערות הציבור, ואחר כך ההצעה הזאת שופרה.
יוסף ג'בארין: אין ספק שהכשרות והדרכות זה כלי מרכזי בקידום שלומם של הילדים במסגרות היום, ואין ספק שזה שיפור משמעותי מאוד שעד עכשיו לא קיים בכלל, או במרבית מעונות היום.
יוסף ג'בארין: אבל כאן אנחנו נצטרך להבטיח, לפני שאנחנו מאשרים את זה, שהעלויות התקציביות של ההכשרות ושל ההדרכות במתכונות שאנחנו מאשרים מובטחת על ידי המדינה.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת שההכשרות וההדרכות לא יביאו לעלויות נוספות, ושהעלויות הנוספות הללו לא יתגלגלו בכל מקרה על ההורים ועל המפעילים.
יוסף ג'בארין: כך נוכל גם להבטיח שבאמת הכלי המרכזי הזה יפעל בתקצוב מלא של המדינה.
יוסף ג'בארין: אני אופטימי שאת המשוכה הזאת אפשר לעבור.
יוסף ג'בארין: כאן תיוותר השאלה איך ניתן בכל זאת לכלול את היעדים בתוך מסגרת התקנות.
יוסף ג'בארין: נראה גם בהתנסחות משפטית האם הדבר אפשרי.
יוסף ג'בארין: אבל יכול להיות שיש בכל זאת מסר חשוב אם נצליח בכל זאת להכניס את היעדים בצורה כלשהי, בנוסף לאותה הוראה כללית על שיפור התקינה.
יוסף ג'בארין: על זה נשמע מהיועצים המשפטיים.
יוסף ג'בארין: זה כל מה להכשרות ולהדרכות.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על הכשרות מלאות במימון המדינה, אנחנו מדברים על הרחבת חובת ההדרכות, לכלול גם את מעונות היום הפרטיים בהיקף של ארבע שעות, ואז זה יהיה גם ממומן על ידי המדינה.
יוסף ג'בארין: הנושא העיקרי שסביבו היו הרבה דיונים, ועדיין לא הצלחנו להגיע לעמק השווה ולכן לקראת סוף הדיונים היום נצטרך לראות איפה הדברים עומדים ואיך נוכל להתגבר על המכשול הזה, בין אם זה בהצבעות ואז נלך לפי הרוב, ואם נוכל להסכים על נוסח מסוים.
יוסף ג'בארין: אני מדבר על הנושא של תקינה שמתייחסת למספר הילדים ביחס למספר הגננות.
יוסף ג'בארין: כפי שאתם יודעים, ההצעה כוללת תקינה משופרת של הפחתת ילד מכל שכבה בכל אחת משלוש השכבות שאנחנו מתייחסים אליהן.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על לידה עד גיל שנה פחות או יותר, שנה עד שנתיים ושנתיים עד שלוש.
יוסף ג'בארין: קוראים לזה שכבת התינוקות, שכבת הצעירים ושכבת הבוגרים.
יוסף ג'בארין: החשש המרכזי שעלה בקרב חברי הוועדה והשתקף כמובן במה ששמענו מהארגונים המפעילים את המעונות הוא סוגיית התקציב.
יוסף ג'בארין: אנחנו מבינים שהתקן המשופר יעלה מאות מיליונים.
יוסף ג'בארין: אנחנו כחברי ועדה לא רצינו לכפות תקן בתקנות כל עוד אנחנו לא מבטיחים שיש תקצוב שיבטיח את המימון של אותו תקן, כך שהנושא הזה לא יתגלגל מבחינת עלויות על כתפיהם של הארגונים, ובעיקר של ההורים.
יוסף ג'בארין: אני אומר את זה בהתחשב בתקופה שבה אנחנו נמצאים, תקופה של משבר כלכלי, משבר בריאותי.
יוסף ג'בארין: אנחנו יודעים שמעונות היום סובלים קשות בשנה האחרונה, ולכן אין שום רצון להעמיס עוד עלויות כלכליות.
יוסף ג'בארין: לגבי סוגיית התקינה, כשנתכנס לזה נצטרך לראות האם נציג שני נוסחים, שלושה נוסחים, נצביע עליהם או שנתכנס להסכמה בעניין הזה.
יוסף ג'בארין: זו הקדמה לגבי איפה הדברים עומדים.
יוסף ג'בארין: חבריי, מה שאמרתי משקף את תמונת המצב?
יוסף ג'בארין: מה שאני מציע היום זה לפתוח בפרק שעדיין לא קראנו, הפרק האחרון, פרק הבטיחות.
יוסף ג'בארין: נקווה שלא צריך להיות יותר מדי שיג ושיח שם.
יוסף ג'בארין: נראה לי שנוכל לסיים.
יצחק פינדרוס: סעיף 9(ב) נמחק?
שמרית גיטלין שקד: בדיוק ביקשנו מהיושב-ראש רשות להציג כמה תיקונים.
יוסף ג'בארין: מיד אתן לשמרית שתתייחס לתיקונים שנעשו.
אופיר כץ: דיברנו על מחיקה של שלושה סעיפים, לא את הכול, כי בסוף צריך איזשהו קריטריון.
יוסף ג'בארין: השאלה לגבי מי יכול להיות מדריך, נכון?
יצחק פינדרוס: אין סעיף בכלל.
יוסף ג'בארין: לא היה סיכום שזה יימחק.
שמרית גיטלין שקד: אני אסביר.
יוסף ג'בארין: תכף נשמע משמרית.
יוסף ג'בארין: אחרי הפתיחה, שאני מציע לשמוע את דברי השר בעקבות ההתפתחויות של היומיים האחרונים, נשמע את שמרית ואת דבי שאיתנו בזום.
יוסף ג'בארין: נוכל לראות לגבי הנוסח החדש אם עדיין יש הערות, מבלי להיכנס עכשיו לסוגיית ההכרעה בתקינה והשתלמות והכשרות, כדי לסגור את פרק הבטיחות ואז להתכנס לסוגיית האישור וההצבעות, אם נצטרך.
יוסף ג'בארין: תודה לשר שמולי.
יוסף ג'בארין: ניסיתי לעדכן פחות או יותר איפה הדברים עומדים.
יוסף ג'בארין: נשמח לשמוע ממך.
איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה רבה ובוקר טוב לחברי הכנסת וכמובן תודה לחברי הכנסת, שחלקם בהחלט מאוד פעילים בחודשים האחרונים בתחום הזה בכל ההיבטים, של האכיפה, של ההסדרה, של הניסיון המשותף למנוע את ההפקרות המתמשכת שמתחוללת בתחום של הגיל הרך.
איציק שמולי: אני חושב שלאחר המהלכים החשובים שהמשרד קידם, יחד עם שותפים נוספים בתוך הממשלה ובכנסת, גם לגבי חוק המצלמות והתקנתן, מגיעה מילה טובה לאוצר בעניין הזה, וגם לגבי הניסיונות שלנו ממש להגביר את הפיקוח בתוך המסגרות הללו, תוך שימוש בהסטה משמעותית של כוח אדם בתוך זרוע העבודה לטובת המשימה הזאת.
איציק שמולי: הצלחנו להגיע לאלפי ביקורות, דבר שלא היה בשנים האחרונות, והמאמץ הזה חייב להימשך.
איציק שמולי: אין ספק שהתקנות הללו, שאמורות להנחות את האופן שלפיו מתנהל התחום של הגיל הרך, בעינינו זאת גולת הכותרת.
איציק שמולי: אתייחס באופן ישיר לנקודות שאמרת, אדוני היושב-ראש.
איציק שמולי: מנקודת מבטי ומנקודת המבט של המשרד שאותו אני מייצג, שתי הנקודות הקריטיות ביותר בתקנות זה הסיפור של התקינה והסיפור של ההכשרה של המטפלות.
איציק שמולי: צריך לומר ביושר, כדי למנוע, או לכל הפחות בשלב הראשון לצמצם משמעותית את הסיכון לפעוטות שייפגעו בהתעללות ובפגיעה מחרידה כפי שראינו בשנים האחרונות, בעיני הסעיף המשמעותי ביותר הוא סעיף ההכשרה.
איציק שמולי: זאת אומרת, איזה סף אנחנו שמים בכניסה למערכת שמונע מאנשים ומנשים שלא אמורים להיות בתוך המערכת הזאת, בקרבה לפעוטות רכים, איזה רף גבוה אנחנו יכולים להציב כדי למנוע את המגע הזה.
איציק שמולי: כמובן שכאן הנקודה של ההכשרה ושל הרקע שאיתו מגיעים אותו מטפל או מטפלת זה הקריטריון החשוב ביותר.