GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים הלפרין: - - בין אגף החינוך, אגף הרווחה ומעליהם מוסדות החינוך, והם יצרו את הקבוצה המתאימה שיכולה לקבל את המענה הכי נכון.
חיים הלפרין: יש משפחות שקיבלו סלי מזון, יש משפחות שקיבלו מנות בודדות.
חיים הלפרין: יש חיבור יחד עם העמותות הנפלאות שעושות את ההעברה לבתים.
חיים הלפרין: כל הדבר הזה לא יכול להיעשות או לא נכון שייעשה ברמה של - - - ולכן, כשאנחנו אמרנו שבערך 80,000 ילדים קיבלו, זה מידע שקיבלנו לא ברמה שמית של ילד אלא ברמה של דיווחים שקיבלנו מהרשויות על הממשקים האלה שעבדו.
חיים הלפרין: לכן, אני עדין חוזר ומציע שברגע שהמדינה, הממשלה תחליט שוב מי הגורם שאמור לבצע את זה – אני מזכיר לכם שבסגר הראשון הוחלט שמשרד הרווחה עושה את זה, וזה עבד נפלא.
חיים הלפרין: ברגע שהוחלט שמי שעכשיו עושהו את זה, זה פיקוד העורף, ואנחנו לא שומעים עד עכשיו מפיקוד העורף או מרשויות שעובדות עם פיקוד העורף מה נעשה, אז כולנו בתחושה שאולי לא קורה מספיק אבל חלק מהמידע שחסר הוא המידע העובדתי על מה קורה.
יוסף ג'בארין: אנחנו תכף נפנה לפיקוד העורף אבל מה שמדאיג אותי בתשובה שלך, שבהחלט יכול להיות שיש כאן הרבה ילדים שזכאים למנה החמה וקיבלו אותה, וכרגע אין מי שיכול להגיד להם אם הם עדין מקבלים או לא בתקופת הסגר כשמצבם החמיר.
חיים הלפרין: נכון, כי מי שאמור לדעת את זה הכי טוב, הכי מעודכן, הכי נכון, זה הגורמים שקרובים אליו בבית הספר שלו.
יוסף ג'בארין: אבל לא הייתה פעילות של תיאום שהילדים האלה, השמות שלהם הועברו לגורמי הרווחה על-ידי משרד החינוך, ואז לקבל בחזרה נתונים למי הגיעו ולמי לא הגיעו?
יוסף ג'בארין: השאלה השנייה – היה לכם כל התקציב שכנראה לא השתמשתם בו.
יוסף ג'בארין: מה עושים עם התקציב הזה כיום?
יוסף ג'בארין: האם יש לכם תכנית איך להשתמש באותו תקציב שהיה אמור להיות מובטח לאספקת מנה חמה כדי לשרת את אותם יעדים גם כיום?
חיים הלפרין: אני אגיד משהו מינהלי – התקציב הוא הרשאה להתחייב, הוא לא תקציב שנמצא בבסיס משרד החינוך אלא הוא תקציב אוצרי, שככל שאני צורך אותו ואני אומר שאני עכשיו צריך X אז משרד האוצר מעביר את הכסף.
חיים הלפרין: כלומר, בהרשאה להתחייב בסכומים כאלה זה לא שמשרד החינוך יעשה בזה שימוש אחר אלא ברגע שאני לא מנצל את התקציב הזה או את כולו – התקציב מועבר ממשרד האוצר למשרד אחר.
יוסף ג'בארין: אז כמה תקציב היה במסגרת ההרשאה במסגרת מפעל ההזנה של משרד החינוך?
חיים הלפרין: אין לי את זה מול העיניים אבל בסך הכל התקציב עומד על בערך כ-600 מיליון שקל בשנה.
יוסף ג'בארין: האם אתה יכול להגיד לנו כמה מהתקציב הזה עד עכשיו, 2020, הוצא ליעד הזה?
חיים הלפרין: אין לי את הנתונים מול העיניים, אני יכול לשלוח את זה לוועדה בהמשך.
יוסף ג'בארין: בכל זאת, הערכה?
יוסף ג'בארין: אין לכם אפילו הערכה כמה מהתקציב הזה הושקע?
חיים הלפרין: אני יכול לעשות הערכה מאוד גסה ולהגיד שספטמבר היה חלקי ונובמבר יהיה עכשיו, אני מקווה, לפחות חצי חודש אז זה יכול להיות בין 50 ל-100 מיליון שקל אבל אני זורק סתם מספר.
חיים הלפרין: אני לא רוצה להגיד לכם מספרים לא מדויקים.
חיים הלפרין: אני יכול לשלוח לוועדה את הנתונים כמו שהם צריכים להיות.
חיים הלפרין: בסגר הראשון היה ניסיון כזה והוא היה מאוד מוצלח, מותנה ביכולת של הרשות המקומית וביחידת הקצה אפילו בשכונה, להיות מסוגלים לשנע בזמן קצר את הארוחות האלה לבתים.
חיים הלפרין: זה עבד מצוין בחלק גדול מהזמן וברגע שאנשים חזרו לשוק העבודה זה התמעט, ולאט לאט זה גווע כי חוץ משהרשויות עצמן התמוטטו, הן אמרו שאין להן את כוח האדם שיכול לשנע את זה לבתים.
חיים הלפרין: אם אנחנו מדברים על נקודות חלוקה שאנשים יבואו לקחת כמו בית תמחוי כזה – זה אפשרי אבל זה מכניס אותנו לעולם של ביטחון תזונתי, שזה מכניס את המהלך הזה לקצת יותר סיכון וצריך לקחת גם את זה בחשבון.
יוסף ג'בארין: אז בסגר השני זה לא פעל?
חיים הלפרין: לא, לא פעל.
יוסף ג'בארין: מתוך 400,000 הילדים הזכאים ערב הסגר הראשון, אתה יכול להגיד לנו כמה קיבלו ארוחה חמה בפועל בסגר השני?
חיים הלפרין: לא, אין לי נתון כזה.
יוסף ג'בארין: אפילו לא 20,000, שאז היה לך נתון לגבי הסגר הראשון?
חיים הלפרין: בסגר הראשון אנחנו ניהלנו את זה מהמטה ויכולנו לדעת בדיוק מה קורה בכל מקום.
חיים הלפרין: בסגר השני עבדנו רק ברמה של קבלת נתונים ולכן אין לי מידע ממשי לגבי מה שקרה בסגר השני.
יוסף ג'בארין: טוב, אני מקווה שאתה נשאר אתנו כי יכול להיות שיהיו נושאים שיחייבו התייחסות שלך.
חיים הלפרין: כן, כן.
יוסף ג'בארין: חשוב לנו שתישאר כי הזכרת גם את פיקוד העורף ומשרד הביטחון.
יוסף ג'בארין: אז מי מפיקוד העורף ומשרד הביטחון?
יוסף ג'בארין: יעל, את שומעת אותנו?
יעל שמחאי: אני לא מפיקוד העורף, אני מרשות חירום לאומית, מרח"ל.
יוסף ג'בארין: יעל, את היית בדיון הקודם שלנו והבענו דאגה שאת היית שותפה לה בכך שאותם מאות-אלפי ילדים – אין נתונים כיום מי מתוכם המשיך או מקבל היום את הארוחה החמה.
יוסף ג'בארין: גם למשרד החינוך אין את הנתונים ואנחנו שמונה-תשעה חודשים אל תוך המשבר, זה לא נושא חדש ומי יודע, אולי יהיה עוד סגר שלישי.
יוסף ג'בארין: אני שומע בדיון של היום שהנושא הזה – אף אחד לא מקבל אחריות על הנושא הזה ובינתיים עשרות-אלפי ילדים רעבים לא מקבלים את המנה שלהם.
יעל שמחאי: אז אני אשמח להתייחס ולנסות לעשות קצת סדר בדברים: אכן, בדיון הקודם לקחנו את הנושא ברשות החירום הלאומית והתחלנו להבין מי נגד מי ולהציע איזה שהוא מנגנון כדי שנוכל להיערך בו לסגר הבא.
יעל שמחאי: אני חייבת להגיד שמפעל ההזנה, ואם נעשה סדר כי עולות כאן הרבה אוכלוסיות והרבה דברים – מפעל ההזנה, כמו שנאמר קודם, זה במסגרת חוק ומי שחייב לתת את הדין על הדבר הזה הוא משרד החינוך.
יעל שמחאי: 400,000 ילדים צריכים לקבל את המנה החמה שלהם בזמן שגרה ובזמן חירום, ומי שאחראי על זה, זה משרד החינוך.
יוסף ג'בארין: אוקי, והנה את שומעת אתנו בדיון שמשרד החינוך לא מילא את האחריות הזאת.
יעל שמחאי: אז אני, כנציגת משרד הביטחון, לא יודעת לבוא ולעשות נו-נו-נו למשרד החינוך.
יעל שמחאי: אני רק באה ואומרת שמשרד החינוך – זאת האחריות שלו.
יעל שמחאי: אנחנו יכולים להציע מיליון הצעות יפות אבל כל משרד צריך לקחת - -
יוסף ג'בארין: אבל אי אפשר היה לבוא למשרד החינוך, לקבל נתונים על אותם ילדים ולתאם מערך לוגיסטי שיאפשר הגעתה של המנה החמה לבתים שלהם, כפי שקרה בהרבה מקומות אחרים בעולם.
יעל שמחאי: תראה, אני חייבת להגיד לך שאני קודם כל מברכת על הדיון אבל אתה צריך להבין שאף משרד לא לוקח עבודה של משרד אחר.
יעל שמחאי: כל משרד צריך לקחת ולהתמודד עם האחריות שלו ועם מה שהוא ביצע ולא ביצע.
יעל שמחאי: אם למשרד החינוך היה איזה שהוא קושי – בגל הראשון הוא ביקש עזרה לוגיסטית מפיקוד העורף ופיקוד העורף ביצע את זה.
יעל שמחאי: בגל השני, פיקוד העורף אמר: לא, אני לא פנוי, לא כשיר, לא יכול לבצע את החלוקה לבתים.
יעל שמחאי: המשרד שאחראי על 400,000 המנות הוא משרד החינוך.
יעל שמחאי: זה שיש לנו במקביל – נעשות עוד פעולות: יצאנו עם משרד הבריאות, עם הנהגת ההורים, ונמצאת כאן נדמה לי סיגל, יצא סקר, הוא רץ, הוא פועל כרגע כדי למפות ילדים רעבים ומשפחות רעבות – זה נעשה.
יעל שמחאי: יש יוזמה של משרד הפנים ותקציב גדול שדיברת עליו קודם, לחלק תלושים שיוכלו לרכוש מזון – נעשה.
יעל שמחאי: נעשית גם עבודה כזאת, יצאו למכרז לביצוע הדבר הזה.
יוסף ג'בארין: רגע, את מדברת על - -
יעל שמחאי: - - עדין, זה לא מוריד מהאחריות של משרד החינוך.
יוסף ג'בארין: את מדברת עכשיו על היוזמה החדשה של ה-700 מיליון שקל?
יעל שמחאי: נכון, היה מכרז לחברה שתספק את התלושים האלה.
יוסף ג'בארין: מה הקריטריונים?
יוסף ג'בארין: למי הם הולכים לחלק את זה?
יעל שמחאי: אתה הולך לפי החלוקה של זכאות ארנונה, הנחה בארנונה.
יעל שמחאי: זה לא יהיה קשור להחלטה סוציאלית אלא לשכבות הנמוכות שמקבלות את ההנחה בארנונה, וזה יהיה בין 1,000 ל-2,000 שקלים בחודש לקניית מזון.
יעל שמחאי: אי אפשר יהיה לרכוש בזה סיגריות ואלכוהול.
יעל שמחאי: המכרז יצא ופורסם.
יעל שמחאי: הזכאות תהיה למי שמקבל הנחה בארנונה.
יוסף ג'בארין: בכל היישובים?
יוסף ג'בארין: לכל האוכלוסיות?
יעל שמחאי: כן, באשכולות הנמוכים.
יעל שמחאי: ברשויות במצב הסוציו-אקונומי הנמוך.
יוסף ג'בארין: אנחנו תכף נרצה לשמוע את משרד הפנים, אולי יהיו להם יותר נתונים.
יעל שמחאי: אני אומרת את הדבר הזה כי אני מברכת, וכתבתי קודם בצ'אט, שאני מברכת גם את היוזמה של השרה אורלי לוי לתכלל את זה.
יעל שמחאי: משרד שלוקח לתכלל לא עושים במקום משרד אחר, ופה כל משרד צריך לקחת את האחריות שלו.
יעל שמחאי: גם משרד הרווחה שעשה כאן ותיאר את המענים שלו – נפלא, איזה יופי, זה לא במקום משרד אחר.
יעל שמחאי: אתה יודע מה?
יעל שמחאי: אם לאותה משפחה תגיע גם מנה חמה עבור הילד וגם סל המזון של משרד הרווחה – איזה יופי.
יעל שמחאי: אני לא דואגת מכפילויות.
יוסף ג'בארין: אבל יעל, אם אני זוכר טוב את העניין הזה – אז הצעתם פשוט את הסיוע שלכם.
יעל שמחאי: נכון, הצענו לתכלל את המענה הזה.
יעל שמחאי: בינתיים, עד שהתחלנו להתארגן על זה קמה יוזמה של משרד הפנים וקמה היוזמה של השרה לוי, שאנחנו מברכים.
יעל שמחאי: זה נכון יותר לשרה.
יעל שמחאי: למשרד לחיזוק קהילתי יש נציגים ברשויות, שזה דבר נפלא.
יעל שמחאי: היא יודעת להגיע לרשויות, ולכן אנחנו חושבים שזה נכון יותר שהיא תהיה המשרד שיתכלל את הדבר הזה.
יעל שמחאי: לכן, השולחן העגול היה אמור להתקיים אתמול ודחינו אותו גם בזכות הוועדה שמתכנסת היום וגם בזכות היוזמה של השרה לוי, ביטלנו את השולחן שהיה צריך להתקיים אתמול.
יעל שמחאי: אני אומרת שוב שמשרד שמתכלל הוא לא במקום משרד אחר.
יעל שמחאי: הסקר שיוצא תוך שבועיים-שלושה – אנחנו נתחיל לקבל נתונים אבל בוודאי ידעו להגיד את זה ממשרד הבריאות יותר, וגם המענה של משרד הפנים אבל שוב אני אומרת, שכמו שאני הבנתי, החוליה שחסרה בחוק היא שינוע המנות החמות לבתים של הילדים או למרכזי החלוקה.
יעל שמחאי: יש תקציב, יש ספקים מוכרים שעובדים עם משרד החינוך.
יעל שמחאי: חסרה החוליה הזאת של לשנע לבתים או להביא למרכז חלוקה מסוים, שזה כבר "פינאטס", סליחה על המילה הלא מקצועית, זה עוד דלתא בתקציב כדי לגייס אותו.
יוסף ג'בארין: והתקציב קיים.
יוסף ג'בארין: גם לתקציב המועט הזה יש מקורות והם קיימים כי לא נוצל התקציב שהועמד לרשות משרד החינוך.
יעל שמחאי: אז מצוין.
יעל שמחאי: אני אומרת את זה כי עוד לא סיימנו את הסגר השני ואנחנו מדברים כבר על סגר שלישי.
יעל שמחאי: אנחנו לא יכולים להישען על פיקוד העורף כי אם חס וחלילה תהיה איזו שהיא הסלמה ביטחונית – פיקוד העורף, הקשב שלו במקום אחר.
יעל שמחאי: אם חס וחלילה תהיה תוך כדי רעידת אדמה – הקשב שלו במקום אחר.
יעל שמחאי: צריך לסגור עם הספקים כבר לסגר השלישי, שידעו לחלק את זה לבתים.
יוסף ג'בארין: כבר עכשיו.
יוסף ג'בארין: אז בינתיים, ההסלמה שאני מזהה היא הסלמה ברעב ובקשיים הסוציו-אקונומיים וזה מדאיג אותנו.
יוסף ג'בארין: אני כמובן מצטרף לקריאה שצריך עכשיו לסגור עם הספקים את עניין השינוע של המנות.
יוסף ג'בארין: אני יכול רק לתהות מדוע זה לא קרה עד עכשיו.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, יעל.
יעל שמחאי: תודה לכם.
יוסף ג'בארין: חן אריאלי, סגנית ראש העיר תל-אביב יפו, ואחר-כך חשוב לשמוע את פרופסור אהרון טרואן, חוקר בנושא של ביטחון תזונתי.
יוסף ג'בארין: חן אריאלי, בבקשה.
יוסף ג'בארין: היא ביקשה לדבר אז אולי היא תחזור.
יוסף ג'בארין: משרד הפנים – יוסי בנישתי.
יוסי בנישתי: כן, אני כאן.
יוסי בנישתי: שלום לכולם.
יוסי בנישתי: מה שאני רוצה לחדד - -
יוסף ג'בארין: יוסי, שני דברים שעלו כאן – אתה היית אתנו בדיון ואנחנו שומעים שעד היום, למרות שחלפו הרבה חודשים מאז הסגר הראשון, העניין הזה של שינוע מנות חמות לתלמידים עדין תקוע, כפי שאני מתרשם מהדיון היום.
יוסף ג'בארין: עלה הנושא של תקציב ייחודי במשרד הפנים של 700 מיליון שקל שאמור לסייע גם בנושא הזה, אז רצינו להבין ממך מה קורה כאן באמת.
יוסי בנישתי: הנושא של ה-700 מיליון שקלים מיועד לחלוקה של תווי מזון.
יוסי בנישתי: בסיס הנתונים לחלוקה זה הנתונים שקיימים ברשויות המקומיות ועל בסיס מבחנים קיימים בנושא של ארנונה.
יוסי בנישתי: כרגע הפרמטרים עדין לא נסגרו באופן סופי אבל לפי הטיוטה שיש אצלי, יש פה פרמטרים שמדברים על שיעור זכאות של 70% ומעלה לאזרחים שעומדים במבחן ההכנסה.
יוסי בנישתי: התקנות האלה הן תקנות שכבר קיימות והרשויות המקומיות עובדות איתן באופן שוטף.
יוסי בנישתי: מבחינת תווי המזון – אני לא אתייחס להליך המכרז שעדין מתנהל אבל הכוונה של המשרד היא שתווי המזון יסופקו ישירות לקבוצה של הזכאים ולא דרך מתווכים או דרך הרשויות המקומיות עצמן.
יוסי בנישתי: זה מכרז שהוא שונה מהמיזם של ביטחון תזונתי וגם המניעים שלו לא קשורים באופן ישיר למטרות של המיזם לביטחון תזונתי.
יוסף ג'בארין: לגבי היישובים שיהיו זכאים – נבחרו ישובים מסוימים או שזה לפי אשכולות?
יוסי בנישתי: לא, לא.
יוסי בנישתי: אין פה בכלל קשר לרשויות המקומיות במובן של החוסן של הרשות המקומית.
יוסי בנישתי: בסוף המבחנים הם מבחנים של זכאות של הפרטים – גם אם יש רשות מאוד חזקה, שיש שם מי שזכאי להנחה בשיעור של 70% ומעלה, הוא אמור לקבל את תווי המזון.
יוסי בנישתי: יותר מזה, גם מי שלפי הנתונים של הרשות המקומית לא מופיע כזכאי להנחה אך לו היה מגיש את הטפסים הייתה לו זכאות לפי הטפסים שהוא מגיש – גם הוא זכאי לקבל תווי מזון.
יוסי בנישתי: אז אין כאן שום קשר לחוסנה של הרשות המקומית וגם לא תקציב שעובר דרך הרשות המקומית.
יוסי בנישתי: מדובר על חלוקה של תווי מזון ולא של כסף.
יוסף ג'בארין: כן, אבל מי אמור לבצע את זה?
יוסף ג'בארין: התושבים אמורים להגיש בקשה?
יוסף ג'בארין: יש זכיינים או ספקים שיישמו?
יוסף ג'בארין: איך זה אמור להתבצע בשטח?
יוסף ג'בארין: ההערכה שלכם, של ה-700 מיליון, מסתמכת על נתונים כלליים או הערכה כללית של זכאים, של אלה שזכאים ליותר מ-70% בהנחת הארנונה, נכון?
יוסף ג'בארין: זה הקריטריון העיקרי?
יוסי בנישתי: זה הקריטריון העיקרי.
יוסי בנישתי: כן, אנחנו התבססנו על אומדנים ונתונים שיש לנו בדוחות הכספיים המבוקרים.
יוסי בנישתי: אנחנו גם בימים אלה אוספים נתונים פרטניים מהרשויות המקומיות, גם לעניין בתי אב, גם לעניין מספר הנפשות, כדי שנוכל לדייק את הסכומים.
יוסי בנישתי: עוד דבר – אנחנו נחלק את זה לפי פעימות.
יוסי בנישתי: הכוונה פה לא לחלק אלפי שקלים בפעימה אחת לזכאי אלא לפרוס את זה בצורה שבאמת הכסף יוכל להגיע ליעדו, ולסייע ברכישה של מוצרי מזון.
יוסף ג'בארין: אז בממוצע, משפחה שתהיה זכאית, כמה היא פחות או יותר אמורה לקבל מבחינת תקציב תווי המזון?
יוסי בנישתי: הערכות שלנו שזה בכל הפעימות – אנחנו מדברים על שש פעימות – מדובר על בין 3,000 ל-4,500 שקל בכל הפעימות, וזה תלוי גם במספר הנפשות בבית אב.
יוסי בנישתי: אפשר לדבר על הערכה כללית של כ-100 שקלים לנפש לפעימה.
יוסי בנישתי: אלה סדרי הגודל.
יוסף ג'בארין: בתור מי שמלווה את הסוגיה הזאת, אני מפנה את תשומת לבך שמבחינת תווי המזון – הם ידרשו לקנות את המזון מרשת מסוימת?
יוסף ג'בארין: כי אתה יודע, פריסת הרשתות ביישובים היא לא תמיד משקפת פריסה שוויוניות או נגישות שוויונית, אז זה נושא שצריך לתת עליו את הדעת.
יוסי בנישתי: זה ברור לנו ולקחנו את הפרמטרים האלה בחשבון בזמן עריכת המכרז.
יוסי בנישתי: מבחינתנו, השאיפה שלנו היא להגיע לפריסה כמה שיותר רחבה, בוודאי בפריפריה, בוודאי ברשויות מקומיות קטנות.
יוסי בנישתי: השאיפה שלנו היא שבאמת נוכל להגיע למצב כזה.
יוסף ג'בארין: אני בהחלט אבקש שתבחנו את הנושא הזה כי משפחה במצב סוציו-אקונומי קשה, שמקבלת בפעימה הראשונה כמה מאות שקלים, כמובן שזה חשוב וזה יסייע, אבל אני לא רוצה שהיא לא תדע איך להתארגן ולנסוע לאותה רשת במרחק של אפילו כמה קילומטרים כי זה לא באמת יענה על הצורך.
יוסף ג'בארין: סוגית הנגישות של ספקי המזון היא סוגיה מאוד חשובה בהקשר הזה.
יוסי בנישתי: אנחנו מאוד מקווים שהשוק הפרטי יידע למצוא את הפתרונות הרלוונטיים ושנוכל לתת פה שירות בפריסה ארצית ובאופן ממלכתי, מבלי שצריך לטרטר אנשים ליישובים אחרים או להקשות עליהם.
יוסי בנישתי: בסוף, כל המטרה של חלוקת תווי המזון זה לסייע ולא להקשות.
יוסף ג'בארין: נתת נתונים מאוד חשובים בהקשר הזה.
יוסף ג'בארין: בינתיים חן הצטרפה?
יוסף ג'בארין: היא ביקשה לדבר.
יוסף ג'בארין: עוד לא.
יוסף ג'בארין: פרופסור טרואן מהאוניברסיטה העברית, חוק ביטחון תזונתי, בבקשה.
אהרון טרואן: שלום ותודה ליושב-ראש הוועדה ולכל הדוברים עד כה.
יוסף ג'בארין: קודם כל, תודה על המסמך שהעברתם אלינו.
יוסף ג'בארין: כמובן הערכה רבה על העבודה שלכם.
יוסף ג'בארין: סליחה שלקח אולי כשעתיים עד שהגענו אליך אבל היה חשוב לי לשמוע את נציגי משרדי הממשלה השונים אבל גם לשמוע את התייחסותך לדברים שנאמרו גם על ידיהם.
אהרון טרואן: תודה רבה.
אהרון טרואן: חשוב לשמוע את נציגי הממשלה, חשוב לשמוע מה נעשה בשטח, ואני מוכרח לציין שהתמונה שמצטיירת מהישיבה היום היא מאוד עגומה.
אהרון טרואן: אנחנו שומעים פעם אחר פעם שיש הצבעה ממשרד אחד למשרד שני, עם תכניות שהן חלקיות, עם תקצוב חלקי, עם פתרונות שלא מתוכללים, כשיד אחת לא יודעת מה היד השנייה עושה.
אהרון טרואן: שמענו למשל את חיים הלפרין אומר: העבירו את האחריות לפיקוד העורף, ואין כאן נציג של פיקוד העורף, בואו נשאל אותם.
אהרון טרואן: או תשובה כמו: הנתונים לא נמצאים אל מול עיניי.
אהרון טרואן: אנחנו לא מקבלים תמונה ברורה, שקופה, של הילדים הרעבים שצריכים סיוע תזונתי.
אהרון טרואן: החוק הקיים לא נותן פתרון מלא משום שהוא לא מיועד לביטחון תזונתי, הוא מיועד ליום לימודים ארוך.
אהרון טרואן: אנחנו לא יכולים להתבסס על מספר של פחות או יותר 400,000 זכאים לתמיכה.
אהרון טרואן: אם אני מסתכל על נתונים אחרים שהעברתי לוועדה, שמסתכלים לפי אשכול סוציו-אקונומי של מספר הזכאים – אנחנו מדברים על עד 300,000 זכאים באשכולות 5-1 אבל צריך להסתכל על מדד הפיקוח של בית הספר, והנתונים האלה קיימים ברווחה ולא במשרד החינוך או ברשות המקומית.
אהרון טרואן: לרשות המקומית אין מספיק תקצוב כדי ליישם את הפעולות שנדרשות כדי להאכיל את הילדים שלא קיבלו את האוכל בסגר השני.
אהרון טרואן: זה נכון לגבי כל הסגרים.
אהרון טרואן: אני יכול לציין שאני מלווה את זה כבר חודשים.
אהרון טרואן: אנחנו היינו בדיונים עם רח"ל ובדיונים עם משרד הבריאות ובדיונים עם משרד הרווחה וניסינו לראות מה קורה.
אהרון טרואן: משרד החינוך הפעיל תכנית.
אהרון טרואן: הרי בסגר הראשון האכילו 18,000 ילדים.
אהרון טרואן: אמנם לא את כולם, רוב התקציב הלך להאכיל קשישים אבל האכילו 18,000 ילדים.
אהרון טרואן: כלומר, היה מנגנון והייתה אפשרות במשרד האוצר ליישם את ההתחייבות התקציבית.
אהרון טרואן: משום מה, זה לא נעשה בסגר השני, ואני חרד לסגר השלישי.
אהרון טרואן: ואם לא לסגר השלישי, למצב חירום שיבוא עלינו מכל סיבה שהיא.
אהרון טרואן: עובדה שאנחנו לא ערוכים.
אהרון טרואן: זה נהדר שיש משרדי ממשלה שמוכנים כיום לקחת ולתכלל את הנושא כמו הנושא של אורלי לוי אבקסיס.
אהרון טרואן: אנחנו ניסינו לייצר סקר, פנינו דרך רח"ל לרשויות מקומיות שאמרו:
אהרון טרואן: אנחנו לא יכולים לעשות סקר ולשאול מי צריך את האוכל אם אין לנו מענה לתת להם כי אנחנו נשענים על עמותות.
אהרון טרואן: נכון שיש תקציבים וסל גמיש שדובר בו אבל העובדה היא שכשמדברים עם אנשים בשטח הם אומרים: יש לנו צורך ואין לנו מנגנון לתת את הסיוע הנדרש.
אהרון טרואן: אנחנו יודעים שמפעל ההזנה הלאומי נותן אוכל לכ-11,000 משפחות מתוך ה-120,000 שהוכרו כזכאיות לפני הקורונה.
אהרון טרואן: רוב התקציבים שמשתמשים בהם – הממשלה יכולה להגיד שעמותות הן זרוע מבצעת אבל בפועל, העמותות מגייסות כשני מיליארד שקל, לפי מה שנתון אצל רשם העמותות, והממשלה נותנת חלק מזערי מזה ביחס לסיוע למזון.
אהרון טרואן: אני לא מדבר על רווחה בין כל השרים, בכל התיקים השונים.
אהרון טרואן: אז יש לנו פה בעיה מאוד-מאוד יסודית שעדין לא מטופלת.
אהרון טרואן: אנחנו הרמנו עם הנהגת ההורים ובהתנדבות של חברי סגל באוניברסיטה העברית ותלמידים ואנשים אחרים – ביקשנו מאנשים לתרגם – במשרד הבריאות מצאו תקציב לתרגם שאלון מעברית לערבית, אנחנו מקווים שזה יהיה מוכן וייצא היום או מחר אבל אנחנו כאילו מתנהלים בסיטואציה שאין מי שלוקח אחריות.
אהרון טרואן: אם הנתונים קיימים, היינו שומעים אותם כאן היום.
אהרון טרואן: אנחנו מנסים לברר לא רק מי שכבר מוכר למערכת ולרווחה אלא גם מי שנפל לקושי במהלך משבר הקורונה.
אהרון טרואן: מדובר על לפחות עלייה ב-70% בדרישות המזון מעמותות.
אהרון טרואן: לממשלה, בדיונים, בוועדת הקורונה, בוועדת הפנים וכאן, בוועדה שלך – בכל מקום שומעים נתונים אחרים וחצאי פתרונות.
יוסף ג'בארין: חצאי פתרונות זה דווקא אופטימי.
יוסף ג'בארין: הלוואי והיינו מגיעים ל-50% פתרונות.
יוסף ג'בארין: בינתיים, אני מתקשה לראות 20% פתרונות לצערי.
אהרון טרואן: אני לא נמצא כאן ואתה לא נמצא כאן וכולנו לא נמצאים כאן כי אנחנו לא אופטימיים.
אהרון טרואן: אני לא בא רק להטיח ביקורת אלא אנחנו באים לחפש נתונים על-מנת להתוות מדיניות או לסייע בפתרונות מהתחום האקדמי, להביא לפתרונות שמוכרים כיעילים על סמך נתוני אמת.
אהרון טרואן: כרגע, קשה להבין איך 700 מיליון שקל פתאום הוצאו מתוך קופסה תקציבית, כשאנחנו לא יודעים כמה אנשים הולכים לקבל את זה ומי הזכאים בארנונה ומה הקריטריונים שעוד לא הוחלטו.
אהרון טרואן: אז לכמה אנשים נחלק ובאיזה אופן?
אהרון טרואן: האם זה יגיע באופן שוויוני וצודק לכולם והאם זה יכלול גם את המרכיבים הבריאותיים שהם בבסיס הזנה לביטחון תזונתי.
יוסף ג'בארין: כן, בינתיים נציג משרד החינוך, אני מניח שהוא מקשיב לדברים.
אהרון טרואן: אני חושב שחשוב מאוד לשמוע מנציגת משרד הבריאות, רונית אנדוולט, שעד היום היא זו שהובילה עד כמה שיכלה את התגובה של משרדי ממשלה שונים ואת הניסיון לקיים את השולחנות העגולים כדי להעמיד את נושא הביטחון התזונתי בראש סדר העדיפויות.
אהרון טרואן: כנציג ורופא איגוד בריאות הציבור – הנושא של בריאות הוא מרכזי פה ועוד לא נדון כי אנחנו מדברים רק על רעב.
אהרון טרואן: בוודאי שילד רעב לא אוכל ואנחנו צריכים לקחת את זה בראייה כללית – אנחנו פוגעים בבריאות הציבור.
אהרון טרואן: בלי זה, גם לא נעמוד במערכת החיסונית האישית ולא בחוסן הלאומי כנגד מגיפת הקורונה.
אהרון טרואן: הלוואי והיו לי דברים יותר טובים לומר היום.
אהרון טרואן: אנחנו מקווים שיהיו לנו נתונים, אנחנו ננגיש אותם לכולם ואנחנו קוראים לשיתוף פעולה של כל הגופים שהיו פה בשיחה, כדי להפיץ את הסקר ולוודא שאנחנו נשיג נתונים אמתיים, ועל בסיס זה נוכל לפעול.
אהרון טרואן: אני מקווה שבעוד חודש, כשניפגש שוב, יהיו בשורות יותר טובות.
יוסף ג'בארין: בהחלט חשוב ביותר.
יוסף ג'בארין: נפנה לנציגת משרד הבריאות, רונית אנדוולט.
רונית אנדוולט: תודה על היוזמה למפגש הזה, חבר הכנסת ג'בארין, ולכל הדוברים האחרים.
רונית אנדוולט: כפי שאמר פרופסור אהרון טרואן, יש כאן הרבה מאוד רצון טוב של הרבה מאוד משרדי ממשלה.
רונית אנדוולט: אני שמחה על היוזמה של השרה אורלי לוי אבקסיס לנסות לתכלל את זה ברמת הרשות המקומית כי באמת חסרה יד מתכללת, אופרטיבית, ברמת השטח.
רונית אנדוולט: יש כאן לא מעט כסף שנמצא בתוך התהליך כי כמו שאהרון אמר, יש כאן הרבה עמותות שעושות עבודת קודש בפילנטרופיה.
רונית אנדוולט: אין תשתית מערכתית לניהול הביטחון התזונתי.
רונית אנדוולט: יש הרבה מדינות, כולל ארצות-הברית, שהיא לא מדינה סוציאלית אבל בתחום הזה היא עשתה עבודה מאוד מרשימה – יש חנויות ייחודיות לאנשים שהם בחוסר ביטחון תזונתי בכל רשות מקומית.
רונית אנדוולט: הם מקבלים תלושים ויכולים לבוא לחנות הזאת ולקבל את המזון שמגיע להם, והמזון הוא מזון בריא ולא כל מה שמישהו רוצה לתרום – זה מזיק וזה פוגע בבריאות של האנשים, אנחנו יודעים.
רונית אנדוולט: נעשה מחקר ביחד עם הביטוח הלאומי שמקבלי חבילות המזון סובלים פי שתיים עד פי שלוש ממחלות כרוניות, אז אנחנו בטח לא נסכים שזה מה שיקרה.
רונית אנדוולט: אז קודם כל, אני קוראת לשרה אורלי לוי אבקסיס להיות אתנו בקשר.
רונית אנדוולט: אנחנו בנינו מדריך לרשות המקומית, איך לדאוג לביטחון תזונתי של הרשות המקומית.
רונית אנדוולט: אנחנו בתיאום מלא עם כל משרדי הממשלה, כמובן ביחד עם רח"ל ויש הרבה מאוד פרויקטים, אם זה משרד הפנים, אם זה משרד הרווחה, אם זה משרד החינוך – כל אחד תורם כמה שהוא יכול, במסגרת המגבלות שלו, לאיזה שהוא פלח של האוכלוסייה אבל ברמת הרשות המקומית, כמו שגם מיכל אמרה קודם לכן, חייבים גוף אחד שיתכלל את זה.
רונית אנדוולט: ואם המשרד של אורלי לוי אבקסיס רוצה לקחת על עצמו את התכלול הזה ברמת היישוב – אני מבקשת שיעמדו אתנו בקשר כי נעשתה כאן הרבה עבודת תכלול של כל השחקנים, ואסור לשכוח שגם התלושים האלה, שיינתנו על-ידי משרד הפנים, לא נועדו לקנות עם זה ממתקים וחטיפים ואלכוהול וטלוויזיה אלא באמת לרכוש מזון בריא כי זה חלק מהתרופה שלנו גם בהתמודדות עם הקורונה.
רונית אנדוולט: אסור לשכוח את זה, שאנשים שלא מוזנים היטב הם אנשים שחולים יותר.
רונית אנדוולט: בנושא המיפוי – מדברים כל הזמן על מספרים, אף אחד לא יודע בכמה אנשים באמת מדובר.
רונית אנדוולט: יש אנשים שלא נמצאים מתחת לפנס, שאנחנו לא רואים אותם, שהם לא ידועים לרווחה, שהם אנשים חדשים, שהם עניים חדשים, שהם אנשים שמתביישים להגיד שאין להם מה לאכול – חייבים לעשות טיפול פרואקטיבי ברמת הרשות המקומית.
רונית אנדוולט: רק לפני שבוע טיפלנו באחד הכפרים הערביים בצפון, שהיה שם ממש רעב קשה בקרב אוכלוסיות רבות שחיות מכסף מזומן יומי.
רונית אנדוולט: אין להם משכורת מסודרת, שלא רשומים בארנונה, ובתוך כל הצינורות הקיימים הם לא מוכרים, ואנחנו חייבים לדאוג גם לאלה.
רונית אנדוולט: עשינו סקר – אנחנו מדינת תל-אביב – עם מי שעובדת איתי בקרב אוכלוסייה של מהגרי עבודה.
רונית אנדוולט: יש שם רעב של 100% מהאוכלוסייה וצריך להגיע גם אליהם.
רונית אנדוולט: יש לנו כאן הרבה חורים שחורים שאנחנו לא מצליחים לכסות אותם.
רונית אנדוולט: זה שאנחנו, כמשרדי ממשלה, יושבים למעלה ועושים את העבודה – זה לא מספיק, צריך את העבודה הזאת בשטח.
רונית אנדוולט: אני קוראת לשרה אורלי לוי אבקסיס לשתף פעולה.
רונית אנדוולט: יש לנו כבר שולחן עבודה בין-משרדי.
רונית אנדוולט: אנחנו נשמח לקחת חלק בעבודה הזאת ולסייע ולעזור לתכלל את זה יחד אתכם ולראות שאנחנו לא משאירים אנשים עניים ורעבים מאחור.
רונית אנדוולט: דבר נוסף שרציתי להגיד – בדרך למשרד הפנים, נשמח אם ממנכ"ל משרד הבריאות נשמע על התכולה של תווי הקנייה.
רונית אנדוולט: חשוב שמה שאנשים מקבלים יהיה מוגבל למזונות בריאים ולא לחטיפים ושתיה מתוקה מלבד ההגבלה לאלכוהול וסיגריות.
רונית אנדוולט: אני חושבת שזה מאוד חשוב.
רונית אנדוולט: אנחנו רוצים לדאוג לבריאות של האנשים האלה.
רונית אנדוולט: אני רוצה שננסה ללמוד מהניסיון של מדינות אחרות – יש הרבה מדינות שגם הצליחו לחלק ארוחות חמות בבתי הספר, גם כשבתי הספר סגורים.
רונית אנדוולט: אפשר לקבוע שעה של חלוקה, המשפחות יכולות לבוא לבתי הספר, לקחת את הארוחות החמות, לקבל גם את סל המזון מהרווחה ולהזין את המשפחה שלהם.
רונית אנדוולט: יש את המודל של ה - - - האמריקאי, וצריך ללמוד מהמודלים הקיימים ליצור תשתית לאומית באמצעות חקיקה מסדרת של נושא הביטחון התזונתי, שלא יקרה שאנחנו כל פעם מופתעים מחדש כשיש אצלנו משבר לאומי ויש לנו בעיה של חוסר של מזון של חלקים גדולים של האוכלוסייה.
רונית אנדוולט: אני חושבת שזה חלון הזדמנויות עכשיו לעשות סדר בעניין הזה באמצעות חקיקה מסדרת של הביטחון התזונתי היומי לכלל האוכלוסיות שזקוקות לאספקת מזון שוטפת, גם שנוכל להפעיל את זה בצורה אקטיבית, גם שיהיה "דשבורד" יישובי, שיידע לנהל את זה ברמת הרשות המקומית וגם שנוכל להגיע לכל האוכלוסיות שנמצאות במחסור התזונתי.
רונית אנדוולט: זו בעיה של רווחה, זו בעיה של בריאות וזו בעיה ביטחונית אמתית של המדינה.
יוסף ג'בארין: תודה על הדברים אבל מהפרספקטיבה שלך, אנחנו רואים שמפעל ההזנה של משרד החינוך לא מתפקד.
רונית אנדוולט: הוא מתפקד מצוין כשבית הספר פועל.
רונית אנדוולט: אין צינורות חלוקה כשבית הספר לא עובד, וצריך לבדוק לדאוג גם כשבית הספר לא עובד, שאותם ילדים יקבלו הזנה.
יוסף ג'בארין: כן, ואמרת שיש מדינות בעולם שאימצו את הפתרונות האלה, בין אם זה שעת חלוקה בבית הספר עצמו או נקודות חלוקה בשכונות.
יוסף ג'בארין: נכון, אלה הפרקטיקות שהיום מקובלות במדינות אחרות.
יוסף ג'בארין: וזה לא קורה בינתיים כאן.
רונית אנדוולט: נכון, כי צריך תשתית ברמת הרשות המקומית – גוף אחד שיתכלל את זה.
רונית אנדוולט: אם המשרד של אורלי לוי אבקסיס מוכן לתכלל את זה, זה מצוין אבל צריך באמת אדם אחד שידע את זה.