GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניזאר בכרי: העירייה מדירה את הערבים בכרמיאל.
ניזאר בכרי: ברמת השירותים אנחנו לא קיימים.
ניזאר בכרי: העירייה עצמה דואגת לתלמידים בתוך היישוב, מממנת להם כרטיסיות אם הם לומדים במרחק 500 מטר ממקום המגורים שלהם, ואנחנו כאן מדברים על תלמידים שנאלצים כל יום במסע מתיש לנסוע עשרה קילומטרים לכל הפחות.
ניזאר בכרי: העירייה פשוט נותנת חלופות לתלמידים היהודים בתוך העיר, ולא נותנת שום פתרון לתלמידים ערבים שנאלצים כל יום לנסוע מחוץ לעיר.
ניזאר בכרי: יש לי נתונים מספריים מדהימים.
ניזאר בכרי: יש לנו כ-500 תלמידים, מתוכם כ-150 תלמידים שהעירייה מתגאה שכאילו הם לומדים בתוך היישוב.
ניזאר בכרי: אני כבן המקום יכול להגיד לכם ש-90% מהתלמידים האלה לומדים בגיל גן חובה.
ניזאר בכרי: בודדים בלבד לומדים בתוך בית ספר בכרמיאל.
ניזאר בכרי: רוב התלמידים נאלצים כל יום לנסוע מחוץ לעיר, כי אין להם שום חלופה אחרת.
ניזאר בכרי: לגבי משרד החינוך, יש לכם פה מלכודת שהיא נקראת מיפוי.
ניזאר בכרי: המיפוי הזה, למעשה מה אומר?
ניזאר בכרי: זה שפה משותפת בין משרד החינוך לעירייה, וההורים כמובן הם לא שחקן בכל המשחק הזה.
ניזאר בכרי: הם בצד.
ניזאר בכרי: אף אחד לא שיתף אותם, לא במיפוי הזה, לא דאג ועשה בדיקה וניתח את המספרים והנתונים המספריים כדי לנתח איזה צרכים יש לנו כאן.
ניזאר בכרי: אנחנו כשלנו.
ניזאר בכרי: למה להיכשל פעמיים?
ניזאר בכרי: כשלנו כשלא הקמנו בית ספר, מסגרת חינוכית לתלמידים בתוך היישוב.
ניזאר בכרי: חבר'ה, אנחנו כשלנו, בואו נמצא פתרון.
ניזאר בכרי: איזה פתרון נותנים לנו?
ניזאר בכרי: משרד החינוך בשיתוף פעולה עם עיריית כרמיאל מאשרים מיפוי שכאילו שלושה כפרים, בועיינה, נחף וראמה.
ניזאר בכרי: כל אלה שלומדים שם, כביכול עונים על קריטריונים.
ניזאר בכרי: אנחנו נעשה להם טובה ונשלם להם משהו כמו 2,200 שקל בשנה.
יוסף ג'בארין: וכל זה קורה ללא שיח עם התושבים, ללא שיח אתכם.
ניזאר בכרי: שום דבר.
ניזאר בכרי: אני אישית נפגשתי עם ראש העיר הקודם, עדי אלדר, ונפגשתי עם מנהל מחלקת חינוך, מנחם סיכל.
ניזאר בכרי: באופן מפורש מנהל מחלקת חינוך אמר לי, תעלה למעלה, זה החלטה פוליטית, אני לא שותף.
ניזאר בכרי: ביקש ממני כנציג הורים, אז, לפני כמה שנים, לפני שנולדה הפסיקה הזאת, נתונים מספריים.
ניזאר בכרי: תביא לי מספרים, תראה לי נתונים שמצריכים כאילו להרחיב את מעגל המיפוי שיכלול עוד כפרים ועוד תלמידים, שנרחיב, לפחות נמצא פתרון חלופי זמני כדי לדאוג לכם.
ניזאר בכרי: אחר כך נתתי לו את המספרים, הבאתי לו עצומות.
יוסף ג'בארין: 500 תלמידים.
ניזאר בכרי: הבאתי לו הרבה מספרים והרבה דוגמאות שממחישות את הצורך של התושבים לקבל מענה חלופי, שזה לא פותר את החובה של העירייה להקים בתוך הרשות.
יוסף ג'בארין: בית ספר.
יוסף ג'בארין: מענישים את התושבים הערביים פעמיים.
יוסף ג'בארין: פעם, כשלא מקימים בית ספר ערבי בתוך היישוב.
יוסף ג'בארין: פעם שנייה, כשלא מחזירים מימון של הנסיעות.
ניזאר בכרי: רק להדגיש, המשפחה הזאת שהגשתי בשמה את התביעה, היא עונה על המיפוי הזה.
ניזאר בכרי: יש לי כאן את המיפוי, מי שרוצה לעיין.
יוסף ג'בארין: ראמה כלולה.
ניזאר בכרי: קוראים לזה מיפוי.
ניזאר בכרי: רושמים את שם היישוב ובסוגריים סמל יישוב.
ניזאר בכרי: סמל יישוב זה למעשה, כל מי שלומד בתוך היישוב הזה, הוא עונה על הקריטריונים.
ניזאר בכרי: המשפחה הזאת כן עונה גם על המיפוי הגזעני הזה, וגם כאן לא רצו לתת להם את הזכות הזאת.
ניזאר בכרי: בחטיבת ביניים באותו בית ספר, כן העירייה מכירה בזכאות.
ניזאר בכרי: בבית ספר יסודי לא מכירה.
ניזאר בכרי: איזה היגיון יש בכך?
ניזאר בכרי: אני לא יודע.
ניזאר בכרי: המיפוי נולד כדי לחסוך מהקופה הציבורית של העירייה.
יוסף ג'בארין: באותו יישוב, באותו בית ספר מכירים בחטיבת ביניים-תיכון אבל לא ביסודי.
ניזאר בכרי: כן, ויש לי תשובה רשמית של עיריית כרמיאל שממנת את הנסיעות של תלמידים.
ע'דיר כמאל מריח: איך הם מנמקים את זה?
ע'דיר כמאל מריח: זה עולה להם יותר.
ניזאר בכרי: איך הם מנמקים את זה?
ניזאר בכרי: כי המשפחה הזאת עשתה פשע, בחרה בבית ספר מוכר לא רשמי, העירייה ומשרד החינוך מתנערים מהזכות של התלמידים ללמוד בבית ספר כזה.
ע'דיר כמאל מריח: כלומר, גם יבחרו באיזה בית ספר.
ניזאר בכרי: אתם תעשו את מה שאנחנו אומרים לכם כדי לקבל את ה-2,000 שקל העלובים שאתם מקבלים בשנה.
ע'דיר כמאל מריח: ה-500 מטר זה בכל מקום?
ע'דיר כמאל מריח: זה על פי חוק?
ניזאר בכרי: העירייה מממנת כרטיסיות בתוך העיר לתלמידים היהודיים.
ע'דיר כמאל מריח: כל עירייה מחויבת לעשות את זה?
ע'דיר כמאל מריח: זה המדד, 500 מטר?
ניזאר בכרי: כן, בטח.
ניזאר בכרי: יש חוזרי מנכ"ל שמחייבים את הרשות המקומית לממן ולהסיע את התלמידים אפילו בתוך היישוב אם זה רחוק מהבית שלהם.
ע'דיר כמאל מריח: 500 מטר זה המדד.
ניזאר בכרי: כן, וכאן אנחנו מדברים על תלמידים שנאלצים כל יום ללמוד בבתי הספר ביישובים סמוכים, והאבסורד הוא, אם אתה לומד בבית הספר הזה, אתה כן עונה על הזכאות הזאת.
ע'דיר כמאל מריח: כלומר, גם לא יבנו לך בית ספר, גם לא ישלמו נסיעות וגם יבחרו אם כן, באיזה בית ספר, בראמה או בכל מקום אחר.
קאסם בכרי: הם מתערבים להורים בכל השיקולים שלהם, וכמובן כאשר אני נאלץ מתוך מצוקה לנייד את הבן שלי ביישוב, מן הסתם יש לי שיקולים, שזה לא סוד, גם שיקולי נוחות.
קאסם בכרי: אני צריך את אבא שלי שיעזור לי, כי אני לא יכול כל יום לצאת באמצע העבודה, גם אשתי עובדת מרחוק, כדי להסיע את הילדים שלנו.
קאסם בכרי: אתם לא מבינים את המצוק שלנו.
ע'דיר כמאל מריח: אנחנו מבינים.
ע'דיר כמאל מריח: אנחנו הורים לילדים קטנים.
ניזאר בכרי: הדיון כאן מוסת לחוק הלאום.
ניזאר בכרי: חוק הלאום כבר מיושם לפני שנולד.
ניזאר בכרי: אנחנו כאן בוועדה לזכויות הילד.
ניזאר בכרי: אני רוצה את הילד במוקד של הדיון הזה, כי כל ילד, יש לו את הזכות ללמוד היכן שהוא רוצה, בשפה שלו, משיקולי הנוחות שלו.
ניזאר בכרי: העירייה צריכה להנגיש את מוסדות החינוך, אם לא בתוך העיר, לכל הפחות שתדאג לנו מחוץ לעיר.
תמר זנדברג: באיזה בית ספר העירייה רוצה שהם ילמדו, נגיד אם זה היה תלוי בה?
ניזאר בכרי: בבועיינה, בראמה, בנחף.
ניזאר בכרי: לצורך הדוגמא, בועיינה, מסביב יש דיר אל אסד, מג'דל כרום.
ניזאר בכרי: אתם עשרות תלמידים, אנחנו לא מקימים לכם.
תמר זנדברג: מה זה ייתן לה?
תמר זנדברג: לשם היא כן תסיע את ההסעות?
ניזאר בכרי: היא לא מסיעה, חוץ מהסעה אחת.
ניזאר בכרי: אני אראה לכם.
ניזאר בכרי: יש לי אישור מעיריית כרמיאל.
ניזאר בכרי: אני שלחתי להם בקשה לחופש המידע עוד לפני שנולדה התביעה שלנו כאן, לשאול על מספרים של תלמידים ערבים בתוך היישוב.
ניזאר בכרי: רציתי גם נתונים מספריים, כמה תלמידים לומדים בתוך העיר ומחוץ לעיר, ואת מי אתם מסיעים בכלל.
ניזאר בכרי: ככה הם אומרים: "ראמיה", רמיה זה שכונה בדואית בלב ליבה של כרמיאל לפני שהוקמה כרמיאל, אז הם אומרים לי: "ראמיה לומדים בבועיינה ודיר אל אסד.
ניזאר בכרי: אין נתון מדויק של התלמידים".
ניזאר בכרי: עירייה מכובדת לא יודעת את הנתון, לא יודעת מי לומד אצלה.
ניזאר בכרי: העירייה לפי חוק חינוך חובה, מחובתה לדאוג לתלמידים הנושרים.
ניזאר בכרי: מה זאת אומרת?
ניזאר בכרי: כל משפחה שלא רושמת את הילד שלה בתוך הרשות, מישהו בתוך העירייה צריך להיות לו תפקיד, למה אתה לא הגעת?
ניזאר בכרי: ולשלוח לו הודעה בדואר רשום לפי סעיף חוק.
ניזאר בכרי: העירייה לא עושה את זה, וכאשר אנחנו מגישים את התביעות, איזה טיעון יש לעירייה?
ניזאר בכרי: אתם לא נרשמתם, אתם לא ביקשתם אישור עזיבה.
ניזאר בכרי: איפה התפקיד שלכם?
ניזאר בכרי: אני צריך להחליף את העירייה גם בתפקיד, גם ללוות את הנוער שאני צריך לדעת איך לממש את הזכות שלי.
ניזאר בכרי: אני בטוח שאפילו עוד 100–200 שעונים על הקריטריונים, לא יודעים כי העירייה לא מיידעת אותם.
ניזאר בכרי: אני אישית צירפתי לתביעה הזאת תדפיס מאתר העירייה, שהיא מקימה בית ספר לדוברי רוסית בתוך העיר.
יוסף ג'בארין: עכשיו יש יוזמה כזאת?
ניזאר בכרי: כן, כן.
היבה יזבק: עכשיו מקימים?
ניזאר בכרי: לפני שנים.
ניזאר בכרי: אני מדבר איתך על 2017.
היבה יזבק: כבר יש?
ניזאר בכרי: שנים.
ניזאר בכרי: העירייה רושמת באתר שלה מתחת לכותרת מחלקת חינוך: לדוברי רוסית, מי שרוצה להירשם לגן דוברי רוסית, הנה הפרטים.
ניזאר בכרי: העירייה בתוך האתר הרשמי שלה.
ניזאר בכרי: ערבים, מה?
ניזאר בכרי: צריכים לשבת בבית.
ניזאר בכרי: העירייה צריכה לנבא שכל אחד מהם יודע מה הוא צריך לעשות, לא מיידעת אותם בזכויות הכי בסיסיות, אפילו במיפוי העלוב הזה שלא נותן מענה לפי נתונים מספריים, ל-82% מהתלמידים הערבים בכרמיאל.
ניזאר בכרי: איפה משרד החינוך?
יוסף ג'בארין: תיכף אנחנו נשמע כמובן גם את משרד החינוך.
תמר זנדברג: עיריית כרמיאל נמצאת להגיב?
יוסף ג'בארין: כן, כן, רק שג'אבר ביקש רשות הדיבור.
ג'אבר עסאקלה: אני אדבר בקיצור, אצא לישיבה אחרת ואחזור להמשיך את הישיבה הזאת.
ג'אבר עסאקלה: בואו ניקח את הסיפור מתחילתו.
ג'אבר עסאקלה: הרי זה חטא על פשע מה שקורה עכשיו.
ג'אבר עסאקלה: הפשע הראשון היה בעצם הכוונה להקים את העיר כרמיאל על אדמות האנשים האלה מבועיינה, מג'גדל כרום, מדיר אל אסד, מנחף, במטרה מוצהרת מלכתחילה לייהד את הגליל.
ג'אבר עסאקלה: זאת הייתה המטרה המוצהרת.
ג'אבר עסאקלה: למעשה כל המגמה וכל הכיוון מלכתחילה הוא גזעני ומכוון דמוגרפית, ולכן באמת לא מפתיעה ההתנהלות של עיריית כרמיאל, אבל כן מפתיעה ההתנהלות של רשם בבית משפט שלקח את חוק הלאום הארור ומתרגם אותו עכשיו לפעולות, והפעולה הזאת שנעשית על ידי בית משפט, זה תקדים מאוד מאוד מסוכן שאנחנו צריכים להילחם בו.
ג'אבר עסאקלה: חוק הלאום, גם אם אנחנו נמשיך עשרות שנים במאבק לבטל אותו, אנחנו צריכים להילחם בהתבטאויות שלו בשטח, והיום-יום של החיים שלנו במה שקורה בכרמיאל ומה שקורה בנוף הגליל ומה שקורה בבאר שבע, וכל הערים שהופכות להיות ערים מעורבות או נהיו כבר ערים מעורבות.
ג'אבר עסאקלה: אני מאמין שבעיר שיש בה רב-תרבותיות, בעיר שיש בה עמים שונים שחיים, לכל ילד יש זכות ולכל משפחה יש זכות לבחור.
ג'אבר עסאקלה: משפחה יכולה לשלוח את הילד שלה או את הילדה שלה לבית ספר עברי או לבית ספר ערבי או לבית ספר דו-לשוני.
ג'אבר עסאקלה: צריכה שתהיה אפשרות לבחור בתוך עיר שהיא מעורבת.
ג'אבר עסאקלה: כרמיאל מתנהגת כעיר יהודית, מתנהגת בגזענות לא רק כלפי התושבים שלה.
ג'אבר עסאקלה: אפילו לפני חודשיים היה מאבק של מורי הנהיגה שמנסים למנוע מהם ללמד נהיגה בתוך כרמיאל.
ג'אבר עסאקלה: עדיין המאבק נמשך, לכן אני אומר, עיריית כרמיאל צריכה ממש להתבייש.
יוסף ג'בארין: תודה, חבר הכנסת עסאקלה.
עופר כסיף: קודם כל תודה על הדיון הזה.
עופר כסיף: אני מברך את חברי, יוסף ג'בארין על היוזמה המאוד חשובה, ומברך את כל האורחים הנכבדים.
עופר כסיף: כאן אתם תמיד ברוכים הבאים.
עופר כסיף: אני רוצה להיות מאוד חריף לגבי לא רק ההחלטה של הרשם, המדיניות של ראש העירייה.
עופר כסיף: אנחנו יודעים שהדג מסריח מהראש, ובמקרה הזה הראש הוא ראש הממשלה.
עופר כסיף: אמר ידידי, ג'אבר עסאקלה, ואני מסכים איתו, שבעצם חוק הלאום הוא חותמת על דברים שבפועל כבר היו לפני זה.
עופר כסיף: אנחנו יודעים שהפקעת האדמות עם האלימות בכל המובנים, אלימות שנלוותה אל כל ההפקעות, אלימות מצד המדינה אני מתכוון כמובן, אנחנו יודעים שהדבר הזה קיים עוד לפני חוק הלאום.
עופר כסיף: דיבר פה גם כן ידידי ג'אבר, בצדק, על הפרויקט האולטרה גזעני הזה.
עופר כסיף: אפילו השם "ייהוד".
עופר כסיף: תארו לכם שהיו אומרים היום בפולין, ולא במקרה אני בוחר את פולין, היו מדברים על ניצור מלשון נצרות, של אזור מסוים.
עופר כסיף: היהודים היו במשך שנים במה שנקרא האימפריה הרוסית.
עופר כסיף: מהמאה ה-18 עד המהפכה של 1917 היה מה שנקרא "תחום מושב", כלומר תחומים שלשם היו יהודים מוגבלים.
עופר כסיף: אסור היה להם לגור במקומות אחרים.
עופר כסיף: במה שונה ההתנהלות של מדינת ישראל?
עופר כסיף: אימצו את החוקים ואת המדיניות הגזענים ביותר שהיו בהיסטוריה כנגד יהודים.
עופר כסיף: למדו טוב מאוד מזה ומיישמים את זה כנגד הילידים.
עופר כסיף: בואו נדגיש את זה גם.
עופר כסיף: העם הילידי פה, הערבי-הפלסטיני פה.
עופר כסיף: אני רוצה ברשותכם לצטט את מורי ורבי המנוח, פרופ' זאב שטרנהל, שהיה אחד מהמומחים הבין-לאומיים, אולי המומחה החשוב ביותר לחקר הפאשיזם, ומייד אחרי חוק הלאום הוא כתב את הדברים הבאים: "חוק הלאום שנראה כאילו הוא נוסח על ידי גרועי הלאומנים באירופה, הוא רק ההתחלה.
עופר כסיף: הוא ביטוי ללאומנות הארסית שהתפתחה כאן, זו שבנוסחה האירופית שלה כמעט שחיסלה את רוב העם היהודי", והוא ממשיך במקום אחר אבל גם בעקבות חוק הלאום.
עופר כסיף: "מבחינה מסוימת החרפה שבחוק לאום גדולה מהחקיקה שהייתה באירופה של המחצית הראשונה של המאה הקודמת, כי אנחנו כבר יודעים לאן תפיסת עולם כזאת יכולה להוביל".
עופר כסיף: כלומר, אנחנו צריכים לשים פה לב, חברים.
עופר כסיף: ההחלטה המבישה, המחפירה, הגזענית של אותו רשם ארור, מדיניות ראש העירייה, חקיקת חוק הלאום והמדיניות של הממשלה הנוכחית ושל כל הממשלות, אבל בעיקר של ממשלות נתניהו שהוכיח את הגזענות שלו, שהוכיח שבאופן שיטתי הוא שונא בצורה גזענית ומתרגם את זה למדיניות כנגד הערבים הפלסטינים, בין אם בשטחים הכבושים, בין אם אזרחי המדינה.
עופר כסיף: אנחנו יודעים שמעבר לעניין הנקודתי, ובגלל זה ציטטתי את הציטוט החשוב הזה של שטרנהל, שזה יכול להוביל לדברים הרבה יותר גרועים עד כדי רצח עם.
עופר כסיף: ברגע שנותנים לגיטימציה לסילוק של אנשים, להדרה ולאפליה שלהם, הדרך נסללת שם עד לחיסול.
עופר כסיף: במשפט אחד אני אסכם, פרפרזה על המשפט הידוע של היינה, שאמר: "במקום שבו שורפים ספרים, ישרפו גם בני אדם".
עופר כסיף: בפרפרזה לזה אני אומר, במקום שבו לא נותנים לאנשים בגלל מוצאם ללמוד, לא יתנו להם לחיות גם.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, חבר הכנסת עופר כסיף.
יוסף ג'בארין: נשמע את חבר הכנסת ווליד טאהא.
יוסף ג'בארין: אני גם רוצה לעבור לשמוע את משרדי הממשלה, אז נשלב תוך כדי הדיון.
וליד טאהא: תודה רבה, היושב-ראש, אהלן וסהלן קאסם.
וליד טאהא: מדינת ישראל מיישמת הלכה למעשה אפליה וגזענות כלפי האזרחים הערבים עוד משנת 1948.
וליד טאהא: אנחנו לא מגלים את אמריקה בהיבט של המדיניות הרשמית של מדינת ישראל כלפי האזרחים הערבים.
וליד טאהא: אני רוצה רק להזכיר שההכרזה על הקמת המדינה, עוד לפני שהיו בחירות לכנסת כבר הכריזו על הקמת ממשל צבאי שדרכו ימשלו באזרחים הערבים במדינת ישראל.
וליד טאהא: במדינת ישראל אנשים אינם שווים.
וליד טאהא: ילדים, לצורך העניין, אינם שווים.
וליד טאהא: נשים אינן שוות.
וליד טאהא: גברים אינם שווים, והם לא שווים על בסיס גזע ודת, בניגוד מוחלט למה שהם עצמם כתבו במגילת העצמאות שלהם.
וליד טאהא: שם כתבו שלא תיעשה אפליה על בסיס גזע ודת, והם בדיוק עושים את זה, מיישמים את זה עוד משנת 1948 ועד היום.
וליד טאהא: הם מיישמים מדיניות גזענית, מדיניות מפלה על בסיס גזע ודת, ועל כן אני אומר, המקרה הזה הוא במקרה שהיה בכרמיאל, אדוני העו"ד, אבל דע לך, בכל יישוב מעורב שגרים בו ערבים, יש את המקרים האלה כל יום, אבל הם לא מגיעים לא לתקשורת ולא לבתי המשפט ולא לכנסת, ועל כן אנחנו רוצים להודות לכם במיוחד שהבאתם את זה לכאן והעליתם את זה עד למעלה, כי זה המצב של הערבי בכל מקום שיש בו רשות שנקראת רשות מעורבת.
וליד טאהא: ערבים סובלים מהיעדר זכות לשוויון בכל עיר שהם נמצאים בה.
וליד טאהא: הרי האפליה והגזענות התחילה מהיום הראשון.
וליד טאהא: זה לא התחיל עם חוק הלאום, אבל חוק הלאום בא לתת הכשר חוקתי למדיניות גזענית שהיא סותרת את מגילת העצמאות.
וליד טאהא: אולי זו ההזדמנות לבני עמי, מי מאלה שחתמו על מגילת העצמאות, לבחון זאת מחדש, כי הם ביטלו אותה, זרקו אותה דרך חוק הלאום שלהם, אז על מה בדיוק הדיון?
וליד טאהא: אנחנו מדברים על דברים בסיסיים שבמחוזות אחרים העולם היה מתהפך אילו היו קורים, אבל אם זה נעשה נגד ילד ערבי, אז לא נורא, אז מה קרה, אפשר להכיל את זה.
וליד טאהא: אם זה נעשה נגד אזרח ערבי, אפשר להכיל את זה.
וליד טאהא: זה פשוט בושה וחרפה.
וליד טאהא: כל מדינה מתוקנת הייתה מתביישת בעצמה להכניס לספר החוקים חוק כמו חוק הלאום.
יוסף ג'בארין: איתנו גם נציגים של משרד המשפטים ומשרד החינוך, אבל לפני כן אולי מילה של התושבים.
יוסף ג'בארין: מר אברהים שעבאן, נציג התושבים.
אברהם שעבאן: תודה לד"ר יוסף ג'בארין, יושב-ראש הוועדה, ולכל החברים שנוכחים פה, שדיברו ושהלכו.
אברהם שעבאן: אנחנו מודים לכולם.
אברהם שעבאן: חברים, אני מייצג עם החבר'ה, תושבים ערבים בכרמיאל, אבל אני איש הקשר כל הזמן עם העירייה.
אברהם שעבאן: אני גר 30 שנה בכרמיאל.
אברהם שעבאן: אני 20 שנה מסתובב בעיריית כרמיאל בין המסדרונות ובין המשרדים ובמחלקת החינוך.
אברהם שעבאן: קודם כל, אחוז התושבים בכרמיאל, מה שאומרים זה לא נכון.
אברהם שעבאן: הוא לא 6%.
אברהם שעבאן: הוא יותר, מאחר ויש הרבה תושבים שלא שינו את הכתובות שלהם.
אברהם שעבאן: מספר התלמידים של 500 זה לא נכון גם, הוא יותר בגלל שאנשים לא שינו את הכתובות שלהם.
יוסף ג'בארין: הנתון 6% זה הנתון הפורמלי.
יוסף ג'בארין: אתה אומר שיש גם יותר.
אברהם שעבאן: יש יותר ויש יותר תלמידים.
וליד טאהא: בין הנרשמים לגרים.
אברהם שעבאן: כן, לא שינו את הכתובות.
אברהם שעבאן: חבר'ה, אני הייתי בקשר עם מנהל מחלקת החינוך, מנחם שיכל.
אברהם שעבאן: ישבתי איתו עשרות פעמים.
אברהם שעבאן: אחרי ששיגעתי אותו כל יום ראשון ושני בעירייה, הגענו להסכמה שאביא לו רשימות של שמות של תלמידים בבתי הספר.
אברהם שעבאן: אני לקחתי את עצמי באוטו, נסעתי למג'דל כרום, לכל בתי הספר, לבועיינה, לדיר אל אסד, לראמה, לאעבלין, לבית הספר המשותף במשגב.
אברהם שעבאן: הבאתי לו את כל הרשימות.
אברהם שעבאן: אמרתי לו, מה חסר עכשיו?
אברהם שעבאן: אמר לי, שום דבר, תן לי לעבוד על זה.
אברהם שעבאן: אחר כך הוא בא אלי בהצעה.
אברהם שעבאן: אמר לי, תשמע, בינינו, בוא אני אשלם לך את ההוצאות ותצא מהתמונה.
אברהם שעבאן: אמרתי לו, אני לא מוכן להצעה שלך.
אברהם שעבאן: אני עכשיו יוצא מפה, אני מפיץ את זה.
אברהם שעבאן: בסופו של דבר הגעתי גם לראש העיר.
אברהם שעבאן: דיברתי עם ראש העיר.
אברהם שעבאן: שולחים אותך למחלקת החינוך.
אברהם שעבאן: במשרד החינוך אני דיברתי עם בחור שהוא אחראי על המיפוי, בירושלים.
אברהם שעבאן: דיברתי איתו פעמיים-שלוש וסיכמתי אז בזמנו עם מנהל מחלקת החינוך שהמיפוי ייעשה בהתאם לרשימות שאנחנו נביא אותם, שיכלול כל הכפרים מסביב לכרמיאל: מג'דל כרום, בועיינה, דיר אל אסד, נחף, ראמה.
אברהם שעבאן: אמר לי, אין בעיה, נעשה את זה.
אברהם שעבאן: הם הלכו, עשו את המיפוי על דעת עצמם.
אברהם שעבאן: חזרתי אליו, למה אתם עושים ככה?
אברהם שעבאן: דיברתי עם ירושלים.
אברהם שעבאן: אמרו, אנחנו נגיע לביקור בעירייה ונשנה את זה, נעשה משהו אחר.
אברהם שעבאן: לא עשו כלום.
אברהם שעבאן: גם עם משרד החינוך אני הייתי בקשר.
אברהם שעבאן: יש לי את המסמכים שאני הייתי בקשר איתם ודיברתי איתם.
אברהם שעבאן: בסופו של דבר אני הגעתי למסקנה שאני יכול לקבל את הכספים רק דרך בית משפט.
אברהם שעבאן: אני הגשתי תביעה נגד העירייה.
אברהם שעבאן: היה השופט נדים מוראני בזמנו.
אברהם שעבאן: קיבלתי פסק דין וחייב את העירייה לשלם לי.
יוסף ג'בארין: והיו הורים שקיבלו?
אברהם שעבאן: כן, היו הורים קודם שקיבלו וגם הורים שעכשיו מקבלים.
אברהם שעבאן: חזרתי פעם שנייה לדרוש לשני הילדים שלי, שאחד באמת בדיר אל אסד, בועיינה, ואחד במג'דל כרום.
אברהם שעבאן: לא נתנו.
אברהם שעבאן: הגשתי תביעה דרך עו"ד ניזאר בכרי.
אברהם שעבאן: הם הגיעו עם ניזר לפשרה ואז קיבלתי.
אברהם שעבאן: אני אוסיף לכם עוד משהו חשוב מאוד.
אברהם שעבאן: הילדים שלי למדו עד גן גובה בכרמיאל, ועד היום יש להם חברים יהודים שהאימהות שלהם מתקשרים אלי, תשלח את באסל לשחק עם אמיר, תשלח את באסל לשחק עם דני.
אברהם שעבאן: עד היום אנחנו בקשר עם המשפחות בכרמיאל.
אברהם שעבאן: אני לא יודע מה העירייה רוצה לעשות.
אברהם שעבאן: היום ראש העיר ומנהל מחלקת חינוך צריך לדעת, חובתו לדעת איפה הילדים האלה נמצאים.
אברהם שעבאן: על פי חוק משרד החינוך, הם צריכים לדעת אם הם לומדים או לא לומדים.
אברהם שעבאן: אנחנו סובלים הרבה, עשרות שנים מסתובבים ואנחנו לא יודעים מה הפתרון שיהיה.
אברהם שעבאן: אני מקווה שבעזרתכם ובדיון הזה נגיע להסכמה שבאמת תעלו את הדיון בצורה יותר גבוהה ונגיע לפתרון לכל המשפחות ולכל הילדים בכרמיאל, כאשר אנחנו סובלים, כל יום מתעוררים ב-06:30 ומתחילים לנסוע לכפרים לחלק את הילדים וגם לדאוג להחזרתם.
אברהם שעבאן: תודה.
יוסף ג'בארין: עו"ד נארימאן שחאדה זועבי מארגון עדאללה, בבקשה.
נארימאן שחאדה זועבי: בוקר טוב, חשוב לי מאוד שאנחנו נדבר לפני משרד החינוך כדי שבאמת נוכל לשמוע את ההתייחסות שלהם על מה שאנחנו הולכים להגיד לגבי העוול הגדול שעשה הרשם מבית משפט שלום בקריות.
נארימאן שחאדה זועבי: כבר דיברו ואמרו הרבה בעניין.
יוסף ג'בארין: נארימאן, סליחה, רק לחדד.
יוסף ג'בארין: הטיעון של חוק הלאום עלה גם מהעירייה?
ניזאר בכרי: ביוזמת הרשם.
יוסף ג'בארין: לא עלה מצד העירייה.
יוסף ג'בארין: אוקיי, רק רציתי להבהיר את הנקודה.
נארימאן שחאדה זועבי: זה באמת עוול גדול.
נארימאן שחאדה זועבי: זה לא עלה מהטיעונים של אף אחד מהצדדים.
נארימאן שחאדה זועבי: זה סוג של אקטיביזם שיפוטי של השופט, שלא כל כך מובן לנו מאיפה הוא מגיע, וזה באמת עוול גדול.
נארימאן שחאדה זועבי: גם העירייה וגם משרד החינוך עשו עוול לא פחות גדול עם התלמידים במשך כל השנים.
נארימאן שחאדה זועבי: את הנושא של כרמיאל אנחנו מלווים מעל לשנה, אז פנה אלינו עו"ד ניזאר, סיפר על המצוקה של תלמידי כרמיאל, ואנחנו באמת הבנו שיש משהו פה לא נכון.
נארימאן שחאדה זועבי: יש סוג של אפליה נגד התלמידים הערבים שגרים בכרמיאל, לכן אנחנו פנינו לעיריית כרמיאל אז, וביקשנו לדעת נתונים, כמה תלמידים יש, איזה זכויות אתם מספקים לתלמידים האלו, איפה הם לומדים ומי אחראי עליהם.
נארימאן שחאדה זועבי: לאחר שקיבלנו את הנתונים, הבנו שיש שם אפליה גדולה.
נארימאן שחאדה זועבי: במשך שנה אנחנו מתכתבים איתם ומנסים לגרום להם לתקן את העוול.
נארימאן שחאדה זועבי: מה שאנחנו ניסינו לעשות, זה לגרום להם להרחיב מן הסתם את המיפוי, שיהיה תואם לצרכים של האוכלוסייה, שיישקף נאמנה את המצב של התלמידים הערבים שלומדים ביישובים הסמוכים.
נארימאן שחאדה זועבי: לא כל כך מובן לנו איך מיפוי שמשנת 2013 נקבע, עדיין רלוונטי להיום מבלי שנעשה בו כל שינוי, למרות שמן הסתם היה שם שינוי באוכלוסייה הערבית שמתגוררת בכרמיאל.
נארימאן שחאדה זועבי: המיפוי נותן מענה לשלושה יישובים בלבד, כאשר הבנו שהיישום שלו גם שרירותי.
נארימאן שחאדה זועבי: לא כל בתי הספר בתוך המיפוי כן מקבלים את הזכויות.
נארימאן שחאדה זועבי: בזמן שיישובים אחרים מודרים מתוך המיפוי, שזה גם לדעתנו נעשה בחוסר סמכות וזה בשרירות, איך זה שבועיינה, שמרוחקת עשרה קילומטרים מכרמיאל, נכנסת אל תוך המיפוי, אבל מג'דל כרום ודיר אל אסד שמרוחקים פחות מעשרה קילומטרים, הם לא בתוך המיפוי?
נארימאן שחאדה זועבי: בגלל זה אנחנו כל הזמן מנסים לגרום להם שיתגמשו, ישנו את המיפוי, יתאימו אותו למציאות.
נארימאן שחאדה זועבי: מה שקיבלנו מעיריית כרמיאל זה היה סירוב חד משמעי.
נארימאן שחאדה זועבי: הם לא מוכנים לשתף איתנו פעולה ולהביא לשינוי כלשהו שישרת את הצרכים של האוכלוסייה שמתגוררת בעיר.
נארימאן שחאדה זועבי: דווקא להיפך, אנחנו קיבלנו מהם דרישה שאנחנו נעזור להם בכך שהורים שמתגוררים בעיר, ירשמו את הילדים שלהם בתוך מרשם החינוך כדי שהם יקבלו את הזכויות, למרות שזה לא התפקיד שלנו.
נארימאן שחאדה זועבי: ממשרד החינוך אנחנו לא קיבלנו כל התייחסות עניינית לנושא.
נארימאן שחאדה זועבי: המכתב האחרון שלנו היה מספטמבר.
נארימאן שחאדה זועבי: מאז אנחנו מתזכרים אותם ומבקשים לקבל התייחסות עניינית, אבל אנחנו עוד לא קיבלנו, אז אנחנו מאוד מבקשים שמתוך הוועדה הזו תצא קריאה ברורה לתיקון המצב על סמך העובדות המשפטיות ועל סמך המציאות של התלמידים הערבים בתוך העיר כרמיאל.
ג'אבר עסאקלה: אפשר שאלה לנארימאן ולניזאר?
ג'אבר עסאקלה: מה הצד המשפטי הבא?
נארימאן שחאדה זועבי: עתירה.
נארימאן שחאדה זועבי: אנחנו שוקלים מאוד לעתור.
יוסף ג'בארין: עתירה או ערעור?
נארימאן שחאדה זועבי: לא, זה לא ערעור.
נארימאן שחאדה זועבי: חשוב מאוד להבהיר שיש פה שני הליכים מקבילים.
נארימאן שחאדה זועבי: אנחנו לא צד להליך של בית משפט שלום בקריות ולתביעה אזרחית שהגיש עו"ד ניזאר על מנת להחזיר את ההוצאות למשפחה שכל השנים שילמה כספים ולא קיבלה.
נארימאן שחאדה זועבי: מה שאנחנו עושים זה משהו שהוא לכלל התלמידים הערבים בתוך כרמיאל.
נארימאן שחאדה זועבי: אנחנו מבקשים לתקן את המיפוי, מינהלי ולא אזרחי.
נארימאן שחאדה זועבי: על מנת להגיש את העתירה אנחנו צריכים למצות את ההליכים ובגלל זה אנחנו ממתינים לתשובה של משרד החינוך, שהיא תקבע את הצעד הבא שלנו.
נארימאן שחאדה זועבי: ככל שיהיה סירוב, אנחנו עותרים נגד המיפוי.
יוסף ג'בארין: אנחנו תיכף נפנה למשרד החינוך.
יוסף ג'בארין: יש לי שאלה משפטית אבל חשובה לדיון.
יוסף ג'בארין: מתי לדעתכם מתגבשת החובה להקים בית ספר לתושבים הערבים?
יוסף ג'בארין: מה הקביעה כאן?
יוסף ג'בארין: זה לפי מספר, זה לפי שיעור של האוכלוסייה?
נארימאן שחאדה זועבי: את האמת, הנושא של בית ספר ערבי בנוף הגליל יכול לתת מענה גם לסיטואציה שהיא לא כל כך ברורה.
נארימאן שחאדה זועבי: מה שטענה המדינה בנוף הגליל, זה שהם מביאים לאזרחים סקר למלא, ובמידה ותוצאות הסקר יביאו לכך שיש צורך בהקמת בית ספר, אז הם מקימים.
נארימאן שחאדה זועבי: אנחנו מאוד מתנגדים לאמרה הזו.
נארימאן שחאדה זועבי: לעניין הסוגיה בכרמיאל, בכוונה אנחנו לא דרשנו הקמת בית ספר, כי אנחנו יודעים שזה משהו שיכול לקחת הרבה מאוד זמן, ולנו מאוד חשוב שיהיה פתרון מיידי להורים ולילדים שצריכים לנסוע כל יום למקומות אחרים.
נארימאן שחאדה זועבי: לספק נסיעות או לממן נסיעות.
נארימאן שחאדה זועבי: על זה דיברנו עם עו"ד ניזאר, שהצעד הבא, אנחנו כן יכולים לשקול יחד עם האוכלוסייה את הצרכים שלה, שבמידה ויש כזו דרישה, אנחנו כן נפנה למרשם.
יוסף ג'בארין: אז העתירה הראשונה שאתם חושבים עליה זה פשוט לחייב החזר הוצאות בשלב הזה.
נארימאן שחאדה זועבי: שזה מן הסתם.
נארימאן שחאדה זועבי: אם אין להם מסגרת ומסגרת לא תוקם בקרוב וגם אין דרישה בינתיים להקמת מסגרת, אז לפחות שיממנו את ההסעות ויספקו הסעות לתלמידים שצריכים לנסוע לכל מיני יישובים סמוכים, כדי לקבל זכות כל כך בסיסית וחיונית, הזכות ללימוד.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, עו"ד שחאדה זועבי.
יוסף ג'בארין: רצית להוסיף, ניזאר?
ניזאר בכרי: בתשובה לשאלה שלך לגבי החובה, מתי היא קיימת להקים בית ספר, התשובה ברורה.
ניזאר בכרי: אם יש סמל מוסד בתוך כרמיאל ל-20 תלמידים דתיים, מן הסתם יש חובה להקים בית ספר ל-500 תלמידים.
יוסף ג'בארין: לפחות לפי חובת השוויון.
ניזאר בכרי: החלופות רבות.
ניזאר בכרי: יש חלופה אחרת, ליד כל בית ספר קיים להקים בית ספר צומח, וזה גם אפשרי בלי תקציבים, בלי משאבים.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, ניזאר.
יוסף ג'בארין: ממשרד החינוך אני רואה את שמעון אבני וגם אילן שי.
יוסף ג'בארין: אילן הוא ממונה ייעוץ משפטי ושמעון הוא מנהל אגף הצטיידות והסעות.
יוסף ג'בארין: תבחרו מי ירצה להתייחס.
אילן שי: שלום אדוני, אני אדבר.
אילן שי: שמעון ישלים, אם יידרש.
אילן שי: קודם כל אני רוצה להגיד שמשרד החינוך לא היה צד בדיון המשפטי שהתנהל במסגרת התביעה האזרחית שהוגשה לקבלת החזר הוצאות נסיעה.
אילן שי: אנחנו לא היינו צד בדיון.
אילן שי: לגבי המצב המשפטי, משרד החינוך לא מארגן הסעות, ומשרד החינוך משתתף במימון הסעות בהתאם לקריטריונים שקבועים בחוזר מנכ"ל.
אילן שי: החובה לארגן הסעות במקרים שיש צורך בהסעות, היא חובה שמוטלת על הרשות המקומית בהתאם לתקנות לימוד חובה וחינוך ממלכתי-רישום, כאשר החובה הזאת היא פונקציה, כאשר מדובר בהסעות בתוך הרשות, של אזורי הרישום.
אילן שי: הרשות המקומית צריכה לקבוע אזורי רישום לתלמידים בתחומה, ואם המרחק של בתי הספר במסגרת אזורי הרישום, עולה על סך מסוים שקבוע בתקנות, היא צריכה לספק פתרונות תחבורה נאותים שיכולים להיות ארגון הסעה או מתן החזר הוצאות של הסעות בתחבורה הציבורית.
אילן שי: כאשר אין מוסד מתאים בתוך היישוב, המקבילה של אזורי הרישום היא המיפוי הבין-יישובי שאנשים הזכירו כאן.
אילן שי: כאשר לתלמידים אין מענה חינוכי מתאים בתוך היישוב שלהם, הרשות המקומית קובעת יחד עם משרד החינוך מיפוי בין-יישובי, כאשר בדרך כלל מדובר ביישוב אחד שהתלמידים זכאים להסעה או להחזר הוצאות נסיעה בתחבורה ציבורית כאשר הם לומדים באותו יישוב מחוץ ליישוב המגורים שלהם.