GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף ג'בארין: נגיד לגבי הוט, יש פירוט של היישובים שיש בהם בעיה.
יוסף ג'בארין: אחד הנתונים שנחשפתי אליהם, ששני שליש מהתושבים שאין תשתיות של הוט זה ביישובים הערביים.
יוסף ג'בארין: לכן מבחינת המידע אני חושב שהמידע הזה קיים.
יוסף ג'בארין: אני מצפה שתהיה יוזמה של המשרד וכבר היו, כפי שאתה בטח יודע, פניות לשר, פגישות עם השר בנושא, כמה דיונים בוועדות הכנסת, פשוט שתהיה יוזמה של לעשות מיפוי של כל היישובים, של כל האזורים, עם תוכנית עבודה איך אפשר לפתור את הבעיה הזו, בין אם זה דרככם, על ידי לחץ על הספקים.
יוסף ג'בארין: השאלה איפה אתם עומדים כאן מבחינת המיפוי שלמיטב ידיעתי הוא פחות או יותר מוכר.
איתן כסיף: אז ככה, נכון שידוע לנו על פערים.
איתן כסיף: בדיוק בזמן שאנחנו מדברים שר התקשורת יועז הנדל בשיחה עם ראש מועצת כפר ברא וגם יצא לי להיות בביקור עם השר בכפר קאסם.
איתן כסיף: כלומר בהחלט איפה שידוע לשר ולמשרד אנחנו כן פועלים בכל הכוח.
איתן כסיף: עוד מילה על זה, בהרבה יישובים, איפה שחסרות תשתיות קוויות אנחנו מנסים לפחות זמנית לפתור את הבעיה על ידי תשתיות סלולריות, גם בישיבה על מזרח ירושלים נאמר שחולקו מחשבים ניידים עם מודם סלולרי, אבל אם יש במקומות מסוימים התנגדות של התושבים להתקנת אנטנות, למרות כל המחקרים שאומרים שאנטנות לא מזיקות אלא להיפך, אז צריך לשחרר גם את החסם הזה ואנחנו עושים את זה יחד עם המשרד להגנת הסביבה.
איתן כסיף: אז כן, צודק כבודו שיש מקומות, חלק גדול מהם באמת במגזר הערבי, שידוע לנו על פערים ואנחנו בהחלט סייענו שם.
איתן כסיף: לא סתם ציינתי לדוגמה את הציון אבו קרינאת, ששם גרמנו לזה שהוט, לא בזק, תחבר שם יישובים.
איתן כסיף: יש מספר יישובים ערביים נוספים שתודות להתערבות שלנו התושבים שלא קיבלו קודם אמצעי תקשורת מקבלים ואנחנו במלוא הכוח כדי שכל יתר התושבים שלא מחוברים יקבלו שירות.
יוסף ג'בארין: הבנתי שיש תוכנית מיוחדת לכפרים הלא מוכרים בנגב, למועצה האזורית אל קסום, למשל?
איתן כסיף: כן יש לנו תלונות על כפרים לא מוכרים, אני פשוט לא רוצה להגיד פה משהו לא מוסמך, אז כן זה נבדק.
איתן כסיף: יש פה איזה שהוא אתגר, צריך שהמדינה תדבר בקול אחד, מצד שני בוודאי שאותו תלמיד בקצה בכפר לא מוכר צריך לקבל שירות.
איתן כסיף: אז זה בהחלט משהו שאנחנו צריכים לבדוק ולתת תשובה.
איתן כסיף: דרך אגב, בעיקר כפרים ערביים בצפון, גם יש עניין של ספקי אינטרנט, נקרא להם לא מורשים.
איתן כסיף: גם שם אנחנו פועלים באיזה שהוא מהלך, מצד אחד אסור לנו, ואני בתור סמנכ"ל פיקוח, אסור שיינתנו שירותי אינטרנט ללא רישיון, מצד שני אותו תושב בקצה, אותו תלמיד בקצה לא אשם שעד עכשיו השירותים שקיבלו ההורים שלו הביתה או השירותים קיבלו בבית הספר הם ללא רישיון.
איתן כסיף: אנחנו כן פועלים שם כדי שיהיו שם שירותים כחוק וברישיון ושיקבלו את השירות הכי טוב.
איתן כסיף: אז אני באמת חייב תשובה לגבי הכפרים הלא מוכרים, אני לא רוצה להגיד פה משהו שלא מוסמך.
יוסף ג'בארין: אז לגבי הנגב בכלל והכפרים הלא מוכרים, אני הבנתי שיש התקדמות בנושא ואני אשמח אם תוכל לעדכן אותנו, גם בכתב, לגבי ההתקדמות בנושא.
יוסף ג'בארין: מי יודע, אולי אנחנו על סף סגר שלישי ועוד פעם כל הלימודים יחזרו להיות מרחוק.
יוסף ג'בארין: בערים שמסווגות כאדומות מערכת הלימודים עוד לא חזרה.
יוסף ג'בארין: זה אומר שכל הנושא הזה עדיין רלוונטי, עדיין מאוד חשוב, וגם חשוב יותר לספק פתרונות עוד בהקדם, אחרת התלמידים יאבדו שנת לימודים שלמה עם כל הבעיות של הדבר.
יוסף ג'בארין: אז אני אשמח אם תוכל, איתן, לעדכן את הוועדה, אני מקווה תוך יום יומיים, לגבי הנושא הזה ומה שקורה בנגב ואני מקווה גם שחלה התקדמות מאז הדיון האחרון.
איתן כסיף: כמו שאמרתי, ביישובים בדואיים בנגב בהחלט חלה התקדמות ולגבי הלא מוכרים אני אעדכן.
יוסף ג'בארין: הלא מוכרים זה כמעט 50% מהתלמידים, לכן הבעיה היא מאוד משמעותית ככל שזה נוגע לנגב.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לך, מר כסיף.
יוסף ג'בארין: משרד העבודה והרווחה, אילנה גלייטמן.
אילנה גלייטמן: אני רק רציתי להעלות את הנושא לגבי ילדים עם מוגבלות שהמחשב לא יעזור להם אם לא תהיה הנגשה בנוסף.
אילנה גלייטמן: ההנגשות לפעמים יקרות מאוד, השאלה שלי אם ניתנת תשומת לב גם לנושא הזה, זאת אומרת לא רק לתת את המחשב שיהיה כאבן שאין לה הופכין עבור ילדים שצריכים הנגשות, אלא המחשב יגיע ביחד עם ההנגשה.
יוסף ג'בארין: כן, אבל שאלתי לגבי החינוך המיוחד, העובדה שהוא הוחרג גם בערים האדומות.
אילנה גלייטמן: לא, סליחה, אני שואלת לגבי ילדים שלומדים בחינוך הרגיל והם עם מוגבלות.
אילנה גלייטמן: כמעט כל הילדים העיוורים והילדים החירשים לומדים בבתי ספר רגילים ולא בחינוך המיוחד, הם משולבים לגמרי וכדי להתמודד עם מה שקורה בבית הספר הם חייבים הנגשה.
אילנה גלייטמן: גם ילדים עם בעיות מוטוריות חייבים הנגשה למחשב והם ילדים תקינים לגמרי שכלית, יכולים להשתלב ומשתלבים בבתי הספר הרגילים, וזאת השאלה, האם הם מקבלים את המחשב ביחד עם ההנגשה כי אחרת אין להם מה לעשות עם המחשב.
יוסף ג'בארין: כן, תוכלי לסבר את האוזן עם נתונים?
יוסף ג'בארין: יש לך נתונים לגבי היקף, בכמה מדובר?
יוסף ג'בארין: כי יש את התלמידים בחינוך המיוחד שהוחרגו, אבל את מדברת על ילדים עם מוגבלויות בחינוך הרגיל.
יוסף ג'בארין: יש לך נתון?
אילנה גלייטמן: לגבי ילדים עיוורים אני יודעת די קרוב למדויק, מדובר בערך ב-6,000 ילדים שלומדים בבתי ספר רגילים לגמרי, לא מדברת על החינוך המיוחד, ויש מספר אפילו יותר גדול של תלמידים עם חירשות.
אילנה גלייטמן: לגבי ילדים עם בעיות מוטוריות בגפיים העליונות אני לא יודעת.
יוסף ג'בארין: אוקיי, אבל להערכתך זה יכול להגיע לעשרות אלפים, אני מבין, פחות או יותר?
אילנה גלייטמן: נכון.
יוסף ג'בארין: טוב, זו שאלה שאנחנו נפנה גם למשרד החינוך, האם יש לו את הנתונים הללו ואת ההתאמות הנדרשות.
יוסף ג'בארין: לכם במשרד העבודה והרווחה, אין לכם הערכה של תלמידים שנזקקים למחשבים שקיבלו או לא קיבלו, או משפחות במצב סוציואקונומי קשה שמוכרות לרשויות הרווחה, מה קורה איתם?
יוסף ג'בארין: כמה מהם הצליחו להתחבר ללימוד מרחוק, כמה לא? יש לכם נתונים, הערכות?
אילנה גלייטמן: כן, המידע שיש לנו מתמקד בעיקר בעיוורים.
אילנה גלייטמן: בשוטף הילדים קיבלו הנגשות, חלקם הגדול קיבל הנגשות, הבעיה בקורונה, כשהילד זקוק ללימוד הרבה יותר אינטנסיבי בזום, הם לא הצליחו להתמודד עם הסיפור הזה.
אילנה גלייטמן: זה הצריך מורה שתבוא אליהם הביתה ותלמד אותם להתמודד עם זה ולהשתמש במחשב אחרת לגמרי ממה שהם ידעו עד עכשיו כי עד עכשיו כל המיומנות הייתה צריכה להיות אך ורק הכנת שיעורים ולמידה ולא הפעלה של זום ולמידה מרחוק, שזה הרבה יותר מורכב בשביל ילד עיוור.
אילנה גלייטמן: כאן הייתה בעיה מאוד קשה משום שחלק מהמורות התומכות בעיוורים לא רצו לנסוע לבתים, היה חשש שהם יגיעו לבתים והילדים האלה, שהם הכי זקוקים והכי מתקשים, היו בבעיה קשה מאוד בתקופה הזאת ולא נותנים תשומת לב לסיפור הזה.
אילנה גלייטמן: זה סיפור מורכב ביותר.
אילנה גלייטמן: אותן בעיות יש לילדים עם חירשות, גם כאן ההנגשה היא מיוחדת וצריך ללמד אותם לעשות את זה.
אילנה גלייטמן: אפשר לעשות את זה, יש אפשרות להנגיש את הזום, אבל צריך ללמד אותם את זה.
אילנה גלייטמן: יש אפשרות להנגיש דרך מכשירי השמיעה שלהם, אבל צריך לעשות להם את זה ולעזור להם ולהסביר להם.
אילנה גלייטמן: כל המיומנויות האלה, כפי שציין בהרצאת הפתיחה, המורים בעצמם לא יודעים לעשות את זה, אז מישהו צריך ללמד את המורה או את הילד או את המשפחה שלו.
יוסף ג'בארין: אני אשמח לקדם את הנושא ולבחון אותו, אבל אם אפשר, כדי שזה יוכל גם לעזור לנו לקדם, האם תוכלי להעביר לנו היום, מחר, מחרתיים, נתונים כלליים יותר, לא רק לגבי כבדי ראייה, אם יש לך נתונים גם על כבדי שמיעה ועם קשיים מוטוריים, אז אנחנו נשמח לדעת את הנתונים שיש לכם לגבי כל הקבוצות הללו ואז גם נוכל לבדוק מול משרד החינוך.
יוסף ג'בארין: תוכלי להעביר לנו את הנתונים?
אילנה גלייטמן: בסדר, עיוורים זה זמין לי, אני אבדוק גם לגבי השאר.
יוסף ג'בארין: כן, פשוט גם להכיר את היקף הבעיה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לך, גב' גלייטמן.
שרף חסאן: שלום.
שרף חסאן: קודם כל תודה רבה לך על הישיבה החשובה הזאת, גם על הרצאת ההקדמה של האורח שלך וגם הסקירות של המשרדים השונים.
שרף חסאן: אני רוצה להוסיף שתי נקודות לדיון, דבר ראשון, לגבי הצורך בשטח.
שרף חסאן: רוב התוכניות של משרד החינוך לא נבנו על בסיס הצורך בשטח אלא על בסיס אומדנים שהם אימצו, שהם לא נותנים מענה לצורך האמיתי בשטח.
שרף חסאן: הם לא ביצעו מיפויים כמה חסר למשל מחשבים ואיזה אזורים סובלים יותר או סובלים פחות, הם הניחו הנחות והתחילו לעבוד ועל בסיס זה הם קבעו את התקציב ואת מספר המחשבים החסרים.
שרף חסאן: ואני רוצה להגיד בהקשר של החברה הערבית הצורך בשטח הוא הרבה הרבה יותר מהתוכניות של משרד החינוך.
שרף חסאן: נכון, אנחנו מברכים על כל התקדמות בנושא של מחשוב בתי הספר, המחשבים שסיפקו, זה בהחלט עוזר, אבל זה עדיין במקרה הטוב מספק רק שליש מהצורך האמיתי בשטח.
שרף חסאן: נניח שמשרד החינוך מחלק 45,000-40,000 מחשבים לחברה הערבית, הצורך האמיתי בחברה הערבית לבד זה כ-150,000 מחשבים.
שרף חסאן: זאת אומרת במקרה הטוב משרד החינוך מספק רק שליש מהצורך האמיתי.
שרף חסאן: אם נוסיף לזה כל מיני גורמים של פילנתרופיה ועמותות, גם בתוך החברה הערבית וגם באופן כללי של כל מיני מוסדות שצוינו, עדיין הפער יהיה פער אדיר ומשרד החינוך נדרש לתת תשובות ולגבש תוכניות המשך למה שעכשיו מחולק.
שרף חסאן: הדבר השני, לצערי הרב משרד החינוך התעורר מאוחר מאוד לגבי נושא של מחשבים, הקול קורא התפרסם באוגוסט, הביצוע מתבצע עכשיו ובמקרה הטוב יסתיים בינואר, זאת אומרת כל התקופה הזאת לא היה מענה לתלמידים, הפער בחינוך הוא פער שהלך והתרחב ועדיין לא ראינו תוכניות להשלים את החסר, להשלים את הפער שנפתח, שהתרחב, כי הפער היה קיים לפני הקורונה ובקורונה הפער בין החינוך הערבי לחינוך היהודי רק התרחב.
שרף חסאן: אז משרד החינוך נדרש לגבש תוכנית בכדי להשלים את הפער.
שרף חסאן: הדבר השלישי, מצוין שיש מחשבים ויש תקשוב של בתי הספר, צריך עכשיו לדאוג שיהיה שימוש מרבי ומיטבי במשאבים האלה.
שרף חסאן: זאת אומרת כל הנושא של הדרכה, צריך לתגבר את ההדרכה בחברה הערבית.
שרף חסאן: לפי המידע שאנחנו יודעים אין תגבור של כוחות ההדרכה בנושאים של תקשוב בחברה הערבית, עדיין משרת המפמ"ר לתקשוב לא אוישה והשעות שהוקדשו זה היה שיפור מסוים, אבל עדיין הפער הוא פער אדיר בין משאבי ההדרכה שמושקעים בחברה היהודית לבין משאבי ההדרכה שמושקעים בחברה הערבית, כולל בכל מה שקשור לתכנים דיגיטליים תרבותיים שהמורים יכולים להשתמש.
שרף חסאן: הפער בין התכנים הדיגיטליים בשפה הערבית לשפה העברית הוא פער אדיר.
שרף חסאן: לגבי תקשוב בתי הספר, אין ספק שהתוכנית של משרד החינוך שיפרה את המצב, אבל צריך לזכור שנקודת ההתחלה של בתי הספר הערביים בנושא הזה היא הרבה יותר נמוכה מבתי ספר יהודים, זאת אומרת שהתוכנית שיפרה, אבל היא לא סגרה את הפערים.
שרף חסאן: כדי לסגור את הפערים או בכדי באמת שהקפיצה תהיה משמעותית צריך עוד תוכנית ייחודית לחברה הערבית בכדי שרמת התקשוב תהיה שווה לרמת התקשוב הקיימת בחברה היהודית.
שרף חסאן: עוד נקודה שרציתי להוסיף, בגלל כל מה שציינתי קודם צריך לשים לב לבעיית הנשירה במיוחד בנגב.
שרף חסאן: נשירת תלמידים בנגב היא גבוהה מאוד, במיוחד בכיתות ט' ובמעבר לתיכון.
שרף חסאן: אני מעריך, על סמך נתוני העבר ועל סמך ההיכרות שלי בשטח ועל סמך מחקרים וגם היותי סוציולוג שאפשר לנבא שבגלל כל הנתק הזה של תלמידים רבים, במיוחד בנגב, במיוחד ביישובים בלתי מוכרים, שעדיין אין מענה למצב הייחודי שיש שם יש סיכוי גבוה שאחוז הנושרים ממערכת החינוך יהיה גבוה.
שרף חסאן: אני גם מעריך שהמצב עכשיו, התלמידים שלא חזרו ללימודים או הם נמצאים במצב קשר מינימלי עם בתי הספר הם בפועל דה פקטו במצב של נשירה ומשרד החינוך שם, במקרים האלה, במיוחד בנגב, לאור המחסור במחשבים, לאור בעיות התקשורת והתשתיות שלצערי הרב משרדי הממשלה לא עשו את המאמץ הדרוש, פה ושם אולי יש טיפול נקודתי שמצטטים ומדגימים, אבל הפער והבעיות בתשתיות, במיוחד ביישובים הבלתי מוכרים, אבל לא רק ביישובים הבלתי מוכרים, וזה חשוב להדגיש, בעיית התשתיות וחולשת האינטרנט קיימת כמעט בכל היישובים הערביים עד לרמה שיש שכונות שלמות ביישובים מוכרים וערים בלי אינטרנט.
שרף חסאן: אז כל אלה יתרמו להרחבת הפערים והמשרד נדרש לפעול בכדי למנוע את התרחבותם ואפילו בכדי לסגור את הפערים האלה, את הפערים, כפי שכולם יודעים, שנאמדים לפי מבחני הפיז"ה בכארבע שנות לימוד בין חינוך ערבי וחינוך יהודי ופערי התקציב עדיין קיימים.
שרף חסאן: לא מזמן אתה, ד"ר יוסף, פרסמת את הפערים והפערים בין כמה מושקע בילדים ערבים וכמה מושקע בילדים יהודים בכל הרמות הם פערים אדירים.
שרף חסאן: לצערי הרב, למרות המשבר הם לא השתפרו.
שרף חסאן: כאשר מדברים על איזה סוג של העדפה מתקנת בחלוקת מחשבים היא כל כך מזערית ולא מורגשת.
שרף חסאן: בוא נגיד שבחלוקת המחשבים, אם הילדים הערבים מהווים כרבע מהתלמידים בישראל, 24% מהתלמידים, מקסימום יקבלו 30%, פחות מ-30% מהמחשבים שמשרד החינוך מתכוון לחלק למרות שהמחסור בחברה הערבית הוא כל כך קשה וכל כך חמור בהשוואה לחברה הכללית.
יוסף ג'בארין: כן, אז לפי ההערכות שלכם, הנתון הזה כמובן מדאיג, שבעצם שיעור התלמידים שנדרשים וזקוקים למחשב ויקבלו זה רק 30%, מבחינה מספרים על כמה תלמידים אנחנו מדברים שגם אחרי יישום תוכנית משרד החינוך הם יישארו בלי אמצעי קצה?
יוסף ג'בארין: מה ההערכות שלכם בעניין הזה?
שרף חסאן: לפי המיפויים שעשינו פעמיים, בתחילת המשבר, בתחילת אפריל, ולפי המיפוי שערכנו אחרי שמשרד החינוך פרסם את הקולות קוראים וכל הרשויות ידעו כמה יקבלו אז חסרים 150,000 מחשבים לכלל החברה הערבית בתוך הקו הירוק.
שרף חסאן: אם משרד החינוך מתכוון לחלק, לפי מה ששמענו, לא קיבלנו נתון רשמי, כ-30% מהמחשבים לחברה הערבית, זאת אומרת מדובר על כ-45,000-40,000 מחשבים, זאת אומרת שחסרים עדיין כ-100,000 מחשבים.
שרף חסאן: צריך לקחת בחשבון שיש גם מחשבים שיקבלו מכל מיני גורמים נוספים, אנחנו לא יודעים בדיוק כי אלה גורמים מהפילנתרופיה ומהחברה האזרחית, כולל בחברה הערבית, היו הרבה מבצעים של עמותות שהתגייסו, ההערכה שלנו שעדיין יישאר כ-90,000 מחשבים חסרים בחברה הערבית.
שרף חסאן: אנחנו לא יודעים את המספר כמה תלמידים ערבים יקבלו מהעמותה 'מחשב לכל ילד', דובר על חלוקה של 40,000 מחשבים, אנחנו לא יודעים כמה יקבלו בחברה הערבית, כדאי לבדוק.
יוסף ג'בארין: כן, 90,000, 100,000 זה נתון מאוד גבוה וגם מוסיף לקשיים שאנחנו מדברים עליהם.
יוסף ג'בארין: ואגב, אני מבין שהמספר הזה של 150,000 תלמידים ערבים שהיו זקוקים לאמצעי קצה ושליש כנראה יקבלו, זה לא כולל את ירושלים המזרחית.
יוסף ג'בארין: בדיון שהיה לנו לפני שבוע בנושא הבנתי שגם שם 80%-70% מהתלמידים בכלל לא מצליחים ללמוד מרחוק.
יוסף ג'בארין: את זה צריך להוסיף לנתונים שלך, נכון?
יוסף ג'בארין: תודה רבה, ד"ר חסאן.
יוסף ג'בארין: אני רוצה גם לשמוע מהשלטון המקומי, את נועה בן אריה, היועצת המשפטית.
יוסף ג'בארין: היא איתנו?
יוסף ג'בארין: זאב גולדבלט.
יוסף ג'בארין: שלום, זאב.
זאב גולדבלט: שלום וברכה.
יוסף ג'בארין: אז מצד אחד אנחנו שומעים על החלוקה שמתקדמת לקראת ה-150,000, מצד שני שומעים על המחסור הרב שיישאר גם אחרי החלוקה.
יוסף ג'בארין: מה הנתונים שיש לכם, זאב?
זאב גולדבלט: כמה דברים.
זאב גולדבלט: ראשית, אני רוצה לברך אותך על הדבקות שלך בנושא הזה, באמת כל הכבוד, זה לא דבר טריוויאלי.
זאב גולדבלט: הדבר השני, שקצת עצוב לי לראות שחדר הוועדה כמעט ריק וחברי הכנסת לא מכבדים אותך ואת הנושא בנוכחותם.
זאב גולדבלט: ועכשיו לעניין, אז קודם כל הנהגת ההורים הארצית מברכת את משרד החינוך על עצם היוזמה ועל זה שהוא מקיים את המיזם הזה של ה-150,000.
זאב גולדבלט: הבעיה היא שכמו שאמרו קודמיי, וגם אתה אמרת, ההערכה שקיימת אצלנו שהפער הוא כמעט 400,000, דהיינו גם כשהפרויקט יושלם לחלוטין עדיין הפער יהיה עצום של בין 200,000 ל-250,000 מחשבים שפשוט יהיו חסרים.
זאב גולדבלט: כתוצאה ממה זה נוצר?
זאב גולדבלט: הפער הזה קיים קודם כל בגלל שיש בעיה של תשתית אינטרנט, דיברנו על זה קודם בוועדה, בעיקר בפזורה הבדואית, אבל לא רק.
זאב גולדבלט: יש הרבה יישובים, בעיקר בפזורה, שאין להם בכלל תשתית אינטרנט וחייבים ליצור אותה, אבל משרד החינוך לא לקח בחשבון, כשהוא עשה את הסקר שלו, נתון אחד נורא פשוט, יש לא מעט משפחות שבהן יש מספר ילדים ובמקרה הטוב יש מחשב אחד, אבל הם ענו לשאלון שעשה משרד החינוך שיש מחשב בבית ויש גם אינטרנט, אבל כשיש שניים, שלושה, ארבעה או חמישה ילדים הם פשוט לא יכולים להשתמש במחשב הזה בו זמנית.
זאב גולדבלט: לכן זה פשוט לא נותן מענה, לכן יש פער עצום בהערכה של משרד החינוך שמדבר על 150,000 והמספר האמיתי שהוא בין 400,000 ל-450,000.
זאב גולדבלט: זו בעיה אחת שעליה הוועדה נותנת את דעתה ולוחצת באמת את משרדי הממשלה לתת לה מענה.
זאב גולדבלט: הבעיה השנייה זה שיוצא פער עצום שהולך ומתרחב בעיקר על בסיס סוציואקונומי והשכלת ההורים, זה כל נושא הכשרת ההורים.
זאב גולדבלט: לא כל משפחה יכולה לתמוך בילדים שלה בשימוש במחשב, זה דורש הכשרה מסוימת, זה דורש רקע מסוים.
זאב גולדבלט: אני רוצה להזכיר לכם, כשעושים את הלימוד מהבית, אני בכוונה לא משתמש במונח לימוד מרחוק, אלא לימוד מהבית, חלק גדול בעיקר בגילאים הצעירים מתבסס על היכולות של ההורים לתמוך באותם ילדים, דבר שלא קיים בחלק גדול מהאוכלוסיות המוחלשות.
זאב גולדבלט: אני רוצה להזכיר גם, נגעת בזה ממש בקצה המזלג, אנחנו כחברה מתקדמים בצעדי ענק לסגר שלישי, סגר שלישי שבו אני מקווה שמערכת החינוך לא תושבת, אבל חלילה אם היא תושבת אנחנו שוב פעם מבטלים, או נגיד אחרת, ההישגים של שנת הלימודים הזאת מוטלים בספק עצום, זו כמעט תהיה שנה אבודה לכל מערכת החינוך.
זאב גולדבלט: בזה שנותנים מענה לשליש מהצרכים במחשבים זה אמנם פתרון, אבל באמת רק לשליש מהבעיה.
זאב גולדבלט: צריכים לקחת את זה בחשבון ואנחנו בפירוש דורשים, מבקשים, שמשרדי הממשלה השונים ייתנו מענה לכלל האוכלוסייה ולא רק לשליש מתוכה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, זאב.
יוסף ג'בארין: אני הבנתי שגם עלי בולבול רוצה להתייחס.
זאב גולדבלט: עלי בולבול הוא כן חלק מאיתנו.
יוסף ג'בארין: כן, הוא רוצה להוסיף.
זאב גולדבלט: אני אשמח לשמוע אותו.
יוסף ג'בארין: עלי איתנו?
עלי בולבול: אני איתכם.
עלי בולבול: אהלן, ד"ר יוסף.
עלי בולבול: קודם כל אני באמת צריך לברך אותך כי אתה ממש עוקב ונדבק לעניין התלמידים במגזר הערבי והבעיות שלהם.
עלי בולבול: בהנהגת ההורים, אם אתה שם לב יחד עם כל הנוכחים כאן בישיבה וכל ההורים ששומעים אותנו עכשיו, אנחנו פשוט מתגלגלים מאז מרץ עד היום מתוכנית לתוכנית של משרד החינוך.
עלי בולבול: בכל פעם יש להם תוכנית אחרת, בכל פעם יש להם החלטה אחרת וכל זה גורם לבלבול בקרב מנהלי בית הספר, בקרב ההורים, בקרב התלמידים.
עלי בולבול: התלמידים, כתוצאה מהזום והמחשבים נהפכו להיות רובוטים ויש לזה השלכות נפשיות ופתחנו להם עוד תחומים ועוד מהלכים שהם יכולים לטייל ולגרום לתחלואה יותר במקום להביא אותם לבית הספר.
עלי בולבול: עופר, אם אתה זוכר, אדוני היושב ראש, ממחלקת התקשוב במשרד החינוך, בספטמבר, אם אני זוכר טוב, בישיבה שהתקיימה, הוא אמר ש-50% מהמחשבים יחולקו לתלמידים עד ינואר וה-50% הנותרים יחולקו באפריל.
עלי בולבול: דהיינו הילדים הפסידו סמסטר אחד בשנת הלימודים שעברה ועכשיו אנחנו 24 יום לפני סיום הסמסטר הזה ובינתיים אנחנו רק מדברים ועוקבים על מחשבים, קיבלנו, לא קיבלנו, יש אינטרנט, אין אינטרנט, יש תשתית, אין תשתית, וכל זה מוביל לכישלון אחד גדול.
עלי בולבול: למרות שיש שם אחוז קטן להצלחה יש כל כך הרבה גורמים במערכת החינוך בקרב המורים שבאחוז קטן יצליחו, אבל אי אפשר להמשיך עם התוכנית הזאת.
יוסף ג'בארין: עלי, יש לכם נתונים לעניין בתי הספר הערביים.
יוסף ג'בארין: דיברנו עם ד"ר שרף חסאן, שמענו מה ההערכה שהוא מקבל מהיישובים הערביים, ממחלקות החינוך, לפי הנתונים שיש לכם, הם זהים?
יוסף ג'בארין: 150,000 תלמידים?
עלי בולבול: הם זהים, אבל מבחינת מספר המחשבים שהמגזר הערבי צריך זה יותר וזה לא נכון שזה 150,000, זה מעבר לכך, כי מזרח ירושלים לא נחשב.
יוסף ג'בארין: כן, זה בלי מזרח ירושלים.
עלי בולבול: אני מציין את מזרח ירושלים, זה חלק מאיתנו בינתיים, שהם צריכים לקבל מה שמגיע להם כתלמידים.
עלי בולבול: משרד החינוך לא קובע בתוכניות של המגזר הערבי פרטים מפורטים לגבי כל סוגיות התלמידים שצריכים לקבל מחשבים ובהתחשב בסוגיית התלמידים כמו תלמידים שסובלים מחוסר ריכוז בלמידה וכמו ליקויי שמיעה וכמו החינוך המיוחד, כל זה לא בא בחשבון, פשוט מפרסמים תוכנית כוללת, כללית.
עלי בולבול: אפילו ידידנו סם קפלן משרד החינוך, כשהוא נקב במספרים הוא נקב במספרים כלליים ואפילו לא פירוט כמה זה באחוזים במגזר הערבי.
עלי בולבול: בשורה התחתונה אני חושב שלמרות שהתוכנית הזאת בזום בלמידה מרחוק היא צולעת וכמעט כושלת, עדיין משרד החינוך מתעקש באותה תוכנית ולא בודק ולא מעדכן והעניין הזה נמשך.
עלי בולבול: הילדים שלנו כבר, יהודים כערבים, הפסידו סמסטר אחרון בשנת הלימודים שעברה, עכשיו סמסטר אחד הפסידו ואנחנו עוד ממשיכים ואנחנו רק עוקבים ומעדכנים ומבקשים ודורשים ואין שום מענה וזה רק תיאורטי על הנייר.
עלי בולבול: פשוט מאוד, הגיע הזמן שמשרד החינוך יחזיר את התלמידים, כלל התלמידים, לבתי הספר ושיתחילו ללמוד בבתי הספר בכיתות עם הצטיידות בכל הדברים המתאימים למען בריאותם של הילדים האלה ולא להפקיר אותם על כל מגוון התלמידים שנמצאים, להפקיר אותם בבתים.
עלי בולבול: כי מה אנחנו עושים?
עלי בולבול: כשמשרד החינוך משאיר אותם בבית הוא מרחיב בפועל את המרחב של הילדים איפה שהם יכולים להיפגע מהנגיף הזה.
עלי בולבול: כאשר הילד בבית הוא יילך עם אמא לדודה ולסבתא, הוא ייצא לסופרמרקט, הוא יילך לחתונה, הוא יילך לכאן והוא יילך לשם, אבל כשהילדים האלה חוזרים בהתאם לתוכנית נכונה, מסודרת, לשטח בית הספר, לכיתות, אנחנו יודעים ששם יש שטח מוגבל.
עלי בולבול: אם אפילו חס ושלום מישהו חלה או התגלה כחולה אנחנו יודעים ואנחנו יכולים לסמן איפה המקור, מאיפה הוא הגיע ואנחנו כן יכולים לטפל בזה.
עלי בולבול: המצב הזה, להישאר בצורה כזאת, שכל פעם אנחנו מביאים אחד ממשרד החינוך ונציג לא יודע מאיפה וכל פעם אנחנו מעלים אותן דרישות ואותן בעיות ושוב אנחנו מקיימים, עם כל הכבוד, עוד ועדה ועוד ועדה ושום דבר לא יוצא מזה, המצב הזה ממש צולע.
עלי בולבול: הילדים לא לומדים, כבר משעמם לילדים, הילדים לוקים כבר בבעיות נפשיות, אנחנו מנסים לצאת מהתחלואה של נגיף הקורונה ובינתיים אנחנו מקבלים תחלואה אחרת שהיא תחלואה נפשית לילדים האלה.
יוסף ג'בארין: תחלואה נפשית ופסיכולוגית.
עלי בולבול: יש לי רק פנייה אחת.
עלי בולבול: לגבי התלמידים הבוגרים השנה ובשנה שעברה, אם אפשר אני פונה מכאן למועצה להשכלה גבוהה, לאוניברסיטאות ולמשרד החינוך, לאפשר לתלמידים האלה להיקלט באוניברסיטאות על תנאי כי פשוט הילדים האלה נפגעו כתוצאה מהיעדר הימצאותם בכיתות ויש בעיות מבחינת הלימודים בזום.
עלי בולבול: אני בטוח שכאן 80% מהתלמידים הערבים שיושבים מול הזום יש להם בעיה, אם זה באינטרנט מקוטע ואם זה בחוסר תשתית ואם זה בחוסר מחשב שם, אז לכן פשוט צריך להדגיש את זה, צריך לחזור ולהכין תוכנית מתאימה שכל הילדים בקפסולות ובמרחבים פתוחים, שיחזרו לבית הספר ויתחילו ללמוד ולנצל את המצב הקיים נכון להיום.
עלי בולבול: ואני אומר שמשרד החינוך צריך להכין תוכנית לפצות את הילדים על החומר שהפסידו, במיוחד ממרץ עד יוני בשנה שעברה.
עלי בולבול: משרד החינוך טען שהזום הצליח ועשה הצלחה גדולה.
עלי בולבול: אני שואל את משרד החינוך, אם הזום הצליח והגיע לשיא של הצלחה אז למה השנה אתם מציעים 150,000 מחשבים?
עלי בולבול: זאת אומרת ש-150,000 תלמידים עם כל הכבוד לא זכו ללמוד בשנה שעברה.
עלי בולבול: מי יפצה אותם?
עלי בולבול: מי ייתן מענה לזה?
יוסף ג'בארין: זה נושא שנצטרך ללוות, לגבי מה הם הפיצויים לאחר מכן.
יוסף ג'בארין: לצערי, בינתיים אנחנו צריכים להתמודד עם עוד סגר בקרוב, אז יש חשיבות שנוכל להתקדם, גם בעניין של אמצעי הקצה וגם בעניין של תשתיות האינטרנט.
זאב גולדבלט: זה 150,000 בתי אב, לא 150,000 תלמידים, כי בכל בית אב יכול להיות הרבה יותר מתלמיד אחד.
עלי בולבול: אני מדבר על 150,000 תלמידים שאין להם, שהם בצורך, אבל בטוח בכל משפחה, ואמרתי את זה גם בוועדה שעברה, בכל בית יש שניים-שלושה, לא רוצה להגזים ולומר יותר, אמנם יש משפחות במגזר הערבי, בפריפריה, בחרדים, עם שבעה ושמונה ילדים - - -
יוסף ג'בארין: כן, בהחלט התייחסנו.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, מר בולבול.
עלי בולבול: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש.
יוסף ג'בארין: המועצה הלאומית לשלום הילד.
יוסף ג'בארין: מיטל בק מהמועצה לשלום הילד.
יוסף ג'בארין: מיטל, הקשבת לדיון, מה ההתייחסות שלך?
יוסף ג'בארין: אני חושב שגם המספרים שיש לכם, ותקני אותי אם אני טועה, קרובים לתמונת המצב שהתייחס אליה גם ד"ר שרף חסאן וגם מר עלי בולבול מבחינת הצורך בפועל.
מיטל בק: נכון, אבל המספרים האלה לא חדשים כי כבר בחודש יוני משרד האוצר פרסם דוח בנושא וגם היו את הנתונים של דוח הלמ"ס מהם עלה של-20% מהתלמידים אין מחשבים, אז אם כבר אז אנחנו יודעים שמדובר על 350,000 מחשבים שחסרים, היום אנחנו שומעים בדיון על כמעט 400,000.
מיטל בק: בכל מקרה, כך או כך, זה כבר מספר חודשים שאנחנו יודעים על כמות של יותר מפי שניים של מחשבים שחסרים.
מיטל בק: אם משרד החינוך מציב לו מטרה של 150,000 אז יש פה איזה שהוא קושי עם המספרים שהם לא מסתדרים ואנחנו רוצים לבקש ממשרד החינוך תשובות לעניין הזה, למספרים האלה.
מיטל בק: יש פה בעיה.
מיטל בק: גם לוחות הזמנים של החלוקה הם די מביכים, אני חייבת לומר, כי כבר בקיץ התבשרנו שעד נובמבר יגיעו אותם 150,000 מחשבים, היום שמענו שיש עיכוב וחלק יחולקו רק בינואר, זאת אומרת שהשליש הראשון של השנה כבר אבוד, בינואר זה כבר בואך חצי שנת לימודים.
מיטל בק: אנחנו לא רוצים לאבד את השנה הזאת, אבל כנראה אנחנו הולכים לשם.
מיטל בק: לא מתקבל על הדעת שאנחנו מדברים על זה כבר כמה ועדות מבלי לשמוע התקדמות ממשית, כי מהקיץ עד עכשיו כבר חלפו חמישה חודשים, אז משרד החינוך היה צריך לדאוג לזה ומפרוץ המשבר היה לו כבר תשעה חודשים לטפל בזה.
מיטל בק: אז אנחנו לא מצליחים להבין את לוח הזמנים האיטי הזה.
מיטל בק: אני רוצה לומר משהו לגבי מחשבים, משהו טיפה כללי.
מיטל בק: אנחנו מדברים פה על למידה, על למידה מרחוק, אבל מחשבים זה לא רק למידה, זה בכלל קשר עם העולם החיצון.
מיטל בק: מהפניות שזורמות למועצה ולכל מוקדי הסיוע אנחנו רואים שיש מצוקות רבות ומגוונות גם בהיבט הרגשי והנפשי והחברתי.
מיטל בק: אז מחשבים עשויים לסייע כמובן לא רק לצמצום הפערים בחינוך וליצירת שוויון, אלא גם לצמצום של מצוקות סביב בדידות, חרדות, דיכאונות, זה יכול לסייע לילדים גם ברמה החברתית, אבל בנוסף לזה הם יכולים דרך רשת האינטרנט בעצם לפנות למוקדי הסיוע, לקבל מענה של אנשי מקצוע.
מיטל בק: אף אחד לא מדבר על הדבר הזה, הצורך פה הוא לא רק ללמידה, הוא צורך הרבה יותר אקוטי מזה.
מיטל בק: לגבי התשתיות אני רוצה לומר מילה.
מיטל בק: דובר פה בדיונים קודמים בנושא של הלמידה מרחוק, על הפערים של התשתיות ובעיקר בקרב הרשויות מהמגזר הערבי.
מיטל בק: יש רעיונות יצירתיים של גופים שונים לפתרון של העניין הזה.
מיטל בק: כבר באוקטובר שמענו מנציג משרד התקשורת שהם הקימו אתר סלולרי ללמידה מרחוק לתלמידי המגזר הערבי, שהם לומדים דרך הטלפון.
מיטל בק: הם הקימו אנטנות, יש גם מיזם של אוטובוסים של wi-fi שאנחנו מכירים, יש חברה ישראלית שרישתה את אפריקה בתוך זמן קצר.
מיטל בק: זאת אומרת יש דרכים לעשות את הדבר הזה בצורה הרבה יותר מהירה.
מיטל בק: היום אנחנו שמענו ממשרד התקשורת על רישות שנעשה שלפי תלונות שמגיעות מהשטח, אבל אין פה מיפוי מסודר ובנייה של תוכנית עבודה עם לוחות זמנים מתי תהיה רשת אינטרנט בכל אחד מהיישובים, בטח לגבי היישובים הלא מוכרים שלא קיבלנו לגביהם תשובות.
מיטל בק: אז אני אסכם ואני אומר בשורה התחתונה שהאיטיות והברדק שחוגג פה, גם בהיבט של האספקה של אמצעי הקצה וגם עם התשתיות, זה על חשבון הגב של הילדים.
מיטל בק: כל יום שעובר אנחנו מאבדים עוד תלמיד שנושר מהמערכת, עוד תלמיד שחווה פגיעה בלי שנוכל לאתר אותו, הילדים מנותקים, יש פה שעון חול וחייבים לחזור ולחשוב על טובת הילדים.
מיטל בק: המועצה לשלום הילד מבקשת שוב מהוועדה פה להמשיך לקיים את הדיונים האלה, ללחוץ על משרד החינוך ועל משרד התקשורת, לקבל תשובות ולחייב את כל הגורמים לעמוד בלוחות זמנים מהירים.
יוסף ג'בארין: אסמהאן גבאלי, ועד ההורים בחברה הערבית.