GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף ג'בארין: יותר מחצי מיליון תלמידים לומדים כיום בלמידה מקוונת ללא קשר אנושי ואנחנו שומעים עדויות חזקות על הפגיעה בתלמידים, פגיעה נפשית, רגשית, חינוכית, בעיקר תלמידים מאוכלוסיות מוחלשות.
יוסף ג'בארין: מכאן הצורך לפעול להחזרתם.
יוסף ג'בארין: הוועדה מודאגת מהעובדה ששכבות ז'-י' בכלל אינם מוזכרות בשיח ואין התייחסות אליהן למרות הפגיעה הקשה ולמרות הרגישות המיוחדת של תלמידים בחטיבות הביניים, שהן השכבות שנופלות בין הכסאות בשיח הציבורי.
יוסף ג'בארין: הלמידה מרחוק, כפי ששמענו בדיונים, מגבירה את הנשירה הסמויה.
יוסף ג'בארין: התלמידים לא מתחברים באופן עולה בתקופה האחרונה, לא מתחברים לשיעורים המקוונים ואין ספק שלבתי הספר ולמוסדות החינוך תפקיד מאוד משמעותי בתמיכה החברתית והרגשית של התלמידים ואין כמו המפגש הפיזי כדי פשוט לספק את מעטפת התמיכה, במיוחד אחרי חודשים רבים של לימודים מקוונים.
יוסף ג'בארין: הוועדה גם מודעת לתפקיד המאוד חשוב של מוסדות החינוך בלאתר את הנוער בסיכון ואת התלמידים בסיכון ולתמוך בהם ולכן אין ספק שהסגר המתמשך פוגע באופן קשה בילדים ונוער בסיכון ובפעולות איתורם.
יוסף ג'בארין: אלה נקודות מרכזיות בסיכום.
יוסף ג'בארין: הקריאה המרכזית שלנו לכל הגורמים בממשלה, משרד החינוך, המשפטים, משרד העבודה והרווחה והמשרדים האחרים, לפעול ליישום מלא של הוראות האמנה הבינלאומית ולכבד את העקרונות המופיעים שם.
יוסף ג'בארין: יש לנו כנראה עדיין דרך ארוכה וזה מאמץ שכולנו מחויבים אליו בכנסת, במגזר השלישי ואנחנו מקווים שבדו"ח הבא של המדינה נוכל גם לשמוע על התקדמות בנושאים שאנחנו מעלים כיום.
יוסף ג'בארין: אחרי צהריים טובים לכולם.
יוסף ג'בארין: אני שמח לפתוח את הישיבה של הוועדה לזכויות הילד, ישיבה חגיגית אפשר לומר, ישיבה מיוחדת לציון היום הבינלאומי לזכויות הילד.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר לכם שבדרך כלל אני פותח את הישיבות בלומר שאני שמח לפתוח את הישיבה, אבל הרבה פעמים הנושאים שאני דן בהם הם לא נושאים משמחים, נושאים על הקשיים, על אפליה, על הדרה, על נוער בסיכון ולכן אני מתקשה לומר שאני שמח לפתוח את הישיבה כי אלה נושאים לא קלים.
יוסף ג'בארין: אבל בהחלט היום אני יכול להגיד בביטחון מלא שאני שמח לפתוח את הדיון היום בנוכחות נציגי מועצת התלמידים הארצית וגם משתתפים אולי בפעם הראשונה, תלמידים מכל רחבי הארץ בנושא שחשוב לכם כתלמידים אבל כמובן חשוב לנו בוועדה, שזו זכות התלמידים להיות שותפים לקבלת ההחלטות.
יוסף ג'בארין: בהחלט ככל שזה קשור להחלטות שנוגעות לחיים שלהם, למציאות שלהם אבל גם לעתיד שלהם, אני חושב שכאן מדובר בזכות שצריכה להיות מובטחת לתלמידים.
יוסף ג'בארין: אני באופן אישי בהחלט מתקשר בחום לנושאים הללו, הייתי יו"ר מועצת התלמידים בחטיבת הביניים ואחר כך גם בתיכון, באוניברסיטה הייתי גם יו"ר ועד הסטודנטים הערבים אז אני מאוד רואה את חשיבות הפעילות הסטודנטיאלית הפוליטית בקרב התלמידים, כפעילות שמעצבת את האישיות ומקדמת את האישיות של דור העתיד.
יוסף ג'בארין: לכן אני בהחלט שמח שאתם נמצאים כאן.
יוסף ג'בארין: אפתח ואומר שלאחרונה יש הרבה שיח בסוגיית הלימודים והחזרה ללימודים ומה קורה עם התלמידים, עכשיו יש את ההחלטה להחזיר, אני מקווה, בשבוע הבא את תלמידי כיתות ה'-ו' ואולי גם י"א-י"ב.
יוסף ג'בארין: אבל יש נקודה חשובה בהקשר הזה שחשוב לי להבליט אותה.
יוסף ג'בארין: רוב השיח ורוב הדיבורים שאני שומע גם משרים בממשלה וגם באמצעי התקשורת, מתייחסים אל הילדים ואל התלמידים יותר כפונקציה כלכלית, זאת אומרת השיח מדבר יותר על כך שצריך להחזיר את הילדים כדי לאפשר להורים לעבוד.
יוסף ג'בארין: פתאום מתייחסים למוסדות החינוך כבייביסיטר ולא כמוסד הטבעי המרכזי שהתלמידים אמורים להימצא בו ללמוד, לפתח את האישיות שלהם, להתקדם.
יוסף ג'בארין: מוסדות החינוך שנותנים את התמיכה הרגשית והחברתית, ולכן היה חשוב לי לפתוח בנקודה הזאת כי היא גם מעלימה את עולמם והשקפתם של התלמידים.
יוסף ג'בארין: אגב, כיום אנחנו מדברים על תלמידים שיכול להיות שיושבים בבית שמונה חודשים.
יוסף ג'בארין: כמובן לא כולם, אבל חלק מהתלמידים בהחלט יושבים בבית מזה שמונה חודשים, עם כל ההשלכות המאוד קשות של התקופה הממושכת הזו.
יוסף ג'בארין: בדיון הקודם שערכנו אמרתי שיכול להיות שלימודים בזום ולימודים מקוונים מה שהיה אפשרי בחודשים הראשונים, אחרי שמונה חודשים זה כבר בלתי נסבל.
יוסף ג'בארין: אדגיש גם בפתח הדברים שלצערי שכבת הגיל של ז'-י' אינה זוכה לשום התייחסות בדיונים, בטח לא בהחלטות, ונראה שהם בשלב הזה נשארים בבתים ללא פתרונות וללא מענים.
יוסף ג'בארין: מכאן היה לי חשוב לקיים את הדיון הזה בנוכחותכם, בנוכחות תלמידים שחווים על בשרם את הקשיים של התקופה הזו.
יוסף ג'בארין: אני אב לארבעה ילדים גם בגילאים השונים ואני עדיין זוכר איך הגיע סוף אוגוסט, ה-31 לאוגוסט, והילדים לא ידעו אם הם הולכים לבית הספר או לא.
יוסף ג'בארין: זו הייתה הרגשה מאוד קשה, שלא לדבר על כך שהילדים שמעו שלא חוזרים ללימודים, השוק שהם קיבלו היה מאוד קשה וזה מתמשך כבר חודש שלישי.
יוסף ג'בארין: לכן אני רוצה קודם כל להודות לכם שהגעתם, זה הזמן לשמוע אתכם.
יוסף ג'בארין: אנחנו מקליטים את הישיבה הזו ואני מקווה גם שתהיה הזדמנות לערוץ הכנסת לשדר את הדברים כך שהציבור ישמע אתכם, אני חושב שזה גם תפקידה של הוועדה הזו, לתת במה לדברים שלכם, לתחושות שלכם.
יוסף ג'בארין: אז אהלן וסהלן, ואני בהחלט רוצה לפתוח איתך, איתי, יו"ר המועצה.
יוסף ג'בארין: אחר כך נשמע תלמידים נוספים וגם אורחים בדיון.
יוסף ג'בארין: איתי, העברתי לך את הפטיש הסמכותי של הישיבה, אז אתה מוזמן לנהל איתי את הישיבה הזו.
יוסף ג'בארין: אני בהחלט שמח שאתה כאן.
איתי קרויטורו: תודה רבה כבוד היו"ר.
איתי קרויטורו: אני רוצה באמת ברמה האישית להודות לך ולוועדה על הבחירה להביא לכאן את בני הנוער ולשמוע את הדברים ממקור ראשון, תוך הכרה אמיתית ורצינית ששיח בגובה העיניים הוא הדבר הנכון לקיים, שיש חשיבות לתחושות ולרצונות שלנו בתור יצורים ברי דעת ואזרחים שצריכים להיות שווי זכויות, בטח כשמתקבלות החלטות כל כך מהותיות לגבי החיים שלנו ואני חושב שזה בעצם מהות הדיון של הוועדה היום.
איתי קרויטורו: דיברנו קודם על אמנת זכויות הילד הבינלאומית בראיה קצת יותר כוללת, אבל אם אנחנו מדברים על הזכות להשתתפות אני חושב שזו אחת הזכויות הכי מהותיות, בגלל שזו זכות שבמקור שלה מדברת עלינו כיצורים ברי דעת.
איתי קרויטורו: אנחנו מדברים על זה שכשאני בן 17 או בן 16 או 14, לדעה שלי, לחיים שלי יש להם חשיבות, יש להם השלכה אחרי זה.
איתי קרויטורו: והיותי קטין לא אומר שצריך לשלול ממני את הזכות הבסיסית שלי לכבוד, זה לא אומר שצריך לקחת מאתנו את היכולת שלנו להשפיע על מה קורה בחיים שלנו, יותר מזה, צריך להכיר בה.
איתי קרויטורו: תיכף ניכנס באמת כמו שאמרנו עם עוד תלמידים שאני מברך על הגעתם היום, שידברו על אתגרים יותר ספציפיים בזמן קורונה, אבל אני רוצה להגיד משהו על שיתוף בני נוער באופן כללי.
איתי קרויטורו: במדינת ישראל בשונה מרוב מדינות העולם שהן צד לאמנת זכויות הילד הבינלאומית אין אסטרטגיה, אפילו לא החלטת ממשלה שמדברת על איך אמור להיראות שיתוף בני נוער בקבלת החלטות.
איתי קרויטורו: אף אחד מעולם לא קיבל החלטה שאומרת 'כך זה צריך להיות', לא הקצה לזה את המשאבים שדרושים לזה ולא דיבר באופן כללי וגם באופן משפטי, לא דובר מטעם מדינת ישראל על איפה הזכות שלנו להשתתפות מגיעה, ומתי היא מגיעה.
איתי קרויטורו: אני לא מדבר בחוקים ספציפיים או בהליכים ספציפיים, אלא כמדיניות.
איתי קרויטורו: מתי זה מגיע לנו ולמה זה מגיע לנו, זה לא מעוגן בשום מקום.
איתי קרויטורו: לכן אני חושב שאנחנו צריכים לדבר על תפיסה של שיתוף בני נוער בקבלת החלטות ולא על הליך ספציפי.
איתי קרויטורו: התפיסה לא מדברת שזה משהו שהוא נדרש, זה משהו שהוא תפיסה שמגיעים איתה מראש כשבאים קודם כל לקבל את ההחלטה שנוגעת לבני נוער, וזה עניין שדורש תיקון והוא דורש תיקון באופן מיידי והוא דורש תיקון באופן דחוף.
איתי קרויטורו: אני רוצה להכנס כן לתקופת הקורונה.
יוסף ג'בארין: רק לפני הקורונה, אתם במועצת התלמידים קיימתם ישיבה פורמלית עם נציגי משרד החינוך?
איתי קרויטורו: כן.
איתי קרויטורו: זה בדיוק מה שאני בא לומר.
יוסף ג'בארין: אחר כך ארצה, אילת ברשותך כי את איתנו, את לא צריכה לענות עכשיו, אפשר גם תוך כדי הדיון.
יוסף ג'בארין: אבל האמנה הבינלאומית, יש בה סעיף שמתייחס למעורבות תלמידים בקבלת החלטות או יש אולי סעיף קרוב לזה?
יוסף ג'בארין: תוכלי לבדוק או אם תרצי להשיב עכשיו.
אילת לוין: אני אוכל להשיב בהמשך.
יוסף ג'בארין: אבל מעניין אותנו לראות מה ההתייחסות של האמנה לנושא הזה, של שילוב ילדים בהליך קבלת ההחלטות.
איתי קרויטורו: אני יכול לומר שהסעיף ה-12 מדבר בדיוק על זה.
איתי קרויטורו: אני לא זוכר את הציטוט אבל כתוב שמדינה שהיא צד לאמנה צריכה לדאוג למסגרת בהתאם ליכולת של ילד להביע את דעתו ולקחת ברצינות את הדעה שהוא מביע בקבלת החלטות על החיים שלו.
איתי קרויטורו: זה אחד הסעיפים הראשונים והמהותיים בעיניי.
איתי קרויטורו: אני רוצה לומר שאנחנו כגוף יציג גם ברמה של מחוזות וגם ברמה הארצית וגם ברמה הרשותית מקיימים שיח מתמיד, לפחות אנחנו ברמה הארצית עם מטה משרד החינוך שאנחנו מברכים עליו, בתקופת הקורונה הוא מאוד הועצם ולשמחתי אנחנו גם חברים בפורומים משותפים וגם יש לנו אוזניים קשובות מאוד וכרויות אלינו מצד שר החינוך ומנכ"ל משרד החינוך, ועל זה אני רוצה לברך.
איתי קרויטורו: זה לא מובן מאליו ואנחנו רואים את זה בתור משהו עם ערך גדול מאוד, אחרי כמה שנים לא פשוטות אל מול משרד החינוך, וכאן אני רוצה לחזק את ידיהם של כל מנהלי האגפים, של האנשים ברמה הארצית.
איתי קרויטורו: אני כן חושב שבתקופת הקורונה, אם אנחנו מדברים על אופי קבלת ההחלטות בתוך בתי הספר, ניתנה להן הרבה אוטונומיה אבל לא הוסדר המקום של תלמידים בקבלת ההחלטות הזאת.
איתי קרויטורו: יש כאן תלמידים שתיכף ידברו, אבל באופן הכי מהותי והם ידגימו את זה, הלמידה בעצם נתונה לבחירת בית הספר.
איתי קרויטורו: אופי הלמידה וצורת הלמידה, והיא לא נתונה לבחירת התלמיד.
איתי קרויטורו: כמות השעות בזום, כמות המטלות, הצורה שבה מעריכים אותנו, זה הכל היום ובהרבה מובנים גם בבגרויות פנימיות, נתון בסמכות ובאוטונומיה של בית הספר.
איתי קרויטורו: יחד עם זאת, על אף ההשפעה המהותית שיש לזה על החיים של בני הנוער, לרוב אין משקל לדעה שלהם בנושא הזה, וזה מביא לכמה וכמה סוגיות מהותיות שאנחנו חושבים שצריך לתת עליהן את הדעת.
איתי קרויטורו: אשמח לפתוח עם אדהם חלבי ברשותך אדוני היו"ר.
איתי קרויטורו: שידבר על הנושא הזה.
אדהם חלבי: שלום לכולם.
אדהם חלבי: אני אציג את עצמי, אני אדהם חלבי, אני בכיתה י"ב.
אדהם חלבי: אני יו"ר מועצת התלמידים בבית ספר אורט - - - אני מדלית אל כרמל.
אדהם חלבי: אתחיל בלומר שזו תקופה ממש ממש קשה, זה כאילו הזום שבא אלינו ונחנקו מזה.
אדהם חלבי: אף אחד לא שאל אותנו האם זה נוח לנו ללמוד בזום עם כל הכמות של השעות שאנחנו יושבים מול מחשב, עושים מבחנים, בקרוב נעשה אפילו בגרויות מול המחשב, והכל מהבית.
אדהם חלבי: אין בית ספר, אין חברים, אי אפשר לראות אף אחד.
אדהם חלבי: זה באמת מאוד מאוד קשה.
אדהם חלבי: כיתות א'-ד' חזרו ללימודים כרגיל והם עדיין קטנים, הם לא צריכים את הלמידה בבית הספר כמו שאנחנו, תלמידי י"א-י"ב שהם בשיא הלחץ צריכים את הלימודים בבית הספר כדי להבין את החומר, ולא ללמוד למידה עצמית.
אדהם חלבי: כי הזום ממש, הרבה אנשים ישנים מול המחשב ולא לומדים.
אדהם חלבי: המורה לא יכול לדעת אם התלמידים איתו, אם הם לומדים או מפוקסים במאה אחוז בשיעור שהוא מעביר.
יוסף ג'בארין: עכשיו הודיעו לכם שאולי חוזרים ב-1 לדצמבר, איך ההרגשה?
אדהם חלבי: זה כאילו אנחנו הולכים לגן עדן.
אדהם חלבי: לפחות יומיים בשבוע, זה מאוד משמח.
יוסף ג'בארין: בכלל בדלית אל כרמל חזרתם בתחילת ספטמבר?
אדהם חלבי: לא.
אדהם חלבי: ממש לא.
אדהם חלבי: לא נפגשתי עם החברים שלי עדיין.
יוסף ג'בארין: אז בעצם שנת הלימודים לא נפתחה בתיכונים.
איתי קרויטורו: אדהם, מישהו שאל אתכם, התייעץ אתכם איך זה יהיה נכון בשבילכם ללמוד מהבית?
איתי קרויטורו: מה עובד בשבילכם?
אדהם חלבי: עשינו ועדה מרשת אורט, הם גייסו כמה תלמידים ומנהיגים מכל הרשת והתחלנו לחשוב על רעיון איך אפשר לשפר את הלמידה בזום ואיך לעשות את זה יותר נוח לתלמידים.
אדהם חלבי: השתתפתי בכמה וכמה ועדות דווקא, אבל עדיין זה לא, אף אחד לא התייעץ עם התלמידים ועם הנוער.
איתי קרויטורו: מה זה גורם לכם להרגיש, איך התחושות עכשיו עם הנושא הזה?
אדהם חלבי: זה קשה.
אדהם חלבי: אף אחד לא שומע לנו, דעתנו לא מעניינת אותם.
אדהם חלבי: אנחנו חייבים להשפיע.
אדהם חלבי: חייבים שתהיה לנו מילה.
אדהם חלבי: אפילו שאנחנו עדיין בגיל צעיר, אבל יש לנו רעיונות ויש לנו דעה שכן יכולה להשפיע ולשנות.
אדהם חלבי: אני עכשיו יו"ר מועצת התלמידים בבית הספר ואני אעבוד על זה כדי שהשנה תהיה אחרת מכל השנים שעברו.
יוסף ג'בארין: קיימת ישיבה של המועצה?
יוסף ג'בארין: אתם יכולים לעשות את זה בזום, אם זה יותר מעשרה אנשים.
אדהם חלבי: בטח.
אדהם חלבי: כל הפגישות שלנו בזום.
אדהם חלבי: עדיין לא נפגשנו פיזית.
יוסף ג'בארין: תודה על ההשתתפות.
יוסף ג'בארין: איתי, תחשוב על התלמיד הבא, בינתיים עו"ד אילת לוין ממשרד המשפטים תתייחס לשאלה שהעליתי לגבי התייחסות האמנה לשותפות התלמידים בקבלת החלטות.
אילת לוין: קודם כל איתי ודאי צודק, באמת סעיף 12 שדיברתי עליו גם בדיון הקודם שלנו עוסק בזכות של ילד להישמע.
אילת לוין: הסעיף קובע שמדינות חברות יבטיחו לילד המסוגל לחוות דעה משלו את הזכות להביע דעה זו בחופשיות בכל עניין הנוגע לו תוך מתן שיקול ראוי לדעותיו, בהתאם לגילו ולמידת בגרותו של הילד.
אילת לוין: זו אמירה כללית של האמנה.
אילת לוין: מעבר לזה, אנחנו עשינו איזה שהוא מחקר אגב השיח - - - פרלמנט הנוער וחשוב לי להזכיר שאנחנו עושים את זה כמובן יחד עם משרד החינוך, עם טובה בן ארי שהייתה בדיון הקודם ועם מינהל חברה ונוער, באמת השיח הזה נבע ממחשבה, עשינו מחקר בעולם לראות באיזה מדינות ילדים מעורבים בהליכים של הגשת דו"חות לוועדה לזכויות הילד של האו"ם ובדקנו דו"חות שהגישו בחמש השנים האחרונות ומצאנו מדינות רבות, כולל איסלנד, קנדה, תוניסיה, הרשות הפלשתינית, מוזמביק, בוסניה ורשימה ארוכה של מדינות שבעצם התייעצו עם הילדים לפני הגשת הדו"ח.
אילת לוין: אני חושבת שבאופן כללי ועדות זכויות האדם של האו"ם מאוד מאוד רוצות לשתף את החברה האזרחית ובין היתר את הילדים, כלומר ספציפית אנחנו מדברים על הוועדה לזכויות הילד, אז באת את הילדים שעליהם מדובר.
אילת לוין: כלומר זה דבר שהוא מאוד בולט.
אילת לוין: Nothing about us without us, זה איזה שהוא עקרון בינלאומי שוועדות זכויות האדם של האו"ם מאוד מאוד מקדמות וודאי שהוא מהותי גם בהקשר הזה.
אילת לוין: רק אציין שוב את החוק שדיברתי עליו בדיון הקודם, על החוק לציון מידע בדבר השפעת חקיקה על זכויות ילדים מ-2002, הוא באמת מדבר רק על חקיקה, אבל אולי זה המקום לשקול ולחשוב איך אפשר לשלב גם את הנושא הזה.
יוסף ג'בארין: איך החוק הזה מיושם?
אילת לוין: אני לא יודעת להגיד כרגע על היישום באופן ספציפי, אני כן יודעת שהייתה הנחיה חדשה ממש לאחרונה, כמו שציינתי, של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה רז נזרי, על מנת לוודא שהוא ייושם.
אילת לוין: כלומר הנחיה לכל המשרדים שקוראת להם באמת לבחון כל דבר חקיקה שמגיע אליהם וכל פעם שיש השפעה שלילית, לבדוק איך אפשר לצמצם את ההשפעה הזאת.
אילת לוין: להבנתי זה נושא שצריך להכנס לתוך דברי ההסבר של הצעת החוק עצמה.
אילת לוין: אבל שוב, זה כרגע על חקיקה בלבד.
אילת לוין: אני רק אומרת שברוח הדברים זו נקודה למחשבה.
יוסף ג'בארין: ההנחיה פורסמה?
יוסף ג'בארין: נוכל לקבל העתק של ההנחיה?
יוסף ג'בארין: נשמח.
יוסף ג'בארין: חשוב לנו להכיר את זה.
יוסף ג'בארין: תודה אילת.
יוסף ג'בארין: עו"ד ורד וינדמן מנכ"לית המועצה לשלום הילד.
ורד וינדמן: קודם כל אני רוצה לברך את הוועדה שמקיימת דיון כזה שלא מדברים רק על ילדים אלא מדברים עם ילדים, וזה באמת כבוד למוסד הזה של כנסת ישראל שמקיים דיון שהילדים עומדים במרכזו, לא רק כמושא הדיון.
ורד וינדמן: אני רוצה ממש בשתי שורות לספר על מה המועצה לשלום הילד עושה בהקשר הזה של הזכות להשתתפות וזו הזדמנות גם שחברתי אילת לוין תשמע, שמחתי לשמוע על המעורבות של הילדים שהיא סיפרה עליה, של מועצת התלמידים.
ורד וינדמן: מה עשינו בזמן הקורונה וגם לצאת עם איזו שהיא קריאה קונקרטית.
ורד וינדמן: המועצה לשלום הילד מפעילה פרויקט של פרלמנט בני נוער עם בני נוער מרהט ומבאר שבע כבר כשלוש שנים, שבו נעשה תהליך של היוועצות שבעצם בני הנוער מייעצים לקובעי המדיניות בסוגיות ספציפיות וההמלצות האלה של בני הנוער, העצות שלהם, המחשבות שלהם, נלקחות בחשבון.
ורד וינדמן: במובן הזה הם לא רק מממשים את סעיף 12 של האמנה, במובן הזה שיש הקשבה והדברים שלהם, וזה החלק השני של סעיף 12, שהדברים שלהם נלקחים בחשבון.
ורד וינדמן: מה שעשינו מיד עם פרוץ הקורונה לחיינו, עשינו מעין סקר היוועצות עם קבוצה מגוונת של בני נוער ושאלנו את בני הנוער מה הם מרגישים ביחס למשבר הקורונה.
ורד וינדמן: הם הציגו את מה שהיום כולם כבר מדברים עליו, על בדידות וחרדות ולחץ, ושאלנו אותם האם הם מרגישים שקובעי המדיניות מתחשבים בעמדות שלהם, מקשיבים להם, בדיוק כפי ששאלת אדוני היו"ר, והתשובה לא צריכה להפתיע אתכם, הם הרגישו כמובן שלא.
ורד וינדמן: הדבר הנוסף שהתחלנו לעשות שהוא מאוד משמעותי ואנחנו עושים את זה יחד עם נציגים בכירים במשרד הרווחה, משרד החינוך והאקדמיה, תהליך של היוועצות גם עם אותם בוגרי פרלמנט הנוער שלנו, שמייעצים בהקשר של איתור וזיהוי ילדים בסיכון, בהקשר של מה הדרך הטובה והנכונה והזמינה לבני הנוער כדי לפנות לשירות סיוע דווקא בזמן הקורונה.
ורד וינדמן: אלה דברים שהם בפיתוח, הם חשובים.
ורד וינדמן: התחלנו פרויקט חדש של כתיבת דו"ח על יישום זכויות ילדים בישראל שגם אותו אנחנו מתכוונים לעשות עם בני נוער.
ורד וינדמן: אנחנו נמצאים בקשר עם מועצת התלמידים במיוחד בעת הזו סביב המאבק של החזרה ללימודים, קשר שהוא מאוד חשוב, ואני חושבת שהקריאה שלי בהקשר הזה מעבר לדברים שכבר נעשים מתחלקת לשניים.
ורד וינדמן: אחד – וזה תפקיד משרדי הממשלה בסיוע של הכנסת, להקים מכניזם מובנה מוטמע להשתתפות ילדים בקביעת מדיניות, כדי שזה לא יהיו יוזמות ספורדיות פה ושם, לא סביב הגשה של דו"ח כזה או אחר, אלא ממש מודל או מכניזם שבכל החלטות משמעותיות שקשורות לבני נוער, בני הנוער יהיו חלק מקבלת ההחלטות ותהיה להם הזדמנות מובנית להציג את העמדות שלהם.
ורד וינדמן: רק ככה זה ייכנס לחלק מהחיים.
ורד וינדמן: הקריאה השניה היא בהקשר של הקורונה, ודאי סביב המתווה ללימודים.
ורד וינדמן: זה נאמר גם בדיון הקודם, כשבונים מתווה של חזרה ללימודים, כשבונים מענים לבני הנוער בתקופה כל כך משברית כשבני הנוער הם אחת האוכלוסיות שסובלות הכי הרבה מהקורונה, לעשות את הבניה הזו יחד עם בני הנוער, עם הנציגים שלהם, לוודא שהנציגים הם המגוונים ביותר ומייצגים את כל קבוצות האוכלוסייה, יש לזה חשיבות רבה מכיוון שהם מביאים זוויות הסתכלות שונות.
ורד וינדמן: אז מכניזם כללי שיהיה חלק מההתנהלות של קבלת החלטות מדיניות במדינת ישראל והיוועצות ספציפית מעמיקה ודאי בקבינט הקורונה, עם בני הנוער.
ורד וינדמן: תודה שוב על קיום הדיון החשוב הזה.
יוסף ג'בארין: יישר כח על העבודה של המועצה לשלום הילד בקידום המעמד של הילדים והזכויות שלהם.
יוסף ג'בארין: איתי תמשיך לנהל איתי את הישיבה.
איתי קרויטורו: קודם כל אני רוצה לומר תודה רבה לורד כי באמת המועצה לשלום הילד הם שותפים חשובים שלנו.
איתי קרויטורו: אני אשמח שאריאל אלדר תדבר.
<< אורח >> אריאל אלדר: תודה רבה לך יו"ר הוועדה ח"כ ג'בארין על ההזדמנות לקחת חלק בדיון הכל כך חשוב הזה.
<< אורח >> אריאל אלדר: שלום לכולם, אני אריאל אלדר, תלמידת כיתה י"א - - - מבקרת מועצת התלמידים והנוער המחוזית במחוז חיפה ונציגה במועצת התלמידים והנוער הארצית.
<< אורח >> אריאל אלדר: בני נוער חייבים לקחת חלק בקבלת ההחלטות.
<< אורח >> אריאל אלדר: אי אפשר לקבל החלטות עלינו, בשבילנו, בלי לשאול אותנו, בלי לדעת באמת מה הצד שלנו ומה אנחנו חושבים, האם זה נכון לנו או לא.
<< אורח >> אריאל אלדר: גם כאשר מתקבלת החלטה משותפת איתנו אני חושבת שכן צריך שיהיה תהליך מסוים שאנחנו גם נלווה אותו ושבאמת נראה האם יש שינוי כלשהו או באמת נפיק ממנו לקחים לראות מה התוצאות שלו, אם יש באמת דברים שאפשר לשפר, לשמר, כתוצאה מאותה החלטה.
<< אורח >> אריאל אלדר: אתן לכם דוגמה מבית הספר שלי.
<< אורח >> אריאל אלדר: בגלל נגיף הקורונה שכולנו חווים, ובגלל שעדיין לא פורסם מתווה מסודר ללמידה מרחוק ממשרד החינוך, בית הספר שלי החליט שהוא כותב פרק שלם בתקנון לכללים וחוקים על למידה מרחוק.
<< אורח >> אריאל אלדר: אני רק אציין שאף תלמיד ממועצת התלמידים לא נכח באותה ישיבה, לא ידענו שהפרק הזה הולך לצאת ולהיות מופץ לכל בית הספר.
<< אורח >> אריאל אלדר: שמענו המון קריאות ורעש ושיח שהיה מהתלמידים שהם באמת זעקו אלינו.
<< אורח >> אריאל אלדר: היה שם סעיף שהוא הנושא הכי חם עכשיו בלמידה מרחוק, של באמת העניין של פתיחת מצלמות.
<< אורח >> אריאל אלדר: אם היינו משתתפים בישיבה שכתבו את התקנון, היינו יכולים לחסוך את כל הרעש ולבוא ולהגיד את מה שמי שבחר בנו רוצה להגיד, להשמיע את הקול שלנו.
<< אורח >> אריאל אלדר: שמעתי אחרי שהפרק פורסם שיש המון תלונות לגבי שיעורי ספורט, שחייב לפתוח מצלמה בשיעור אחרת לתלמיד יש חיסור.
<< אורח >> אריאל אלדר: גם שיעור ספורט נחשב?
<< אורח >> אריאל אלדר: האם צריך להכליל או להוציא אותו בעצם מהרשימה של השיעורים שזה חייב בהם.
<< אורח >> אריאל אלדר: לסיכום, לכולנו יש מטרה משותפת, בואו ניקח אותה ביחד ונעשה טוב.
<< אורח >> אריאל אלדר: לא צריך ללכת ראש בראש עם אף אחד.
<< אורח >> אריאל אלדר: תודה רבה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה אריאל ובהצלחה בלימודים, עכשיו בזום אבל אני מקווה שגם תחזרו לספסל הלימודים.
יוסף ג'בארין: אגב נושא המצלמות, יש מורים, אני מניח, שמחייבים את התלמידים לפתוח מצלמות?
איתי קרויטורו: זה נושא מאוד כאוב, כי אנחנו מאז אפריל מבקשים הסדרה בנושא הזה ממשרד החינוך ומכולם.
איתי קרויטורו: פורסם מתווה של מצלמות שקשור בשידורים של מצלמות, אבל עדיין אין הסדרה אמיתית של הנושא הזה ויש כאן פגיעה מהותית בפרטיות.
איתי קרויטורו: אתמול שמענו בני נוער שמדברים על זה שזה נושא של דימוי עצמי, במיוחד בכיתות הנמוכות, ועדיין בתי הספר משתמשים בכלי הזה של חיוב פתיחת מצלמות גם כאמצעי להורדת ציון, יש מורים שמסרבים להכיר בזה שתלמיד נמצא בשיעור כל עוד הוא לא פותח מצלמה, ואנחנו רואים פגיעה מהותית של תלמידים שלא רוצים להתחבר לשיעורים, כי הם אומרים 'אני לא רוצה שיראו אותי, אני לא מרגיש בנוח עם עצמי', אלה ילדים שאני אפילו לא מכיר, ובית הספר פוגע בהם על סמך זה שהם דורשים את הזכות שלהם לפרטיות.
איתי קרויטורו: אין שום דבר שמסדיר את זה ובתי הספר משתמשים בזה כרגע באופן פיראטי.
איתי קרויטורו: עוד פעם, זה נתון לסמכותם אבל לא שאלו בכלל את התלמידים בשטח איך זה נראה להם.
יוסף ג'בארין: אז למיטב ידיעת
יוסף ג'בארין: כם, היו מקרים שמורים הענישו תלמידים על כך שלא פתחו מצלמה?
איתי קרויטורו: המון.
איתי קרויטורו: זה נפוץ מאוד.
איתי קרויטורו: זו התניה, כמעט בכל בית ספר אתה יכול למצוא מכתב מהמנהל שמדבר על כך שיש חיוב פתיחת מצלמה, כי אחרת זה לא נחשב שהתלמיד נוכח.
איתי קרויטורו: זו בעיה מהותית וקשה שאם אפשר לצאת מכאן בקריאה להסדיר אותה אנחנו נשמח מאוד.
יוסף ג'בארין: נרשמו מספר נציגים של משרד החינוך, אני מקווה שנשמע מטעמם התייחסות גם לנושא הזה ותוכלו לעדכן אותנו מי יגיב על הנושא.
איתי קרויטורו: נשמח שנגה ירדני תדבר.
נגה ירדני: שלום, אני נגה ירדני, אני בכיתה י"א בבית ספר מבואות הנגב שהוא בית ספר אזורי שמרכז בתוכו כמה בתי ספר.
נגה ירדני: בבית הספר שלי יש מולנו, מול התלמידים, שקיפות, לא הייתי אומרת מלאה אבל מאוד מאוד קרובה למלאה, בכל העניין גם בעניין המצלמות, גם בכל ההחלטות בנוגע לשיעורים, בנוגע ללוח המבחנים, וזה באמת נותן לנו תחושה שיש מישהו שמקשיב ואכפת לו, וזה פשוט מעלה לך את הרצון ללמוד, כשאתה יודע שבצד השני יש מישהו שבאמת אכפת לו ממך.
נגה ירדני: יש לי הרבה חברים בבתי ספר רבים שהמצב אצלם הוא לא כך, והם פשוט לא רוצים להכנס לשיעורים, הם לא רוצים ללמוד ויש להם אפס מוטיבציה כי פשוט אנשים מחליטים כל מיני דברים מלמעלה בלי להסביר להם ובלי להתייעץ איתם והם יושבים וצריכים לקבל הכל והכל נוחת עליהם.
נגה ירדני: אצלנו מתייעצים עם המועצה הבית ספרית, פתחו עכשיו עוד מועצה שכבתית לכל שכבה, שמכל כיתה יש נציגים שמחליטים בנוגע לדברים שהם רלוונטיים אך ורק לשכבה והם עובדים בקשר ישיר מול מרכזת השכבה והמחנכים.
נגה ירדני: זה משנה את כל האווירה בבית הספר, את כל האווירה בשכבה ואת כל האווירה בכיתה כשאתה יודע שיש מישהו שמקשיב ומבין אותך ופה בשבילך תמיד.
איתי קרויטורו: היה לנו חשוב להראות שכשעושים את השיתוף בצורה נכונה, ההשלכות של זה הן חיוביות בצורה משמעותית.
איתי קרויטורו: בני נוער שדווקא היום יושבים מול המסך והם מרגישים שהם גם ככה קובייה בזום, כשאתה מקשיב, יש לזה השלכה גם ברמה הנפשית, כשזה מעניין מישהו מה אתה מרגיש, איך אתה מרגיש, זה מוציא מהבועה של הריכוז העצמי ואנחנו יכולים לראות את זה בצורה מאוד משמעותית.
איתי קרויטורו: נשמח שתאמר אבו סאלח ידבר.
יוסף ג'בארין: תודה רבה נגה.
יוסף ג'בארין: תאמר אבו סאלח.
תאמר אבו סאלח: שלום לכולם.
תאמר אבו סאלח: אני מסכנין, מבית הספר אל חיקמי על שם ג'מאל קראבי.
יוסף ג'בארין: הייתי אצלכם בשנה שעברה לפני הקורונה.
יוסף ג'בארין: ביקרתי בבית הספר שלכם.
תאמר אבו סאלח: אני רואה שבבית הספר שלי לא נותנים לתלמידים לומר את דעתם בקבלת ההחלטות.
תאמר אבו סאלח: בחודש ספטמבר כשחזרנו לבתי הספר, סגרנו אצלנו בעיר את בתי הספר לאחר שבוע, בגלל הקורונה שהייתה ברמה גבוהה.
תאמר אבו סאלח: שלחו לנו את הסידור, עשו את קבוצת הוואטסאפ לכל שכבה, שלחו לנו את הסידור 'זה הסידור שלכם, זה הסידור של השיעורים שלכם, כל שיעור 40 דקות ויש הפסקה של 10 דקות', לא שאלו אותנו מה נוח לנו, לתת את הדעה שלנו בדברים קטנים.
תאמר אבו סאלח: הם עשו מה שהם רוצים, ורק נתנו לנו בסוף את מה שהם בחרו, ו'אתם תעשו מה שבחרנו, אין לכם בחירה, ולא תעזרו לנו בקבלת ההחלטות'.
תאמר אבו סאלח: זה נמאס לנו.
תאמר אבו סאלח: למה ככה?
תאמר אבו סאלח: יש תלמידים שלא נכנסים לזום בגלל הדברים האלה, כי הם רוצים לעשות שינוי ובית הספר לא נותן לנו לקבל החלטות עם ועד ההורים והמנהל.
יוסף ג'בארין: יש בבית הספר שלכם מועצת תלמידים, נכון?
תאמר אבו סאלח: כן.
יוסף ג'בארין: הדרך הכי טובה אולי לקדם את הנושאים הללו זה ליזום מפגש עם הנהלת בית הספר, אולי גם בהשתתפות ההורים ולנסות לדון בנושאים ולקדם אותם.
יוסף ג'בארין: פנית להנהלה ולוועד ההורים?
תאמר אבו סאלח: פנינו לוועד ההורים בתחילת ספטמבר כשהיה אצלנו מא'-י"ב לומדים בשעה 8:00 ויש בתים עם ארבעה ילדים ואין להם מחשבים לכל הילדים, שיכולים ללמוד בשעה 8:00.
תאמר אבו סאלח: המועצה הרשותית פנתה לוועד ההורים כדי לעזור לנו ואנחנו והעיריה שמנו מכיתה א'-ו' מתחילים בשעה 8:00 וכיתות ז'-י"ב מתחילים בשעה 11:00, כשכיתות א'-ו' מסיימים.
תאמר אבו סאלח: זה עזר לנו, וזה משהו שהיינו שותפים לקבלת ההחלטה, זה משהו שאנחנו גאים במה שעשינו לעיר ולתלמידים שלנו, לכל דבר.
יוסף ג'בארין: זו דווקא דוגמה טובה לשיתופי הפעולה, שבסוף יצאה החלטה שכולם שמחים איתה.
יוסף ג'בארין: תודה תאמר.
איתי קרויטורו: יש נציגה של החינוך הממלכתי דתי שלצערי לא יכלה לעלות.
יוסף ג'בארין: ברשותך שני דברים.
יוסף ג'בארין: אילת, אני אנצל את העובדה שאת איתנו.
יוסף ג'בארין: העניין של ההסדרה בחיוב פתיחת המצלמות, האם יש מישהו במשרד המשפטים שיוכל להתייחס?
אילת לוין: אורי.
יוסף ג'בארין: אם יוכל להתייחס, לא צריך בזום, אפשר שפשוט יכתבו לך.
יוסף ג'בארין: מעניין אותי לשמוע האם הייתה התייחסות לנושא במשרד המשפטים.
יוסף ג'בארין: תיכף נשמע גם את משרד החינוך.
איתי קרויטורו: אני רוצה להוסיף ברשותך אדוני היו"ר, יש לצערנו נציגה שלא יכלה לעלות לזום, אבל בחינוך הממלכתי דתי ביקשו מאתנו להעביר שבנות האולפנה, לפחות מתוך מה שהעבירו לנו, בדרך כלל יכלו לבחור את כמות יחידות הלימוד במגמות מסוימות כמו תושב"ע ותנ"ך וכולי, ולצערנו בתקופת הקורונה הן דיברו על כך שהיכולת לעשות את זה נלקחה מהן.
איתי קרויטורו: לא הספקנו לקיים על כך שיח עם משרד החינוך אבל הן ביקשו מאתנו להגיד שהן מרגישות שנלקח מהן חלק מהותי בבחירה שלהם על מה שמשפיע בסוף על עתידן וחייהן והן ביקשו מאתנו להביא את זה לכאן.