GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר זנדברג: הצרכים הנפשיים, הצרכים הכלכליים, הצרכים החינוכיים, מכל ההיבטים שתחום רווחת הפרט מאפשר לנו, והצעות פעולה, מה משרד הרווחה מצפה, איפה דרושים תיקונים לחוק, אם דרושים, איפה דרוש תקצוב, עבור מה, מי הם הגורמים המקצועיים המתאימים לקחת על עצמם את הדבר הזה.
תמר זנדברג: אנחנו נבקש שהדבר הזה יוצג לוועדה בתוך שישה חודשים.
תמר זנדברג: זה נשמע לי זמן ארוך.
תמר זנדברג: קחו בחשבון שיש המשכיות מיניסטריאלית לוועדה.
תמר זנדברג: אני לא יודעת מי יהיה, מתי זה יהיה, אבל בטוח תהיה כאן ועדה ויהיה יושב-ראש, והדברים האלה רשומים בפרוטוקול וגם צוות הוועדה עוקב.
תמר זנדברג: אני חושבת שצריך לאפשר איזשהו זמן מסוים לקבץ את הצוות הזה, לאסוף את גורמי המקצוע, לעשות כמה דיונים וכו'.
תמר זנדברג: אז כן כדאי שנתייחס לזה ברצינות.
יהודה גליק: ישבנו בשבוע שעבר עם שר הרווחה איציק שמולי, שהביע נכונות בדיוק בכיוון הזה.
יהודה גליק: הוזכר גם חיים ביבס מהשלטון המקומי שמאוד רוצים להיות מעורבים בדבר הזה.
תמר זנדברג: מצוין.
תמר זנדברג: אז הוועדה פונה לשר הרווחה ומבקשת ממנו לרכז את אותו שולחן רב-משרדי שימפה את הצרכים, מה קיים ומה צריך, ולחזור אלינו כאן לוועדה לדיון נוסף שממנו נמשיך למפות את הדברים.
תמר זנדברג: אנ לא יודעת אם אנחנו נהיה פה, אבל חברי הכנסת שיהיו פה ייקחו על עצמם חקיקה, דרישה תקציבית לתקציב הבא שיהיה, כי זה לא נראה לי שיהיה אי פעם, אז יהיו כאן שנתיים שפשוט לא יהיה תקציב מדינה.
תמר זנדברג: אבל גם כשמסתכלים אחורה אנחנו רואים שבסוף העבודה הזאת היא מתמשכת והיא לא קמה ונופלת על כנסת אחת.
תמר זנדברג: יש כאן איזשהו זיכרון ארגוני שגם ירכז אותו צוות הוועדה.
תמר זנדברג: אז זאת תרומה חשובה שאנחנו נוכל לתרום.
תמר זנדברג: אני מודה לכולכם.
יהודה גליק: יש פה חבר כנסת, יוסי, שישב פה כל הישיבה.
יהודה גליק: ישבה פה גם אימאן ח'טיב.
יהודה גליק: יש פה דבר שפוגע בכל האוכלוסיות, האלמנות והיתמות.
יהודה גליק: לכן אני מציע לך, יוסי, אולי תיזום הקמת שדולה.
יהודה גליק: מה שביקשת מהממשלה שתקים, אולי תקים איזו שדולה בנושא היתומים.
יהודה גליק: כמו שהדס הזכירה, אנחנו חלק מהמודעות.
יהודה גליק: אנחנו מחלקים בעזרת השם כ-2,000 חבילות לילדים יתומים ברחבי הארץ במהלך החנוכה.
יהודה גליק: כך תיראה החבילה.
יהודה גליק: יש בה המון אור.
יהודה גליק: אנחנו נגייס גם את חברי הכנסת, את כל אחד מהם, מתישהו בשמונה ימים לגשת להביא חבילה למשפחה של יתום.
יהודה גליק: כל יתום מקבל ארגז כזה ובתוכו המון אור.
יהודה גליק: כך הוא נראה.
יהודה גליק: הוא הפתעה, אנחנו לא רוצים להציג.
יהודה גליק: אלה דברים עם המון אור.
הדס דיסין גליק: ילדים קטנים עד גיל 13.
תמר זנדברג: מקסים.
תמר זנדברג: אני שוב מודה לכולם.
תמר זנדברג: הישיבה נעולה.
יוסף ג'בארין: אני שמח לפתוח את הישיבה המיוחדת הזו של הוועדה לזכויות הילד בנושא האמנה הבינלאומית לזכויות הילד – בין הצהרות ליישום בישראל.
יוסף ג'בארין: אנחנו מקיימים את הישיבה הזו לציון היום הבינלאומי לזכויות הילד.
יוסף ג'בארין: ב-20 בנובמבר 1959 הוכרזה באו"ם הצהרת זכויות הילד וזו הסיבה שבתאריך זה מציינים את יום הילד ה בינלאומי.
יוסף ג'בארין: בהצהרה אגב מוזכרים עשרה עקרונות הנוגעים לילדים, לזכויותיהם ולהגנה עליהם, ו-30 שנים לאחר מכן, ב-20 בנובמבר 1989 האו"ם אימץ את אמנת זכויות הילד כחלק אינטגרלי מההגנה על זכויות אדם במישור הבינלאומי.
יוסף ג'בארין: האמנה מכילה כללים מפורטים לשמירה על הזכויות שהופיעו 30 שנים קודם בהצהרה לזכויות הילד והאמנה הזו אושררה על ידי כ-200 מדינות בעולם, מה שמדגיש את החשיבות שלה ואת החוזק שלה ברמה הבינלאומית.
יוסף ג'בארין: מדינת ישראל הצטרפה לאמנה ב-1991.
יוסף ג'בארין: אגב, בעקבות ההצטרפות של ישראל לאמנה באה היוזמה לייחד ועדה בכנסת לזכויות הילד, אני חושב שזה התחיל בוועדת משנה, אני חושב שזה היה גם במאמצים של ח"כ תמר גוז'נסקי חברתי למפלגה, שסייעה ויזמה גם את ההקמה של הוועדה הזו, כדי פשוט להיות הקול של הילדים ולתת במה לסוגיות החשובות שלהם.
יוסף ג'בארין: זו גם משימה שאני לקחתי על עצמי מזה ארבעה חודשים בראשות הוועדה.
יוסף ג'בארין: אני שמח לפתוח את הדיון הזה שמטבע הדברים גם יתמקד אולי בפערים הקיימים בין המצב ההצהרתי, בין הדברים שכתובים לבין המעשים והתרגום שלהם במציאות.
יוסף ג'בארין: אנחנו בחרנו להתמקד בדיון הזה בזכות לשוויון.
יוסף ג'בארין: האמנה כוללת אינסוף דברים מאוד מרכזיים וחשובים, רק שלצורך הדיון בחרנו להתמקד בזכות לחינוך, הזכות לשוויון בחינוך.
יוסף ג'בארין: יש אולי גם ייחוד לנושא הזה בתקופה הזו של משבר הקורונה כאשר אנחנו שומעים על מאות אלפי ילדים שנשארו מאחור בתקופת המשבר בעיקר אוכלוסיות מוחלשות, האוכלוסייה הערבית, האוכלוסייה האתיופית, וגם בחינוך המיוחד.
יוסף ג'בארין: כל אלה סוגיות שנידרש אליהן ככל שהזמן יספיק לנו.
יוסף ג'בארין: אני מעוניין לשמוע כמובן מנציגי משרד המשפטים על העבודה שנעשית ביישום האמנה.
יוסף ג'בארין: אני מבין שלאחרונה הוגש דו"ח של מדינת ישראל על יישום סעיפי האמנה בישראל.
יוסף ג'בארין: אני שמח שעו"ד איילת לוין שהייתה שותפה לחיבור הדו"ח של ישראל נמצאת כאן ותוכל להתייחס בפתח הדברים לדו"ח ולנקודות מרכזיות.
יוסף ג'בארין: יהיה לי חשוב גם לשמוע כמובן מארגוני החברה האזרחית את ההתייחסות שלהם ומטבע הדברים את הביקורת ואת החסרים שצריך עדיין לעשות בתחום החשוב הזה.
יוסף ג'בארין: אני אפתח באנקדוטה ואומר לכם שאחת היוזמות הראשונות שלי כחבר כנסת הייתה ליזום תיקון לחוק זכויות התלמיד שמעגן את זכותו של כל ילד בישראל לשוויון הזדמנויות בחינוך.
יוסף ג'בארין: כחבר ועדת החינוך הגשתי את התיקון הזה יחד עם יו"ר ועדת החינוך, ח"כ יעקב מרגי, ולצערי כשזה הגיע למליאה זה נפל.
יוסף ג'בארין: ח"כ מרגי שהיה בקואליציה אז וגם היום, לא הצליח לגייס את הקואליציה כדי לתמוך, ואני תוהה מדוע עקרון כל כך בסיסי, זה פשוט היה סעיף אחד, לכל ילד בישראל זכות לשוויון הזדמנויות בחינוך.
יוסף ג'בארין: זה פשוט נפל, זה אומר הרבה אולי על המציאות שלנו, אבל יכול להיות גם שמשרד המשפטים ייקח את הדיון הזה כדי לקדם סוף סוף את אותו תיקון חקיקתי, ואם כן, אנחנו רק נשמח להיות שותפים.
יוסף ג'בארין: חברי הוועדה, ח"כ קארין אלהרר ח"כ יבגני סובה, וח"כ אורלי פרומן איתנו בזום.
יוסף ג'בארין: קודם כל אני אפתח באמת ואברך אתכם אישית, קארין אלהרר ויבגני סובה על העבודה המאוד חשובה שאתם עושים בוועדה, בחברות בוועדה הזו, על ההשתתפות המתמידה שלכם בדיונים זה רק מראה על חשיבות הנושא אצלכם.
יוסף ג'בארין: האמת היא שאני גם בפתח הדיון אם תרשו לי אודה למנהלת הוועדה תמי על העבודה המאוד חשובה ומאוד קשה שהיא עושה, לפחות מאז שאני מכיר אותה מאז יולי, בקידום זכויות ילדים במסגרת הוועדה וכמובן גם ליועצת המשפטית שמרית שקד ולחוקרת שלנו מריה, תודה על העבודה בקידום זכויות ילדים.
יוסף ג'בארין: רציתי להדגיש את זה כבר בהתחלה כי חשוב לא לשכוח.
יוסף ג'בארין: ח"כ קארין אלהרר בבקשה.
קארין אלהרר: תודה רבה אדוני היו"ר.
קארין אלהרר: באמת בשנים האחרונות הייתה לי הזכות לעסוק בקידום זכויותיהם של ילדים ואני רוצה להתחיל ולומר שבכברת הדרך שעברנו, כן היו צעדים שלשמחתי גם הייתה לי זכות גדולה לקחת בהם חלק אם זה בחקיקת חוק האומנה, חקיקת חוק הפיקוח על מעונות היום שכמובן לא תם ולא נשלם ועוד אין תקנות אבל התחלנו, וזה באמת חלק מתוצר הלוואי של האמנה הבינלאומית לזכויות הילד.
קארין אלהרר: אבל אין מה לעשות, תמיד צריך לדבר גם על מה עוד חסר.
קארין אלהרר: אז לצערי חסר עוד הרבה.
קארין אלהרר: אם נתחיל בזכות לחינוך, כפי שאתה אדוני היטבת לומר, אז באמת השוויון בחינוך הוא ערך שחסר.
קארין אלהרר: רואים את זה בתקצוב שהוא לא דיפרנציאלי, רואים את זה בריחוק הגיאוגרפי והחברתי ורואים את זה אדוני, גם אצל ילדי החינוך המיוחד, שלמרבה הצער לא בכל רשות יש בתי ספר שנותנים את הזכויות כפי שראויים להם אותם ילדים.
קארין אלהרר: זכות השילוב לא באה במלואה, בתי ספר לחינוך מיוחד, כל ראש רשות דוחק את זה מעל כתפיו כאילו היה אבק וזה דבר שהוא מאוד מצער.
קארין אלהרר: גם הנושא של טיפולים פרה רפואיים לילדים, אנחנו כולנו מכירים את הדיונים המאוד מאוד ארוכים בנושא של המחסור העצום, ואני חוזרת ואומרת כל דיון, כמו קאטו הזקן, מה שלא ניתן היום לאותם ילדים, נשלם על זה ביוקר כשהם יהיו מבוגרים.
קארין אלהרר: אתמול היה דיון שמצד אחד מאוד שימח אותי ומצד שני מאוד העציב אותי.
קארין אלהרר: באמת עצב גדול.
קארין אלהרר: היה דיון על העובדה שילדים צעירים וצעירות נשכחו בבתים בתקופת הקורונה, אין זכות לחינוך לכולם.
קארין אלהרר: ושמעתי את הצעירים והצעירות ויו"ר מועצת התלמידים הארצית נמצא כאן איתנו, וקודם כל אמרתי איזה כיף לנו שאלה הצעירים והצעירות שלנו, איזו מעורבות, איזה כושר ביטוי, בלי שום חשיבות עצמית אלא חשיבות לאומית, כמה הם מדברים, וזה רק מחזק את התיאוריה שלי שילדים הם בעצם מבוגרים אבל קטנים בגיל.
קארין אלהרר: הם לפעמים הרבה יותר חכמים.
קארין אלהרר: אתמול בדיון הרגשתי שאם הם היו יושבים בקבינט, קודם כל היו מתקבלות החלטות הרבה יותר מהר, והדבר השני שהרגשתי, שכנראה גם היו מתקבלות החלטות חכמות יותר.
קארין אלהרר: וזה מאוד העציב אותי.
קארין אלהרר: והדבר שאני חושבת שאליו צריך להגיע והוא דבר מאוד מאוד חסר, זה שיתוף הילדים בקהלת ההחלטות.
קארין אלהרר: יש הצעות חוק שמסתובבות לפחות מאז שאני מסתובבת במשכן על הקמת נציבות הילדים.
קארין אלהרר: אבל אנחנו לא רוצים נציבות כזאת כאילו לסמן V, הנה, הקמנו.
קארין אלהרר: אנחנו רוצים נציבות משמעותית.
קארין אלהרר: זה קצת מזיז את הגבינה למשרדים, כי מה פתאום יבואו אנשים שהם לא מתוך המשרד ויגידו לנו, אתם יודעים, לפעמים לא כל השכל נמצא במקום אחד, ואני אומרת לאותם נציגים שמתנגדים, הייתם צריכים להיות בדיון אתמול ולשמוע אותם.
קארין אלהרר: באמת גאווה גדולה.
יוסף ג'בארין: רק בהקשר הזה, הדיון השני שנקיים היום שהוא יותר חגיגי, ב-13:00 יהיה דיון עם נציגי התלמידים והנושא הוא השתתפות התלמידים ובני הנוער בקבלת החלטות.
קארין אלהרר: אז אני אומרת שזה דבר שהוא ראוי, דבר שהוא נכון, כי באמת מדובר בצעירים וצעירות, לפעמים אני חושבת שחסרים לנו הקולות האלה כאן בבניין.
קארין אלהרר: זה היה נראה בטוח הרבה יותר טוב.
קארין אלהרר: אז אני קודם כל מברכת אותך ואת צוות הוועדה שלא רק יום אחד בשנה עוסקים בענייניהם של ילדים, אלא כל השנה וזה דבר חשוב מאין כמוהו.
קארין אלהרר: יש את הקלישאה שאומרים שהילדים הם העתיד שלנו.
קארין אלהרר: אז לפעמים צריך לעצור רגע ולא להסתפק באותה קלישאה – ואני מדברת לממשלה – אלא להביא את זה לידי מעשים.
קארין אלהרר: אם הם העתיד שלנו, תשקיעו בהם כבר היום.
יוסף ג'בארין: תודה רבה ח"כ קארין אלהרר ושוב ברכות על העשייה שלך בתחום ואכן הזכרת גם את החקיקה של שני החוקים החשובים, גם חוק המצלמות, חוק הפיקוח שאנחנו עדיין מטפלים בסוגיית היישום שלהם וכניסתם לתוקף.
יוסף ג'בארין: ח"כ יבגני סובה בבקשה.
יבגני סובה: תודה רבה אדוני היו"ר, כמובן אני מצטרף גם לברכות ומברך את הוועדה על כל הפעילות.
יבגני סובה: תרשה לי שתי דקות לשתף אותך ואת כל הנציגים במשהו שמלווה אותי למעשה מגיל צעיר, מילדות.
יבגני סובה: אני נולדתי במדינה גדולה שכבר לא קיימת ששמה ברית המועצות, ברית המועצות שלא הצטיינה בדמוקרטיה, אבל מגיל צעיר אני זוכר את עצמי שנושא של הילד וזכויות הילד זה מה שליווה אותנו כילדים, הם ידעו לעצב את המסר הזה כמו שהיום אומרים, להנדס את התודעה, שזכויות הילדים זה הדבר הכי חשוב במדינה כל כך גדולה.
יבגני סובה: בברית המועצות ציינו יום אחד בשנה שהוא יום זכויות הילד, יום להגנת הילד, ה-1 ביוני.
יבגני סובה: ואני זוכר את זה בתור ילד שכל 1 ביוני היו אירועים ודיברו וגם בבתי ספר הייתה פעילות.
יבגני סובה: וב-1997 עליתי ארצה וכעבור 4 שנים ב-1 ביוני 2001 – אגב, לפני שעליתי שמחתי מאוד שבישראל אין בתי יתומים כי בברית המועצות הדבר הכי נורא לילד זה חס וחלילה להגיע לבית יתומים, למרות כל ההצטיינות היו בתי יתומים וזה גם מסמל את ההצלחה של המדינה, כשבמדינה אין בתי יתומים זה אומר שהמדינה מצליחה בהגנה על הילד.
יבגני סובה: ואז עליתי ארצה וכעבור 4 שנים קרה פיגוע נוראי במועדון הדולפינריום ב-1 ביוני 2001 ומאז אותו יום, 19 שנה, כל הנושא של זכויות הילד מיד מחזיר אותי ליום הנורא הזה, עבדתי אז כסטודנט בקולנוע בתל אביב, שמעתי את הרעש, זה היה שישי בלילה.
יבגני סובה: וכל פעם, אני חייב להגיד לך, אני גם מלווה את המשפחות, כל שנה אני מגיע לטקס, וכל פעם כשמדברים על זכויות הילד אני נזכר בפיגוע הנורא הזה ב-1 ביוני.
יבגני סובה: אני חושב שאחת הזכויות לבסיסיות זה זכות לביטחון, זכות לחיים, ובעניין הזה אנחנו כחברה וכמדינה כמובן נכשלנו כי 21 ילדים ונערים נהרגו בפיגוע הזה וקשה להתנתק.
יבגני סובה: אני שמח שיש עוד ימים בשנה שאפשר לציין את היום הזה וזה לא מחזיר אותי ל-1 ביוני והיום הזה, כפי שציינת, נותן סוג של, לא נחמה כי אי אפשר לדבר במושגים של נחמה, אבל זה נותן לך אפשרות להתנתק מהאירוע הנורא הזה שקרה לפני 19 שנה ובכל זאת לדבר על זכויות הילדים וכל האמנה הזאת.
יבגני סובה: אז אני מאוד שמח שיש את ההזדמנות הזאת.
יבגני סובה: שוב, אני אומר כך, לכל מדינה יש את השיטה משלה לחנך ילדים, לשמור על הילדים.
יבגני סובה: יש מדינות שאומרות שצריך לתת יותר חופש, אנחנו אוהבים להסתכל היום על ניסיון אירופאי, מדברים על פינלנד, על דנמרק, שם ילדים לומדים בשיטה אחרת, יש מדינות שהשיטות קצת יותר קשוחות, לכל מדינה יש דרך משלה ואני מאמין שגם לנו כמדינת ישראל יש דרך מיוחדת משלנו, זה לא משנה אם זה יהודים, ערבים, דרוזים או כל אוכלוסייה אחרת, יש את השיטה משלנו.
יבגני סובה: מבחינתי אני חושב שעלינו כחברי כנסת לתרום בנושא החינוך.
יבגני סובה: חינוך זה לא רק עניין של איך להתנהג.
יבגני סובה: חינוך זה גם היסטוריה שילדים צריכים לדעת, כי בלי ההיסטוריה אין עתיד.
יבגני סובה: אני אומר בצער הרב, הרבה ילדים היום לא יודעים היסטוריה, והדרישה שלי, אני רואה את זה מהילדים שלי, הדרישה הזאת זה לא בגלל שבא לי שלילד יהיה מידע במוח.
יבגני סובה: הרי הוא יכול לפתוח גוגל, לחפש ולמצוא.
יבגני סובה: לא, זה נותן פרספקטיבה, זה נותן תחושת השתייכות לעידן ולמציאות.
יבגני סובה: אדם שיודע מה היה לפני הוא גם מתכנן את העתיד, וזה מה שאנחנו צריכים להעביר לילדים, כמובן בלי קשר ללימודי ליבה.
יבגני סובה: אז אני חושב שזה חשוב, אני גם חושב שחברי הכנסת צריכים לתרום לכך, לבוא עם זה להרצאות לבתי ספר, לבוא לסדנאות לילדים.
יבגני סובה: הקורונה שיבשה לנו קצת את התכניות והחיים, אבל גם היום אפשר לעשות את זה.
יבגני סובה: אני שמח שלפני 29 שנים מדינת ישראל הצטרפה לאמנה וכחבר כנסת וכולנו נתרום כמה שצריך ונחזק את נושא זכויות האלה, ושנדבר רק על הדברים הטובים בהקשר לילדים, בהקשר לנוער ולתלמידים ובהקשר להישגים של הילדים שלנו.
יבגני סובה: אז תודה רבה, אני מברך אותך, תהיה לנו עוד הזדמנות לדבר במליאה בנושא, נציין את היום זה בצורה רחבה כמה שיותר שגם התקשורת תתעסק ותשים את זה על סדר יומה ולא תדבר רק על הנושאים שאולי נראים טוב אבל בתכל'ס הרבה פעמים מפספסים את זה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה ח"כ סובה ושוב תודה על העשייה שלך בוועדה.
יוסף ג'בארין: שניכם דיברתם על ההשקעה בילדים ובתלמידים.
יוסף ג'בארין: האמת כשהחל משבר הקורונה וההשלכות שלו על החינוך, עלה כל הנושא של לימוד מרחוק ואז משרד החינוך דיבר על הצורך בלתקשב יותר מ-1,500 בתי ספר ואני חשבתי לעצמי, עד היום יש יותר מ-1,500 בתי ספר שבכלל לא מתוקשבים?
יוסף ג'בארין: זה רק היה סימן עד כמה המערכת לא טיפלה כראוי ולא הכינה את הדור הצעיר לימים הללו.
יוסף ג'בארין: איתנו בזום ח"כ אורלי פרומן, שלום לך ובריאות.
אורלי פרומן: תודה.
אורלי פרומן: אני בסדר, בסך הכל הכניסו אותי לבידוד אבל אני מרגישה טוב ואני שמחה להיות איתכם ותודה רבה על הדיון החשוב הזה.
אורלי פרומן: כידוע אני אשת חינוך ותיקה ושנים עם תלמידים מקסימים, גידלתי דורות, ואני חושבת שהזכות לחינוך היא חלק מערך כבוד האדם, וכבר עמדו על כך במערכת החוק ויש קונצנזוס שהחינוך מעניק בסיס ומהווה תנאי לקיום ולחיים בכבוד.
אורלי פרומן: אני רוצה לדבר היום על הזכות לחינוך זמין.
אורלי פרומן: באמנת האו"ם וגם בספרי האזרחות תוכלו לקרוא כי חייב להיות חינוך זמין כלומר מוסדות חינוך ותכניות חינוך מספיקים, נגישים וראויים במרחב הציבורי כמו גם תכניות ליבה מותאמות גיל, מצב התפתחותי, תרבותי דתי וכולי, ופיקוח ששם את טובת הילד בראש סדר העדיפויות וכמובן תקציב חינוך הולם וחלוקתו המיטבית.
אורלי פרומן: מדינת ישראל עצמה באמצעות משרד החינוך ב-1991 אישרה את אמנת זכויות הילד ובכך בעצם קיבלה על עצמה את ההכרה כי ילדים בכל גיל זכאים ליחס של כבוד ולזכויות.
אורלי פרומן: בעמודה של 'זכותי' בחלק של זכויות הזכות הראשונה שכתובה היא 'זכותי ללמוד בבית הספר'.
אורלי פרומן: אליה וקוץ בה, אם אנחנו מדברים על פערים בין הרצוי למצוי, ואולי אירוני ועצוב שהדיון הזה היום מתקיים ביום לציון הבינלאומי לזכויות הילד, כאשר מרבית ילדי ישראל יושבים בבית תקופה מאוד מאוד ארוכה ואני מצטרפת לחברתי ח"כ קארין אלהרר על הדיון שהתקיים אתמול ושמעתי את בני הנוער ושמעתי ילדים בהזדמנויות אחרות.
אורלי פרומן: ובהקשר לדיון היום בעצם נשללת מהילדים האלה הזכות הבסיסית, הזכות לחינוך.
אורלי פרומן: חובתה הבסיסית של מדינת ישראל כלפי ילדיה.
אורלי פרומן: חוק חינוך חובה.
אורלי פרומן: המדינה חוקקה והמדינה מפרה מזה תקופה ארוכה.
אורלי פרומן: נכון שיש משבר הקורונה, אנחנו לא מתעלמים מזה, על כל המגבלות שאנחנו נמצאים אבל גם כשאנחנו מסתכלים על מדינות רבות בעולם, מערכת החינוך לא נסגרה.
אורלי פרומן: והילדים היום בתחושה ששכחו אותם בבית, שכחו אותם.
אורלי פרומן: בני הנוער אתמול וילדים בכלל מיטיבים לדבר על הפגיעה המאוד קשה החברתית, הרגשית, ועל כאלה פגיעות שאנחנו נדע רק בעתיד, והחשיבות הזאת של המסגרת החינוכית ושל בית הספר מקבלת משנה תוקף.
אורלי פרומן: לחברותא יש תפקיד מאוד משמעותי.
אורלי פרומן: דיברת, אדוני היו"ר, על אותן אוכלוסיות שנשכחו ממש.
אורלי פרומן: אם הילדים שיש להם תשתיות טכנולוגיות אומרים שהם לא רוצים יותר להיות ריבוע על המסך, ישנם רבים מהילדים במדינת ישראל שלא זכו להיות ריבוע על המסך.
אורלי פרומן: אז על איזה שוויון, על איזה זכויות ילדים אנחנו מדברים כשהילדים האלה מנותקים מכל קשר חינוכי לימודי כבר תקופה כל כך ארוכה, נוסיף לזה שכל המערך של הפסיכולוגים שאמורים לתת שירות לילדים האלה ולחזק אותם, התקן הוא פסיכולוג על כל 740 ילדים בבית הספר, במרכזי הסיוע שמוצפים בפניות – 20% יותר בחודשים האחרונים, אז אני חושבת שיש לנו עוד הרבה הרבה מה לעשות כדי לסגור את הפערים אבל זה דחוף כרגע בעת הזו.
אורלי פרומן: לסיום אני רוצה לומר על עוד זכות שלא קיימת היום בחוק, ובמסגרת הזכות לחינוך, במסגרת שוויון הזדמנויות וזו הזכות לחינוך מגיל לידה.
אורלי פרומן: מדינת ישראל לא נמצאת בחינוך בגיל הרך מלידה עד גיל 3.
אורלי פרומן: תקופה מאוד מאוד משמעותית להתפתחותם של ילדים ובסופו של דבר להיותם אזרחים בוגרים ואני בהקשר הזה גם הגשתי שני חוקים, חוק חינוך חינם מגיל לידה לכולם, לא צריך לשלם מאות אלפי שקלים לחינוך בגיל הרך, בגנים פרטיים, במעונות יום ואלה שלא נמצאים בכלל, ובמקביל אני חושבת שאם אנחנו מדברים על זכויות הילד, אז הארכת חופשת הלידה בתשלום לחצי שנה, הפעוט שנולד זכותו להיות בחיק הוריו מספר חודשים ולא שהאמא צריכה לרוץ מהר חזרה, לרוב זה האמא, למקום העבודה.
אורלי פרומן: לסיום, טוב היה, ואני כך ציפיתי, שראש הממשלה, שר החינוך וקבינט הקורונה כולו לכבוד יום זכויות הילד הבינלאומי היו מחזירים את כל התלמידים לבתי הספר, כמובן תוך שמירה על כל מגבלות התקופה, אבל זאת המתנה הכי טובה שיכלו לתת לילדי ישראל ביום הבינלאומי הזה לזכויות הילד.
אורלי פרומן: תודה רבה לכם, לך ולחברי הוועדה, ולצוות הוועדה על כל העשייה המבורכת לטובת ילדי ישראל.
יוסף ג'בארין: תודה רבה אורלי וכמובן גם לך יישר כח על העשייה בתחום החינוך.
יוסף ג'בארין: התייחסת באמת לנושאים מאוד בוערים בצל הקורונה, אני מניח שהם גם יעלו.
יוסף ג'בארין: אני מחזק את דברייך לעניין ניתוק התלמידים ממוסדות החינוך.
יוסף ג'בארין: אנחנו כאן בוועדה דנו מספר פעמים בסוגיה הזו, אגב, לפי הנתונים שקיבלנו ממשרד החינוך הם דיברו על הספקת אמצעי קצה בסביבות 135,000, כאשר הנתונים שהיו לנו שיש לפחות כ-400,000 תלמידים שאין להם אמצעי קצה והפער הזה הוא פער כמובן אדיר, שלא לדבר גם על עניין התקשוב, על הסוגיה ששמענו הבוקר על תלמידים בנגב מהכפרים הערביים שבכלל לא יכולים להתחבר בהיעדר תשתיות.
יוסף ג'בארין: גם בעקבות החלטות הקבינט מאתמול שמתי לב למשל שכמעט ולא הייתה התייחסות לחטיבת הביניים, כל השכבה מכיתות ז'-ט' ואולי אפילו עד י', לא מתייחסים אליהם.
יוסף ג'בארין: הם נשכחו מאחור.
יוסף ג'בארין: ובכלל, אני לפעמים חושב שגם זה לא שחור או לבן.
יוסף ג'בארין: זה לא תמיד להיות בבית הספר או בזום, אבל לפחות לחשוב להביא אותם לאיזו שהיא פעילות יום או יומיים בשבוע, גם אם זה לא מחייב היערכות כמו חלוקה לקפסולות וכדומה, אבל לפחות לעשות את הקשר הזה, הקשר עם המורים, עם הצוות, פשוט המצב הזה כיום עם הניתוק של כמה חודשים כבר ולצערי כנראה יימשך הוא מצב מאוד בעייתי, ולכן מחייב כמובן התייחסות.
אורלי פרומן: אני יכולה לומר לכם מניסיון אישי בימים האחרונים, כיוון שאני בבית אבל רוצה ומשתתפת בהרבה מאוד ועדות, לא פשוט לשבת מול הזום כל כך הרבה שעות ביום.
יוסף ג'בארין: עכשיו זה לא רק העניין של שעות.
יוסף ג'בארין: לדעתי מה שאני מזהה וגם אני כמוכם עם ילדים בבית גם בגילאים הללו, אני יכול לראות איך השחיקה הזו, אם היה אפשרי לשבת שעות מול המחשב לפני שלושה-ארבעה חודשים, כיום זו משימה כמעט בלתי אפשרית.
יוסף ג'בארין: לכן היא מחייבת גם התייחסות הולמת מהמערכת.
יוסף ג'בארין: אילת לוין.
יוסף ג'בארין: אני חושב שזה הזמן באמת לשמוע ממך.
יוסף ג'בארין: אני יודע שיש הרבה נושאים אבל ברשותך אשמח אם דברייך יהיו קצרים.
יוסף ג'בארין: אני מניח שתדברי גם על מה שנעשה בשטח אבל גם נשמח לשמוע על דברים שצריך לתקן ולשפר גם מהפרספקטיבה של משרד המשפטים.
אילת לוין: אני עובדת בייעוץ וחקיקה משפט בינלאומי במשרד המשפטים.
אילת לוין: ברשות
אילת לוין: כם אתן רקע כללי גם על האמנה וגם על השיח שיש למדינה עם הוועדה לזכויות הילד של האו"ם, לאחר מכן אציג בקצרה את הדו"ח שלנו שגם הגיע כמצע לדיון הזה ובסוף אם אספיק אגע בכמה נקודות שקשורות לחינוך.
אילת לוין: אז קודם כל תודה על ההזמנה, זה באמת יום חשוב של לא רק יום זכויות הילד הבינלאומי אלא באמת 30 שנה לאמנה שזו אמנה מאוד חשובה ופורצת דרך, במובן הזה שאם קודם לכן היו אמנות זכויות אדם אחרות שהיו בהן זכויות מסוימות לילדים, פה זה מסמך בינלאומי שלם שעוסק רק בילדים.
אילת לוין: מסמך שיש בו זכויות רבות ומגוונות, הזכות לחינוך, הזכות לחיים, איחוד משפחות, חופש ביטוי, חירות מחשבה, זכות גישה למידע, זכויות ילדים עם מוגבלויות, בריאות, בטחון סוציאלי וכולי, כשבעצם באמנה בנוסף לזכויות יש שלושה עקרונות מאוד חשובים, אחד מהם זה באמת עקרון של איסור אפליה שהוא עקרון ידוע במשפט הבינלאומי וקיים בעוד אמנות זכויות אדם שקבוע בסעיף 2 לאמנה.
אילת לוין: נושא נוסף הוא עקרון טובת הילד, שזה עקרון מאוד ייחודי, הוא קבוע בסעיף 3 לאמנה והוא קובע שכל פעולה שמדינה עושה שנוגעת לילדים צריך לקחת כשיקול ראשון במעלה את טובת הילד, ובאמת על המדינה יש חובה אקטיבית לברר מה הכוונה בטובת הילד ולקחת אותה כשיקול מרכזי בכל פעולה שהיא עושה לגבי ילדים.
אילת לוין: העיקרון האחרון שח"כ קארין אלהרר התייחסה אליו והוא מאוד חשוב, הוא באמת הנושא של שמיעת ילדים בכל הליך שקשור אליהם, כלומר יש לאפשר לילד, בהתאם לרמת ההבנה שלו להשתתף בהליך אם זה הליך שיפוטי, אם זה הליך מנהלי, כל דבר שקשור אליו.
אילת לוין: חשוב לי להגיד שבנוסף לאמנה יש גם שלושה פרוטוקולים לאמנה שישראל היא צד לשניים מהם, אחד עוסק במעורבות ילדים בסכסוך מזוין שישראל צד לו מ-2005 והפרוטוקול השני שאוסר באיסור מכירת ילדים, זנות ופורנוגרפיה שאישררנו ב-2008.
אילת לוין: ברגע שמדינת ישראל אישררה ב-1991 את האמנה, לפי סעיף 44 לאמנה אנחנו מחוייבים לדווח לוועדת זכויות הילד של האו"ם.
אילת לוין: הוועדה הזאת היא ועדה שיושבים בה 18 מומחים מכל מיני מדינות בעולם, הם מתחלפים מדי פעם, שבעצם הם יושבים ב-personal capacity שלהם, כלומר הם לא מייצגים את המדינות, הם באמת מומחים שדנים בנושא, חלקם פרופסורים למשפטים שמכירים את התחום.
אילת לוין: לוועדה הזאת יש הרבה תפקידים, אחד היא מקבלת את הדו"חות של המדינות, היא לומדת אותם, היא מגישה שאלות ספציפיות לכל מדינה בנוגע לנושאים שעלו בדו"ח שלה, ומדינת ישראל גם מופיעה לפני הוועדה הזאת בז'נבה אחת לכמה שנים, מציגה את מצב זכויות הילד, אנחנו נשאלים שאלות בכל תחום שקשור לאמנה ואנחנו מציגים את העשייה שלנו.
אילת לוין: בסוף כל הופעה כזאת שקורית אחת לכמה שנים הוועדה מוציאה מסמך שנקרא 'מסקנות מסכמות' שזה ההמלצות שלה לאיך ישראל צריכה ליישם את האמנה.
אילת לוין: ההמלצות האלה הן לא משפט בינלאומי מחייב, הן נחשבות כ-soft law אבל בהחלט יש להן חשיבות רבה.
אילת לוין: הדו"ח שעכשיו אנחנו מדברים עליו - - -
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על ה-concluding remarks, שזה מסקנות הוועדה אחרי דיון בדו"חות.
יוסף ג'בארין: עד היום אתם או מדינת ישראל קיבלה, זה היה פעמיים או פעם אחת שהיה דיון וקיבלתם את המסקנות?
אילת לוין: עכשיו אנחנו בפעם השלישית.
יוסף ג'בארין: אז בעצם יש כבר שתי מסקנות שפורסמו.
אילת לוין: נכון.
יוסף ג'בארין: האם יש גוף שאמור לטפל ביישום המסקנות של הוועדה?
אילת לוין: כן.
אילת לוין: בוודאי.
אילת לוין: קודם כל המסקנות מגיעות אלינו ואנחנו מפרסמים אותם באתר משרד המשפטים, אנחנו כמובן גם מתרגמים אותן לעברית והכל נמצא באתר שלנו.
אילת לוין: היו לנו שני דו"חות, ב-2002 וב-2010, והייתה הופעה, ההופעה האחרונה של ישראל בפני ועדת האו"ם לזכויות הילד הייתה ב-2013 שבאמת אחריה פורסמו מסקנות מסכמות.
אילת לוין: חשוב לי להגיד שהמסקנות האלה באמת נלקחות בחשבון, כלומר יש צוות בין-משרדי בראשות המשנה ליועץ המשפטי לממשלה ד"ר רועי שיינדורף, שבוחן את היישום של המלצות האלה, את האפשרות ליישם ומנסה לקדם גם את ההמלצות האלה, ואתן גם דוגמאות בהמשך איך זה בא לידי ביטוי.
אילת לוין: אני רוצה לתאר איך אנחנו עובדים על הדו"חות, חשוב לי להדגיש שאנחנו כמשרד המשפטים כותבים אותו אבל הדו"ח מתאר עשייה של כל מדינת ישראל, כלומר של כל הגופים.
אילת לוין: אנחנו עובדים עליו כשנה וחצי, הוועדה של האו"ם מפרסמת שאלות שמגישים לגופים הרלוונטיים, פנינו ל-25 משרדי ממשלה וגופים רלוונטיים, יועצים משפטיים, כולל הוועדה הנכבדה הזו, וקיבלנו גם תשובה מאוד מקיפה מכם.
אילת לוין: פנינו ל-44 אנשים ממשרד המשפטים, ואחרי שקיבלנו את כל ההתייחסויות של כל המשרדים ותרגמנו והוספנו חקיקה ופסיקה וכולי, הפכנו את זה לאיזה שהוא מסמך שקיבל כמובן אישור אצל הגורמים הרלוונטיים במשרד המשפטים.
אילת לוין: אז בעצם הדו"ח מבוסס על מידע שאנחנו מקבלים מהמשרדים.
יוסף ג'בארין: לא פונים לארגונים?
אילת לוין: זה בדיוק המשפט הבא שלי.
אילת לוין: חשוב לי להגיד שבאמת את הטיוטה שאנחנו מגבשים, אנחנו פונים בפרויקט שיש לנו כבר כמעט עשור עם מרכז מינרווה לזכויות אדם באוניברסיטה העברית, בעצם אנחנו עושים שולחנות עגולים יחד עם החברה האזרחית, כל דו"ח אנחנו עושים עם חברה אזרחית הרלוונטית לאותו דו"ח ועושים יום עיון שלם על הטיוטה של הדו"ח, הארגונים מעירים הערות ההערות נלקחות בחשבון, אנחנו מעבירים אותן למשרדים הרלוונטיים, מתקנים את טיוטת הדו"ח ככל שאנחנו מוצאים לנכון, ובאמת גם בהקשר של הדו"ח הזה התקיים שולחן עגול עם ארגוני החברה האזרחית.
אילת לוין: בנוסף חשוב לי להגיד, אני מאוד שמחה שאיתי, נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית כאן איתנו כי אנחנו בעצם מתחילים באיזה שהוא שיח יחד עם המועצה לחשוב איך אפשר לשפר את יישום אמנת זכויות הילד ולקדם את היישום שלה בישראל, לחשוב על נושאים שמעניינים את הנוער, איך אנחנו יכולים לשלב אותם בעשיה.
אילת לוין: אנחנו מתחילים עם שולחנות עגולים, ממש התחלנו את זה בחודשים האחרונים - - -
יוסף ג'בארין: זה מיזם של השנה?
אילת לוין: ממש עכשיו.