GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על ילד אחד מכל שלושה ילדים, והנתונים גם מראים שלגבי ילדים רעבים אנחנו כנראה מדברים על בין 400,000-500,000 ואין ספק שפגיעה במפעל התזונה של הספקת מנה חמה הוא פשוט פגיעה נוספת בילדים הללו, במשפחות שלהם, ילדים שהולכים לישון רעבים.
יוסף ג'בארין: האמת היא שאנחנו נחשפנו למצב הקשה הזה גם בעקבות משפחות שהביאו את הנושא הזה, גם בעקבות פניות ארגונים, צוותי מומחים, וחשוב לנו בדיון הזה קודם כל להבין מה היקף הקשיים בשטח, גם נציגי משרד החינוך, משרד העבודה והרווחה ומשרד הבריאות, כאשר מטרתנו לקדם פתרונות כדי שהמפעל הזה יחזור לתפקד במלואו, זה היעד שלנו כיום.
יוסף ג'בארין: אני מבין גם שכאן, להבדיל אולי מהרבה דיונים אחרים שאנחנו מקיימים, הבעיה אינה תקציבית.
יוסף ג'בארין: התקציב קיים ואם התקציב קיים, אני חושב שעם שיתוף פעולה ראוי נוכל גם לעמק השווה בנושא המאוד חשוב ומאוד קריטי הזה, קריטי גם לנו בוועדה לזכויות הילד.
יוסף ג'בארין: אני מציע שנפתח עם נציגי משרד החינוך.
יוסף ג'בארין: חיים הלפרין בבקשה.
חיים הלפרין: אני חושב שהדיון הוא חשוב, אני חושב שמדינת ישראל יכולה להיות גאה במפעל ההזנה שנותן מענה גם בריאותי, גם איכותי, לסביבות 400,000 ילדים כל יום במערכת החינוך, גם במסגרת יום חינוך ארוך וגם במסגרת הצהרונים.
חיים הלפרין: ברור שכל המפעל המדהים הזה בנוי על תפיסת עבודה שאומרת שאת המענה הילדים מקבלים במוסד החינוך.
חיים הלפרין: כלומר כל הקונספט בנוי על זה שהילד אוכל בחברה ולא לבד, ולכן גם כל מערך התמיכה והלוגיסטיקה בנוי על זה שהארוחה מגיעה לילד או בגן או בבית הספר.
חיים הלפרין: ברגע שיש סגר והילדים לא נמצאים בבית הספר, בעצם אין אפשרות לקיים אותו במתכונתו הנורמטיבית, כמו שהמדינה וכולנו היינו רוצים, גם אנשי החינוך.
חיים הלפרין: כי ברור שכשהילד אוכל עם החברים שלו גם בגן וגם בבית הספר יש אוירה חברתית של ארוחה ושיחה בסעודה וכל הדברים היפים שקורים סביב הדבר הזה.
חיים הלפרין: בסגר הקודם במארס, כשכולנו היינו בתוך המתח והלחץ הזה חברנו יחד עם משרד הרווחה, ויחד ביצענו פעולה שהייתה בנויה על התשתית של הרווחה, ובמסגרת המהלך הזה נתנו מענה גם לקשישים שמשרד הרווחה היה מאוד טרוד בשאלה אם בכלל מישהו יודע עליהם, וגם לילדים בסיכון וגם לילדים במערכת החינוך שהגדרנו אותם בקבוצות היותר חלשות והמהלך הזה יכול היה להתבצע באמצעות העובדה שהיו המון מתנדבים שבאמצעות הממשק הזה חינוך-רווחה ברשות המקומית הביאו את האוכל לילדים הביתה, לילדים, לקשישים, למשפחות, וסביב זה נעשה מהלך מדהים בעיני בחלק האזרחי שלו, בחלק של נתינת מענה להרבה מאוד ילדים ומשפחות, וכך זה נעשה בסגר הקודם.
חיים הלפרין: במעבר לשנה הנוכחית וההתארגנות לשנה הזאת, בדיאלוג עם משרד הרווחה הבנו כולנו שהמדינה העבירה את הסמכות ואת היכולת לפיקוד העורף כי צריך להזכיר שברגע שילד נמצא בבית שלו זה לא חכם כל כך ולא יעיל כל כך להביא לו מנה אחת הביתה כי הוא זכאי במסגרת החוק למנה יומית, לכן המבנה והתהליך היותר נכון הוא שבעצם באמצעות האיתור שפיקוד העורף מופקד על הביצוע שלו ויש לו מכרזים וקשרים עם גופים שבונים לו את ארגזי המזון וגם דובר על מענה של שוברים ודברים כאלה, בממשק כמובן עם הרשות המקומית, הרווחה וכל הגופים שיכולים לסייע, יינתנו מענים למשפחות בהתאם לצרכים של משפחה וילד כידוע נמצא בתוך המשפחה.
חיים הלפרין: אז זה המתווה שפועל השנה.
חיים הלפרין: ברגע שהתחלנו עכשיו את החזרה לחצי שגרה או סמי-שגרה לגנים, אז בגנים כבר התחלנו לתת מענה ונכון לאתמול יש כבר 90,000 ילדים שהמערכת עובדת, כלומר יש גן וצהרון שעובדים עד השעה 16:00 וכבר מאתמול וחלק כבר מיום ראשון, הגענו לאופטימום של בערך 90,000 ילדים שמקבלים ואני מקווה שזה יצמח ויעלה ככל שהמערכת תיכנס לחצי-שיגרה, לשגרה, כמובן תחת תיאום גם עם משרד הבריאות בהיבט של המחלה וכמובן גם בהיבט של בטיחות מזון וכולי כפי שאנחנו עושים כל השנה.
יוסף ג'בארין: מר הלפרין, היות ופתחנו איתך, אז אולי לסבר את האוזן מבחינת נתונים ערב משבר הקורונה.
יוסף ג'בארין: קודם כל מה סך כל התקציב של המשרד למפעל התזונה?
חיים הלפרין: התקציב הוא בערך 600 מיליון שקל אבל זה לא כל כך מהותי בהיבט הזה, משום שהתקציב מוגדר כהרשאה להתחייב.
חיים הלפרין: כלומר ככל שאני בא למשרד האוצר ואומר 'תשמעו, נניח - - -'
יוסף ג'בארין: כן, זה הרשאות.
חיים הלפרין: אם עוד ילדים דורשים אז הם מעבירים לי עוד סכום.
יוסף ג'בארין: אז ה-600 מיליון זה הרשאות.
יוסף ג'בארין: כמה בפועל מהתקציב הזה בעצם היה בפעולה, נוצל ערב המשבר?
חיים הלפרין: אין לי את הנתונים כרגע תחת ידי, אבל אני רוצה להגיד - - - הכי פשוטה שאין מגבלה תקציבית.
יוסף ג'בארין: רציתי להבין מה היקף התקציב שהשתמשתם בו.
יוסף ג'בארין: אין לך את הנתון הזה?
חיים הלפרין: אין לי אותו כאן.
יוסף ג'בארין: הבנתי שמדובר בכ-250-300 מיליון.
חיים הלפרין: זה סדר גודל סביר.
חיים הלפרין: אין לי מספר מדויק.
יוסף ג'בארין: כמה ילדים נהנו מהמפעל הזה ערב הסגר הראשון?
חיים הלפרין: אמרתי קודם שבסביבות 440,000 ילדים נהנו מהתכנית הזאת חלקם במסגרת חוק - - - וחלקם במסגרת הצהרונים וזה המספר בסדרי גודל שבו אנחנו פועלים במהלך השנה.
יוסף ג'בארין: האם המשרד עקב אחרי מצבם של הילדים הללו בחודשים האחרונים, כמה מהם עדיין קיבלו את המנה?
יוסף ג'בארין: כי אתה דיברת על שיתוף פעולה עם פיקוד העורף וכדומה.
יוסף ג'בארין: השאלה אם יש לכם נתונים של הילדים שנהנו מהתכנית הזאת, כמה מהם עדיין זכו לקבל את המנה החמה במסגרת כלשהיא שהתייחסת אליה?
חיים הלפרין: אין לנו מעקב כזה ברמת מטה.
חיים הלפרין: אני גם חושב שבאופן טבעי חלקו הוא מידע שכדאי שלא יסתובב, אבל המידע הזה נמצא ברמת מקרו בפיקוד העורף.
חיים הלפרין: אגב דיברתי איתם אתמול, הם אמרו לי שהם אוספים אותו מהרשויות כדי לקבל איזה שהוא מידע מצטבר אמין, אבל זה נעשה ברמת רשות מקומית ובכל רשות בהתאם ליכולות שלה, בהתאם למידע שיש בידיה, אבל כמובן שהמטרה היא לתת מענה למשפחה ולא רק לילדים.
יוסף ג'בארין: אני מבין את המענה הכולל, אבל עדיין המפעל לפי חוק היה אמור לספק אותה מנה חמה לאותם יותר מ-400,000 ילדים.
יוסף ג'בארין: מה שאתה אומר שבעצם אין לכם נתונים מתוך אותם 400,000 שזה בטוח נפסק אחרי הסגר הראשון, ועד היום, המשרד עדיין לא יודע מתוך יותר מ-400,000 תלמידים מי עדיין מקבל במסגרת כלשהיא ומי לא.
יוסף ג'בארין: כי זה נראה לי בעייתי.
חיים הלפרין: המשרד ברמת מטה לא אוסף את הנתונים האלה במודע משום שהצוותים החינוכיים בכל מוסד, גם ברשות המקומית וגם בית הספר, יודעים הכי טוב ברגישות הכי גבוהה מי צריך מה ובמידה ויש יכולת לתת לו מענה, נותנים לו מענה.
חיים הלפרין: אנחנו לא אוספים את המידע הזה כי אני חושב שזו רזולוציה דקה מדי וגם המענים לדעתי הם שונים.
חיים הלפרין: כלומר זה כולנו יודעים, שחלקם מקבלים ארגזי מזון וחלקם מקבלים שוברים וחלקם מענים מסוג אחר.
חיים הלפרין: אני רוצה להגיד משהו אחר.
חיים הלפרין: לנו לא הגיע מידע על מצוקה גדולה שצריך לתת לה מענה, כלומר שלא הצליחו לאתר או לא הצליחו לתת מענה ברמה של רשות מקומית ופיקוד העורף, לפחות כך הבנתי אתמול מפיקוד העורף שמופקד על הנושא מטעם ממשלת ישראל.
יוסף ג'בארין: נרצה לשמוע תיכף גם מהשטח ומהארגונים שמלווים, אולי נשמע שם יותר על הקשיים שקיימים.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שאתה נשאר אותנו כך שנוכל לחזור אליך עם שאלות.
יוסף ג'בארין: ד"ר רון שביט ממשרד העבודה הרווחה והשירותים החברתיים בבקשה.
רון שביט: בוקר טוב.
רון שביט: בסך הכל חיים סיכם בצורה מאוד מדויקת מבחינת שיתוף הפעולה של משרד העבודה והרווחה מאז החל המשבר, מיידית יצרנו קשר משותף עם משרד החינוך והייתה הסטה של מפעל ההזנה, כאשר אנחנו מדברים פה על ילדים, הנושא המרכזי שעמד בבסיס שיתוף הפעולה זה הדאגה לאזרחים ותיקים בודדים, אבל כמובן שגם לילדים כפי שהציג את זה חיים.
רון שביט: אין מפעל הזנה בהגדרה במשרד העבודה והרווחה, אני רוצה רק לסבר את האוזן שבגדול, מבחינת מדיניות לאורך עשרות השנים האחרונות, מחלקות לשירותים חברתיים ברשויות המקומיות אינן מספקות מזון.
רון שביט: כלומר זה לא משהו שנכלל בתקציבי המשרד לאוכלוסיות הנזקקות ברמה של מזון-מזון, אלא כל המעטפת הכללית האחרת, אבל מרגע שנוצר המשבר אנחנו מיידית הקצינו מה שנקרא תקציבים גמישים לרשויות המקומיות, ולכן אנחנו בעצם בפעם הראשונה מאז עשרות שנים כן אפשרנו לרשויות המקומיות לסייע במזון לאלה שמוכרים במחלקות לשירותים חברתיים ואנחנו בעצם הקצינו פעימה שניה של תקציב גמיש, התקציב הזה מוקצה דרך שיתוף פעולה שלנו עם הקרן לידידות שמפעילה את זה בצורה מיידית מול הספקים המקומיים ומאפשרת לכל רשות מקומית את או סלי המזון או ארוחות מצוננות לבתים דרך הספקים המקומיים, וכך בעצם נחסכת הבירוקרטיה גם לגזברויות הרשויות וגם מבחינת דיווחים למשרד.
רון שביט: אנחנו עשינו את זה אגב ללא מצ'ינג, יש מצ'ינג ידוע בין הרווחה לרשויות המקומיות של 25% השתתפות רשות, ובמקרה הזה על מנת שלא יהיה שום מחסום, אין מצ'ינג, כלומר זה 100% תקציב מדינה והתקציבים האלה הגמישים, יש אפשרות כרגע למחלקה לשירותים חברתיים לסייע, אבל אני מדגיש – לאלה שמוכרים במחלקות, לרשומים עם תיקים במחלקות לשירותים חברתיים.
רון שביט: זה משלים את התשובה של חיים.
רון שביט: מעבר לזה, בהגדרה של מפעל הזנה, אין הגדרה כזאת מבחינת המשרד.
יוסף ג'בארין: רון אני חייב לומר שמה שהטריד אותי בתשובות שקיבלתי עד כה, שבעצם אין מעקב אחרי אותם 400,000 ילדים, יכול להיות שחלקם יקבלו במסגרת התמיכה הכוללת, אבל אני גם לא שומע שיש לכם את הנתונים.
יוסף ג'בארין: לפני הסגר הראשון היה שיתוף מידע בנושא?
יוסף ג'בארין: ידעתם איזה ילדים ברווחה?
רון שביט: שיתוף הפעולה כמו שחיים אומר, הרשות המקומית היא בעלת הידע הרב ביותר לגבי הצרכים שלה, היא מנהלת את מחלקת הרווחה המקומית, אמורה להיות אמונה בקשר עם מחלקות החינוך בערים ולדעת את הנתונים לגבי הילדים הנמצאים במצוקה ובחוסר, ואנחנו כמשרד מאפשרים את כל המענים התקציביים כדי לסייע.
רון שביט: כמשרד, ההתמקדות שלנו הייתה בכל האוכלוסיות, באזרחים ותיקים, משפחות, בבעלי מוגבלויות שנמצאים בבדידות וכולי וגם בילדים.
רון שביט: אבל הנתונים שלנו הם נתונים רק של המחלקות לשירותים חברתיים.
יוסף ג'בארין: הדיון שלנו גם היום מתמקד בנושא של הילדים, התלמידים, בעיקר לפי החוק, ביסודי.
יוסף ג'בארין: כאשר שוב, אם נגיד רשות מקומית לא מילאה כראוי את תפקידה ולא דאגה לאותן משפחות, לפי מה שאתה אומר יכול להיות בהחלט שאותם ילדים כיום לא מקבלים את המנה החמה.
רון שביט: אלא בדרך שחיים הציג.
יוסף ג'בארין: שוב, לחיים גם אין את המעקב, לפי מה שהבנתי, לגבי אותם ילדים או משפחות ספציפיות שלפני הסגר נהנו מהמנה החמה, שוב, כמובן, לפי החוק.
יוסף ג'בארין: לכן יכול להיות שבהחלט כאן הבעיה.
יוסף ג'בארין: מה גם שהתקציב קיים.
יוסף ג'בארין: זה לא שיש בעיות תקציביות, ויכול להיות שאפשר היה למצוא מערך שיבטיח שאכן המנה החמה מגיעה לאותם ילדים, בין אם זה מסגרת עצמית של משרד החינוך, בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה, בין אם זה דרך פיקוד העורף.
יוסף ג'בארין: אבל מה שמדאיג בשלב הזה שאני מבין שאין מעקב ספציפי לגבי אותם מאות אלפי ילדים.
יוסף ג'בארין: תודה רון, נשמע את נציג משרד הבריאות בעניין זה.
יוסף ג'בארין: רונית אנדוולט מנהלת אגף תזונה במשרד הבריאות בבקשה.
רונית אנדוולט: בוקר טוב לכולם.
רונית אנדוולט: אנחנו עושים עבודה ביחד עם כל משרדי הממשלה, ביחד עם רח"ל ממשרד הביטחון כדי באמת להגיע לרוב האוכלוסיות שנמצאות בסיכון תזונתי, אבל באמת העבודה עצמה נעשית ברשות המקומית, היא זאת שמאתרת.
רונית אנדוולט: אנחנו בנינו שאלון שאנחנו מבקשים שהרשויות המקומיות יתחילו להשתמש בו כדי לאתר את אותן משפחות שזקוקות לסיוע, חלקן נמצאות בתוך מפעל ההזנה, אבל חלקן גם לא שם, כי מפעל ההזנה, אני מזכירה, מתרחש בעיקר בבית הספר היסודי ובמיוחד בכיתות הנמוכות, ויש עוד הרבה אוכלוסיות שזקוקות לסיוע וחשוב לאתר אותן.
רונית אנדוולט: השאלון שלנו נמצא באתר אצלנו, אנחנו עובדים עכשיו כדי להטמיע את זה ברשויות השונות כדי שהן באמת יעשו איתור של גם של אלה שאינם מוכרים על ידי הרווחה, כי אחד האתגרים שעומדים בפנינו היום זה אותם מצטרפים חדשים לחוסר הביטחון התזונתי, שאנחנו לא מכירים אותם, הם לא אלה שמוכרים על ידי הרווחה.
רונית אנדוולט: אלה שמוכרים על ידי הרווחה מטופלים על ידי הרווחה כמו שצוין קודם לכן, אבל יש לא מעט אחרים שאינם מוכרים וחשוב לאתר אותם ולתת להם מענה מספק, וזה בדיוק העבודה שאנחנו מנסים לעשות היום ואנחנו כמובן גם בקשר עם התזונאית של הרווחה והתזונאית של משרד החינוך ועם חיים וכל שאר השותפים כאן לתהליך.
רונית אנדוולט: גם האוניברסיטה העברית שותפה בבניית השאלון כדי שהוא יהיה באמת שאלון מתוקף ובאמת באמצעותו ניתן יהיה לאתר את כל מי שזקוק לסיוע ושנוכל לתת מענים מגוונים, כי אנחנו מדברים לא רק על סלי מזון אלא גם על נסיון לעשות הוזלה של מזונות בריאים, - - - אנחנו עובדים על כך עם משרד הכלכלה, על איך מוזילים סל מזון לאוכלוסיות חלשות שלא רק באמצעות תלושים או חבילות מזון יוכלו ליהנות מרכישת מזון במחירים סבירים לכל כיס, כי אנחנו רואים שהמחירים של המזון עולים בצורה לא הגיונית למרות המצב הכלכלי הקשה ולמרות שחברות המזון הן כמעט היחידות שלא הפסידו בתקופה הזאת מהמצב של הקורונה, וחשוב לנו שיופעל לחץ בנושא הזה.
יוסף ג'בארין: אני מבין את הצורך כמובן בלתת מענים רחבים יותר, אבל הדיון שלנו כרגע הוא לא בכלל המענים אלא באופן ספציפי לגבי היישום בפועל של חוק מנה לכל תלמיד ואני מבין שמשרד הבריאות לא כל כך עוקב, למרות שיש כאן היבט בריאותי מאוד ברור של תזונה נכונה, של תזונה בריאה, להבטיח את התזונה לתלמיד.
יוסף ג'בארין: לכן אני מבין שאין סינכרון של מידע גם עם משרד הבריאות לגבי אותם תלמידים?
רונית אנדוולט: יש לנו מידע רק מרשויות שפונות אלינו, וכמו שציינתי אנחנו עשינו יום עיון שלם לכל הרשויות המקומיות לפני שבועיים והצגנו כלי איתור כדי לאתר את האוכלוסיות.
רונית אנדוולט: בלי שנצליח לאתר את האוכלוסיות קשה להגיע אליהן, זה מעבר לאותם ילדים.
רונית אנדוולט: חשוב לציין שלא כל ה-400,000 ילדים שייכים למעמד סוציו אקונומי נמוך וזקוקים להזנה כאשר הם לא מוזנים בבית הספר, מדובר על כ-80,000 ילדים, וחיים יכול לדייק אותי.
רונית אנדוולט: אני יודעת שבגל הראשון הם קיבלו ארוחות חמות ולכן גם כאן צריך לדייק את המספרים ולראות איפה באמת אותן אוכלוסיות שזקוקות לסיוע.
רונית אנדוולט: אם הן נופלות במסגרת המשפחות הידועות לרווחה הן מטופלות, במידה ולא, צריך באמת לדאוג להן.
רונית אנדוולט: אבל בכדי שנוכל לעזור בזה, אנחנו צריכים שיהיה איתור אקטיבי של המידע הזה, הוא לא נמצא בידינו כפי שאמרתי.
רונית אנדוולט: ביקשנו מהרשויות המקומיות לעזור לנו לאתר את אותן משפחות שביחד עם הרווחה נוכל באמת לסייע גם לאלה שאינם מוכרים לרווחה.
יוסף ג'בארין: טוב, יש לי מה לומר אבל אני רוצה להתקדם בדיון.
יוסף ג'בארין: אני מניח שנשמע גם מהארגונים בשטח והם בטח יתייחסו גם לדברים.
יוסף ג'בארין: אולי נשמע את פיקוד העורף, יעל שמחאי ראש תחום חוסן חברתי במשרד הביטחון, אני מקווה ששמעת את הדיון עד עתה, אנחנו לא דנים כעת בכל הפעילות הכוללת, חשוב לנו באמת לעקוב אחרי מפעל ההזנה של אותם 400,000, 450,000 תלמידים שלפי מה שאני שומע כרגע לא ממש יש מעקב אחרי המצב שלהם כיום, האם באמת מקבלים או לא מקבלים, ושוב, אנחנו מדברים כמובן על קבלה לפי החוק, מה שצריך היה להבטיח להם שימשיכו לקבל גם בתקופת הסגר.
יעל שמחאי: קודם כל שלום, אני ראש תחום חוסן חברתי ברח"ל.
יעל שמחאי: נושא הביטחון התזונתי והמנגנון לפיקוח על הביטחון התזונתי ועל מפעל ההזנה כחלק מזה, הוא מנגנון שאנחנו בנינו ברח"ל ביחד עם משרדי הממשלה והרשויות המקומיות אבל הוא לא משהו שקיבל עדיין תוקף.
יעל שמחאי: זאת אומרת, מבחינת האחריות עדיין מי שאחראי על הנושא זה משרד החינוך, על מפעל ההזנה לילדים, ולא רח"ל.
יעל שמחאי: זה חלק מההתבוננות שלנו על תפקוד משרדי הממשלה במצב החירום, אבל אין לנו באמת שיניים או אין לנו מנגנון אכיפה לנושא הזה.
יעל שמחאי: אנחנו מנסים מאוד להעלות את זה למודעות גם ברשויות כרגע וגם במשרדי הממשלה, אבל מעבר לזה, אני לא בטוחה שזה משהו שאנחנו יכולים לאכפו כרגע.
יוסף ג'בארין: אבל מה תמונת המצב כיום.
יוסף ג'בארין: החל הסגר הראשון, נכנסנו לאותה תקופה ייחודית במערכת החינוך, כאשר אתם יודעים שיש את אותם 440,000 ילדים, האם מישהו עוקב מה קורה לאחר מכן?
יוסף ג'בארין: זה לא חודש וחודשיים ושלושה, אנחנו יותר משישה חודשים, וגם סגר שני.
יוסף ג'בארין: נראה לי שמישהו כאן בממשלה צריך להבטיח שאותם ילדים לא נפלו בין הכיסאות.
יעל שמחאי: אתה צודק לגמרי, אחד הדברים שהבנו די מהר, בסגר הראשון הרי לקחו את מפעל ההזנה לילדים והמירו אותו למנות מזון לקשישים, אחד הדברים שהבנו שהייתה טעות כי זה אומר שהילדים נותרו ללא בטחון תזונתי.
יוסף ג'בארין: מי קיבל את ההחלטה הזו?
יעל שמחאי: זו הייתה החלטה של משרד הרווחה עם משרד החינוך, עם - - - להתגוננות ופיקוד העורף.
יעל שמחאי: המירו את מפעל ההזנה לקשישים בסגר הראשון.
יעל שמחאי: ואז הגיעו פניות רבות של ילדים ללא בטחון תזונתי והדבר הזה הופסק.
יעל שמחאי: אני חושבת שמי שמפקח על זה ומי שצריך לתת את המיפוי, קודם כל צריך לדעת את המיפוי של הילדים ללא בטחון תזונתי ובתוך זה גם מפעלי ההזנה, זה משרד החינוך.
יעל שמחאי: אני לא יודעת אם יש כאן נציג של משרד החינוך - - -
יוסף ג'בארין: כן, שמענו אותו, ובין השאר הוא התייחס גם לשיתופי פעולה עם פיקוד העורף לכן גם הגענו אליך.
יוסף ג'בארין: אני מתרשם שאין כאן סינכרון של מידע לגבי אותם ילדים ספציפיים ואיך אפשר להבטיח את המשך מפעל ההזנה.
יעל שמחאי: מסכימה איתך, אין מנגנון מסודר של פיקוח בכלל בתחום הביטחון התזונתי ובתוך זה הנושא של מפעל ההזנה והילדים.
יעל שמחאי: אנחנו ברח"ל הצענו יותר מפעם אחת שנהיה הגוף שיתכלל ויפקח ויעשה בקרה ויבנה את התכנית ברמה הלאומית של משרדי הממשלה השותפים בנושא הזה.
יוסף ג'בארין: בעקבות השיחה והדיון הזה מה היית מציעה לגבי אותם 450,000 ילדים?
יוסף ג'בארין: איזה פתרון היית מציעה שנוכל גם לפתח אותו?
יעל שמחאי: אני חושבת שברגע שיש מיפוי, בואו נראה מה עובד טוב, למשל אצל האוכלוסייה המבוגרת בנושא של מגן זהב, התקצוב שמאפשרים לאנשים לקבל סלי מזון מובנים מתוך רשתות השיווק באופן ישיר, למשל זה עובד טוב.
יעל שמחאי: יכול להיות שיש מקומות שאנחנו כן צריכים לאמץ את השיטה הזאת.
יעל שמחאי: כרגע לגבי המיפוי, מי שלקח את המיפוי לגבי האזרחים הוותיקים זה המשרד לשוויון חברתי ביחד עם משרד הרווחה.
יעל שמחאי: אנחנו צריכים גוף שייקח את המיפוי, קודם כל בואו נעשה מיפוי מסודר, וצריך להיות גוף שייקח, משרד, ארגון שייקח את המיפוי המסודר.
יוסף ג'בארין: לכאורה לגבי מנה חמה המיפוי היה קיים עוד לפני המשבר ואני מניח שגם אם המשפחה של אותם ילדים תזכה לאיזו שהיא תמיכה במזון או שוברים זה לא אמור להיות על חשבון זה.
יעל שמחאי: נכון.
יעל שמחאי: אבל יש משפחות שאנחנו צריכים להכנס ולתת שם מענה רחב יותר ממנה חמה.
יעל שמחאי: אז כדי לבנות תכנית כזאת אנחנו צריכים להקים ועדת היגוי שבאמת תסתכל מה כל אחד עושה, מי לוקח את המיפוי, מי בונה, כמה התקציב ולפנות לאישור תקציבי של הדבר הזה.
יעל שמחאי: כמו שאישרו לאזרחים הוותיקים מענה רחב מאוד שמורכב ממזון, הפגת בדידות ועוד כל מיני דברים, אותו דבר אנחנו צריכים להסתכל על הילדים האלה ולקבוע את יעדי הטיפול בנושא.
יעל שמחאי: אני חושבת שהמנה החמה זה רק מתחת לפנס.
יעל שמחאי: ואני אומרת שצריך להסתכל מתחת לפנס, יכול להיות שזה לא רק המנה חמה, זה גם סל המזון, שוברים, מה שהצגת.
יוסף ג'בארין: אני מסכים, רק שצריך להבטיח לפחות את המנה חמה ואז להרחיב.
יוסף ג'בארין: מה גם שזו זכות שמגיעה לפי החוק, אי אפשר לפגוע בזכות הזאת.
יעל שמחאי: אתה צודק לגמרי, אני מסכימה איתך, וצריך לשים תקציב ברור, כי בלי תקציב זה ייפול בין הכיסאות.
יוסף ג'בארין: לגבי המנה חמה התקציב קיים, לא שמענו שיש בעיות תקציביות.
יעל שמחאי: אני מדברת על לקחת את זה כתכנית כללית יותר, וגם יש משהו שחשוב לשים אותו, זה עלה בטלוויזיה, נדמה לי שאתמול היה בחדשות, יש אוכלוסייה של מה שמכונה 'הילדים הרעבים החדשים', בכלל, האנשים הרעבים החדשים.
יעל שמחאי: אז יש את מי שאתה מדבר עליו, שהיה גם קודם, אבל התווספה לזה עוד אוכלוסייה של הרעבים החדשים שגם עליהם צריך לדבר ולהתבונן על סל המענים עבורם, והם יותר מתביישים ויותר נמנעים.
יוסף ג'בארין: נשמע את הנהגת ההורים הארצית שאולי יוכלו לשתף אותנו בפניות שהם מקבלים מההורים והקשיים בשטח.
יוסף ג'בארין: סיגל טולדנו בבקשה.
יעל שמחאי: אם יורשה לי עוד משפט אחד.
יעל שמחאי: אחד הרעיונות שהעלינו ביחד עם רונית ממשרד הבריאות, שיש שאלון קצר מאוד, שלמשל הנהגת ההורים העבירה על מסך לכל ילד.
יעל שמחאי: יש שאלון קצר מאוד שחיברו במשרד הבריאות בנושא של תזונה, ואם הנהגת ההורים הארצי יקחו את השאלון הזה ויפיצו את זה לוועדי ההורים נוכל גם לקבל מיפוי על מה קורה עם הילדים במערכת החינוך.
יעל שמחאי: זה רעיון למשל שהייתי שמחה שהם יקחו וירימו, זה יעזור מאוד במיפוי.
יוסף ג'בארין: זה יעזור כן, אבל שוב, הייתי אומר שלפחות לגבי אותם ילדים שכבר נהנו ממפעל ההזנה עוד לפני הסגר, חשוב שיהיה מעקב ולהבטיח שהם אכן מקבלים.
יוסף ג'בארין: אני מבין שצריך מענים רחבים יותר שאולי גם עוד ילדים יצטרפו, אבל שוב, היה צריך בטח גם להבטיח שאותם ילדים שהיו ימשיכו לקבל גם בתקופת הסגר כי אני מניח שעבורם המצב נהיה אף גרוע יותר.
יוסף ג'בארין: נשמע את סיגל טולדנו.
סיגל טולדנו: תודה רבה ח"כ ג'בארין על הזכות להנהגת ההורים הארצית לומר את הדברים.
סיגל טולדנו: אני חייבת לומר שתכננתי להתחיל אחרת אבל כשאני יושבת כאן ושומעת את כל מי שדיבר לפניי, אני ממש חייבת לומר בשם נציגת ההורים, אני מזועזעת מחוסר הניהול.
סיגל טולדנו: אמרת נכון שיש תחושה שיש כאן חוסר ניהול אבל אני יושבת ושומעת כאן את נציגי משרד החינוך, משרד הבריאות, פיקוד העורף, אני לא יודעת אם היו או יהיו ממשרד הרווחה, אבל אני לא מצליחה להבין מי מנהל את הפרויקט הזה.
סיגל טולדנו: איך יכול להיות שכל כך הרבה כספים שפשוט זלגו, או שוכבים איפה שהוא, או פתאום אני שומעת שהועברו לתקציבים אחרים ואחר כך נמסר מפיקוד העורף שנדמה שזו הייתה טעות, אבל מה יש פה להבין שזו טעות?
סיגל טולדנו: אם יש כספים של הילדים שהם עבור מזון לילדים, איך אפשר לקחת אותם בכלל למזון לקשישים, שלמען הסר ספק ברור שמגיע להם, ולהגיד אחר כך שאולי בדיעבד זו הייתה טעות.
סיגל טולדנו: אני באמת יושבת מזועזעת, אני לא מצליחה להבין איך אף אחד לא יודע מי מנהל את הפרויקט הזה ואני חייבת להגיד שאנחנו ההורים בשטח מרגישים את המחסור התזונתי הזה בכל הרשויות, בישובים החזקים, בישובים החלשים, בכל המגזרים.
סיגל טולדנו: אנחנו בסופו של יום מטפלים בהורים האלה, באותם הורים שלא קיבלו את המנות ואנחנו פשוט מתנדבים ותורמים, כל אחד מביתו, למרות שכולנו נפגענו, בגלל שמישהו לא מצליח לנהל את הפרויקט הזה ואנחנו שומעים עכשיו ביחד שגם יש כסף.
סיגל טולדנו: אז אני מבקשת קודם כל, בקשה ראשונה, להחזיר לאלתר את הכספים שלא שולמו עד עכשיו.
סיגל טולדנו: חלק מהילדים חזרו לגני הילדים, אני מקווה שא'-ב' יחזרו בקרוב, יש עדיין מאות אלפי ילדים שלא קיבלו סל מזון, אלה שמגיע להם.
סיגל טולדנו: אני מבקשת בכל לשון של בקשה שמישהו ייקח אחריות על הפרויקט הזה ולא להמליץ 'אני רוצה, אני צריך אני יכול', מי שיכול לנהל את זה, שינהל.
סיגל טולדנו: כרגע ברור שכל אחד זורק את זה למקום של מישהו אחר ובסופו של יום הילדים האלה נשארים רעבים, ולמען הסר ספק הרווחה ברשות המקומית לא יכולה לתת מענה לכל הילדים כי מה שקורה, שבגלל שאותם ילדים שחייב לתת להם את הארוחה הזו, הם לא מקבלים משום מקום, אז אנחנו ההורים בשטח ועוד כל העמותות בשטח – שיבורכו כולם על הפרויקטים שהם עושים- אנחנו מנסים לספק סלי מזון כל אחד מהבית הולך וקונה במכולת ומחלק בשכונה לכל ההורים בקהילה שלו ואז אותם הורים שנקלעו למשבר והם לא מוכרי רווחה, וגם כנראה לא יהיו מוכרי רווחה, שזה באמת אנשים שהפכו להיות רעבים פתאום, אנשים שלא דמיינו שיגיעו למצב כזה שלא יהיה להם אוכל לתת לילדים שלהם, אז אנחנו לא יכולים לדאוג לכולם.
סיגל טולדנו: גם לא הרשות המקומית.
סיגל טולדנו: לשבת כאן בוועדה כזו חשובה ולהגיד 'לא יזמו אלינו פניה, לא קיבלנו מהרשויות המקומיות את המידע' זה נשמע לי כשל ניהולי ברמה הכי גבוהה שיכולה להיות ואני ממש מקווה שאחרי הוועדה הזו הדברים ייראו אחרת.
סיגל טולדנו: הכסף הזה צריך לחזור בדיעבד, כי שמענו כולנו שלא חסר כסף.
סיגל טולדנו: מישהו צריך לנהל את הכספים, מישהו צריך לנהל את המידע, מישהו צריך לנהל את כל הפרויקטים וגם אם צריך לנהל את מחלקות הרווחה ברשויות המקומיות.
סיגל טולדנו: זה מתסכל מאוד לשבת כאן ולשמוע את זה, אני חייבת לומר כהורה מן השורה וכמי שמייצגת הורים שזה עצוב, שזה על גבול הבלתי הגיוני.
סיגל טולדנו: אני רוצה להגיד מילה אחת בהמשך למה שנאמר על ידי משרד הבריאות.
סיגל טולדנו: זה נכון שקודם כל, כפי שאמרת, צריך לדאוג לכל הילדים למנה הבסיסית אבל מעבר לזה צריך לזכור שיש הרבה מאוד ילדים שהחל מתחילת המשבר מקבלים ארוחה, אבל ארוחה גרועה, ארוחה לא מזינה, בגלל שהאוכל יקר והאוכל הזול יותר הוא מאוד לא בריאותי, ואנחנו ממש מקווים שהנושא יטופל ואם אפשר שבסיכום הוועדה גם תצא המלצה למשרד החינוך גם לעשות הסברה בעניין.
סיגל טולדנו: הילדים אוכלים גרוע, אנחנו כבר יודעים היום מכל המחקרים איך זה משפיע עליהם, ואנחנו מקווים שגם הנושא הזה יטופל.
יוסף ג'בארין: בנקודה הזו סיגל, לפני השאלה השניה, את מדברת על מצב שהיה קיים קודם לפני הסגר או שאת אומרת שיש הרעה באיכות האוכל בעקבות הסגר?
סיגל טולדנו: הרעה חד משמעית מהסיבה שקודם כל לא כל הילדים, אותם 400,000 ילדים שאתם מדברים עליהם שהיו זקוקים לארוחה, אלה הילדים המוכרים שהכירו בהם גם ברווחה.
סיגל טולדנו: כל שאר הילדים שזה עוד מאות אלפי ילדים, גם בערים חזקות שלא מקבלים צהרון במסגרת של יום לימודים ארוך ונהנו מארוחה מזינה במסגרות האלה בתשלום כמובן מוזל, לא מקבלים היום ארוחה מזינה, ובעצם מגיעים למצב שכל אותם מאות אלפי ילדים אוכלים היום ג'אנק פוד כי אין להם את האוכל הבריא הזה בגן או בבית הספר במסגרת הצהרון.
סיגל טולדנו: זה הרבה מאוד ילדים.
יוסף ג'בארין: לפי הערכה שלך, מה שאת שומעת מההורים, מארגונים בשטח, מתוך ה-450,000 ילדים שנהנו ממפעל התזונה ומנה חמה לפני הסגר, יש לכם הערכה כיום כמה מהם עדיין מקבלים וכמה כבר לא מקבלים?
יוסף ג'בארין: יש תמונת מצב או הערכה כללית?
סיגל טולדנו: לצערי אין לי מספרים מדויקים כי אני שומעת כל פעם מספר אחר מכל מיני גורמים אחרים, אנחנו באמת לא הגוף שמרכז ומתכלל את המספרים.
סיגל טולדנו: אני רק יכולה לתת את התחושות מהשטח שהכמויות הן גדולות מאוד, גם בערים החזקות יש איזו שהיא תחושה שזה אופייני לפריפריה אבל בעיר כמו שלי למשל בגבעתיים מעולם לא חשבנו שנצטרך לתרום סלי מזון למשפחות שהיו רגילות למצב משפחתי ברמה מאוד גבוהה, הפכו להיות משפחות שמגיעות אלינו להנהגות ההורים ומבקשות סלי מזון.
סיגל טולדנו: אנחנו מקבלים הודעות ולא אתחיל לקרוא לכם כאן, מאוד עצובות ומרגשות, על הורים שאין להם לתת אוכל לילדים, לחיילים שחוזרים מהצבא, זה לא משפחות רווחה, זה לא רק ילדים קטנים.
סיגל טולדנו: זה הרבה אנשים שנקלעו למצוקה ואין להם אוכל, ואנחנו את הסלים יכולים לתרום בגבול מסוים, אנחנו כל שבוע ברחובות אוספים מזון מכולם כשאנחנו שומעים עכשיו שיש מיליונים שרק יושבים בצד ומחכים למי לתת אותם.
סיגל טולדנו: אתה מבין שבטח משהו כאן לא הגיוני.
יוסף ג'בארין: תודה סיגל.
יוסף ג'בארין: נמשיך לשמוע גם אנשי מקצוע מהשטח.
יוסף ג'בארין: נשמע את פרופ' יוסי דהן ראש צוות המומחים בתחום החינוך.
יוסי דהאן: בוקר טוב ח"כ ג'בארין, בוקר טוב לכולם.
יוסי דהאן: אנחנו בתור צוות מומחים של המשבר עסקנו בחינוך, ואחד הדברים שעסקנו זה מפעל ההזנה וכל העניין של תזונה במערכת החינוך.
יוסי דהאן: בואו נדבר קצת על מה שקרה לפני.
יוסי דהאן: א.
יוסי דהאן: לפי חוק ארוחה יומית לתלמיד, אמורים היו לקבל את זה כ-250,000, בפועל עוד לפני משבר הקורונה קיבלו את זה רק חצי אולי, 116,000 תלמידים, זה על פי נתונים של משרד החינוך כפי שהם פורסמו בעתונות, כלומר גם לפני המשבר חלק גדול מהתלמידים לא קיבלו מסיבות שונות, חלק מרשויות מקומיות שלא היה להן תקציב תואם על מנת להשתתף או מצאו פתרונות אחרים או עניינים בירוקרטיים.
יוסי דהאן: וזה מבלי לקחת בחשבון את הצהרונים במסגרת צהרוני - - - ותכנית ניצנים ואחרים.