GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צופית גולן: השאלונים האלה לא עושים את העבודה, לא כשהם מגיעים למורים, כדי שמורה יענה על המצב הרגשי שלו ואנחנו יודעים שמורה צריך לתת מענה לילדים אבל הוא צריך קודם כל לקבל בשביל עצמו, וזה גם לא עובד עלינו.
צופית גולן: כל אדם צריך מבוגר שירים אליו טלפון.
צופית גולן: זה אומר שגם בכל החברות האחרות, גם בערבית גם בדרוזית גם בחרדית גם בישראלית הכללית מה שנקרא, שכביכול היא המיין-סטרים, לא, אנחנו צריכים שמבוגר ירים טלפון.
צופית גולן: הוא ירים טלפון גם להורה אם הוא רואה שהוא לא מצליח לדבר עם הילד, אם הוא רואה שהוא איבד שם קשר, תרימו טלפון אלינו.
צופית גולן: תרימו.
צופית גולן: אנחנו צריכים שמישהו יראה את הילדים שלנו, צריך שיהיה קשר.
צופית גולן: זה נשמע מאוד אידיאלי מה שמשרד החינוך הציג פה, זה רחוק מאוד מהיישום שלו בשטח.
צופית גולן: אין לי שום כעס על הצוותים, זה פשוט רחוק מהיישום בשטח.
צופית גולן: גם הילדים וגם אנחנו צריכים שמישהו יראה אותנו, יתחבר אלינו, ישאל באמת מה צריך.
צופית גולן: יש לנו את הילדים שעד עכשיו היו מבודדים חברתית אבל הם היו בבית ספר אז מישהו ראה אותם.
צופית גולן: הילדים האלה שהם בעיקר חטיבה ותיכון אף אחד לא רואה אותם עכשיו.
צופית גולן: הם פשוט לא רואים אותם, הם פשוט נעלמו מהרדאר.
צופית גולן: אנא, אני מבקשת מכם בוועדה הזאת, שימו על זה את הפוקוס, תתעקשו גם כן.
צופית גולן: אני חוזרת לדרישה שביקשו לפניי על מפגשים בחוץ.
צופית גולן: אני מבקשת שבחברות שאין בהן את היכולת לעבוד דרך הזום ובאמת לעשות את כל המאמץ הרגשי חברתי שם, שימצאו דרך אחרת.
צופית גולן: אי אפשר להמשיך ככה.
צופית גולן: אנחנו מאבדים את הילדים שלנו.
צופית גולן: תודה.
יוסף ג'בארין: דברים קשים.
יוסף ג'בארין: תודה צופית.
יוסף ג'בארין: אם נציג מועצת התלמידים איתנו אולי גם נשמע אותו.
יוסף ג'בארין: דורון, הקשבת לדברים?
דורון שחור: כן.
יוסף ג'בארין: נשמע את התייחסותך.
דורון שחור: רוב מה שאנחנו מציעים הוא להתרכז בעיקר בלמידה.
דורון שחור: מאז שהתחילו הלימודים המקוונים בני הנוער לא מסוגלים לשבת שמונה שעות מול מחשב ולצפות שנלמד משהו.
דורון שחור: אני אישית לקוית למידה ואני לא יכולה לשבת שמונה שעות מול מחשב.
דורון שחור: אני עוד משובצת בפרטניים אחרי הצהריים ושעות תגבור שלא מאפשרים לי לשבת מול מחשב יותר משלוש שעות ביום.
דורון שחור: זה הגיע עם המון נזק בריאותי, עלה לי המספר במשקפיים, דלקות שיש לחברים שלי, וזה באמת מקשה עלינו כל הסיטואציה הזאת.
דורון שחור: אני רוצה להתייחס ללמידת עמיתים.
דורון שחור: לדעתנו חשוב ממש לפתוח את התכנית הזאת חזרה, גם במצב מקוון וגם במצב פיזי כדי לאפשר לתלמידים מרחבי הארץ להתחיל ללמוד כמו שצריך.
דורון שחור: במצב הנוכחי אנחנו לא יכולים ללמוד.
יוסף ג'בארין: מה זה למידת עמיתים?
דורון שחור: תכנית עמיתים.
דורון שחור: תכנית עמיתים היא תכנית לימודים שבעצם מערבת תלמידים עם תלמידים.
דורון שחור: קבוצות למידה מאורגנות עם מורים שמכוונים אותם ללמידה.
דורון שחור: אני לקחתי חלק בתכנית הזאת, והיא הביאה לי ממש ציונים טובים וממש איפשרה לי דרך ללמוד, גם מהבית דרך אגב, בשעות שהן לאחר הלימודים, בלי קשר למצב - - -
יוסף ג'בארין: תכנית שמשרד החינוך הפעיל?
דורון שחור: - - - הדבר הבא שארצה להתייחס אליו הוא הצוות החינוכי.
דורון שחור: הרבה מאוד מהצוות החינוכי בבתי הספר לא מסוגלים להתמודד עם הסיטואציה.
דורון שחור: כמו שנציגת הנהגת ההורים הארצית אמרה, אנחנו באמת נהיינו שקופים.
דורון שחור: זה בלתי אפשרי להעביר תכניות כאלה מהבית, שלא רואים אותנו, שלא יודעים מה אנחנו מרגישים, ואני אגיד על עצמי שרוב השיעורים אני עם מצלמה כבויה ואני לא באמת מעורבת בשיעור והמורים בדרך כלל לא טורחים לבדוק מה איתי ולא שואלים אם אני נוכחת או לא, כך שבאמת לא יוצאת לי אינטראקציה עם אנשים, אני יושבת עם עצמי בבית לבד.
דורון שחור: אנחנו קוראים למשרד החינוך לאפשר לתלמידים פגישות עם היועצות ועם הצוות החינוכי, פיזיות ולא בזום, כדי לאפשר אינטראקציה חברתית.
דורון שחור: בזום זה בלתי אפשרי.
דורון שחור: עוד משהו שארצה להתייחס אליו, הרשתות החברתיות בתקופה הזו.
דורון שחור: הרבה מאוד מהנוער לא מתייחס ללימודים והלימודים שלו נפגעים כתוצאה משימוש ברשתות החברתיות, בין אם זה שאין להם מספיק אמצעים כדי ללמוד והם ישר עוברים לחפש דרכים אחרות ברשתות החברתיות, ובין אם זה התוכן שמתפרסם ברשתות החברתיות.
דורון שחור: על זה אין לנו שליטה, אבל על האופציה של הלמידה כן יש לנו שליטה.
דורון שחור: אנחנו קוראים למשרד החינוך להמשיך ולתת כלים לתלמידים, כלים טכנולוגיים, - - - טלפונים, כל אמצעי שיאפשר להם למידה מסודרת מהבית כדי שלא יפנו לדברים אחרים והלמידה שלהם תוכל להגיע - - -.
דורון שחור: תודה רבה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה דורון.
יוסף ג'בארין: דברים בהחלט חשובים מנציגת התלמידים והם ישתקפו בטח גם בהמלצות שלנו.
יוסף ג'בארין: לפני שאני חוזר לדינה ויוכי, אולי הדובר האחרון, ד"ר איריס כהן יבין נציגת החברה לבריאות הנפש בקהילה.
איריס כהן יבין: שלום.
איריס כהן יבין: קודם כל תודה רבה על הפורום הבאמת באמת במקום והמאוד ענייני.
איריס כהן יבין: אני אדבר מהשטח.
איריס כהן יבין: אני גם פסיכיאטרית ילדים ואני בעצם מייצגת את המרפאות לבריאות הנפש הארציות, כל העבודה הקהילתית שהיא גם פסיכיאטריה וגם פסיכולוגיה, עבודה סוציאלית, כל הטיפולים מסביב.
איריס כהן יבין: לא אחזור על מה שנאמר, אני מסכימה עם הכל ולכן חבל, אני רק אוסיף שאנחנו רואים עליה מאוד תלולה במספר הפניות למרפאות, כולל ילדים שהיו במצב טוב, אנחנו רואים החמרות, אם זה במישור הרגשי, החברתי, המון בעיות חברתיות, ילדים שכבר עלו על הגל, - - - כל המסלולים מהתלמיד הדיפרנציאלי, עזרה שמקבלים בבית הספר, הרבה מאוד ילדים קשה להם להתנהל סביב זה, וכל מיני מורכבויות, אני לא אכנס אליהן אבל אנחנו בהחלט רואים החמרה בכל המישורים, המון ילדים שבאמת השתפרו והתקדמו, ואנחנו רואים הידרדרות.
איריס כהן יבין: אני רוצה לדבר על המצוקה של הקהילה לתת מענה לפניות הרבות.
איריס כהן יבין: דיברו פה על המצוקה בפסיכולוגיה, זה בכל המישורים.
איריס כהן יבין: אין לנו מספיק פסיכיאטרים של הילד, אין לנו מספיק תקינה, המרפאות מוצפות בפניות, תורי ההמתנה מאוד ארוכים ואני חושבת שצריך לקחת בחשבון שאנחנו נכנסים פה למשהו שהוא ארוך טווח ואנחנו לא יודעים מתי יהיה הסוף.
איריס כהן יבין: אני מאוד מסכימה שבני הנוער באמת הכי חווים את המשבר פה, אנחנו לא יודעים בכלל מתי יחשבו על להחזיר את חטיבות הביניים לבית הספר, אין לנו בכלל צפי.
איריס כהן יבין: כמובן המצוקות המשפחתיות מאוד מחמירות את המצב, ובעצם יהיה צורך לעבות, לחזק את העורף הזה של הטיפול המרפאתי ואת הטיפול הקהילתי כדי לתת מענה לילדים במצוקה.
איריס כהן יבין: המצוקה היא מאוד קשה גם של תורי המתנה והחוסר בכח אדם.
איריס כהן יבין: במיוחד באוכלוסיות מוחלשות והפריפריה, בעולם החרדי, במגזר הערבי יש מחסור מאוד גדול.
יוסף ג'בארין: נקודה מאוד חשובה.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שנשמע התייחסות, הנקודה עלתה בכמה דיונים שקיימנו בחודשים האחרונים ואנחנו נמשיך כמובן לעקוב אחרי קידום הנושא.
יוסף ג'בארין: נשמע את נעמי יוכי ואחר כך דינה.
<< אורח >> נעמי אבוטבול: תודה.
<< אורח >> נעמי אבוטבול: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו ואני מאוד מסכימה עם כל מה שנאמר, וכמו שבאמת התקבלו החלטות מתחילת הדרך בעבודה מאוד מאוד קשה לגבי מסגרות לילדים בסיכון בקהילה שאפשר להפעיל אותם בתוך סגרים, בתוך המצב הזה, עם ההגבלות ועם הגמישויות, כך היום אנחנו צריכים להתייחס לכלל ילדים ונוער בישראל, שזקוקים מאוד למפגש הפרונטלי ולהתאמץ לעשות את ההתאמות וכן לאפשר.
<< אורח >> נעמי אבוטבול: זה קורה כבר במדינת ישראל במצבים של ילדים בסיכון.
<< אורח >> נעמי אבוטבול: אם נתייחס היום לכלל הילדים שנמצאים על איזה שהוא רצף או עם סכנה להיות במצבי סיכון או בחרדות כאלה ואחרות על הרצף, אנחנו בהחלט צריכים לקדם החלטה שכלל ילדי ישראל יוכלו בהתאמות הנדרשות להיפגש בקבוצות קטנות ועם כל ההתאמות הנדרשות גם דרך בתי הספר ומערכת החינוך.
יוסף ג'בארין: תודה רבה נעמי.
יוסף ג'בארין: בהחלט, אני חושב שזה גם הכיוון של ההמלצות שלנו.
יוסף ג'בארין: נשמע את יוכי סימן טוב.
יוסף ג'בארין: רק אומר, אני לא יודע אם זה באחריותך, הנושא של השירותים הפסיכולוגיים והתמיכה הפסיכולוגית בתלמידים, אבל הנושא הזה עלה הרבה בדיונים שקיימנו, לגבי רמת התקינה, היעדר התמיכה הרגשית, הצורך לתגבר את השירותים הללו דווקא בתקופה הזאת.
יוכי סימן טוב: אני אכן - - -הדוקטורט שלי הוא בנושא של התאבדות ילדים ובני נוער, והנתון שד"ר בלוך נתן הוא ממש תוצאה של הדוקטורט שלי שחקרת 70 סיפורי חיים של ילדים שהתאבדו בין השנים 2003-2011.
יוכי סימן טוב: אני רציתי להגיד שאנחנו לגמרי שותפים ומייחלים למפגש האישי כמו שפתחתי, אנחנו מאמינים שזה הדבר הנכון והדבר שהוא עושה את ההבדל, וכל החלופות הן חלופות, הן יכולות להיות סבירות אבל בוודאי לא באותה רמה ואנחנו שותפים לדאגה על ריבוי ילדים בסיכון בהחלט, אני חושבת שפתחתי עם זה.
יוכי סימן טוב: אני רוצה רק לדייק לגבי אובדנות, כי עלו פה, ד"ר בלוך דייק ואמר בסופו של דבר שאין הוכחה כרגע לעליה בהתאבדויות וזה נכון, לא שאני צריכה להרגיע שהכל טוב, אבל חשוב להגיד נתונים מדויקים.
יוכי סימן טוב: לא בקרב ילדים ולא בקרב מבוגרים, אני חברה במועצה הלאומית למניעת התאבדויות ועוקבת כל הזמן אחרי הנתונים, ואנחנו מקבלים דיווח על כל תלמיד שמתאבד.
יוכי סימן טוב: זה לא אומר שאנחנו לא דואגים למה יהיה בהמשך.
יוכי סימן טוב: התאבדות היא סיבת המוות השנייה אצל בנים, שלישית אצל בנות בגילאי 15- - - אני חושבת שחשוב שנדייק בדבר המאוד רגיש הזה כי גם - - - לא מדויק עלול להיות - - - נבואה שמגשימה את עצמה.
יוכי סימן טוב: כן אנחנו יודעים וכן חשוב לי להגיד את זה שאחרי - - -אנחנו רואים עליה בהתאבדויות.
יוכי סימן טוב: אז אנחנו כן מודאגים, אבל לדייק – כרגע אין עליה בהתאבדויות והדיוק הזה חשוב.
יוכי סימן טוב: כולנו מייחלים לפגוש את התלמידים.
יוכי סימן טוב: אנחנו גם רוצים שהיועצים יפגשו את התלמידים והם יוכלו לפגוש כאשר יהיה אפשר לפגוש במרחב הפתוח, בהחלט יהיה מקום ליועצים לפגוש תלמידים ואנחנו נשמח על זה.
יוסף ג'בארין: אני מבין שכעקרון יש הסכמה גם של אנשי המקצוע, גם של משרד הבריאות על האופציה של מפגש עם תלמידים במרחב הפתוח.
יוסף ג'בארין: אז מנקודת המבט שלכם מה מעכב את זה?
יוכי סימן טוב: אני הבנתי שהוויכוח הוא על גודל הקבוצה.
יוכי סימן טוב: זה מה שאני הבנתי אבל אני חושבת ששווה לבדוק את זה בדיונים בכנסת, זה עלה בוועדת חינוך, שווה לבדוק את זה.
יוכי סימן טוב: אבל אני הבנתי שההבדלים היו בעניין של גודל הקבוצה שתהיה.
יוסף ג'בארין: תודה יוכי.
יוסף ג'בארין: ד"ר צימרמן, עלו הרבה נושאים וטוב שאת איתנו, וחשוב שתוכלי גם לשמוע הערות ביקורתיות.
יוסף ג'בארין: אנחנו כמה חודשים אל תוך המשבר אז אני מקווה שניתן גם ללמוד את הלקח מהדברים, אני מסכים איתך גם בעניינים בריאותיים אבל אין ספק שהתמשכות המשבר כשלעצמה יוצרת קשיים חדשים.
יוסף ג'בארין: נוער בסיכון, נוער ממשיך - - - תקופה ארוכה.
יוסף ג'בארין: פתחתי עם הנתון ש-30% מהנוער בסיכון שאותר, אותר במסגרת מוסדות הלימוד ולכן בינתיים זה לא קיים, זה מעצים את כל הצרכים הללו.
יוסף ג'בארין: השאלה האם בהחלט המערכת מצליחה למצוא את האלטרנטיבות לטיפול הזה והאם היא מדגישה מספיק את כל הצרכים הנפשיים, הפסיכולוגיים, עבור התלמידים, והעניין הזה של המרחב הביטחון זה נראה כמו דרך אפשרית להקל על התלמידים, אבל בינתיים אני מבין שזה עוד לא מתקדם.
יוסף ג'בארין: נשמח לשמוע התייחסותך לנושאים הללו.
דינה צימרמן: קודם כל לדייק שני דברים שעלו כאן.
דינה צימרמן: אנחנו לא אמרנו כשהצגנו את ההדבקה שהמדובר רק על הדבקה במערכת החינוך עצמה.
דינה צימרמן: אמרנו שעדיין אין לנו דרך להוציא את הנתונים המדויקים האלה אבל אני מקווה בקרוב שתהיה לנו היכולת לעשות את זה, כי יש עבודה בין משרד הבריאות למשרד החינוך לאתר הידבקות בתוך מוסדות החינוך באופן שאנחנו יכולים לדעת בוודאות שזו הייתה הדבקה במוסד חינוך, לעומת הדבקה של מישהו בגיל מסוים.
יוסף ג'בארין: אז בעצם מתוך ה-81,000 קשה לכם לומר - - -
דינה צימרמן: אנחנו יודעים על חלק ניכר, כמה מאות ודברים כאלה שהיו, אבל המספרים לא מדויקים עד הסוף בגלל שאנחנו יודעים אם הוא ילד, אנחנו לא יודעים אם הוא תלמיד.
דינה צימרמן: משרד החינוך יודע אם הוא תלמיד אבל לא יודע אם הוא חולה.
דינה צימרמן: יש עניינים משפטיים כמו סודיות רפואית וכל מיני דברים כאלה שעובדים עליהם, אבל בימים אלה ממש בונים מערכת שאפשר לעקוב היכן בדיוק הילד נדבק, שאני חושבת שזה יעזור מאוד לענות על טענות לכאן ולכאן.
דינה צימרמן: מבחינת האם זה מסוכן בתוך בית ספר או לא.
דינה צימרמן: היו פגישות, אולי לא השמעתי את רשימת האנשים שנפגשנו איתם, אבל בהחלט נפגשנו עם כל אנשי המקצוע מתחום הפסיכולוגיה כולל השפ"י והשפ"ח ונמשיך להיפגש איתם כיוון שחייבים למצוא מענה לילדים.
יוסף ג'בארין: השיחות שאני מקיים עם אנשי המקצוע בתחום הפסיכולוגי, פסיכולוגיה התפתחותית ופסיכולוגיה קלינית, אני יכול לזהות את תחושתם שכאילו הם מודרים ולא שותפים לקבלת ההחלטות וגם לא מסתייעים בהם כדי לספק את שירותי התמיכה הנדרשים לתלמידים.
יוסף ג'בארין: אז יכול להיות שיש כאן משהו שצריך לבדוק ולשפר בעניין הזה.
יוסף ג'בארין: אני אומר את זה לך וודאי גם לאנשי משרד החינוך.
דינה צימרמן: במידה שיעלו תלונות אני מציעה שיפנו לדסק החינוך שמטפל בדיוק בנושאים האלה.
דינה צימרמן: היה לנו מפגש רב משתתפים בשבוע שעבר והוחלט להמשיך להיפגש, אבל אני חושבת שאין בעיה לשכנע את משרד הבריאות על הבעיה בשטח.
דינה צימרמן: יש צורך במענה לצרכים הרגשיים של הילדים.
דינה צימרמן: העניין עכשיו הוא למצוא את הפתרון.
דינה צימרמן: חלק מהדברים שהועלו כאן, כמו להשתמש במבנים חלופיים הועלו, זה פחות פשוט ממה שתואר, יש כל מיני חסמים ביטוחיים, תקנים, אבל הדברים הועלו, וזה לא שלא חושבים על כך.
דינה צימרמן: חושבים אבל עדיין לא נמצא הפתרון.
דינה צימרמן: צריך למצוא את הדרך לפגוש בקבוצות קטנות, ועובדים על זה.
דינה צימרמן: אני חושבת שהלקח הכי חשוב, אם תזמינו אותי לפעם הבאה אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו לאתר נתונים לגבי התחלואה הרגשית, כמו שאחד הדוברים ציין כאן, זה יותר קשה להוציא את הנתונים הללו כי אין גישה לכל התיקים של הילדים בכדי לדעת, אבל מה שיהיה אפשרי לאתר, ננסה למצוא דרך להיות עם יד על הדופק, גם מספרית, מבחינת הצרכים כולל נשירה.
דינה צימרמן: אין מחלוקת על כך שיש צורך למצוא פתרון שיהיה בקבוצות קטנות.
יוסף ג'בארין: האמת היא שההיבט הזה של מה שקראת לו התחלואה הרגשית, הוא היבט מאוד מרכזי שעולה כל הזמן בדיונים שלנו.
יוסף ג'בארין: בהחלט זה כנראה מצריך פעילות משותפת של משרד הבריאות, משרד החינוך ומשרד הרווחה, ולנסות גם להגיע לנתונים הללו ובהחלט גם לבדוק אם המענים הנדרשים גם קיימים.
דינה צימרמן: זה חלק מהמטרה של דסק החינוך במשלט.
דינה צימרמן: לאפשר את שיתוף הפעולה היום-יומי על דברים כאלה, ונסיון למצוא פתרון תוך מצב לא פשוט.
יוסף ג'בארין: בעניין החזרה האפשרית תוך שימוש במרחבים פתוחים או מרחבים ציבוריים אחרים, נאמר כאן מוזיאון, מתנ"סים, אולמות גדולים, ולא בהכרח מרחבים פתוחים, מה קורה והאם באמת המחלוקת כרגע לגבי החזרה היא על הקפסולות ומספר התלמידים?
יוסף ג'בארין: אני מדבר עכשיו על כיתות ה' ומעלה.
דינה צימרמן: צריך לשאול את ועדת החינוך.
דינה צימרמן: משרד הבריאות הביא הצעה לוועדת החינוך, הייתה הסכמה על 15 ילדים, היינו מוכנים לאשר את זה והכל, ומשהו קרה שם.
דינה צימרמן: אני לא הייתי שם לכן אני לא מעודכנת.
דינה צימרמן: אבל זה היה בוועדת החינוך.
יוסף ג'בארין: שזה מגיל ה' עד - - -
דינה צימרמן: הרעיון של מפגשים בקבוצות קטנות לא תלוי גיל.
דינה צימרמן: הדיון עלה עוד לפני שכיתה א' חזרו ללימודים.
דינה צימרמן: עכשיו כשא'-ד' נמצאים פיזית אז יש פחות צורך לעשות את זה לגיל הזה, כי יש להם מגע אנושי באופן כמעט יום-יומי, לכן הדגש הוא על הילדים מכיתה ה' ומעלה, אבל אני חושבת שזה מושג בפני עצמו, כי אחד הדברים שאנחנו צריכים לקחת בחשבון הוא שאנחנו נמצאים במחלה עם גלים.
דינה צימרמן: אנחנו מאוד מקווים שצעד אחרי צעד לא יגרום לאיזו שהיא נסיגה אחורה, אבל זה גם משהו שיכול לקרות, ולכן אני חושבת משהו שלא תלוי גיל ומאפשר קבוצות קטנות ב- - -מסוימים יכול להיות פתרון.
דינה צימרמן: כי זה עונה על צורך חשוב בקבוצה.
דינה צימרמן: הנושא שהעלתה נציגת מועצת התלמידים מבחינת קבוצות למידה קטנות שנמצאות בבתים, מיני-קפסולה שילדים עושים יחד, זה בהחלט גם נותן פתרון של מגע אנושי בלי לסכן הרבה אנשים, ואלה הסוגים של פתרונות שנצטרך למצוא.
יוסף ג'בארין: יש לך צפי מתי את חושבת שהכיתות - - -
דינה צימרמן: הכל תלוי בתחלואה.
דינה צימרמן: יש את ה- - - מה היעדים, זה מאוד ברור, וחלק מזה זה גם קשור בשיתוף הפעולה מצד הציבור.
דינה צימרמן: ככל שאנשים עוטים מסכות ומקפידים על הכללים, אם רמת התחלואה נשארת קטנה אפשר לעשות את זה.
דינה צימרמן: אם אנשים מתחילים לזלזל והרמה עולה אי אפשר להתקדם.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לכלל המשתתפים בדיון החשוב הזה.
יוסף ג'בארין: אין ספק שהמצב כיום שבו ילדים ותלמידים אינם פוגשים פיזית את המורים מזה חודשים רבים, הוא מצב שיכול להוות בהחלט סכנה רגשית, חינוכית וחברתית למאות אלפי ילדים במערכת החינוך.
יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת למשרדי החינוך, הבריאות וגם הרווחה להגיע להחלטה במהירות הנדרשת לגבי גודל הקבוצה ולגבי המתווה שיאפשר שובם של הילדים מכיתה ה' ומעלה, גם אם זה באופן חלקי וגם בהתחשב בסיכון של התחלואה הרגשית שמתעצמת עם הימשכות המחלה והימשכותו שלמערך הלימודים מרחוק.
יוסף ג'בארין: הדגשתי בדיון ואני רוצה לעגן את זה בהמלצות הוועדה, את הקריאה שלי ושל הוועדה למשרד הבריאות, החינוך והאוצר, לספק מסיכות לתלמידים.
יוסף ג'בארין: גם כדי להקל כלכלית על המשפחות וגם כדי לקדם שוויוניות בין התלמידים.
יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת להתאים את כל חומרי ההסברה וחומרי הסיוע לרמה הלשונית והתרבותית וכמובן למורים ולתלמידים בבתי הספר הערביים, לרבות על ידי שיתוף פעולה עם אנשי מקצוע מהחברה הערבית, כדי שיהיה חומר במקור בשפה הערבית ויותאם לייחודיות התלמידים הערבים בתקופה הזו.
יוסף ג'בארין: הוועדה כמובן מגבה את הדרישה ואת הניסיון לאפשר גם מפגשים של אחד על אחד של תלמידים ואנשי מקצוע, עם יועצים ופסיכולוגים.
יוסף ג'בארין: הוועדה שומעת בדאגה את המחסור במתן מענים פסיכולוגיים רגשיים פסיכיאטריים ולכן הוועדה קוראת להגביר את התקינה, לשנות אותה לטובת מתן מענים רחבים יותר, ולעשות זאת בדחיפות לטובת מערכת הטיפול הציבורית לאור המצב המדאיג של מחסור באנשי מקצוע ומחסור במענים לילדים שזקוקים לטיפול הפסיכולוגי, הפסיכיאטרי והנפשי בתקופה הקשה הזו.
יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת למשרד העבודה והרווחה לבחון את מתן המענים של ניידות הנוער בסיכון ולהרחיב שירות זה בתקופה הקשה הזו כדי למנוע הידרדרותם של נערים לאלימות ולפשיעה.
יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת למשרד החינוך, משרד העבודה והרווחה ומשרד הבריאות לקיים צוות משותף שיבחן את נושא התחלואה הרגשית וימליץ על מתן מענים ראויים ויוציא מענים אלו לפועל.
יוסף ג'בארין: אנחנו נמשיך ללוות את הנושאים הללו, נשמעו כאן דברים מאוד חשובים שיהיה חשוב גם לקדמם כאן, בוועדת החינוך ובוועדות הרלוונטיות בכנסת.
יוסף ג'בארין: תודה רבה על הדיון.
יוסף ג'בארין: נמשיך כמובן לעקוב ולקבוע דיונים נוספים ככל שיהיה צורך בכך.
יוסף ג'בארין: אני שמח לפתוח את הישיבה של הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, היום יום שניה ה-9 לנובמבר, בסוגיה המאוד חשוב של בטיחות ילדים ליד מוסדות חינוך.
יוסף ג'בארין: נרצה לדון במצב הבטיחות, כשלים שקיימים, וגם נתייחס לסוגיית תכנית משמרות הזה"ב והעובדה שיש קושי כרגע בהכשרת התלמידים להפעלת התכנית, אז נרצה גם לבחון מה קורה בהקשר הזה.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר לכם שבשבוע האחרון קיימנו דיון יחד עם ארגון "בטרם" שהדגיש את חשיבות הצבת היעדים לשנת 2030 והאמת היא שהדיון ההוא חשף את היקף ההיפגעות המאוד גדול בילדים, אני חושב שהדיון דיבר על כך שכל שלוש דקות מגיע ילד בישראל למיון בבתי החולים כאשר פחות או יותר מחציתם מתאונות דרכים.
יוסף ג'בארין: היום נתמקד בסוגיה של הבטיחות בסביבת מוסדות החינוך, יוזמה של חברי הכנסת בועז טופורובסקי וחמד עמאר לרגל היום המיוחד לבטיחות בדרכים, אז אני מודה קודם כל לבועז ולחמד על היוזמה המאוד חשובה הזו.
יוסף ג'בארין: לפי הנתונים שאני רואה מולי, מדי שנה נפגעים יותר מ-500 ילדים בקרבת מוסדות חינוך בתאונות דרכים, בין אם זה הולכי רגל, נוסעים באופניים, נוסעים עם ההורים ברכב ובאוטובוס, זה הנתון שיש לי, אנחנו תיכף כמובן נשמע התייחסויות.
יוסף ג'בארין: אני גם רוצה לומר שכמי שמסתובב הרבה מהזמן במוסדות החינוך, אני יכול לראות שהמצב רחוק מלהשביע רצון ואני מודה שאני מסתובב בעיקר בישובים ערביים בבתי ספר ומוסדות החינוך הערביים, ושם אני מזהה מצב מאוד קשה.
יוסף ג'בארין: היעדר תמרור, היעדר פסי חציה להולכי רגל, אני בקושי גם רואה משמרות זה"ב, מה שכמובן מחייב התייחסות הוועדה לנושא הזה.
יוסף ג'בארין: אני מבין שגם בקרב האוכלוסייה החרדית, גם שם כנראה שהנושא בעייתי במיוחד.
יוסף ג'בארין: אז נתייחס כמובן לכל ההיבטים הללו.
יוסף ג'בארין: אנחנו נשמע גם את דו"ח המחקר שהכינו במרכז המחקר והמידע של הכנסת וכמובן אנחנו שמחים לארח את נציגי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, גם שניר זיידל, המשנה למנכ"לית מנהל חטיבת המבצעים ונחמה ליאור דרורי מנהלת חטיבת חינוך והסברה, תודה שבאתם לוועדה.
יוסף ג'בארין: תיכף נשמע אתכם.
יוסף ג'בארין: נשמע בתחילה מהיוזמים, ח"כ בועז טופורובסקי, אני מציע שתציג את הנושא שיזמת.
יוסף ג'בארין: אני מברך גם את נוכחותה ש ל ח"כ אימאן ח'טיב יאסין, ונשמע אותה ואחר כך אולי נשמע את דו"ח המחקר של מרכז המחקר והמידע של הכנסת ונמשיך.
יוסף ג'בארין: בבקשה ח"כ טופורובסקי.
בועז טופורובסקי: תודה רבה אדוני היו"ר על קיום הדיון.
בועז טופורובסקי: בעצם זה הדיון הראשון שפותח את שבוע הבטיחות בדרכים בכנסת, יש לנו עוד מספר דיונים במהלך היום בכמה ועדות, כולל כמובן בוועדת הכלכלה, דיון שאני מנהל כיו"ר ועדה לקידום הבטיחות בדרכים.
בועז טופורובסקי: אני גם רוצה להודות לח"כ חמד עמאר שעוד מעט יגיע וגם לח"כ יעקב אשר שהוא יו"ר משותף לשדולה לבטיחות בדרכים, לממ"מ ולאסנת שעשתה עבודה טובה וכמובן לרלב"ד.
בועז טופורובסקי: תראו, יותר ממחצית מהתאונות שקורות לילדים הן תאונות דרכים.
בועז טופורובסקי: זה דרך אגב נוגע לכל תאונות הדרכים, אבל בטח ובטח כשמדובר בילדים שלנו לא יכול להיות שהאנשים שאחראים על זה הולכים לישון טוב בלילה, פשוט לא יכול להיות.
בועז טופורובסקי: אתם תראו, ככל שנצלול לנתונים, שתקשיבו גם לרלב"ד ולממ"מ, תראו שאלה הן בעיות שאפשר לפתור, והסיבות שהן לא נפתרות הן סיבות בירוקרטיות, אם זה שיש כמה אנשים שאחראיים, ואז אף אחד לא מרגיש שבאמת האחריות היא רק עליו, אם זה שאין דין שמישהו נותן על זה שילד נפגע במקום שבו הייתה תשתית לקויה וזה היה ידוע ואף אחד לא פתר את זה, עוד מעט תשמעו מהרלב"ד איך הם עשו סקר ב-2019, גילו ליקויי בטיחות, וכשבדקו ב-2020 את אותם מקומות, בערך ב-75% לא תיקנו את הבעיות, בין אם זה בעיות קלות או בעיות תשתיתיות או בעיות קשות כאלה ואחרות, ואלה דברים שאנחנו לא יכולים לעבור עליהם לסדר היום.
בועז טופורובסקי: גם כאן הוקמה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, רשות מבורכת שהייתה או אמורה עדיין לתכלל את כל הסיפור הזה, אבל בגלל קרבות אגו ואולי בגלל שאין לה אבא ואמא, אז לא מתייחסים אליהם כאל גוף קובע כל הזמן, אלא כשנוח מקשיבים להם, כשלא נוח לא מקשיבים להם, והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים לא יכולה להיות גוף מייעץ.
בועז טופורובסקי: היא צריכה להיות גוף מחליט, מתכלל, שמקבל החלטות, שגם נושא באחריות וזה משהו שמאוד חסר.
יוסף ג'בארין: רק לעשות סדר, הרשות לבטיחות בדרכים היא בין משרדית או שהיא כפופה - - -
בועז טופורובסקי: היא גוף סטטוטורי.
קריאה: רשות סטטוטורית שהוקמה על פי חוק.
יוסף ג'בארין: אבל לאיזה משרד פורמלית היא כפופה?
בועז טופורובסקי: היא לא כפופה.
בועז טופורובסקי: היא הייתה כפופה למשרד התחבורה - - -
יוסף ג'בארין: איזה שר אבל?
בועז טופורובסקי: שר התחבורה.
בועז טופורובסקי: אבל שר התחבורה בגלל שהוא לא באמת מרגיש שזה שייך לו, הוא לא מרגיע שהאבא של זה, בגלל זה מקצצים להם בתקציב, יש להם תקציב של 70 מיליון שקל, כשהם התחילו עם כמעט 500 מיליון שקל, 550 מיליון אפילו, תלוי איך אתה סופר, אבל היום התקציב ירד, למה?
בועז טופורובסקי: כי לא באמת נלחמים עליו.
בועז טופורובסקי: למשל יש לה תקציב לניידות, בא המשרד לבטחון פנים ואומר 'ניידות זה אצלי, אתם רוצים, תביאו לי את התקציב, אחרת - - -' ואז מוציאים להם את התקציב, ואמורות להיות 450 ניידות במדינת ישראל של משטרת תנועה, אבל יש רק 225 ניידות כי למשטרה יש סדרי עדיפויות אחרים.
בועז טופורובסקי: אם התקציב היה אצל הרלב"ד - - -
יוסף ג'בארין: רק שאבין את הנקודה, יש ניידות מיוחדות?
יוסף ג'בארין: אלה אותן ניידות של המשרד לבטחון פנים.
בועז טופורובסקי: נכון.
בועז טופורובסקי: אבל בהתחלה - - -
יוסף ג'בארין: למה זה קשור - - -
בועז טופורובסקי: באופן עקרוני הרעיון מאחורי הרלב"ד שכל התקצוב היה על הסתכלות כלכלית, על הנושא של בטיחות בדרכים, כל התקצוב דרכו ואז הוא יודע להגיד למשטרה 'קח ניידת שאני מתקצבת לך' ואז הוא יודע איך הוא פועלת, עובדת.
בועז טופורובסקי: אבל ברגע שהכסף מגיע למשטרה, המשטרה עושה עם זה מה שהיא רוצה אז היא אומרת 'פחות ניידת למשטרת התנועה יותר ניידת למשטרת רמלה', למשל.
נחמה לאור דרורי: אולי שווה לחדד ולהגיד שבשנים הראשונות תקציבה של הרלב"ד כלל פעולות שונות שנמצאות גם במשרדי ממשלה שונים, כדי שבאמת יתאפשר לה לתכלל את המשאבים ולהשתמש בהם בצורה נכונה ולחזק אותם במקומות שכהתבוננות כוללות, אסטרטגית על כל המהלך, היא יכולה למקד אותם במקום מסוים.
נחמה לאור דרורי: עם שנים באמת, התקציבים שעברו דרכנו אל משרדי הממשלה לצורך חיזוק פעולות מסוימות שתחזנקה את הבטיחות בדרכים עברו חזרה למשרדים השונים והיכולת של הרלב"ד באמת לבצע פעולות משמעותיות עם תקציבים נוספים לחיזוק פעולות אסטרטגיות באמת - - -
יוסף ג'בארין: החוק עצמו שונה או שזו פשוט הייתה פרשנות - - -
נחמה לאור דרורי: זה לא קשור לחוק.
נחמה לאור דרורי: זה קשור להתנהלות תקציבית.
בועז טופורובסקי: זה קשור לחוק מבחינת הסמכויות.
בועז טופורובסקי: קיבעו אותה כרשות סטטוטורית וקבועה, אבל לא קיבעו את הסמכויות שלה.
יוסף ג'בארין: אבל אם היא רשות סטטוטורית אז הסמכויות שלה מופיעות בחוק שהקימו אותה.
בועז טופורובסקי: אין לה סמכויות.
בועז טופורובסקי: הסמכויות המקוריות שהיו אמורות להיות לא נלקחו, אבל אני חושב שאנחנו- - - אני רוצה לחזור לילדים שלנו.
בועז טופורובסקי: רק בשביל לסבר את האוזן למה יש חיי ילדים ששווים יותר ושווים פחות, אז בחברה החרדית רק 5% מבתי הספר יצאו תקינים, בחברה הערבית גם, רק 10% יצאו תקינים - - -
יוסף ג'בארין: לפי הדו"ח של הרלב"ד?
בועז טופורובסקי: כן.
בועז טופורובסקי: תיכף, ואפילו מבקר המדינה אמר, בחברה הערבית יש פי 7.5 יותר פעוטות הולכי רגל עד גיל 5 ופי 3.4 ילדים בגיל 5-14 שנפגעים, יחסית לחברה היהודית, זה דברים שהם פשוט סדרי עדיפויות, זה פשוט מישהו שלקח אחריות.
בועז טופורובסקי: ואותו כנ"ל במשמרות הזה"ב, בחצי מבתי הספר יש משמרות זה"ב, אין כאן נציג משרד החינוך, אולי הוא נמצא בזום, אבל בחצי האחר אין, ותיכף יסבירו לך למה, אבל אני אגיד בקצרה, חלק יגידו שזה בגלל שיש בעיות תשתיתיות, אין בבתי הספר תשתית שבטיחותי להעמיד ילדים שיעמדו במשמרות זה"ב, אבל אם אין תשתית בטיחותית, איך זה בסדר שהם עוברים את הכביש שם?
בועז טופורובסקי: איך זה בסדר שנותנים להם להסתובב שם?
בועז טופורובסקי: זה דבר אחד.
בועז טופורובסקי: דבר שני, המשטרה קיצצה את התקנים של השוטרים שמדריכים מ-40 ל-20 והם אמורים לעשות הדרכות בישובים, אבל מתוך 2,500 כיתות שזה רק מחצית, רק 1,000 עברו הדרכה.
בועז טופורובסקי: בקיצור, יש כאן בעייתיות מאוד גדולה וזו בעייתיות בתחומים שהוכחו כמצילי חיים.
בועז טופורובסקי: זה לא איזה שהוא פרויקט שמישהו אומר 'בוא ננסה אותו', זה לא פיילוט, משמרות הזה"ב והחינוך לזהירות בדרכים הוכח כמציל חיים, הוכח כמשנה תפיסה של ילדים שהולכת איתם לכל חייהם, ועצם זה שלא מטפלים בזה כמו שצריך, לגישתי, זה זלזול, זה פשוט זלזול בחיי אדם.
בועז טופורובסקי: כמה שאלות שחשוב שנקבל עליהן תשובה, ברשותך, כי זה נוגע להיפגעות ילדים בסביבות מוסדות חינוך.
בועז טופורובסקי: יש תקציב של רשויות מקומיות לצורך תיקון ליקויים, התקציב לא לגמרי נוצל במלואו.