GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ציון רגב: אנחנו עשינו בשנה האחרונה כבר את ההיערכות לחומש הבא.
ציון רגב: אתה צריך להבין שתהליך של בניית בית ספר, בטח במזרח ירושלים, זה תהליך שלוקח כמה שנים.
יוסף ג'בארין: כן, אבל זה כבר כמה שנים.
יוסף ג'בארין: רק השנים שלי בכנסת זה מספיק שנים.
ציון רגב: יש תוכנית סדורה, ברורה, פועלת.
ציון רגב: שום דבר לא תקוע.
ציון רגב: רק השנה פתחנו שלושה בתי ספר חדשים, מעל ארבעה גנים חדשים.
ציון רגב: יש בתי ספר שנמצאים עכשיו בבנייה.
ציון רגב: הפער הוא גדול, צריך להגיד.
ציון רגב: יש פה השלמות של פערים של הרבה מאוד שנים, אבל מה שקורה בשטח היום, הפערים האלה הולכים ונסגרים.
ציון רגב: שוב, אני ממליץ בחום רב לחברי הוועדה ולמי שרוצה, לבוא ולסייר במזרח ירושלים ולראות את זה בעין.
ציון רגב: גם אנחנו נשמח להציג לכם את התוכניות המלאה, כולל מיפוי באיזה שכונות ואיזה סוגי בתי ספר ואיזה גני ילדים, אז קודם כל יש פער גדול אבל בהחלט יש תנועה.
ציון רגב: זה לא נכון שדברים לא קורים.
ציון רגב: דברים קורים.
ציון רגב: צריך לבדוק רגע כמה בונים במדינת ישראל בתי ספר.
ציון רגב: תבדקו ותראו שירושלים היא בפער גדול משאר הערים בבנייה, ובמיוחד במזרח ירושלים.
ציון רגב: כל פרויקט שמבשיל, זאת אומרת שיש כבר תכנון, אין שום בעיה תקציבית להוציא אותו לפועל.
ציון רגב: שום דבר לא מעכב.
ציון רגב: אין לנו עיכובים.
יוסף ג'בארין: אתה מדבר שאין משהו שמעכב, אז איך יכול להיות שתוכנית חומש ביעד שלה לא אמורה לספק את המחסור ומשאירה 1,000 כיתות מהמחסור הזה?
יוסף ג'בארין: לי זה קצת נשמע מאוד בעייתי שהתוכנית עצמה, אין לה בכלל יעד לספק את המחסור.
ציון רגב: יש יעד לספק את המחסור.
ציון רגב: זה לא ייקח חמש שנים.
ציון רגב: לבנות עשרות רבות של בתי ספר ומאות גני ילדים, זה לא תהליך שאפשר לסגור אותו גם בחמש שנים, עם כל הכבוד לכולם, בטח לא במזרח ירושלים.
ציון רגב: בטח שעל כל קרקע יש דיונים והפקעות.
ציון רגב: זה תהליך שלוקח זמן אבל הוא קורה.
יוסף ג'בארין: אתה בטח צודק אבל הבעיה שלך, שאתה מתייחס ארבע שנים קדימה והנושא הזה כבר מסתובב 20 שנה.
ציון רגב: אני אומר, יש לנו גם את השלב הבא.
ציון רגב: יש גם את הדור הבא שמדבר על ה-1,000 הבאים, אבל צריך להגיד, זה ייקח זמן.
ציון רגב: מה שחשוב לי להגיד בנקודת הזמן הזו, שדברים קורים, בתי ספר נבנים.
ציון רגב: אני אגיד עוד משהו.
ציון רגב: עיריית ירושלים השנה, לדוגמא, פתחה שני בתי ספר בכפר עקב, מאחורי הגדר.
ציון רגב: אמנם לא בתי ספר חדשים אלא מבנים שכורים, בית ספר לחינוך מיוחד, תיכון לבנות.
ציון רגב: גם במקומות הללו אנחנו מנסים לחפש פתרונות של שכירויות ולא רק בנייה של בתים חדשים.
ציון רגב: נעשה הרבה, אבל נכון, הפער עוד גדול ויידרשו עוד כמה שנים טובות לסגור אותו.
ציון רגב: צריך להגיד את האמת.
ציון רגב: אני אמשיך להתייחס לנושאים נוספים שאמרתם, בבקשה.
ציון רגב: בנושא עובדי ניקיון, לארה, את רוצה להתייחס?
יוסף ג'בארין: לגבי עובדי ניקיון לפני שאתה מסביר, תשמע, כשאני שומע מוועדי ההורים, אומרים לך תיאור מאוד קשה, שהם יכולים, סליחה על הביטוי, להריח את הצנחה עוד לפני שמגיעים לבית הספר, זה מצב שאפשר לקבל אותו?
יוסף ג'בארין: אם צריכים אפילו עוד עשר עובדות ניקיון, אז צריך לעשות את זה.
יוסף ג'בארין: איך אפשר להשאיר את התלמידים במצב הזה?
יוסף ג'בארין: לטעון שזה המתווה הכללי?
יוסף ג'בארין: הקריטריון?
יוסף ג'בארין: יש כאן מציאות שצריך להתמודד איתה.
ציון רגב: אני חושב שצריך לבדוק נתונים.
ציון רגב: אני מתייחס בכבוד לטענות של ועדי הורים ואם יש טענות ספציפיות, נשמח לבדוק, אבל בוא נדבר רגע על נושא עובדי הניקיון והתקנים ומה שנכתב בבקשה של עיר עמים.
ציון רגב: לפני כשנה וחצי–-שנתיים נעשה סדר בכל נושא עובדי הניקיון במנח"י בירושלים בכלל, לא רק במזרח ירושלים.
ציון רגב: הוצאו מכרזים חדשים, נקבעו קריטריונים ברורים לכמה עובדי ניקיון אמורים להיות בכל בית ספר, לפי גודל בית הספר, מספר התלמידים וכו'.
ציון רגב: בעניין הזה אני מדגיש, מזרח ירושלים עובדת על פי אותם קריטריונים בדיוק כמו המגזר החרדי וכמו במערב העיר.
ציון רגב: יש קריטריונים ברורים לכמה עובדי ניקיון, מה הקריטריונים ומה הפרמטרים שעל פיהם נבדקות חברות הניקיון, ולכן אין פה שום הבדל בין מה שקורה במזרח העיר למערב העיר.
ציון רגב: יתר על כן, חברות הניקיון נבחנות על פי התוצאות בשטח ולא על פי אם יש להם עובד אחד, שניים או שלושה, אלא האם בסוף היום בית הספר נקי או לא נקי.
ציון רגב: חברה שבית הספר לא נשאר נקי, נקנסת בכסף ומטופלת.
ציון רגב: היו בעבר מקרים שבהם היו יותר עובדי ניקיון.
ציון רגב: דרך אגב, לא בהכרח זה היה יותר יעיל.
ציון רגב: היו כל מיני דברים שהיה צריך לתקן.
ציון רגב: שוב, אם יש מקרים ספציפיים על בתי ספר, נשמח לקבל.
ציון רגב: אני בעקבות הפנייה של עיר עמים, בדקתי.
ציון רגב: אני יכול להגיד שלמעלה מ-15 בתי ספר במזרח ירושלים, בקיץ האחרון שופצו כל חדרי השירותים שלהם וכל החלק של הסניטציה שופר וממשיך להיות משופר.
ציון רגב: אני לא חושב, אם יורשה לי, שהיום אם אתה בא לבתי ספר במזרח ירושלים, אז הריח הולך למרחוק, ואם יש מקרים כאלה, אז אנחנו נבדוק אותם, אבל זה לא המצב.
ציון רגב: אני אומר את זה במלוא האחריות.
אשרת מימון: ציון, אני אגיד שלגבי עובדי הניקיון, אני מבינה שהקריטריונים הם אותם קריטריונים אבל אני חושבת שהקריטריונים למזרח ירושלים חייבים להיות אחרים משל מערב העיר.
אשרת מימון: בגלל הצפיפות הגדולה, בגלל המחסור בכיתות זה לא יכול להיות לפי מטר רבוע.
ציון רגב: יש שני פרמטרים, אחד, לפי גודל בית הספר.
ציון רגב: קריטריונים ברורים.
ציון רגב: ב', יש פרמטר של במה חברת הניקיון צריכה לעמוד.
ציון רגב: זה לא משנה אם יש עובד אחד או עשרה.
ציון רגב: אם בסוף היום בית הספר לא נקי, מסריח, והשירותים לא תקינים, זה לא בסדר, לא קשור אם יש עובד אחד או שלושה.
אשרת מימון: זה לא קריטי ניקיון שוטף במהלך היום?
ציון רגב: כן, ככה זה צריך להיות.
ציון רגב: שוב, אם יש מקרים ספציפיים או דברים נקודתיים, נשמח מאוד מאוד לבדוק.
אשרת מימון: אני לא חושבת שזה מקרים ספציפיים.
אשרת מימון: אני חושבת שמזרח ירושלים, כולנו מסכימים, יש מצב ייחודי של המחסור בכיתות.
אשרת מימון: יש מצב ייחודי של צפיפות ולכן הקריטריונים לא יכולים להיות אותם קריטריונים.
אשרת מימון: גם כשיש אותם קריטריונים, יכולה להיות אפליה אם המצב ההתחלתי הוא מאוד מאוד שונה.
יוסף ג'בארין: השאלה אם הצפיפות זה חלק מהקריטריונים, והוא צריך להיות חלק מהקריטריונים.
לארה מובארכי: סליחה, אבל אני גם לא מבינה על איזו צפיפות אתם מדברים.
לארה מובארכי: במזרח ירושלים היום רוב הכיתות הן כיתות תקניות לפי משרד החינוך.
לארה מובארכי: המתווה של משרד החינוך אומר שזה עד 32 תלמידים בכיתה.
יוסף ג'בארין: את אמרת כיתות לימוד תקניות, אבל זה לא רק כיתות לימוד, זה השטח הציבורי, זה החצרות.
לארה מובארכי: אני מבינה את זה.
לארה מובארכי: לצערי אני אומרת את זה, שבמזרח ירושלים הרבה שנים נושא הניקיון לא היה כל כך מוסדר ומנהלים התרגלו לקבל כמה עובדי ניקיון שמחציתם באמת הסתובב ללא מעשה בבתי הספר.
לארה מובארכי: לפני שנתיים אנחנו יצאנו למכרז חדש, אחיד, לשלושת המגזרים בעיר, שעשה סדר גם אצלנו במנח"י וגם בבתי ספר.
לארה מובארכי: אכן המנהלים וגם ההורים בתחילת הדרך כאשר ראו את הירידה הזאת במספר התקנים של עובדי הניקיון, נבהלו ונלחצו ואמרו, זה לא מספיק, זה לא נכון.
לארה מובארכי: זה היה ממש בשנה הראשונה.
לארה מובארכי: היום אני מופתעת, כי אין לנו אף בקשה לא של הורים ולא של מנהל שמתריע על סירחון בבתי הספר בעקבות מחסור בעובדי ניקיון.
לארה מובארכי: איך שאמר ציון, הרי יש קריטריון.
לארה מובארכי: קבלן מחויב לעבוד על פי הקריטריונים ועל פי ההסכם שלו.
לארה מובארכי: הוא מחויב למסור לנו בית ספר נקי בסוף היום, מחויב לשטוף את השירותים מספר פעמים ביום.
לארה מובארכי: זה לא משנה אם נכנס ילד אחד או נכנסים עשרה ילדים.
לארה מובארכי: הוא מחויב לנקות שלוש פעמים, ארבע פעמים, לפי ההסכם איתו.
לארה מובארכי: זה לא על פי מספר התלמידים.
לארה מובארכי: הצפיפות שאתם מדברים עליה זה היה ממש לפני מספר שנים.
לארה מובארכי: אנחנו היום, בגאווה גדולה אני אומרת, נמצאים במקום שונה לגמרי.
יוסף ג'בארין: תיכף נשמע את ההורים בעניין הזה, אבל חשוב לי גם להמשיך לנושאים הנוספים שעלו כאן.
ציון רגב: אני יכול להמשיך?
יוסף ג'בארין: לארה, את יכולה לרשום אצלך וכמובן נשמע אותך.
יוסף ג'בארין: כן, ציון.
ציון רגב: אני רוצה להתייחס לעוד נקודה שעלתה בפנייה של עיר עמים לגבי הנגשת המידע להורים בערבית סביב נושא הקורונה.
ציון רגב: קראתי את זה בדוח שלכם.
ציון רגב: אני אגיד בתור מי שמנהל את זה.
ציון רגב: קודם כל אנחנו הקמנו מוקד טלפוני של דוברי שפה ערבית, חמ"ל שמתעסק בנושא קורונה, שיש בו דוברי ערבית.
ציון רגב: כל החומר של עיריית ירושלים בנושא קורונה וגם של משרד החינוך, מונגש בשפה הערבית.
ציון רגב: יש לנו 180 ממוני קורונה שאנחנו בקשר ישיר איתם.
ציון רגב: אני לא מכיר שום הנחיה למנהלי בתי ספר, מורים, הורים, שלא הונגשה בנושא הקורונה למידה מרחוק בצורה מלאה.
ציון רגב: יש על זה הקפדה מלאה, כולל דפי פייסבוק.
ציון רגב: קראתי את ההערה הזו ואני אשמח מאוד מאוד לבדוק אם יש אצלנו עדיין פרצות ויש מקומות שבהם הורים או מורים או מנהלים לא יודעים או לא מכירים את ההנחיות התפעול בנושא קורונה.
ציון רגב: לגבי הנושא של מחשבים, אני חושב שאין לי יותר מה להאריך מעבר למה שיפה תיארה.
ציון רגב: סך הכול כ-15,000 מחשבים יחולקו.
ציון רגב: חלקם חולקו, חלקם יחולקו.
ציון רגב: כ-9,000 ומשהו, משרד החינוך, והיתר, עיריית ירושלים.
ציון רגב: אני רוצה להגיד לחברת הכנסת תהלה, שלשמחתי גם הפילנתרופיה נרתמה לעזור למזרח ירושלים, רוח טובה, קרן יד הנדיב, ראס אל ברי, קרן ירושלים.
ציון רגב: גם הם עזרו לנו בנושא המחשבים.
ציון רגב: שוב, הפער הוא עצום.
ציון רגב: הפער גדול.
יוסף ג'בארין: יש לך נתונים לגבי הפילנתרופיה, מה ההיקף?
ציון רגב: כן, אנחנו גייסנו כתוצאה מהפילנתרופיה משהו כמו 1,400–1,500 מחשבים וטאבלטים.
ציון רגב: אינטל תרמו לנו.
ציון רגב: עכשיו פרויקט מתחשבים של הנשיא, אנחנו איתם באיזשהו הסדר.
ציון רגב: גם הפילנתרופיה נרתמת למזרח ירושלים, צריך להגיד.
ציון רגב: סך הכול המצב הוא עדיין קשה אבל הצמצום קורה.
יוסף ג'בארין: יש לי שאלה לגבי הניידים.
יוסף ג'בארין: אנחנו מלווים את הסוגיה הזאת בוועדה מאז יולי, סוגיית אמצעי הקצה, ואנחנו יודעים מראש שאמצעי הקצה שמשרד החינוך יחלק אינם מספיקים כדי לכסות על כל המחסור, ויישארו לצערי לפחות 200,000 תלמידים בלי אמצעי קצה.
יוסף ג'בארין: לגבי ירושלים המזרחית, השאלה אם אין לעירייה את היכולת הכלכלית פשוט להוסיף על מה שמשרד החינוך בעצמו?
יוסף ג'בארין: נראה לי שכלכלית העירייה במצב כזה שהיא יכולה לעשות את זה.
ציון רגב: אז קודם כל העירייה כבר עושה את זה, וכמו שאמרתי, כ-5,000 מחשבים מעבר למה שמשרד החינוך, העירייה מחלקת במזרח ירושלים, ותוסיף ותחלק.
ציון רגב: אני אגיד רגע איך אנחנו עובדים.
ציון רגב: זה חשוב להבין.
ציון רגב: אנחנו קונים מחשבים ניידים או טאבלטים לבתי הספר.
ציון רגב: בתי הספר בעצם משאילים אותם לאותם ילדים שידם אינה משגת או שיש להם בעיה.
ציון רגב: המפתח שעליו אנחנו מדברים הוא מחשב או טאבלט בכל בית ספר.
ציון רגב: בין חמישה לשישה ילדים, שיהיה לפחות אחד כזה.
ציון רגב: זה המפתח שאליו אנחנו חותרים בשלב הראשון.
ציון רגב: אנחנו נהיה מאוד קרובים להגיע לזה עד סוף השנה, שבסופו של דבר לפחות לאחד לכל חמישה, אחד לכל שישה ילדים יהיה מחשב או טאבלט.
ציון רגב: שוב, האם זה מכסה את הכול?
ציון רגב: האם זה מספיק?
ציון רגב: לא.
ציון רגב: דרך אגב, צריך להגיד גם שיש קושי לקנות מחשבים.
ציון רגב: היום כל מדינת ישראל, גם אם אתה רוצה לקנות ויש לך כסף, הדברים האלה לוקחים זמן, אז עיריית ירושלים בהחלט בעניין.
ציון רגב: גם אחרי שמשרד החינוך יסיים לחלק את שלו, אנחנו רואים את עצמנו ממשיכים.
ציון רגב: שוב צריך להגיד, הקורונה פה נתנה לנו בוסט מאוד מאוד רציני, לצערנו.
ציון רגב: אני אגיד רגע לגבי תשתיות אינטרנט.
ציון רגב: מנח"י, עיריית ירושלים או לפחות החלק של החינוך, אנחנו מחויבים להביא תשתית אינטרנט לבתי הספר.
ציון רגב: אנחנו לא יודעים לעשות תשתית אינטרנט בשכונה.
ציון רגב: אנחנו יודעים לרשת את בתי הספר.
ציון רגב: נכון להיום כ-55 בתי ספר מתוך בתי הספר הרשמיים, יש לנו קרוב ל-100, למעלה ממחצית כבר היום מרושתים עם פס אינטרנט רחב.
ציון רגב: עד סוף שנת הלימודים כל בתי ספר הרשמיים במזרח ירושלים יהיו מרושתים עם פס אינטרנט רחב או של בזק או אינטרנטי, ככה שלכל בית ספר תהיה תשתית אינטרנט טובה ורצינית.
ציון רגב: לפני שבוע היה סיור של מנכ"לית משרד התקשורת יחד עם מנכ"ל המשרד לענייני ירושלים, עם אנשי בזק, פרטנר, הוט, סלקום, כל החברות הללו, במזרח ירושלים.
ציון רגב: עשינו סיור במזרח ירושלים ויש עכשיו דחיפה מאוד מאוד גדולה של משרד ירושלים ושל משרד התקשורת לשפר את תשתיות האינטרנט בשכונות.
ציון רגב: עוסקים בזה.
ציון רגב: אני יודע להגיד על בתי הספר.
ציון רגב: סך הכול אני חושב שבתי הספר עד סוף השנה יהיו מרושתים.
ציון רגב: דרך אגב, זה לא עניין של מה בכך.
ציון רגב: גם זה התקדמות נאה.
יוסף ג'בארין: המוכר לא רשמי, לא התייחסת, ציון.
ציון רגב: תראו, צריך להגיד רגע לגבי המוכר שאינו רשמי.
ציון רגב: זה עולה פה הרבה מאוד.
ציון רגב: אמרה את זה יפה.
ציון רגב: עיריית ירושלים לא יכולה חוקית לעשות דברים מסוימים בבתי ספר שהם מוכר שאינו רשמי.
ציון רגב: בית ספר רשמי, כשהמבנה הוא באחריות ובבעלות העירייה, בין אם היא שוכרת אותו או בין אם היא בונה אותו, אז היא יכולה לשפר תשתיות ולבנות ולשפר ולצייד וכו'.
ציון רגב: בתי ספר מוכר שאינו רשמי, בסופו של דבר הם בתי ספר שהם סמי-פרטיים, יש להם בעלויות.
ציון רגב: לדוגמא, תשתיות אינטרנט.
ציון רגב: אנחנו לא יודעים להביא תשתית אינטרנט לבית ספר או לשלם עבור תשתית אינטרנט של בית ספר שהוא בעצם בית ספר פרטי.
ציון רגב: זה הבעלויות צריכות לעשות, לכן בהיבטים הפיזיים של בתי ספר מוכר שאינו רשמי, לעיריית ירושלים יש מגבלות.
ציון רגב: היא לא יכולה.
ציון רגב: גם אם היינו רוצים, חוקית יש לנו בעיה לעשות את זה.
ציון רגב: צריך להגיד את זה.
ציון רגב: אני רוצה להגיד רגע משהו לגבי האמירה של עו"ד מימון לגבי הנושא של תוכנית ישראלית ותוכנית פלסטינית, ובזה אני אסיים את החלק שלי.
ציון רגב: אני חושב שחלק מהאמירות פה, כדאי לבדוק אותן יותר לעומק.
ציון רגב: נכון שתוכנית החומש, וזה תוכנית ממשלה.
ציון רגב: נכון שהחלטת הממשלה מגדירה דברים נוספים לבתי ספר שבהם נלמדת תוכנית לימודים ישראלית.
ציון רגב: זה חלק מהחלטת הממשלה, ובתי ספר שמלמדים תוכנית ישראלית מקבלים שורה של תמריצים נוספים.
ציון רגב: זו החלטת הממשלה ואנחנו מיישמים אותה.
ציון רגב: עם זאת, רוב רובה של תוכנית החומש פועלת על כל בתי הספר, החינוך הבלתי פורמלי.
ציון רגב: בואו נדבר על עובדים סוציאליים.
ציון רגב: עובדים סוציאליים, אנחנו, עיריית ירושלים הכניסה 34 או 35 עובדים סוציאליים לתוך בתי הספר.
ציון רגב: הקביעה באיזה בית ספר יהיה עובד סוציאלי, היא על פי כמות הנוער הנושר וכמות התלמידים בסיכון, ולא האם זה בית ספר בתוכנית ישראלית או לא בבית ספר בתוכנית ישראלית, לכן אני חושב שחלק מהדברים שנאמרים פה, צריך לבדוק אותם.
ציון רגב: בוודאי ובוודאי שאין החלטה או אפליה או הסתה של תקציבים מעבר למה שמוגדר בתוכנית החומש על פי החוק.
ציון רגב: מעבר לזה אין הסתה לטובת בתי ספר בתוכנית הישראלית.
ציון רגב: עם זאת אני אומר, זה נכון שבתי ספר בתוכנית הישראלית על פי החלטת הממשלה, יש להם סט של תמריצים נוספים.
ציון רגב: אנחנו בהחלט מעודדים את זה ובוודאי לא מפלים בתי ספר שהם לא.
ציון רגב: צריך לזכור, ואני הסברתי את זה לחברים של עיר עמים, אם בודקים את תקציב השיפוצים של מנח"י במזרח ירושלים בקיץ, אז נכון שבמסגרת החלטת הממשלה חלק מהתקציבים הפיזיים הולכים לבתי ספר בתוכנית הישראלית, אבל יש עוד תקציבי עתק שמושקעים בבתי הספר שהם לא בתוכנית הישראלית.
ציון רגב: שוב, מה שאני ממליץ זה לבוא לעשות סיבוב ולראות.
יוסף ג'בארין: אוקיי, אנחנו פשוט צריכים לסיים תוך רבע שעה, לכן הזמן קצר עובר.
יוסף ג'בארין: אני רק אומר, ציון, לגבי ההערה שלך על הבניינים במוכר הלא רשמי.
יוסף ג'בארין: הרי בירושלים המזרחית יש מצב מיוחד, והמצב הזה שבעצם אין מקומות לאותם עשרות אלפי ילדים להיות ברשמי, גם אם הם רוצים בכך, לכן זה מטיל על העירייה כמובן ועל משרד החינוך את החובה לדאוג שהם מצליחים ללמוד מרחוק וגם מקרוב, ולכן העניין הזה של תקשוב אותם בתי ספר מקבל אולי פן שונה מבדרך כלל, שלא לדבר על כך שבכלל הרי הם עושים את העבודה שמלכתחילה הייתה העירייה אמורה לעשות, של לספק מקומות לימודים וכיתות וכדומה, לכן זה שאולי הם חוסכים ממשרד החינוך ומהעירייה עלויות, שלפחות התגמול של העירייה זה פשוט להבטיח את התקשוב של בתי הספר במוכר הלא רשמי.
יוסף ג'בארין: לארה, רצית להוסיף בעניין הזה?
יוסף ג'בארין: אני רוצה גם לשמוע את נציג משרד התקשורת לעניין התשתיות, וחשוב כמובן את עדאל גזאווי מאיחוד ועד ההורים.
יוסף ג'בארין: כן, לארה.
לארה מובארכי: אני אמשיך פשוט מאיפה שעצרת לגבי כל המוכר לא רשמי, והדאגה שלנו באמת שהתלמידים יקבלו את החינוך הטוב להם.
לארה מובארכי: אני אומרת שהמדיניות שלנו היא לחזק את החינוך הרשמי ולמשוך כמה שאפשר תלמידים מהמוכר לא רשמי לחינוך הרשמי, כי אנחנו בטוחים שאצלנו הם יקבלו את החינוך הטוב ביותר, המפוקח ב-100% על ידי העירייה ומשרד החינוך, לכן אני חייבת לציין שבחמש השנים האחרונות, אני לא אתייחס ללפי הרבה שנים, נוספו כ-510 כיתות לימוד חדשות שפתחו 32 מוסדות חינוך חדשים שקלטו 6,000 ילדים.
לארה מובארכי: מאיפה באו הילדים?
לארה מובארכי: אנחנו רואים שהם באים מבתי הספר המוכר לא רשמי.
לארה מובארכי: בשלוש השנים האחרונות כאשר פתחנו בתי ספר ייחודיים, טכנולוגיים, אומנות ומוסיקה ומצטיינים, ראינו שהתלמידים הכי חזקים, מבתי הספר הכי אליטיסטיים במזרח ירושלים, הפרטיים או המוכר לא רשמי, באו לחינוך הרשמי.
לארה מובארכי: חלקם הגדול של בתי הספר החדשים, זה היה תוכנית ישראלית, כי לא יכולנו לתת מענה ייחודי בתוכנית הפלסטינית, אבל זה היצע וביקוש.
לארה מובארכי: אנחנו פשוט ראינו את השטח, שמענו את הצרכים, שמענו את ההורים והבקשות שלהם.
לארה מובארכי: החזון שלהם, שהילד שלהם ישתלב באקדמיה ובתעסוקה ישראלית, לכן זרמנו.
לארה מובארכי: אנחנו כל הזמן דואגים גם לשכור כיתות לימוד, שהשכירות היא לא המענה האופטימלי, אבל אני חושבת שהשכירות היא מענה ביניים כדי גם לא להשאיר ילדים ברחוב, לכן אנחנו גם שוכרים ומקפידים בשכירות שלנו באמת לשכור מבנים ראויים ככל האפשר, עם מרחבים נוספים וחצרות.
לארה מובארכי: באמת אתם מוזמנים לסייר במבנים השכורים שנשכרו בכמה השנים האחרונות, ולראות את הרמה שלהם.
לארה מובארכי: אני אומרת שזה לא אופטימלי אבל זה פתרון ביניים שלא משאיר ילדים ברחובות.
לארה מובארכי: רק הערה קטנה לגבי ה-30,000.
לארה מובארכי: ה-30,000 תלמידים שאנחנו באמת לא כל כך יודעים עליהם, לפחות אנחנו יודעים ש-20,000 נמצאים בחינוך הפרטי של הרשות הפלסטינית במזרח ירושלים.
לארה מובארכי: יש לנו כמה מאות שרשומים במערכת של הרשות, ברשות, ברמאללה, בבית ג'אלה, בית לחם.
לארה מובארכי: תלמידים ירושלמים מחזיקים תעודה כחולה ורשומים שם, ויש את הנושרים.
לארה מובארכי: אנחנו לא מתחבאים מנתוני הנשירה.
לארה מובארכי: אנחנו משקיעים מיליונים בנוסף לתקציבי ממשלה.
לארה מובארכי: העירייה מקצה כל שנה חמישה מיליון שקל לאגף כדי לטפל בילדים בסיכון ומבחינת נשירה.
לארה מובארכי: יש ירידה מאוד משמעותית.
לארה מובארכי: הקורונה, אין ספק שתעלה ותזנק את הנתונים מחדש, אבל אנחנו גם נערכים מחדש לטיפול בילדים נושרים ובסכנת נשירה.
יוסף ג'בארין: לארה, כדי שיהיה לך נתונים מדויקים לגבי הנשירה, את צריכה גם את הנתונים המדויקים לגבי כמה מאותם 30,000 לומדים בשטחי הרשות הפלסטינית, כמה לומדים במסגרות פרטיות שאינם בפיקוח משרד החינוך, לכן הנתונים הללו מאוד חשובים.
יוסף ג'בארין: בטח אנחנו במסקנות הוועדה נבקש התייחסות אליהם.
ציון רגב: דרך אגב, הערה נוספת קטנה בנושא ההסתות.
ציון רגב: חלק מההסתות שדיברה עליהן עו"ד מימון, הולכות, כחמישה מיליון, ההמלצה שלנו, לפחות ללכת לטובת המטרה הזו, הגדלת עובדים סוציאליים, פסיכולוגיים, עובדי מניעת נשירה על מנת להקטין עוד יותר את המספר הזה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, ציון.
יוסף ג'בארין: עאדל גזאווי מאיחוד ועד ההורים של ירושלים המזרחית.
יוסף ג'בארין: הקשבת לדברים.
יוסף ג'בארין: אשמח גם לשמוע כמובן את ההתייחסויות שלך.
עאדל גזאווי: אני אתחיל בעניין המחקר שעשו בעיר עמים, שמראה את הפער הזה ואת המצב הקשה שאנחנו נמצאים בו במזרח ירושלים.
עאדל גזאווי: ברגע שאני שומע את יפה או לארה, האנשים האלה, אני מרגיש שהמצב כאילו ממש משתפר בצורה מאוד משמעותית.
עאדל גזאווי: המחקר מראה באמת את הפער ואת המקום שאנחנו נמצאים בו, שהוא באמת רחוק מאוד.
עאדל גזאווי: נכון, ואני מודה בזה, שבאמת יש השתפרות.
עאדל גזאווי: המצב לאט לאט משתפר, אבל עדיין אנחנו בפער מאוד גדול.
עאדל גזאווי: נקודה מאוד חשובה שאני חושב שהיא חסרה מאוד, לא יודע למה תמיד מתייחסים אלינו כאילו שאנחנו גוף שלא כל כך אוהבים אותנו.
עאדל גזאווי: אילו היו באמת משתפים אותנו בכל הנושאים, כי אנחנו אנשים שמייצגים את האנשים בשטח ויודעים את כל הנתונים, לעומת כל מיני אנשים שהם פקידים, שבאמת הם לא כמונו, שחיים בין האנשים.
עאדל גזאווי: את כל הסיפורים, את כל המקרים, את כל העוני, את כל הסבל שאנחנו רואים אותו, אני לא חושב שהם רואים אותו.
עאדל גזאווי: אני אגיד כמה נקודות קטנות.
עאדל גזאווי: במזרח ירושלים, בחורף, הפסקות חשמל.
עאדל גזאווי: זה לא רק שחסר אינטרנט והתשתיות הן ממש במצב מאוד גרוע, אלא גם אין חשמל.
עאדל גזאווי: זה בכלל נושא שאף אחד לא דיבר עליו.
עאדל גזאווי: יש את נושא הטאוג'י שמאוד חשוב.
עאדל גזאווי: התלמידים שלנו בטאוג'י, שנת הלימודים שלהם מתחילה בחודש תשיעי ומסתיימת בסוף חודש שניים, בהתחלת חודש שלוש.
עאדל גזאווי: זה לא שהם מסיימים בחודש שש או שבע, אז הם צפופים בתקופת הלימודים.
עאדל גזאווי: הם עכשיו לומדים מרחוק ואני לא מבין למה באמת לא נתנו להם את העדיפות שיהיו באמת בלימודים לא מרחוק אלא בבתי ספר, כי באמת הם סוג שהם חייבים להבין.
עאדל גזאווי: כמה שהלמידה מרחוק באמת עוזרת, היא לא מספיקה, עם כל הבעיות שכולם יודעים עליהם.
עאדל גזאווי: אני לא רוצה להיכנס לכל הנושאים שהם דיברו עליהם, אם זה החלשת האינטרנט, חוסר הכמות של המחשבים אצל האנשים.
עאדל גזאווי: אנחנו אומרים עוד פעם, כשאנחנו, אנשי שטח, ובאים ההורים, באה אימא ובוכה לנו על המצב, שיש לה שבעה ילדים ובאמת לא עובד בגלל הקורונה, והמצב מאוד השתנה במצב הקורונה, זה ברור וזה ידוע ובמחקרים אצלכם זה הכול מופיע, אבל לא מרגישים שמתייחסים לזה כמו שצריך.
עאדל גזאווי: גם עניין הצפיפות וגם עניין הניקיון.
עאדל גזאווי: באמת המצב משתפר.
עאדל גזאווי: המצב משתפר בגלל שאין תלמידים בכיתות.
עאדל גזאווי: היום חצי מהתלמידים נמצאים בכיתות ורוב בתי הספר סגורים או שחלק מהם.
עאדל גזאווי: הצפיפות היום, אסור יותר מ-20 תלמידים להיות בכיתה, אז הם מחלקים אותם ולא כולם בבית ספר, אז אין צפיפות והניקיון באמת הוא במצב טוב כי חצי מהתלמידים נמצאים.
עאדל גזאווי: ברגע שיחזור המצב והממשלה תיתן אישור שכל התלמידים יחזרו לבתי הספר, יחזור עוד פעם להיות מוזנח, לכלוך, חסר אנשי ניקיון וצפיפות ומחלות, ולא נשכח שאנחנו עכשיו נכנסים לחורף וכולם סוגרים את הכיתות כדי שיהיה להם חם בפנים, ואנחנו נושמים אותו אוויר, ומחלות.
עאדל גזאווי: אני לא יודע אם לקחו את כל הדברים האלה בחשבון ובאמת התייחסו.
עאדל גזאווי: אני חושב שכדאי מאוד לשבת ביחד ולהציג את המראה שאנחנו חיים אותו בין האנשים.
עאדל גזאווי: לצערי לא כולכם חיים אותו.
עאדל גזאווי: הרבה מכם לא רואים ולא נתקלים בבעיות שאנחנו נתקלים בהם.
עאדל גזאווי: אני אומר, תנו לנו את הדחיפה הזו, באמת לתת גם לנו את המקום הנכון כדי באמת להוביל את כל הילדים של מזרח ירושלים למקום טוב.
יוסף ג'בארין: עאדל, מתי לאחרונה נפגשתם עם נציגי העירייה או משרד החינוך או שבכלל אין שיח?
עאדל גזאווי: יש, אבל לא בכמות המספיקה, רק במקרים מאוד חריגים.
עאדל גזאווי: לפעמים זה לוקח לנו מספיק זמן למשוך ולבקש, ועד שבאמת מתאמים לנו את המפגש, זה לא בנוחיות באמת כמו שצריך להיות, כנציגים של כל תושבי מזרח ירושלים.
יוסף ג'בארין: אוקיי, נקודה חשובה.
עאדל גזאווי: יש הרבה נושאים שאני יכול לדבר עליהם, אבל לא רציתי לקחת הרבה מהזמן שלכם.
עאדל גזאווי: דיברתי על כמה נושאים קטנים.
יוסף ג'בארין: לפחות תזכיר עוד נושא שאתה חושב שזה בוער וצריך להתייחס אליו.
עאדל גזאווי: אנשים שלא עובדים היום, אחוז גדול באמת הפסיקו לעבוד, ואני מכיר הרבה אנשים.
עאדל גזאווי: המצב הזה מאוד מטריד.
עאדל גזאווי: אנשים פונים אלי ואני רוצה לעזור להם ואני לא מצליח כי אני לא יודע לספק להם מחשב.
עאדל גזאווי: גם היו מחלקים את הכסף הזה שהיה מיועד לאנשים שיש להם איזו מצוקה או איזו בעיה מסוימת, משפחתית?
עאדל גזאווי: היום המצב השתנה לאנשים, כי הרבה אנשים כבר לא עובדים.
עאדל גזאווי: אלה שהיו נקראים עניים, היום הם עדיין עניים אבל המספר גדל בהרבה.
עאדל גזאווי: הנהלת בית הספר לוקחת את האנשים שמופיעים אצלה, ועל סמך זה באמת הם מחלקים את המחשבים.
עאדל גזאווי: אני חושב שהיום צריך לעשות מחקר חדש ושיתוף פעולה עם כל ועדי ההורים בשכונות, ולדעת באמת איזה אנשים, מגיע להם.
עאדל גזאווי: יש הרבה דברים שבסופו של דבר הם צריכים להיות בשיתוף פעולה עם ועדי ההורים.
עאדל גזאווי: אסתפק במה שאמרתי בינתיים.
עאדל גזאווי: אני מודה לכם, אני מודה לעיר עמים, אני מודה על הדיון הזה ואני באמת מעריך את מה שאתם עושים.
עאדל גזאווי: זה באמת עוזר, להתחיל לחשוב בצורה רצינית על מזרח ירושלים.
עאדל גזאווי: לא נשכח, במזרח ירושלים כולם משלמים את כל החובות שהם צריכים לשלם, אבל תמורה שתצטרך לקבל חזרה, לצערי לא מקבלים.
עאדל גזאווי: לא רוצה להיכנס לכל מיני נושאים של הריסת בתים וכל מיני דברים שבאמת מכניסים את האדם במזרח ירושלים לפינה של לחץ נפשי.
עאדל גזאווי: ההורים שרוצים להוביל את הילדים שלהם למקום טוב ואין להם את היכולת כי אין להם מספיק חינוך או ידע בחומר הלימוד.
עאדל גזאווי: ברגע שיושבים ביחד ומדברים, יכולים באמת להוביל את כל הילדים למקום הרבה יותר טוב.
יוסף ג'בארין: עאדל, לפחות בשכבות שחזרו עד כיתה ד', יש מערך של אספקת ארוחה חמה לבתי הספר בירושלים המזרחית?
עאדל גזאווי: אספקת מנה חמה זה אולי לאלה שיש להם את היום הארוך.
יוסף ג'בארין: כן, כן, זאת הכוונה.
עאדל גזאווי: אני חושב שכן.
עאדל גזאווי: אני באמת לא יודע.
ציון רגב: אם הילדים נמצאים במסגרת יום ארוך, ניצנים, אז יש.
יוסף ג'בארין: לא, התכוונתי למסגרת יום חינוך ארוך.
לארה מובארכי: כן, כן, יום חינוך וגם בתי הספר של החינוך המיוחד.
לארה מובארכי: כולם מקבלים.
יוסף ג'בארין: ירושלים המזרחית נכללת בפרויקט הזה.
לארה מובארכי: יש לנו את בתי הספר לחינוך המיוחד, כולם מקבלים מנה חמה.
לארה מובארכי: יש לנו את בתי הספר היסודיים שמאריכים את יום הלימודים בתוכנית ניצנים מ-א' עד ג', אכן.
לארה מובארכי: בנוסף לזה, בתי הספר העל-יסודיים, אנחנו מעבירים תקציב שנתי לבתי הספר ומבקשים מהם להכין ארוחות בוקר בתוך בתי הספר לתלמידים שבאים ללא סנדוויץ' וחסר להם ממש לחם בבית.
לארה מובארכי: הרבה מנהלים עושים את זה.
לארה מובארכי: אתם יכולים לבדוק ולראות.
עאדל גזאווי: בנוסף, הילדים שבבתי הספר מוכר אינו רשמי, הם כן מעדיפים לעבור לבית ספר רשמי.
עאדל גזאווי: שם משלמים "ים" של כסף, ואין להם מספיק כסף, זו הנקוד העיקרית, אבל אין מקום, אז אנשים שמים את הילדים שלהם בבתי ספר פרטיים ומשלמים הרבה כסף.
עאדל גזאווי: הם במצב מאוד קשה.
עאדל גזאווי: איפה העזרה?
עאדל גזאווי: איך אפשר לעזור לאנשים האלה?
עאדל גזאווי: אני לא מבין.
יוסף ג'בארין: עאדל, מה הערכה שלך לגבי שיעור התלמידים שמצליחים ללמוד מרחוק?
עאדל גזאווי: עם הרבה מאוד בעיות.
יוסף ג'בארין: ולכן מה ההערכה שלך לפי מה שאתה שומע מהשטח?
עאדל גזאווי: אולי 30% מצליחים אבל 70% מתקשים מאוד.
עאדל גזאווי: אפילו יותר מ-70%.
עאדל גזאווי: 80%, יש להם בעיות או שקשה להם ללמוד לבד או שההורים לא יכולים ללוות אותם בלימודים או שאין להם תשתית אינטרנט או שנתקעים כל פעם.
עאדל גזאווי: יכול להיות שיש לו את האינטרנט אבל המורה נתקע בגלל שאין להם אינטרנט, הפסקות חשמל.
עאדל גזאווי: יש הרבה בעיות.
עאדל גזאווי: אם כמה ילדים נמצאים באותו בית ויש להם רק מחשב אחד, איך כולם ילמדו באותו מחשב?