GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חוה לוי: אמנם אנחנו פועלים מתוקף חוק הנוער שהוא מ-1960, וחלק מהטרמינולוגיה בו היא מאוד לא מתקדמת לשנת 2021, אני מקווה שבעתיד הקרוב נצליח לתקן את החוק הזה, אבל אנחנו כן כבר רואים במסגרת חוק האומנה ניסוח של ההיבטים מתוך האמנה לזכויות הילד שהוטמעו בתוך חוק האומנה, דיברה על זה ח"כ קארין אלהרר שיש לה זכויות רבות גם בהובלת החקיקה וגם בהדגשים שיש בתוך החוק.
חוה לוי: משרד הרווחה עובד מאוד מאוד באינטנסיביות על יישום חוק האומנה ובעיקר על ההבנה שלנו שזכותו של ילד שאם הוא לא יכול לגדול בביתו ביחד עם משפחתו מולידתו, שהוא יגדל בין אם בקרב בני משפחה ובין אם בקרב משפחות אומנה שנעמיד לטובת המשך הגידול שלו.
חוה לוי: במקביל לזה שמתפתחים כל הזמן שירותים חברתיים על מנת לנסות לייצר מצב שבו ילדים ככל שהם יכולים וככל שאנחנו יכולים נעשה את הכל על מנת לשקם את המשפחה ולטפל בה כדי למנוע הוצאת ילדים מהבית ובעצם גם להגן על ילדים וגם לתת להם את כל מה שהם זקוקים להם בקרב המשפחה.
חוה לוי: משרד הרווחה בשנים האחרונות מריץ כמה תכניות פיילוט מתוך רצון ללמוד האם במצב שבו אנחנו משקיעים באופן שהוא גמיש תקציבים מאוד גדולים בתוך משפחה ולא שהמשפחה מתאימה את עצמה לשירותי הרווחה אלא שאנחנו מתאימים את עצמנו לצרכים של המשפחה, האם אנחנו יכולים דרך זה לייצר מצב שבו מצבו של הילד בתוך המשפחה יהיה כזה, קודם כל מצבה של המשפחה ישתפר והיא תוכל לתפקד אבל שגם מצבו של הילד יהיה כזה שבסופו של דבר נהיה סמוכים ובטוחים שהוא גם מוגן וגם מקבל את כל מה שהוא זקוק לו וגם, וזה הדבר החשוב, אנחנו שומרים על המערכת המשפחתית כמערכת מתפקדת.
יוסף ג'בארין: הדברים חשובים אבל אני רוצה שתמקדי את הדיון בעניין תלמידים ונוער במצוקה ואוסיף שבחודשים האחרונים אנחנו יותר ויותר מוטרדים מכך שהיעדר נוכחות של התלמידים פיזית בבתי הספר גם יש קושי להגיע לנוער בסיכון, הבנתי מדיונים שהיו לנו שלפחות 30% מהנוער שמאובחן כנוער בסיכון, זה היה דרך מסגרות החינוך ועכשיו הן גם לא קיימות, אז זה רק מוסיף על הקושי.
חוה לוי: רציתי להתחיל דווקא באופטימי, אתה מביא אותי לדבר הפחות אופטימי כרגע לפחות.
חוה לוי: אני כן יכולה להגיד שכעובדים סוציאליים לחוק הנוער אנחנו מקבלים דיווחים בעניינם לילדים על פי חובת הדיווח וסוכן הדיווח העיקרי שלנו היא מערכת החינוך שרואה את הילדים מדי יום, זה שירות אוניברסלי בשונה משירותים אחרים, היא רואה את הילדים מדי יום, היא יכולה גם לראות את ההתנהגות של הילד, גם לחוות את השינויים בהתנהגות וגם אם ילד מרגיש בנוח ולרוב מרגישים בנוח כעבור זמן אז גם ילד משתף את המורים שלו, את היועצות שלו בחוויות שהוא עובר בבית והם באמת הגורם המדווח העיקרי.
חוה לוי: אני כרגע בודקת את הנתונים של שנת 2019 ויכול לראות ששם נראה שינויים, בשנת 2018 כשליש מהדיווחים הגיעו אלינו ממערכת החינוך.
חוה לוי: אחוז קטן יותר הגיע ממערכת הבריאות, אני רוצה להגיד גם את זה כי גם זה כרגע נעשה יותר בבדיקה מרחוק.
חוה לוי: אני מאוד מודאגת ממה שנראה בסוף 2020, אני אמרתי את זה גם בדיונים קודמים, אנחנו רואים שככל שהילדים פחות נגישים למערכת החינוך לא בלמידה מרחוק אלא באופן פיזי, הרבה פעמים יש דברים שפחות נפגוש אותם, פחות יגיעו אלינו ופחות מדווחים לנו.
חוה לוי: מה שאנחנו כן יכולים להגיד, שככל שחולף זמן קורונה מאז חודש פברואר, עובדים סוציאליים לחוק הנוער בעיקר מדווחים כרגע על פניות במקרים קשים בחירום.
חוה לוי: זאת אומרת שאין לנו זמן לעשות מניעה בשלבים יותר מוקדמים, מה שנהוג מדי שנה בעבודה משותפת מאוד מאוד אינטנסיבית שבינינו לבין משרד החינוך שבעצם גם מעביר ידע, גם עוזר לאתר ולזהות בשלבים יותר מתקדמים.
חוה לוי: היום מגיעות אלינו פניות בשלבים מאוד קיצוניים, בנוסף העובדה שבני נוער לא נמצאים ועדיין הם לא נמצאים בתוך מערכת למידה מסודרת, לא בלמידה מרחוק שזה כמובן מסודר אבל בעיני פחות מספיק לבני הנוער, אנחנו רואים, אני מניחה שלא רק בשכונה שלי, גם במקומות אחרים אנחנו רואים את בני הנוער ברחובות בשעות מאוחרות.
חוה לוי: אנחנו פחות פוגשים אותם באופן ישיר שמגיע אלינו.
חוה לוי: מנהלות מערכות הרווחה כן מביעות בפנינו דאגה מאוד גדולה על הידרדרות במצבם של הנוער שלא נמצאים עדיין בלמידה בתוך בתי הספר ואני חושבת שהנושא הזה חייב להיות מוסדר.
חוה לוי: אני רוצה להגיד שגם משרד הרווחה נערך ובכמה פעימות חילקו מחשבים למשפחות בעוני, למשפחות באלימות, מתוך כוונה שלא ייווצר ניתוק במשפחות האלה ושגם הן יוכלו גם בלמידה אבל גם בטיפול כי אנחנו גם חלק מהטיפולים כשמשפחות לא יכלו לצאת מהבית או היו בבידוד ולא רצינו להפסיק טיפולים למרות שהשירותים שלנו המשיכו לעבוד, אבל כן רצינו לאפשר למשפחות המשך טיפול ודאגנו לספק מחשבים ניידים ומחשבים נייחים וטאבלטים.
חוה לוי: התגייסנו להשלים דברים שמערכות אחרות בשלב הזה עוד לא הספיקו להשלים את הכל וחולקו גם מטעמנו מחשבים למי שנזקק לכך.
חוה לוי: עדיין לא לכולם אבל כבר נעשו כמה פעימות לדבר הזה.
יוסף ג'בארין: מה ההיקף של אמצעי הקצה או המחשבים שחולקו על ידי משרד העבודה והרווחה כי לא ידענו שיש יוזמה כזאת.
חוה לוי: אני לא יודעת להגיד כרגע מספר מדויק, אם זה חשוב אנחנו נעביר את זה בכתב.
יוסף ג'בארין: כן, האמת שאנחנו עוקבים אחרי הנושא הזה אז נשמח לקבל.
חוה לוי: אז כדאי שזה ייאמר.
חוה לוי: שגם משרד הרווחה התגייס לדבר הזה, עוד פעם, באמת מטעמים שהם גם חינוכיים וגם טיפוליים, גם לטובתם של ילדים אבל גם זה הפך להיות אמצעי קשר עם משפחות שלא רצינו להפסיק את הטיפול בהן.
קארין אלהרר: אתם מבקשים פיקדון גם?
חוה לוי: מה פתאום.
יוסף ג'בארין: אז חוה כן, הנושא הזה מעניין אותנו ונשמח לקבל את הנתונים ועדכונים לגבי הפעילות של המשרד בתחום הזה.
חוה לוי: בשמחה רבה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לך וגם תודה על שיתופי הפעולה עם הוועדה וסדר היום שלה, אני מניח שזה יימשך גם בעתיד.
יוסף ג'בארין: ורד וינדמן מנכ"לית המועצה לשלום הילד כיבדה אותנו בנוכחותה בדיון.
יוסף ג'בארין: אתם במועצה מטפלים בהיקף רחב בסוגיות שעלו היום, אנחנו נתמקד יותר בסוגיית הזכות לחינוך ושוויון בחינוך.
קארין אלהרר: אני רוצה לומר לפני שהמועצה לשלום הילד באמת שותפים אני חושבת הכי משמעותיים בכל החקיקה והדיונים שמתקיימים כאן בנוגע לזכויות ילדים ומגיעה להם על העבודה הנפלאה שהם עושים.
יוסף ג'בארין: הקדמת אותי.
יוסף ג'בארין: רציתי לומר את זה לאחר דבריה.
ורד וינדמן: אין לי התנגדות לשמוע את זה פעמיים.
יוסף ג'בארין: אנחנו לא רק מברכים ושמחים, גם מוקירים את העבודה של המועצה.
יוסף ג'בארין: אני אישית כעורך דין אז באגודה לזכויות האזרח גם עבדתי עם המועצה, אז יצחק קדמן היה המנכ"ל ועכשיו אני שמח גם להמשיך את שיתוף הפעולה הזה.
יוסף ג'בארין: אתם באמת תורמים הרבה מידע וניתוח וגם המלצות שמסייעות לנו לקידום הנושאים הללו ולקידום זכויות ילדים, אז גם לכם מגיעה תודה, בתקווה שנמשיך את שיתוף הפעולה.
ורד וינדמן: תודה רבה אדוני.
ורד וינדמן: אני רק אשיב במחמאה, עם ראייה לעתיד, הוועדה לזכויות הילד כל כך חשובה והעבודה שנעשית בה כל כך חשובה שהגיעה העת כבר מזמן להפוך את הוועדה הזאת לסטטוטורית.
ורד וינדמן: היא לא פחות חשובה ובעיני היא יותר חשובה אפילו מכל מחשבה שהוועדה הזאת צריכה להיות מוקמת מחדש שוב ושוב, ואכן בתחום של - - -
יוסף ג'בארין: אני אעלה את הרעיון הזה כאחת ההמלצות מהדיון היום.
יוסף ג'בארין: הוועדה הזאת מוקמת ב-20 השנים האחרונות כל פעם מחדש, והגיע הזמן אולי לבקש שהיא תהיה ועדה קבועה.
יוסף ג'בארין: היועצת המשפטית שלנו תכין פניה כזו.
ורד וינדמן: זו ועדה שעוסקת בגורלם של 3 מיליון בני אדם במדינת ישראל.
ורד וינדמן: נדמה לי שראויה להם ועדה.
ורד וינדמן: וזו הזדמנות גם לומר, וזה ייקח אותי בדיוק למה שרציתי לומר, הערכה לעבודה החקיקתית הסופר קריטית שעושה ח"כ אלהרר בשני חוקים שרלוונטיים, גם נציבות פניות ילדים בהשמה חוץ ביתית וגם בנושא של הגיל הרך.
ורד וינדמן: נדמה לי שזה מעביר אותי בדיוק למה שרציתי לומר, שמדינת ישראל מצטיינת באופן כללי בחקיקת חוקים למען ילדים.
ורד וינדמן: יש חקיקה מאוד טובה ומתקדמת.
ורד וינדמן: אני חושבת שאיפה שמדינת ישראל נכשלת הוא ביישום של זכויות ילדים ואני לא רוצה עכשיו לעשות דיסרטציה על כל הבעיות והאתגרים שקיימים כי יש רבים, אני רוצה לדבר רק על מה שקורה היום בהקשר של חינוך ושל שוויון בחינוך בתקופת הקורונה.
ורד וינדמן: נדמה לי שמה שעשה משבר הקורונה זה להסיר איזה שהוא מסך או מסכה ברוח הזמן, מעל מצב זכויות הילדים במדינת ישראל עוד לפניה ולהעצים את הקשיים והאתגרים שיש.
ורד וינדמן: אנחנו היום נמצאים במצב שבו במידה רבה הזכות לחינוך של תלמידים במדינת ישראל היא זכות שמופרת.
ורד וינדמן: פשוט מופרת, קודם כל במובן הזה שהיום למעלה מחצי מיליון ילדים לא נמצאים במערכת החינוך, הלימודים מרחוק הם נותנים מענה מאוד חלקי, זו דרך שבעצם מעצימה פערים, קודם כל לגבי אלה שאין להם אמצעי קצה, אלה כמו הישובים הבדואים שגם לו היו נותנים להם אמצעי קצה לא יכולים לממש אותם כי אין להם תשתיות אינטרנט, או ילדים בפריפריה, אנחנו בעצמנו מקבלים למרכז הפניות והסיוע שלנו בקשות מילדים שאומרים 'אין לנו אנחנו משתמשים בטלפון של ההורה שלנו, אין לנו דרך ללמוד', וכשאנחנו ממשיכים הלאה לשאול את היועצת ואת מנהל בית הספר הם אומרים לנו 'תשמעו היא לא הילדה היחידה, יש לנו הרבה מאוד ילדים שאין להם'.
ורד וינדמן: אז יש תכניות של משרד החינוך לספק לכולם טאבלטים וכולי, התכנית הזאת, אני מאוד מקווה שיגיע חיסון במהרה אבל נדמה לי שאין ספק שחיסון הקורונה יגיע לפני המחשבים ואני אומרת את זה בצער, וזה בדיוק האמצעים להגדיל פערים, זה קשור גם להיעדר אוריינות דיגיטלית שיש לחלק מההורים באוכלוסייה מסוימת והדברים האלה הם מפתח להגדלת אי השוויון שקיים במדינת ישראל.
ורד וינדמן: אונסק"ו והוועדה לזכויות הילד באו"ם התייחסו להקשר הזה של הזכות לחינוך ואמרו שני דברים חשובים.
ורד וינדמן: אחד שצריך לפעול למניעת הגדלת אי השוויון בעקבות הלמידה מרחוק, ואמרו בצורה ברורה שהלמידה מרחוק לא מממשת במלואה ורחוק מזה את הזכות לחינוך.
ורד וינדמן: אני יודעת שהתבשרנו כולנו אתמול שחלק מהילדים אמורים לחזור ללימודים, כיתות ה'-ו' וכיתות י"א-י"ב, כרגע זו החלטה על הנייר בלבד וצריך לראות שהיא ממומשת, וחייבים חייבים חייבים לדבר על כלל התלמידים במדינת ישראל על כיתות ז'-י' שאף אחד לא מדבר עליהם, ילדים שאין להם אפילו תקווה לשינוי של המצב ולילדים האלה צריך להחזיר את הקשר האנושי, אני לא יודעת איך להגיד את זה בצורה עדינה אבל נדמה לי שבקבינט האינטרסים והזכויות של הילדים והזכות של הילדים לחינוך והזכות של הילדים לכבוד בסיסי.
ורד וינדמן: הזכות הזאת לא נשמעת כמו שהיא צריכה להישמע וצריך שיהיה, כמו שיש תכנית ייעודית לקשישים, תכנית אבות ואמהות, צריך שתהיה תכנית ייעודית לילדים ונוער, ושיהיה נציג, אולי נציג הילדים והנוער בתוך הקבינט או מגן לילדים ונוער בתוך הקבינט כ די שהקול הזה לא יהיה קל לנפנף אותו מעל השולחן, מי שהחזירו ללימודים ראשונים, וטוב שהחזירו, זה הילדים הצעירים אבל זה תוך הסתכלות של משקפיים כלכליות כדי להחזיר את המשק לפעילות ולא להסתכל בדיוק על זכויות ילדים ולא להסתכל על הזכות שלהם לחינוך שאינה תלויה בדבר.
ורד וינדמן: הם לא צריכים להיות אחראיים להנעת המשק, מדינת ישראל צריכה לדאוג לממש את הזכויות שלהם וכרגע מדינת ישראל מפרה, פשוט מפרה את הזכות שלהם לחינוך כפי שהיא קבועה באמנה ואת החוק שהיא בעצמה חוקקה, את חוק לימוד חובה.
ורד וינדמן: יש הרבה מאוד ילדים במדינת ישראל שלא באמת לומדים ובטח לא זוכים לשוויון בחינוך ולא זוכים לקשר האנושי והסביבה החברתית שמערכת החינוך צריכה לתת להם וזה פוגע בעיקר באוכלוסיות מוחלשות כמו הבדואים בנגב, כמו ילדים עם מוגבלויות או ילדים בשילוב שהקושי שלהם עוד יותר גדול, אז הקורונה בעצם מייצרת מצב של הגדלת פערים וכל התחלואים והאתגרים שיש בשגרה, הקורונה מעצימה אותם ביתר שאת.
ורד וינדמן: האמנה לא נועדה לחגיגות, היא נועדה ליישום ולביקורת מה עוד החברה בישראל לא עשתה מספיק ואיך היא צריכה לעשות וכמה שיותר מהר.
יוסף ג'בארין: דברים בהחלט חשובים והדגשים גם שחשוב לנו לשמוע סביבם סוגיית הפערים, הנושאים של אוכלוסיות מוחלשות, האוכלוסייה הערבית, הערבית הבדואית, אנשים עם מוגבלויות, אלה הנושאים שבפחות משעה שנותרה לנו חשוב למקד את הדברים.
יוסף ג'בארין: איתנו איתי קרויטורו ממועצת התלמידים והנוער הארצית.
יוסף ג'בארין: כשאני שומע את הדברים של ורד חשבתי האם בכלל פנו אליכם ממשרד החינוך, מקבינט הקורונה, מישהו ניגש אליכם לשמוע מה אתם חושבים?
יוסף ג'בארין: בבקשה, רשות הדיבור שלך.
איתי קרויטורו: אני יו"ר מועצת התלמידים והנוער הארצית מכיתה י"א.
איתי קרויטורו: אני לא רוצה לחזור על הדברים של אתמול אבל בראייה של הזכות לחינוך ברשותך אתייחס אליה ועוד נקודה אחת מרכזית מבחינתי, הנושא של זכויות ילדים ונוער באופן כללי בישראל.
יוסף ג'בארין: רק כדי לשתף את הנוכחים, אנחנו מקיימים איתך ועם המועצה בשעה 13:00 דיון משותף שיהיה לכם יותר זמן כמובן לדבר ולהשתתף, והוא סביב הסוגיה של ההשתתפות שלכם בקבלת ההחלטות.
איתי קרויטורו: בדיוק.
איתי קרויטורו: אז אני קודם כל רוצה לברך אותך ואת הוועדה, אני חושב שזה אחד מהמחוזות החזקים ביותר של בני הנוער במדינת ישראל, שכל כך חשוב שהם מתקיימים, בצורה שלא תמיד אפילו מבוגרים מצליחים להבין מה זה עושה לבן נוער כשמישהו מקשיב ורואה אותו ומבין שיש לו את הזכות להישמע, וזה עם השפעה שהיא מרחיקת לכת.
איתי קרויטורו: לכן אני קודם כל רוצה לברך מהנוער על הדבר הזה.
איתי קרויטורו: בנושא של הזכות לחינוך, הציגו כאן לפניי גם ח"כ אלהרר וגם ורד את הפגיעה הכל כך מהותית שיש בנושא של חינוך.
איתי קרויטורו: אני רוצה להתייחס לזה מהמקום שלנו.
איתי קרויטורו: התהליכים שנעשו עד היום הם כן תהליכים של איזה שהוא שיח ושיתוף.
איתי קרויטורו: הבעיה שלנו היא מה שקורה בשטח והבחירות שמשרד הבריאות עושה.
איתי קרויטורו: אני רוצה לפרט.
איתי קרויטורו: אנחנו נמצאים בפורום שותפים של משרד החינוך על פתיחת מערכת החינוך מאז סוף חודש אוגוסט.
איתי קרויטורו: אנחנו הצענו בסוף השבוע שעבר לפני ישיבת הקבינט הראשונה מתווה יחד עם ארגון המורים, השלטון המקומי, ההורים ופורום ה-15.
איתי קרויטורו: כל הגורמים אמרו 'אנחנו מוכנים ליישם את זה'.
איתי קרויטורו: הצענו עוד מתווה מחמיר בהרבה למשרד הבריאות ולצערנו כל פעם מחדש איך שהוא בקבינט הקורונה, ועל אף שחלק מהדברים שלי הוקרנו והוצגו לקבינט הקורונה, אני יודע באופן ודאי, בעזרת השר גלנט, בוחרים להתעלם מאיזה שהוא מצב אמיתי שקורה בשטח.
איתי קרויטורו: אנחנו המלצנו וגם משרד החינוך יודע ואומר את זה.
איתי קרויטורו: מערכת החינוך צריכה להיות פתוחה עם עמידות ושרידות.
איתי קרויטורו: אי אפשר לפתוח אותה ולצפות לסגור אותה.
איתי קרויטורו: יש עכשיו החלטה על הנייר כשכולם יודעים מה המצב.
איתי קרויטורו: אני לא צריך לפרט אותו, כולם דיברו כאן, כמה שמיעוטים נפגעים ובני נוער, פשוט כל בן נוער, זה מרחיב את השוליים לכמה שאנחנו מסוגלים להכיל.
איתי קרויטורו: הנתון המפחיד מסוף יולי האחרון שהחמיר, ועדיין אין לנו נתון מחודש הוא ש-27.5% מהתלמידים התחברו לפחות מחצי מהשיעורים בזום.
איתי קרויטורו: זה אחד מתוך ארבעה תלמידים שבפועל נשר ממערכת החינוך בתקופת הקורונה.
יוסף ג'בארין: אתה מדבר עכשיו על הערכה שלכם לפי הנתונים שיש לכם - - -
איתי קרויטורו: לא, הערכה של משרד החינוך.
יוסף ג'בארין: אז תחזור על זה.
איתי קרויטורו: משרד החינוך לפי הדו"ח שמדבר על יולי שעבר שפורסם באוקטובר הזה, מדבר על 27.5% מהתלמידים שהתחברו לפחות מחצי מהשיעורים בזום.
איתי קרויטורו: זו נשירה של אחד מתוך ארבעה תלמידים בפועל.
איתי קרויטורו: זאת אומרת כולם כבר מבינים ויודעים שמסגרת זה העניין הקריטי פה.
איתי קרויטורו: לפתוח את מערכת החינוך כמו שקבינט הקורונה החליט אתמול זה ללכת עם ראש בקיר.
איתי קרויטורו: איך מתקבלת החלטה שאומרת 'בשבוע הבא נפתח את ה'-ו' בעוד שבועיים נפתח את י"א-י"ב, ונפתח באותו אופן, נחלק את זה לשניים, נביא רק שתי שכבות ללמוד לקראת הבגרות' וכל זה תלוי בעליה בתחלואה, בעוד שאתמול בוועדת הקורונה אנחנו יושבים וד"ר אלרעי פרייס מציגה לנו שיש עליה בתחלואה.
איתי קרויטורו: אז זה לא ברור לנו איך מקבלים החלטה על הנייר שהיא כאילו מועדת לביטול מראש.
איתי קרויטורו: זה לחכות שבועיים בשביל לראות את התחלואה עולה ולא להחזיר אותנו.
איתי קרויטורו: עוד יותר חמור מזה, אתמול בדיון כל החטיבה וכיתות י' שדיברו על קושי כל כך משמעותי, תלמידי כיתות ז' לא ראו אפילו פיזית, הם לא מכירים את החברים שלהם, הם לא יודעים מה המסגרת שלהם, הם לא יודעים מי המורים שלהם והפגיעה בגיל הזה כל כך קשה, זה הגיל שבו האישיות שלנו נבנית בצורה הכי פגיעה שיש.
איתי קרויטורו: אנחנו מתעצבים, כל הדימוי העצמי שלנו מתגבש, וכל מה שעושים זה לשים אותנו מאחורי מסך ולהגיד 'אין לכם בגרות, ואין כאן אינטרס של בייביסיטר, אז לא נדבר עליכם'.
איתי קרויטורו: זה פשוט לא מתכתב עם המציאות.
איתי קרויטורו: אני אגיד את זה מעל כל במה, אנחנו פשוט מתעלמים ונאבדים מאחרי מסכים.
איתי קרויטורו: שום פיצוי שמדינת ישראל תיתן לא יוכל להחזיר את הגלגל הזה אחורה.
איתי קרויטורו: השאלה שכשהקורונה תסתיים עוד חודש, עוד חודשיים, עוד חצי שנה או עוד שנה, מה יקרה בעשור, בשני העשורים או בשלושה העשורים עם כל כמעט מיליון בני הנוער האלה שנשברים.
איתי קרויטורו: וזה פשוט שיקול שנראה שהוא לא נמצא על השולחן בכלל.
איתי קרויטורו: זה באמת מקום שמכעיס אותנו וגורם לנו לתחושת תסכול כל פעם מחדש.
איתי קרויטורו: אנחנו מאוד מצפים לקבל תשובות ושכן המתווה של הקבינט יאושר.
יוסף ג'בארין: לא נשקלו אופציות של אולי מפגשים, גם אם חד פעמיים, פעם בשבוע, לשעתיים, במרחב פתוח של - - -
איתי קרויטורו: יש מפגשים הפגתיים חברתיים.
איתי קרויטורו: אבל מה שאנחנו אומרים זה שמפגש הפגתי הוא עוזר, הוא נותן אויר לנשימה.
איתי קרויטורו: קודם כל היום מפגש הפגתי מאושר רק בחוץ ואנחנו בנובמבר יחסית גשום, כל יום כאן הוא נצח מבחינת בני נוער, אז זה לא תמיד מתאפשר וגם אם זה מתאפשר זה רק מול מורה אחד.
איתי קרויטורו: זה לא מסגרת.
איתי קרויטורו: זה מפגש חברתי הפגתי בצורה מאוד מוגבלת.
יוסף ג'בארין: אני פשוט אומר את זה כי אני חושב שהמצב כרגע שבו התלמידים לא נפגשים הוא פשוט מצב אבסורדי.
איתי קרויטורו: חד משמעית.
קארין אלהרר: הם פספסו את כל הקיץ.
איתי קרויטורו: זה לא שהם לא נפגשים, הם נפגשים, הם נפגשים באופן פירטי.
קארין אלהרר: ולא מבוקר ונדבקים יותר.
איתי קרויטורו: אתמול הציגו לנו משרד הבריאות שיש עליה בתחלואה בגילאים האלה מבלי שפתחנו את מערכת החינוך, שזה עוד יותר מוכיח שאנחנו נפגשים.
איתי קרויטורו: יש הפגנות של אלפי תלמידים שעוד יתעצמו עם הזמן ויש מפגשים ואומרים, בשעות הלילה המאוחרות רואים תלמידים נפגשים יותר ויותר ויותר, ברור שיהיה מפגש, זה בדיוק מה שראינו באוגוסט האחרון כשהיו את מסיבות הענק של כל כיתות י"ב אחרי שהגבילו את היכולת שלנו לראות את החברים שלנו.
איתי קרויטורו: כולם חיפשו מפלט ובמקום לנסות להכיל ולהבין ולייצר מסגרת הגיונית אז בני נוער מרדו בזה וראינו פתאום התפוצצות של תחלואה בגיל הזה.
איתי קרויטורו: זה ללכת עוד פעם ראש בקיר.
יוסף ג'בארין: אנחנו לא רוצים להגיע לשם, רוצים כמובן שתהיה שמירה על הכללים וזה אפשרי במסגרת מתווה שיאפשר זאת בתוך המוסדות.
איתי קרויטורו: ברשותך אדוני היו"ר, אני רוצה להתייחס לעוד זכות אחת קטנה-גדולה, וזה באמת באופן קצת יותר כללי.
איתי קרויטורו: אני חושב שהבעיה עם היישום של אמנת זכויות הילד הבינלאומית במדינת ישראל זה הנושא של איזו שהיא אסטרטגיה שמדברת על היישום בשטח.
איתי קרויטורו: התפיסה היא לא תפיסה של זכויות.
איתי קרויטורו: אתה לא תיכנס לבית ספר או לרשות מקומית ולרוב יסתכלו עלינו כעל יצור בר דעת שצריך להתחשב בו, שיש לו זכויות.
איתי קרויטורו: רוב בני הנוער לא יודעים מה זה אמנת זכויות הילד הבינלאומית או לא תמיד מודעים שאפילו יש חוק שמגן על הזכויות שלהם, הרבה חוקים שמגנים על הזכויות שלהם.
איתי קרויטורו: השופטת בדימוס רוטלוי, אדם שתרם הרבה לפחות לעיצוב התפיסה שלי, יש מה לעשות, אנחנו חייבים לעשות ולתקן ולפחות שתהיה נציבות שיש בכל רשות נציב שאחראי על היישום של חוק זכויות התלמיד.
יוסף ג'בארין: תודה רבה איתי.
יוסף ג'בארין: דברים חשובים, אבל בהחלט לחבר את דבריך למנכ"ל יוניס"ף רועי מלמד.
יוסף ג'בארין: יוניס"ף היא קרן האו"ם למען הילדים.
רועי מלמד: שלום לכולם.
רועי מלמד: אני חייב להודות שאחרי הדברים המצוינים האותנטיים והכואבים של איתי אין לי המון מה להוסיף אבל אני רוצה לומר שהשילוב של הדברים שאיתי אמר יחד עם השותפה שלנו טובה בן ארי ששנים אנחנו עושים דברים ויחד עם ורד עמיתתי שהדברים שלה כואבים ונכונים, הדבר שהכי מדאיג אותי זו העבודה שבעצם כיוניס"ף אנחנו בכל העולם מטפלים בנושא הזה ואנחנו מטפלים במצבי אסון ואנחנו שומרים את הקשר של בני הנוער למערכות החינוך ולהוויה החינוכית גם אחרי מצבי אסון, גם אחרי שיטפונות, גם אחרי מלחמות אזרחים לא עלינו.
רועי מלמד: אני חושב שהפער הכי גדול שיש לנו היום זה שאנחנו לדעתי מפסידים את הדור הזה, כמו שאיתי אמר, אני נתלה בחיבור שלו לשטח, וכל הנושא של החשיפה של בני הנוער, החשיפה של ילדי ישראל לנושא של האמנה של הזכויות, לצערנו זה פשוט לא קורה בשנתיים האחרונות גם בגלל הקורונה עכשיו כמובן כי פיזית אנחנו לא יכולים לפגוש את הילדים, וגם בגלל תהליכים בתוך בתי הספר גם מבחינת הנגישות שלנו לתלמידים וגם מבחינת החשיפה לאמנה והעבודה הישירה עם קבוצות עבודה, דברים שעשינו בעבר עם טובה, ועם הפיקוח על זכויות התלמיד ועם יוסי מיכל ועם בתי ספר בשטח.
רועי מלמד: לצערנו העובדה שהיינו בשנתיים של בחירות ובין לבין והחלפות שרים וכל מיני דברים כאלה, אין מדיניות אחידה ויציבה שבעצם אומרת שאנחנו צריכים כיעד שכל אחד מילדי ישראל ומורי ישראל כי גם להם יש את הזכויות שלהם בתוך זכויות הילד ואת התפר הזה בין זכויות הילדים וזכויות המורים, כל אחד מהילדים במערכת החינוך ילמד ויידע את האמנה, יכיר אותה, ייחשף אליה, יידע מה מגיע לו ומה הוא מחוייב לו גם כי כמובן זה לא זכויות בלבד.
רועי מלמד: בתוך הדבר הזה אין תכנית מסודרת ורב שנתית שאנחנו יכולים להגיד 'בואו נכניס את הדבר הזה לתודעה הישראלית, להוויה הישראלית' ולצערנו התקצוב של הפעילות המשותפת תקוע בבירוקרטיה בתוך משרד החינוך כבר למעלה משנתיים או שנתיים וחצי, למרות שכתבנו לעניות דעתי תכנית מצוינת יחד עם טובה בן ארי והבאנו פיילוטים מהעולם והבאנו חומרים של best practices ותכניות מאוד מוצלחות מהעולם של בית ספר - - - לילדים ותהליכים שמשרד החינוך כבר השקיע בהם הרבה זמן ומשאבים יחד איתנו כדי להרחיב את התודעה ולגייס את הקהילות ולגייס את התלמידים לכל הנושא של זכויות הילד וההטמעה שלהן.
רועי מלמד: בעצם התכנית יושבת על המדף ומחכה בגלל בירוקרטיה וויכוחים ותקציבים ועכשיו גם קורונה לאישור, ועד שזה לא נפתר אנחנו לא יכולים לעבוד מול הילדים.
רועי מלמד: נכון שזה חתיכה אחת בפאזל שאותי זה מאוד מתסכל אבל אני חושב שאם אנחנו נבנה את השכבות האלה יחד שמנהלות בתי ספר מצוינות כמו אורנה שלי שטובה הזכירה ועדיין לא דיברה ואני מקווה שיינתן לה גם הזמן, בגלל זה גם אקצר, ואנשים טובים בשטח שעובדים עם הילדים והם מחוייבים לזכויות ואנחנו רוצים להביא דברים מהעולם ולשתף את ילדי ישראל שיהיו חלק מהעשייה העולמית בנושא זכויות, ובסוף אנחנו נופלים על תקציבים, על בירוקרטיה, על מעברים בין יחידות בתוך משרד החינוך והילדים מפסידים.
רועי מלמד: הדוגמה שלנו היא סיפור מיקרו למשהו מקרו שאנחנו רואים היום בתקופת הקורונה איך הוא התפוצץ ואנחנו מאבדים עליו שליטה.
רועי מלמד: זה מה שצריך, צריך תהליכים ארוכי טווח מתוקצבים עם יעדים לאומיים גם בנושא של מודעות וגם בנושא של העשייה בנושא זכויות הילד, בנוסף על כל שאר הדברים שהוזכרו כאן, נציבות זכויות הילד, הצעות החוק וכולי שכמובן אנחנו תומכים בהם ואנחנו חלק מקואליציות וכל התהליכים שקרו לאורך השנים שקשורים אליהם, ועד שזה לא יהיה וזה יהיה מתוקצב ומובנה, לא נוכל לבנות מלמטה את האפקט המצטבר של ההכרה של האמנה וההכרה של הזכויות וחשיפה של הילדים לכל הדבר הזה.
רועי מלמד: תודה רבה על ההזדמנות ועל ההשתתפות שנתתם לי להיות חלק מהדיון.
יוסף ג'בארין: ככל שנוכל לסייע בקידום התכנית מול משרד החינוך אנחנו נשמח לקבל את הפרטים ונשמח גם לסייע לפחות מה שאפשר בעניין התקציבי.
יוסף ג'בארין: האגודה לזכויות האזרח, עו"ד טל חסין בבקשה.
אורנה שלי: האם אוכל בינתיים להשלים כמה דברים?
יוסף ג'בארין: אנחנו חייבים להתקדם ולתת לארגונים ברשותך.
אורנה שלי: אני אשמח שתחזור אלי כי אני רוצה להציג איך בית ספר מקדם זכויות ילדים באורח החיים שלו, איך הוא מטמיע את זה.
יוסף ג'בארין: דיאנה בארון מאלו"ט.
דיאנה בארון: אני עו"ד דיאנה בארון מהאגף לקידום זכויות באלו"ט ונמצאת איתי גם יעל גבר.
דיאנה בארון: דבר ראשון אנחנו מברכים את כינוס הוועדה, אנחנו חושבים שזאת אמנה מאוד חשובה לציון 30 שנה כמעט לאישרור האמנה ואנחנו רואים גם הרבה שותפים לעשיה כאן
דיאנה בארון: לקידום זכויות של תלמידים עם מוגבלויות.
דיאנה בארון: אז תודה רבה לכם על הנושא הזה.
דיאנה בארון: אנחנו כאן לתת את הזווית של המפגש בין האמנה לזכויות הילד לנושא של אנשים עם מוגבלויות, תלמידים עם מוגבלויות באופן ספציפי.
דיאנה בארון: אנחנו חושבים שבשנים האחרונות ישראל עשתה צעדים מאוד משמעותיים לקידום שוויון - - - של תלמידים עם מוגבלויות בחינוך, אבל עדיין יש פערים שישראל צריכה להתייחס אליהם בין אם באמצעות שינויי חקיקה או שינויי מדיניות או שינויי אסטרטגיה.
דיאנה בארון: נושא ראשון שגם ציינו בנייר העמדה שהגשנו לוועדה אתמול, זה הנושא של תיקון 11 לחוק החינוך המיוחד.
דיאנה בארון: מדובר בתיקון לחוק החינוך שעבר בשנת 2018 כשהמטרה המרכזית שלו הייתה לעבור משיח של שילוב תלמידים לשיח של שילוב והכלה שלהם, כדי להבטיח את הקניית המיומנויות להשתלבות של תלמידים בחברה ובקהילה בהמשך, וכדי לתת להם את האפשרות המקסימלית להתפתחות אישית במערכת החינוך המיוחד או לתלמידים שמשולבים במערכת החינוך הרגילה.
דיאנה בארון: אז פער ראשון שאנחנו חושבים שצריך לתת עליו את הדעת זה המחסור במסגרות.
דיאנה בארון: אלו"ט מטפלת בעשרות אם לא מאות פניות כל הזמן שנובעות מהמחסור במסגרות לחינוך מיוחד וספציפית מסגרות לתלמידים עם אוטיזם, כיתות תקשורת בבתי ספר לחינוך הרגילים או גני תקשורת ועד שלא יהיה מענה מתאים שמתאים לצרכים של הילד ויאפשר את קידום טובת הילד בצורה המותאמת למוגבלות, אז בעצם יהיה את הפער הזה וזה מופיע באופן ספציפי גם במגזר החרדי ובמגזר הערבי ששם חוסר המענה הקיצוני של המסגרות המותאמות לטובת הילדים מונע את מימוש זכות הילד לחינוך מותאם ולשוויון מהותי במערכת.
יעל גבר: עוד נקודה שנרצה להעלות זה הכלים שבעזרתם יש אפשרות לילדים ותלמידים שנמצאים בתוך המערכות החינוכיות לקבל את השירותים המותאמים להם.
יעל גבר: אנחנו גם נציף את המחסור ההולך וגדל של מטפלים פרה רפואיים במסגרות החינוך המיוחד ובמסגרות החינוך הרגיל, זאת אומרת בהינתן שילד משובץ במסגרת החינוך המתאימה לו אנחנו היום עדים למחסור חמור מאוד במטפלים פרה רפואיים שהם בעצם הכלים שאמורים לתת איזו שהיא הזדמנות וכלים ופן טיפולי חינוכי עבור הילדים כדי לקבל ולממש את הזכות שלהם לשוויון בחינוך וגם בהמשך בחייהם.
יעל גבר: הדבר הנוסף שהוא נושא מאוד כאוב זה נושא סייעות השילוב והסייעות בבתי הספר ובגני התקשורת של החינוך המיוחד.
יעל גבר: היום המקצוע מוסדר באופן חלקי, ההכשרות שקיימות כמעט ולא קיימות ובעצם אם אנחנו מדברים על סייעות השילוב לצורך העניין של ילדים שמשולבים במערכת החינוך הרגיל, נושא הסייעות והכשרתן כמעט ולא קיים זאת אומרת שיש ילדים שנמצאים במערכת החינוך הרגיל, סייעת שאמורה ללוות אותם בכל יום הלימודים, לתווך להם את היום ולאפשר להם להשתתף במשימת החינוך אותן סייעות אינן מוכשרות לבצע את התפקיד הזה וזה אחד הנושאים הכאובים שמייצרים פער מאוד גדול באפשרות ובזכות לחינוך באופן מהותי.
יעל גבר: זו הזדמנות גדולה מבחינתנו גם לדבר ולראות את כל השותפים שלנו שהדבר הזה זורם בדמם, אז תודה.
יוסף ג'בארין: תודה על ההשתתפות וגם על המסמך.
יוסף ג'בארין: נשמח להיות בקשר ונראה, יכול להיות שיש הצדקה בהחלט לקיים דיון נפרד בנושאים האלה כדי להעמיק בהם, אשמח לעשות את זה בהמשך.
יוסף ג'בארין: זו באמת הזדמנות, אני יודע שגם נציגי האגודה וגם ועדת המעקב מחכים אבל זו הזדמנות עכשיו לשמוע אם כבר עלה הנושא של זכויות אנשים עם מוגבלויות, את רחלי אברמזון כי לא שמענו אותה בהתחלה, לעניין החינוך המיוחד רחל היא מנהלת האגף לחינוך מיוחד.
רחל אברמזון: שלום לכולם ותודה לך אדוני היו"ר.