GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף ג'בארין: החלטה מטעמכם שאומרת שיש כרגע מאמצים של משרדי הממשלה להסדיר את הישובים ובינתיים צריך לחכות עם פגיעות בלתי הפיכות בתושבים בדמות הריסת הבתים.
יוסף ג'בארין: מי מוסמך לתת החלטות- - -
סיגל אורבך: כמו שנעה הסבירה, יש מדיניות אכיפה מאוד מקלה בעניין של המגזר הבדואי בנגב, היא נועדה כדי דווקא לאפשר את זה שכשעושים שיחות כמו שאתה מתאר, שנועדו לאפשר תכנון, לא תהיה עוד בניה שגורמת לזה שכל תכנון שיעשו בעתיד לא יוכל לצאת לפועל.
סיגל אורבך: אם מנסים לעשות תכנון, ליצור במקום מסוים כביש, במקום מסוים מקום לגן ילדים, במקום מסוים מקום למרפאה ובמקום אחר ריאה ירוקה, אם כל הזמן יבנו על המקומות האלה, אי אפשר יהיה לעשות תכנון ובעצם להבנתי מסמכי המדיניות נועדו כדי באמת לבלום בניה חדשה שתסכל את האפשרות לעשות תכנון כמו שצריך.
יוסף ג'בארין: לגבי מסמך המדיניות בנגב, תוכלי להעביר לוועדה העתק?
יוסף ג'בארין: כי זה מסמך פתוח לציבור, נכון?
סיגל אורבך: כן.
סיגל אורבך: אני אעביר.
יוסף ג'בארין: אם תוכלי לעשות זאת עוד היום אנחנו נשמח.
יוסף ג'בארין: אני אעבור לנציגת משרד הכלכלה, יועצת המנכ"ל מיכל צ'רנוביצקי.
מיכל צ'רנוביצקי: שלום.
יוסף ג'בארין: את איתנו בדיון שמעת את הדברים גם של התושבים, חברי הכנסת, של משרד המשפטים.
יוסף ג'בארין: אנחנו מודעים למאמצים של השר, של מנכ"ל המשרד לקדם הכרה בישובים והסדרת ישובים, גם אלה שיש לגביהם החלטה להכיר, של הממשלה משנים קודמות.
יוסף ג'בארין: שאלנו גם את השאלה מדוע לא להקפיא את פעולות ההריסה עד להתקדמות במאמצים הללו.
יוסף ג'בארין: אשמח להתייחסותך.
מיכל צ'רנוביצקי: אני אגיד שבאמת אנחנו מאז שהשר נכנס לתפקיד ובעצם קיבל לידיו את הרשות להסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב אנחנו עושים מאמצים רבים, גם בנקודות שהיו תקועות הרבה שנים, לנסות להגיע לפתרונות.
מיכל צ'רנוביצקי: אנחנו כמובן מאמינים גם בפתרונות של הסדרה במקום איפה שזה מתאפשר, גם בהתאם לוועדת גולדברג ופרבר-בגין שהיה בזמנו ושבעצם לא ממש בוצע לאורך השנים, עכשיו אנחנו לוחצים חזק בכיוון הזה, ביחד כמובן עם רשות הבדואים.
מיכל צ'רנוביצקי: באמת יש כמה מקומות שיש התקדמות.
מיכל צ'רנוביצקי: צריך להבין שהדברים האלה לוקחים זמן וזה לא שהתחיל משא ומתן עם תושבים באיזה שהוא מקום ואז תוך כמה חודשים כבר יוכלו לראות שם ישוב, זה לא ככה.
מיכל צ'רנוביצקי: זה לוקח זמן, זה הרבה דיונים בין משרדי השונים, זה ממש לא רק אנחנו אבל אנחנו באמת נותנים שם מאמץ מאוד גדול בעניין הזה ומקוים שתהיה התקדמות בתקופה הקרובה.
מיכל צ'רנוביצקי: לעניין האכיפה, דבר ראשון צריך להבין, ואתם יודעים את זה שבעצם האכיפה מפוזרת בין כמה גורמים ולא אצלנו, זה גם היחידה לאכיפה במשרד האוצר, גם רמ"י, הסיירת הירוקה, המשרד לביטחון פנים, יש פה הרבה גורמים שמעורבים בזה.
מיכל צ'רנוביצקי: הזכרתם את המסמך של מדיניות האכיפה ואני רוצה להגיד שאחרי בדיקה שעשינו בנושא הזה צרך להגיד שאפילו מדיניות האכיפה בשטח היא באיזה שהוא אופן מקלה יותר מהמסמך וטוב שכך.
מיכל צ'רנוביצקי: אולי מילה על הסיפור של מדיניות אכיפה, שבסופו של דבר כשנצמדים לחוק היבש אי אפשר לבצע את הכל, ואז יש מדיניות אכיפה של מה יותר חשוב למדינה ומה פחות ולפי זה הולכים, וגם באמת השיקולים של ההסדרה ודברים כאלה נכנסים בפנים.
מיכל צ'רנוביצקי: אבל באמת המדינית בשטח, כשתקבלו את המסך, צריך להבין שהמדיניות היא אפילו יותר מקלה אבל היא גם מאוד שונה, אינה דומה המדיניות של רמ"י למדיניות אגף האכיפה במשרד האוצר ולפעמים זה מתנגש.
מיכל צ'רנוביצקי: באמת בגלל זה גם ביום-יום זה מאוד קשה, לפעמים מגיע איזה צו באיזה שהוא מקום לאיזה שהוא בית ואנחנו גם מנסים - - - או אולי לדחות אותו ולראות מה קורה שם והרבה פעמים אפילו הסיפור הזה שגוף אחד אומר 'או.
מיכל צ'רנוביצקי: קיי מבחינתי זה בסדר' ולגוף אחר זה פחות בסדר מבחינתו, אז יש פה הרבה עניינים של תיאומים מורכבים.
מיכל צ'רנוביצקי: בהמשך למה שנעה אמרה אנחנו בדיון גם עם משרד המשפטים, גם אנחנו עושים את הבדיקות שלנו עם רשות הבדואים לראות אם במקומות שהתחלנו משא ומתן או מקדמים משא ומתן שהיה תקוע יש אפשרות גם להקל שם בנושאים של אכיפה כדי שזה יעזור למשא ומתן.
מיכל צ'רנוביצקי: אנחנו מקווים שיהיו התפתחויות טובות בזמן הקרוב.
יוסף ג'בארין: יש מספר ישובים שאפילו יש החלטת ממשלה על ההכרה בהם וכשאני מבקר שם בישובים, אני שומע שבשטח לא מתקדם כלום ואני מאוד מעריך את הניסיון של משרד הכלכלה לקדם את זה ואני מקווה שנשמע מכם בשורות טובות בתקופה הקרובה.
יוסף ג'בארין: זה המינימום אולי שהיינו מצפים, שאותם ישובים שכבר קיבלו הכרה, ההכרה הזו תקבל ביטוי גם בשטח.
יוסף ג'בארין: ולא מדובר בישוב אחד, זה מספר ישובים.
מיכל צ'רנוביצקי: נכון.
מיכל צ'רנוביצקי: וצריך להבין גם שלפעמים יש בעיות בתוך העיירות, גם שם יש עניינים של תביעות בעלות, גם שם יש ענייני אכיפה, זה לאו דווקא בפזורה, ואנחנו מנסים בהרבה מקומות וגם במקומות כמו שאמרת, שנכון, יש שם כבר ישובים שהיו אמורים להיות מתוכננים אבל יש בהם בעיות שהם תקועים אנחנו נכנסים לשם.
מיכל צ'רנוביצקי: אם העלית את זה אז רק אגיד שיש כמה מקומות כמו מולדה, מרעית, אני מתארת לעצמי שאתה מייחס גם למקומות כאלה, שבאמת זו עבודה של הרבה שנים אחורה שהתכנון שהם היה בעייתי ובסופו של דבר כשבאים לבצע את התכנון הוא ממש כמעט בלתי אפשרי לביצוע בשטח באמת.
מיכל צ'רנוביצקי: אלה גם נקודות שהממשלה תצטרך בהמשך להכנס אליהן ולראות איך פותרים את זה ויכול להיות שיצטרכו לעשות שינויים בתכנון ויכול להיות שיצטרכו החלטות ממשלה חדשות, אבל באמת אני חושבת שכל המשתתפים פה בדיון יודעים שכל הסיפור של הנגב זה סיפור של שנים ארוכות, באמת שלא מצליחים להגיע לפתרון כולל ושמתקדמים בקצב מאוד איטי בכל מיני מקומות ואנחנו נכנסנו לזה עם כל האנרגיות ומקווים שבזמן שיש לנו נוכל לקדם את זה כמה שיותר, אבל באמת אני חושבת שכולנו פה מודעים לעניין שזה נושא, כמו שאתה אומר שיש מקומות של סיפור של עשרות שנים לפעמים, שהדברים תקועים, וגם סיפור של אמון שנשבר בין התושבים לבין המדינה ואנחנו עובדים הרבה על שיקום האמון עכשיו, וכמובן שגם העניין של להקל באכיפה זה משהו שחשוב שייכנס לסיפור הזה.
יוסף ג'בארין: מיכל את מדברת על אמון, אני אומר לך ממה שאני שומע מהתושבים ומחבריי על הגישה העוינת של הרשות לפיתוח החברה הערבית הבדואית.
יוסף ג'בארין: אני מציע פשוט באמת להיות בדיאלוג ישיר עם האוכלוסייה עצמה, עם נציגי האוכלוסייה, יכול להיות שבכלל הגיע הזמן לחשוב על ביטול הרשות הזו כחוליית קשר שלא צריכים אותה בשטח אלא חשוב להיות בקשר עם האוכלוסייה ונציגיה.
מיכל צ'רנוביצקי: אז אני אגיד עוד משפט, חשוב לציין שרשות הבדואים בסופו של דבר כמו כל גוף ואגף בממשלת ישראל אמור לבצע את מדיניות השר, היו פה שרים אחרים לפנינו והמדיניות שלהקהייתה שונה ורשות הבדואים ביצעה את המדיניות שלהם, עכשיו רשות הבדואים מבצעת את המדיניות שלנו.
מיכל צ'רנוביצקי: נכון, בסופו של דבר זה אותם אנשים והרבה פעמים אנשים שאומרים 'הבנאדם הזה קודם ביצע מדיניות אחרת יש לי איתו בעיה של אמון' אבל בהחלט יש שינוי מאוד גדול, הם מבצעים את מדיניות השר וגם במקומות שהיה נתק בין התושבים לבין רשות הבדואים עכשיו מתפתח משא ומתן, גם אנחנו מעורבים כמעט בכל דבר, אנחנו עומדים בישירות מול התושבים ביחד עם רשות הבדואים.
מיכל צ'רנוביצקי: אבל זה משהו שחשוב לזכור אותו, שמדובר בעובדי ממשלה שעושים את מדיניות השר ומה שהיה קודם זה מה שהיה קודם, עכשיו יש שר עם מדיניות חדשה והם מבצעים את מדיניות השר.
יוסף ג'בארין: תודה רבה מיכל.
יוסף ג'בארין: נעבור למורן מעמותת סיכוי שביקשה להתייחס.
מורן אביב: ממש בקצרה, גם בתגובה למה שנאמר על ידי משרד המשפטים.
מורן אביב: תראו, אנחנו מדברים על 2,000 הריסות בשנה כמו שנאמר פה, ועל 150,000 תושבים שחיים בנגב בצורה בלתי מוסדרת, זה מספר עצום לעומת התכניות ומספר יחידות הדיור שמצליחים לאשר בשנה.
מורן אביב: כלומר גם כשהוועדה מאשרת יחידות דיור, ואנחנו מדברים על 25,000 ב-2019, זה לא מדביק את קצב הגידול ואת הצרכים שהאוכלוסייה וחשוב להבין את זה.
מורן אביב: וכשאני אומרת 25,000 יחידות דיור, זה לא אומר שכבר אפשר לבנות כי לא לכולם הוצאו היתרים.
מורן אביב: לא מכוחם ניתן תמיד בהכרח לבנות ואז קצב ההיתרים מאוד מאוד איטי, ושוב, אין פה הלימה בין קצב גידול האוכלוסייה לבין המהירות שבהם מתקדמים תהליכי התכנון והמדינה נכשלת פעם אחר פעם במתן פתרון שהוא גם תכנוני, הוא גם הסדרה, הוא גם תכנון מחדש ליחידות הדיור החדשות, הוא גם להסדיר את הקיים והוא גם תשתיתי.
מורן אביב: אנחנו גם רואים תשתיות מסכנות חיים וזה לא משהו שיש להקל בו ראש, ואנחנו אומרים שהמדינה חייבת להפסיק לפנות להריסה ולאכיפה בטרם היא תשלים את תהליכי התכנון.
מורן אביב: יש פה משהו שכבוד היו"ר הדגיש אותו, שאין מנוס מלהפנות את המשאבים האלה שהיום מפנים לאכיפה ולהריסה, לתכנון ולהסדרה, להסיר חסמי תכנון, לדבר עם האוכלוסייה ולהבין היכן ניתן כבר להוציא היתרים.
מורן אביב: לא הגיוני שכל ילד שביעי בממוצע, מבדיקה ראשונית שלנו, נהרס לו בית.
מורן אביב: יש לזה השלכות ארוכות טווח הרסניות ואנחנו מבקשים להפנות את אותם משאבים למתן פתרון ולהתנהל מול האוכלוסייה לפתרונות מהירים וטובים שישפרו לה את איכות החיים.
יוסף ג'בארין: זה חלק אינטגרלי מההמלצות שלנו.
יוסף ג'בארין: תודה רבה מורן.
יוסף ג'בארין: פרופ' סמדר בן אשר ממרכז מנדל בנגב בבקשה.
יוסף ג'בארין: אנחנו חותרים לסיום ונשמח לשמוע התייחסות מסכמת שלך.
סמדר בן אשר: בוקר טוב.
סמדר בן אשר: אני פסיכולוגית במקצועי.
סמדר בן אשר: לפני 16 שנים נחשפתי לבעיית הילדים שהבתים שלהם נהרסים כשהייתי פסיכולוגית מחוזית במחוז דרום של משרד החינוך.
סמדר בן אשר: באותה תקופה, 2004, 2005, עבדנו שנה וחצי כדי לתמוך בילדי גוש קטיף שהצטרכו להיעקר מבתיהם, להיות מפונים, מגורשים, כל אחד לפי השקפת עולמו.
סמדר בן אשר: באותה תקופה מצאתי את עצמי עם יד אחת מלאה עזרה לילדים שמפנים אותם מגוש קטיף ויד שניה חסומה לגמרי בהקשר לילדים הבדואים שמפנים אותם.
סמדר בן אשר: מה שאני רוצה להגיד שהבעיה שאני מכירה אותה קיימת כבר הרבה מאוד שנים.
סמדר בן אשר: אני רוצה להגיד שני דברים בפן הפסיכולוגי ואחד מעשי.
סמדר בן אשר: אם דיברה קודם חברת הכנסת על הפירמידה של מאסלו עם הצרכים הבסיסיים היא צודקת וזה נכון, השלב הבא בפירמידה זה שייכות.
סמדר בן אשר: ילד שאין לו את הצרכים הבסיסיים של מקום מגורים, של מים, מזון, מחסה, גם אין לו צרכים של שייכות.
סמדר בן אשר: הדאגה שלי היא איך הילדים האלה יגדלו אחר כך עם איזו שהיא חוויה של שייכות למדינה.
סמדר בן אשר: אני רוצה להגיד בהקשר הזה שמחקרים מראים שפגיעה בגיל הצעיר בילדים בהקשר למלחמה, להשקפת עולם, לתפיסה חברתית היא דבר שמתווסף לתוכם ומאוד מאוד קשה, אם בכלל, לשנות את זה.
סמדר בן אשר: במילים אחרות אני אומרת שזה כל כך משמעותי שהילדים האלה בגיל הרך והצעיר לא יחוו עוינות למדינה, שאחר כך היא ללא תיקון.
סמדר בן אשר: בעיני הריסת הבתים היא לא רק הריסה של בתים, היא גם הריסה של יסודות בפנים רגשיים.
סמדר בן אשר: כל נושא החוסן שאנחנו כל כך צופים לו בעוטף עזה - - - אחד המרכיבים בסיסיים שלו זה קוהרנטיות, זה המשכיות.
סמדר בן אשר: ילדה שחוזרת מהגן ואין לה בית, אין לה המשכיות.
סמדר בן אשר: ילד שחוזר מבית ספר או מקבל הודעה בבית הספר שאין לו בית, אין לו המשכיות.
סמדר בן אשר: זאת אומרת זה פגיעה באחד ממרכיבי החוסן הכי בסיסיים שאנחנו מכירים היום בגישה אוטוגני, זאת אומרת גישה שהיא גישה של בריאות.
סמדר בן אשר: אני רוצה להגיד משפט אחד לגבי השירות הפסיכולוגי.
סמדר בן אשר: השירות הפסיכולוגי החינוכי נועד לסייע לילדים בתוך מערכות החינוך, זאת אומרת הוא נועד שילדים יוכלו ללמוד ולהתקדם ולהרגיש טוב בבית הספר ולממש את הפוטנציאל שלהם.
סמדר בן אשר: טיפול פסיכולוגי רגשי טראומטי כמו של הילדים האלה מחייב מערך נוסף, מערך נפרד.
סמדר בן אשר: אנחנו יודעים שמערך כזה הוקם למפוני גוש קטיף הוא נקרא 'מענים', הוא פעל 12 שנים ובעצם נתן שירות לכל הילדים, היום יש מענה אחר שהוא גם מחוץ לפסיכולוגים החינוכיים שעושים את העבודה בבית הספר.
סמדר בן אשר: במילים אחרות הטיפול הרגשי בילדים מחייב הקמת מערך של מומחים לטראומה שיתנו את התמיכה וינסו לסייע להקל על החוויה הזאת, וזאת הקריאה שלי.
יוסף ג'בארין: ולצערי אני מבין כמובן שהמערך הזה לא קיים.
סמדר בן אשר: הוא לא קיים היום.
סמדר בן אשר: במרכז מנדל לפיתוח מנהיגות בנגב שאני עובדת בו היום ויש כאן גם נציגים שנמצאים, אנחנו עובדים עם קבוצות מנהיגות בשטח שינסו לתת לזה מענה אבל זה לא מענה מקצועי.
יוסף ג'בארין: בהמשך לדברים האלה גם קיבלתי מחקרים של פרופ' נהאיה דאוד על ההשלכות הקשות על הילדים, על המשפחה.
יוסף ג'בארין: אנחנו אולי נעלה את זה לאתר הוועדה.
יוסף ג'בארין: תודה על השתתפותך פרופ' בן אשר.
יוסף ג'בארין: חשוב לשמוע את משרד החינוך.
יוסף ג'בארין: המפקחת על הייעוץ בחברה הערבית הבדואית סנא ג'בארין.
יוסף ג'בארין: שלום.
יוסף ג'בארין: אני סנא ג'אברין אגברייה, אני מפקחת על צוות היועצים בבתי הספר בחברה הערבה הבדואית, בין היתר על הכפרים הלא מוכרים שזה שני ישובים בעיקר, במועצת אל קאסום ונווה מדבר, אבל לא רק, יש לנו עוד ישובים.
יוסף ג'בארין: נמצא יחד איתי עמיתי מפקח כולל גם על אותם כפרים, ד"ר מוחמד אלעתאמין, מפקח כולל שהוא שותף לכל התהליך.
יוסף ג'בארין: ידוע שיועצים חינוכיים הם אלה שאמונים על תחום החוסן ועל הרווחה הנפשית, מה שפרופ' סמדר ציינה קודם.
יוסף ג'בארין: אתחיל ממקום אותנטי מאוד, אני אגיד שאין ספק ואין חולק שמדובר בסוגיה קשה ואף מהקשות ביותר שמערכת החינוך מתמודדת והתמודדה איתה אי פעם לצערי הרב.
יוסף ג'בארין: אדגיש ואציין שהילד הערבי בדרום חווה גם כך, בשל כל מיני מצבים מורכבים, שרשרת של אירועים משבריים והאירוע המשברי הזה בא ומוסיף ומעצים לצערי, והוועדה - - - כותרת לזכויות הילד, אבל שמה את זה תחת הכותרת של הריסת בתים אבל על מנת שאגיד עד כמה אנחנו מסכימים שבאמת האירוע עוצמתי, הילד לא מאבד רק את הבית, הוא מאבד את האבא שלו ואת האמא שלו ואת הקהילה שלו ואת הנפש שלו וזה באמת דורש או יוצר עוצמות על כל מה שמשתמע מכך.
יוסף ג'בארין: נאמרו פה דברים שאני מאוד רוצה להדגיש אותם מהמקום של משרד החינוך, בעיקר לצד היותו משרד ממשלתי, תרשו לי להדגיש את מקומו של משרד החינוך כמעטפת טיפולית ורגשית.
יוסף ג'בארין: נאמר כאן קודם על ידי אחת החברות הנכבדות שמשרד החינוך לא נותן מענה ולא ממקום של התבוננות אלא ממקום של אותנטי מאוד, דווקא כאן אני רואה במשרד החינוך או בבית הספר כמסגרת, המעטפת היחידה הטבעית שבאמת ממחישה את חצי הכוס המלאה, כי זה המקום היחידי שבאמת נותר כדי לחבק את הילד הפגוע הזה.
יוסף ג'בארין: משרד החינוך מתייחס כפי שאמרתי לאירוע כאירוע משברי לכל דבר, נותן את המענים ולא רק במישור של התלמידים אלא במישור של - - - במישור של ההורים גם כן, בשני המישורים, פרואקטיבי וריאקטיבי.
יוסף ג'בארין: בקצרה אומר, שהיועצות מדווחות על ילדים שבאמת פגועים נפשית וחרדה ממושכת, טראומה, סיוטי לילה, כעסים לפעמים על החברה, לפעמים על עצמם ולפעמים על הממשל וזה באמת יוצר קושי למשרד החינוך להנחיל את הערכים כי איך שהוא מגיעים לצמתים מנוגדים, נשירה סמויה וגלויה, רגרסיה בלמידה, דכאון, איבוד תקווה בחיים ויש לנו ילדים ויועצות שאמרו שהילדים לפעמים גם מגלים סימנים של אובדנות או רצון להתאבד או לאבד את החיים בגלל זה.
יוסף ג'בארין: אני אומרת את זה על מנת להתחבר למקום של הצורך שאליו דווקא כיוונה פרופ' סמדר.
יוסף ג'בארין: אנחנו יועצים חינוכיים, יש לנו פסיכולוגים חינוכיים ורק בשביל לסבר את האוזן במציאות מהשטח יש לכל בית ספר, מעבר לכמה בתי ספר שנותרו ללא יועצים שזו סוגיה בפני עצמה, יש פסיכולוג אחד שמגיע כדי לטפל בסוגיות על הקשת, בין היתר בסוגיה הספציפית הזאת, יום אחד או יומיים בקושי וזה לא בכל בתי הספר, בעל יסודי זה לא נמצא.
יוסף ג'בארין: אני ארצה להדגיש את זה כאן כהמלצה, שאני מסכימה שאם יש לי המלצה לשים כאן זה באמת להגביר ולתגבר את המערך הטיפולי בדגש על פסיכולוגים ברווחה וכל מה שמשתמע מכך.
יוסף ג'בארין: כך יתאפשר לנו כמערכת לעמוד בעוצמת הפגיעות.
יוסף ג'בארין: תודה רבה ונקווה לטוב.
יוסף ג'בארין: קודם כל תוצאות קשות מבחינת ההשפעה הנפשית הפסיכולוגית ובוודאי גם הרווחתית והחינוכית, והקריאה החשובה לתגבר את המערך הטיפולי.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר שלדעתי תוך שבועיים נקיים ישיבה בכל מה שקשור ללימודים מרחוק אז גם ניכנס לסוגיה של התמיכה הייעוצית הפסיכולוגית וגם הסוגיה שמעיקל הזכיר לעניין הקשיים בלימודים בתקופה הזו, שיעור מאוד קטן לצערי של תלמידים שמצליחים לשמור על קשר עם מערכת החינוך בצל הסגר ומשבר הקורונה.
יוסף ג'בארין: אנחנו נתעמק בנושאים האלה אולי בשבועיים הקרובים.
יוסף ג'בארין: אנחנו חייבים לסיים כי יש לנו עוד ישיבה.
יוסף ג'בארין: יש הרבה דיונים היום בגלל יום הנגב ויום זכויות הילד.
יוסף ג'בארין: אני רוצה להודות לכל המשתתפים וסליחה מאלה שלא הצליחו לדבר, אני מקווה שניתן להם הזדמנות בדיונים עתידיים.
יוסף ג'בארין: אסכם ואומר שהוועדה קובעת באופן הכי נחרץ כי הריסת ביתו של ילד מהווה הפרה בוטה של זכויותיו הבסיסיות, זכויותיו לרווחה וזכותו לחינוך, לקורת גג, לתמיכה משפחתית ואין ספק שכאן מדובר בהפרת האמנה לזכויות הילד שמדינת ישראל חתומה עליה.
יוסף ג'בארין: הוועדה מברכת על הודעת משרד המשפטים מיום חמישי באשר להקלה במדיניות האכיפה של חוק קמיניץ וקובעת שיש ליישם קודם כל הקלה זו בנגב, שם הריסת הבתים כפי שאנחנו מדווחים היא באופן יום-יומי.
יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת לאפשר גם למשרד הכלכלה וגם למשרד המשפטים להמשיך את המשא ומתן לקידום הסדרת הישובים הערבים, שמענו על הקמת צוות שמטרתו לקדם את ההסדרה של הישובים הערבים בנגב ולכן אנחנו קוראים לרשויות להקפיא את מדיניות ההריסה, את אכיפת צווי ההריסה עד אשר יושלמו הליכי התכנון ויוכתרו בהצלחה המאמצים להסדיר את הישובים הערבים בנגב.
יוסף ג'בארין: הוועדה מבקשת לקבל ממשרד המשפטים את מסמך המדיניות בנוגע לאכיפת מדיניות הריסת הבתים בנגב ובהמשך לדברים ששמענו על ההשפעה הנפשית הפסיכולוגית והרגשית הוועדה קובעת שיש לספק תמיכה רגשית על ידי אנשי מקצוע, לילדים שבתיהם נהרסו וייהרסו לצערי כנראה גם בעתיד.
יוסף ג'בארין: הוועדה גם שמעה בדאגה רבה את העובדה שגם בתקופת הקורונה הרשויות ממשיכות להרוס בתים בלי לתת את הדעת לרגישות התקופה הזאת.
יוסף ג'בארין: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך וממשרד העבודה והרווחה להגביר את המערך הטיפולי, הפסיכולוגי, הרווחתי והייעוצי חינוכי לילדים הערבים בנגב.
יוסף ג'בארין: לדיון הזה בטח יהיה המשך.
יוסף ג'בארין: טוב, בוקר טוב לכולם, סבאח אל חיר, אני פותח את הישיבה של הוועדה לזכויות הילד בנושא מצבם של תלמידים פלסטינים במערכת החינוך בירושלים המזרחית, תמונת מצב, ובמיוחד בצל משבר הקורונה המתמשך.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר שחלק מהנושאים עלו בדיונים אחרים שהיו לנו, והבנו את הצורך למקד את הדברים במה שקורה בירושלים המזרחית.
יוסף ג'בארין: מכאן גם המיקוד בדיון של היום.
יוסף ג'בארין: תלמידים בירושלים המזרחית שבעצם מתמודדים עם מציאות של כיבוש ושל סיפוח, שמשתקפת במציאות של חיים בעוני אדיר.
יוסף ג'בארין: כשאני מקבל נתון שאומר, 78% מהמשפחות בירושלים המזרחית מתחת לקו העוני, זה נתון שצריך להדהים את כולנו.
יוסף ג'בארין: מצבם היה קשה עוד לפני הקורונה ברמה של עוני, דוחק, צפיפות.
יוסף ג'בארין: בתחום החינוך אנחנו מדברים על סוגיה שחוזרת על עצמה בדיוני הוועדה, גם בוועדה לחינוך, גם כאן וגם בוועדת הפנים, על מחסור באלפי כיתות לימוד ומחסור בתקציבים.
יוסף ג'בארין: אני מבין שהמצב אף הוחמר עכשיו בצל הקורונה.
יוסף ג'בארין: לפי הנתונים שאני מקבל, יותר מ-3,000 כיתות לימוד חסרות בירושלים המזרחית.
יוסף ג'בארין: חסרים מרחבים ציבוריים בתוך בתי הספר שצפופים למדי, נושאים שגם דוח מבקר המדינה מ-2019 הדגיש אותם ואנחנו גם רואים אותם בדוחות של עמותת עיר עמים והדוח האחרון שהיה בספטמבר האחרון.
יוסף ג'בארין: אני שוב חוזר על הנתון שמדבר על 78% מתושבי ירושלים המזרחית, הפלסטינים, חיים מתחת לקו העוני.
יוסף ג'בארין: זה נתון גם שמופיע בדוח של מכון ירושלים.
יוסף ג'בארין: לפי הנתונים שאני גם מקבל, כ-30,000 אנשים שעובדים בירושלים המזרחית איבדו את פרנסתם בזמן משבר הקורונה.
יוסף ג'בארין: הנושא גם כולל את הקושי העצום בתחום של המחשבים הניידים.
יוסף ג'בארין: המחסור מוערך כיום ב-50,000 מחשבים, מחציתם בבתי הספר הרשמיים ומחציתם בבתי הספר המוכרים הלא רשמיים.
יוסף ג'בארין: לזה גם מתווסף המחסור בתשתיות אינטרנט והקושי להתחבר ללמידה מרחוק.
יוסף ג'בארין: לפי הנתונים שאני מקבל, יותר -50% מהתלמידים בירושלים המזרחית אינם בכלל יכולים להתחבר לתשתיות.
יוסף ג'בארין: כל זאת על רקע אפליה קשה של תוכנית הטאוג'י, תוכנית הלימודים הפלסטינית, זאת על אף שיותר מ-80% מהתלמידים בירושלים המזרחית מוסיפים ללמוד בתוכנית טאוג'י.
יוסף ג'בארין: אני מקבל נתונים לפיהם ישנה הטיה תקציבית מתמשכת, ארוכת שנים, לטובת התוכנית הישראלית, מה שכמובן מעמיק את המצוקה ואת ההדרה כלפי התלמידים הפלסטינים.
יוסף ג'בארין: חשוב לנו כמובן לשמוע מהשטח את תמונת המצב, לקבל ההתייחסויות של משרד החינוך, של עיריית ירושלים על מה נעשה בתחום.
יוסף ג'בארין: אין ספק שהנתונים כאן הם נתונים מאוד מדאיגים ומאוד בוערים.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לברך את חבריי, חברי הכנסת שהגיעו לדיון.
יוסף ג'בארין: אני אשמח לפתוח בלשמוע אותם, ואחר כך נשמע גם נציגים מהשטח, נציגי ארגונים ונציגי משרד החינוך והעירייה.
יוסף ג'בארין: גם משרד התקשורת איתנו בכל מה שקשור גם לתשתיות האינטרנט.
יוסף ג'בארין: אני אשמח לפתוח עם חבר הכנסת, ד"ר אחמד טיבי, יו"ר סיעת הרשימה המשותפת, שבעצמו, גם בנוסף להיותו בן העיר טייבה, מתגורר בירושלים ומכיר מקרוב את המצוקה שאני מתייחס אליה.
יוסף ג'בארין: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.
אחמד טיבי: סבאח אל חיר.
אחמד טיבי: תודה רבה כבוד היושב-ראש, חברי יוסף ג'בארין.
אחמד טיבי: אני מודה לך על העלאת הנושא.
אחמד טיבי: אני תדיר מקבל תלונות על המצוקה והמחסור במערכת החינוך בירושלים המזרחית, שנקודות שאתה העלית ואנחנו נעלה, ויש נקודות פוליטיות מדיניות שנובעות מעצם הכיבוש בירושלים המזרחית, כמו האילוץ ללמוד תוכנית ישראלית במקום תוכנית פלסטינית, תוכנית לימודים, ואם אתה לא מלמד, אתה מוענש.
אחמד טיבי: יש סנקציות.
אחמד טיבי: היות והמציאות הפוליטית של העיר, נמצאת תחת כיבוש מ-67', אחריות הכיבוש היא גם בדאגה לעניינים הבסיסיים וגם למערכת החינוך.
אחמד טיבי: אכן, 78% נמצאים מתחת לקו העוני, כלומר כל האספקטים של חיים הם בעייתיים: כלכלה, חברה, לימודים, תשתיות, תחבורה, מסחר.
אחמד טיבי: לגבי מערכת החינוך עצמה, גם לפי הדוח של מבקר המדינה, גם לפי הדוח של עיר עמים שאתה הזכרת בהתחלה, מחסור בכ-3,000 חדרי לימוד.
אחמד טיבי: הצפיפות היא חסרת תקדים.
אחמד טיבי: שיעור הנשירה של תלמידים בבתי הספר בירושלים המזרחית הוא מהגבוהים באזור, שלא לדבר על המצוקה והאבטלה של עשרות אלפים בתקופת הקורונה בירושלים המזרחית.
אחמד טיבי: לגבי תשתיות וחיבור אינטרנט, לימוד מרחוק, יש בעיה של אינטרנט, בעיה של תשתיות.
אחמד טיבי: יש בעיה של לימוד מרחוק.
אחמד טיבי: כל הנקודות האלה מחייבות את הדיון הזה שיזמת, ובצדק.
אחמד טיבי: למרות המציאות המיוחדת, אנחנו חייבים לדרוש את מה שמגיע להם במציאות הזאת.
אחמד טיבי: יש רשלנות, יש דחיקה אל השוליים.
אחמד טיבי: פחות תקציבים, פחות תשתיות.
אחמד טיבי: לך תראה את התשתיות של הכבישים, של ההזנחה, פינוי האשפה.
אחמד טיבי: נכון שזה שטח כבוש, אבל גם כובש אמור להיות אחראי על פינוי אשפה, כלומר כל פרטי החיים מהקטן אל הגדול.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.
יוסף ג'בארין: אולי לא הדגשתי מספיק את העובדה שכשליש מתושבי העיר, כ-140,000, גם מתמודדים מעבר לגדר, ושם כל המצוקות שאנחנו דיברנו עליהן כרגע רק מחריפות.
יוסף ג'בארין: אני כמובן שותף לעמדה הפוליטית שהבעת, שטח שנכבש ב-67', אבל יש כיום אחריות על הרשויות לספק את כל השירותים הללו שהם בבחינת זכויות בסיסיות של התושבים.
אחמד טיבי: בהחלט.
סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש על העלאת הנושא החשוב הזה.
סעיד אלחרומי: אני אוסיף מעבר למה שאמר חברי, ד"ר טיבי, שירושלים המזרחית, יש בעצם מצור סמוי על האוכלוסייה שנמצאת שם.
סעיד אלחרומי: אין בנייה חדשה, אין בניית לא מוסדות ציבור ולא בנייה למגורים, לכן האנשים שם נמצאים במצוקה הכי קשה באזור.
סעיד אלחרומי: אין ספק שזה שטח כבוש וחלה אחריות בסיסית על מדינת ישראל כמי שכובש את השטח הזה, לספק את השירותים הבסיסיים, ועל אחת כמה וכמה כשמדובר בחינוך.
סעיד אלחרומי: המצוקות ידועות וברורות לחלוטין.
סעיד אלחרומי: אני מקווה שאנחנו נמצא גם בקריאה למשרד החינוך, לרשויות השונות לעמוד ביעדים ולספק את הצרכים שהם אמורים לספק על פי כל דין.
סעיד אלחרומי: ירושלים המזרחית גם סובלת מעוני, גם ממצור.
סעיד אלחרומי: כפי שאמרתי, הצעירים עוזבים את העיר, עוזבים לשטחי הרשות הפלסטינית מעבר לגדר.
סעיד אלחרומי: גם הריסות הבתים שהם דבר שבשגרה בירושלים המזרחית, יש לו השלכות מאוד קשות על בני הנוער ועל האוכלוסייה בירושלים המזרחית, אז שוב תודה על הדיון החשוב הזה, אדוני היושב-ראש, ואני חושב שזה המקום לדבר על המצוקות של האוכלוסייה הזאת.
יוסף ג'בארין: תודה, חבר הכנסת סעיד אלחרומי.
יוסף ג'בארין: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.
אימאן ח'טיב יאסין: סבאח אל חיר, אכן דיון חשוב וגם כאוב כמו שאר הנושאים שמביאים לכך, במיוחד שמדובר בילדים צעירים.
יוסף ג'בארין: עד עכשיו לא קיימנו אף דיון חגיגי להגיד שהכול בסדר.
יוסף ג'בארין: הוועדה הזאת תמיד עוסקת במצוקות ובקשיים.
אימאן ח'טיב יאסין: לצערנו הרב המציאות הזאת היא בכל התחומים, ומכאן גם הצורך להעלות כל הזמן וללחוץ למען שינוי מציאות זו.
אימאן ח'טיב יאסין: בנוסף למה שדיברו חבריי, אני רוצה להתייחס לנושא ספציפי של התחבורה הציבורית, שאין בתוך העיר תחבורה מסודרת, אין רב-קו בתוך מזרח העיר.
אימאן ח'טיב יאסין: כמובן שזה מייקר את הנסיעה וזה מעלה את אורך הזמן של הנסיעה וזה גורם עוול לאנשים שהם גרים במזרח העיר וצריכים ללכת או לעבודה או לבית הספר או לקבל שירותים רפואיים שנמצאים במערב העיר.
אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו מדברים על תחבורה ירודה ורדודה, אנחנו מדברים על חוסר בתשתיות, אנחנו מדברים על אין תחנות, אנחנו מדברים גם על התחנות שנמצאות, שהן גם לא מונגשות.
אימאן ח'טיב יאסין: כל הסיפור של תחבורה ציבורית הוא סיפור גם עקרוני.
אימאן ח'טיב יאסין: הדבר הנוסף, אנחנו יודעים כמה המצב מבחינת רמת החינוך במזרח העיר הוא ירוד, ולכן אנחנו עדים להרבה משפחות, במיוחד כאלה שבאים מהצפון ומחפשים חינוך לילדים שלהם, אז הם מחפשים מסגרות פרטיות ומקומות אחרים כדי לשלוח את הילדים שלהם, אבל זה לא פותר אותנו מלתת ולדאוג שיהיה חינוך נורמלי מיטבי אפילו לאותם ילדים מתוך העיר.
אימאן ח'טיב יאסין: לפני רמת החינוך צריך לדאוג גם לרמת הבריאות.
אימאן ח'טיב יאסין: אני קראתי את החומר וגם שמעתי מעוד חברים שהמצב של ההיגיינה בתוך בתי הספר הוא "על הפנים".
אימאן ח'טיב יאסין: כאשר נמצאים בבית ספר אחד 900 תלמידים ובבית ספר אחר 2,000 ומשהו תלמידים ותלמידות, ואנחנו כאילו מקצים רק תקן של עובדת ניקיון אחת, איך אפשר להתקיים?
אימאן ח'טיב יאסין: מספיק שחצי מהתלמידים ייכנסו לשירותים.
אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו לא נדבר על משהו אחר, לא על החצרות, לא על הכיתות.
אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו יודעים שהמקום הזה הוא מקום שיכול להביא הרבה מחלות והידבקויות, לכן כל הנושא של מזרח העיר, אני חושבת שהוא סוגיה בין-לאומית שצריך להעלות אותה בדרגים הכי גבוהים.
אימאן ח'טיב יאסין: אין ספק שהסיטואציה של מזרח העיר מוכרת בעולם כסיטואציה מיוחדת שצריך לתת עליה את הדעת ואת הטיפול, ובמיוחד אם אנחנו מדברים על דברים בסיסיים כמו חינוך, בריאות, תחבורה.
אימאן ח'טיב יאסין: זה א'-ב' של החיים.
אימאן ח'טיב יאסין: כמובן העוני חוגג, המצוקה הכלכלית חוגגת, אז הרבה עבודה.
יוסף ג'בארין: כן, ואין ספק שטובת הילדים אמורה להיות מעל לכל שיקול אחר.
יוסף ג'בארין: אני קיימתי את הישיבה הזו בין השאר גם בעקבות פנייה של האגודה לזכויות האזרח וארגון עיר עמים, ולכן ברשותכם אני רוצה לפתוח ולתת להם אולי להציג את הנתונים ואת תמונת המצב לפני ההתייחסויות של משרדי הממשלה.
יוסף ג'בארין: עו"ד אשרת מימון שמלווה את הנושא הזה מזה מספר שנים.
יוסף ג'בארין: בוקר טוב, אשרת.
אשרת מימון: קודם כל תודה רבה, חבר הכנסת ג'בארין, על הדיון הזה המאוד חשוב.
אשרת מימון: אנחנו מאוד שמחות על הקיום שלו וגם שמחות מנוכחות משרדי הממשלה ועיריית ירושלים.