GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל מיטלמן: תאונות בסביבת הרכב, לא ילד שנוסע בכביש מהיר ונהרג בתאונה אלא דריסה באזור הרכב.
יעל מיטלמן: אני אצטרף למה שאמרו כאן לפניי כמה דוברים מכובדים לגבי שיפור התשתיות.
יוסף ג'בארין: בחנתם את הנושא של תמותת תינוקות בגלל היעדר או אי נגישות של שירותי רווחה?
יוסף ג'בארין: יצא לכם לבחון גם את הנושא מההיבט הזה?
יעל מיטלמן: פחות.
יעל מיטלמן: אני חושבת שאנחנו יותר עוסקים בנושאים שקשורים לבריאות, אבל הולכת ומתפתחת אצלנו ההבנה שאי אפשר לנתק את נושא התשתיות מקידום בריאות.
יעל מיטלמן: כשאין תשתיות, הסברה לבדה לא תצליח לעזור, זה מתחבר לשיח על 922 וההחלטות שלידה.
יעל מיטלמן: אני אשתף בדקה, כי צריך לדבר על דברים אופטימיים, על אירוע שמתקיים ברגעים אלו ממש ברהט, אג'יק, אנחנו ועוד גופים נוספים מהחברה האזרחית, האקדמית העסקית, משיקים היום שיפוץ של חלל בתוך המסגד ברהט והסבה שלו למשחקיה בשותפות עם המסגד, מתוך הבנה שאם ילדים משחקים במשחקיה הם לא משחקים בכביש.
יעל מיטלמן: זה אירוע קטן, אנחנו צריכים עוד מהסוג הזה, עוד מרחבים ייעודיים למשחק, עוד הקמה של תשתיות, התאמה של תשתיות.
יעל מיטלמן: משחקיה זה החלק הקל אולי, כשמדברים על כבישים, על הפרדה בין שטחי חניה לשטחי פנאי ומשחק ושטחים להולכי רגל, זה תקציבים אחרים ותשתיות אחרות, אנחנו לא נוכל לזה לבד.
יעל מיטלמן: אנחנו צריכים התייחסות ייעודית בתוך החלטות הממשלה שעוסקות בפיתוח חברתי כלכלי ויותר מקוראים לוועדה לתמוך בצעדים כאלה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה יעל.
יוסף ג'בארין: הצטרפה ח"כ עאידה תומא סלימאן.
עאידה תומא סלימאן: אני באמת מעריכה את העובדה שאתה מקיים את הדיון הזה אדוני היו"ר, זה נושא שאנחנו גם אפילו לפני שנכנסתי להיות ח"כ בארגוני נשים עסקנו בו רבות כי זה לא רק משליך על בריאות ומקרי התמותה של הילדים, זה עלול גם להיות אינדיקטור או מסביר את השפעת בריאות האישה, האמא, על התינוק הנולד ואיך בעצם המחסור בטיפול בהרבה נשים, וזה לא במקרה שזה קורה בנגב, בתנאים הפיזיים הקיימים שבהם התינוק הזה נמצא, אם זה בכפרים הבלתי מוכרים, אם זה בתנאים של הבית עצמו והקור והחום שהתינוקות האלה נחשפים אליהם, אבל גם כן העובדה של מעקב אחר ההריון וטיפול באשה ההרה זה גם נושא חשוב.
יוסף ג'בארין: עלה גם הנושא של דכאון אחרי לידה.
עאידה תומא סלימאן: ודיכאון אחרי לידה, האחוזים הם גם גבוהים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמחקרים של פרופ' ניהאיה דאוד מסבירים הרבה מהתופעות האלה וכדאי מאוד להתייחס אליהם.
עאידה תומא סלימאן: אבל המחסור בשירותים הבריאותיים והרווחתיים בתוך בעיקר הכפרים הבלתי מוכרים, משליכים ומסבירים ונותנים אותות גם על בריאות האמא, האישה במקרה הזה וגם בריאות התינוק.
עאידה תומא סלימאן: בלי לטפל בשני הממדים, גם מתן שירות יותר טוב ופתיחת תחנות והעלאת מודעות, כאשר האישה לא מבינה או לא יודעת ואף אחד לא הסביר לה את ההשלכות של המחסור בטיפול ובמעקב בתקופת ההריון על בריאות התינוק, היא לא תעשה את זה.
עאידה תומא סלימאן: את הטיפול בתינוק אחר כך לאחר לידה.
עאידה תומא סלימאן: אם אין הדרכות אינטנסיביות וביקורים בבתים והסברה איך אפשר לתקן את המצב כך שלהוריד את הרמה, היא לא תוכל לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: בנושא התאונות, קוראים לזה תאונות חצר, הבעיה היא שאין חצר.
עאידה תומא סלימאן: הבעיה שאין חצר מסודרת שמפריד בין שטח החניה לשטח המשחק, יש איזה שהוא שטח פרוץ שהילדים בגלל שגם אין משחקיות ואין איפה לשחק באופן מסודר, אין פארקים, אין פארק עם מתקנים, אז כן.
עאידה תומא סלימאן: הילד מסתובב בחוץ ואז הוא גם יכול ליפול במקומות מסוכנים וגם יכול לקבל מכות וגם לצערנו הרב יכול להידרס על ידי בני משפחה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן להבין שכל הנושאים שברמת מדיניות גדולה ומדיניות אפליה נגד ציבור שלם ונישול קרקעות, אפשר לתרגם אותם או מתרגמים אותם בסופו של דבר להשפעה יום יומית גם על הבריאות וגם על רווחה וגם על בטחון התינוקות ולא רק המבוגרים.
יוסף ג'בארין: כמובן חלק מהדברים וההמלצות עיגנו אותם בהמלצות הוועדה.
יוסף ג'בארין: בהמשך גם לדברים שהושמעו על ידי המשתתפים ואנשי המקצוע.
יוסף ג'בארין: דוברת אחרונה מהמועצה הלאומית לשלום הילד, עו"ד מיטל בק.
מיטל בק: שלום.
מיטל בק: תודה רבה.
מיטל בק: אנחנו בסיום הדיון ואני אנסה להתמקד בדברים מרכזיים.
מיטל בק: לגבי הנתונים, דובר על הפערים בין החברה היהודית לערבית ואנחנו שוב יושבים כאן, אני זוכרת שהיה דיון בוועדה בנושא הזה ב-2017, 2018 ואנחנו רואים שהנתונים לא השתנה בהרבה מאז.
מיטל בק: אנחנו עדים לפער משמעותי וכמו שנאמר כבר קודם, בקהילה הבדואית נתונים מזעזעים של כמעט פי 8.
מיטל בק: הילדים ממשיכים למות לצערנו וניתן למנוע את זה.
מיטל בק: אנחנו שומעים כאן היום שלא נעשו מספיק מאמצים ופעולות, שומעים פה מהמשרדים שבדרום יש נוהל חדש, יש תקן של עובדת, זה מעט מדי ואולי מאוחר מדי.
מיטל בק: אנחנו מבקשים תקצוב של התכניות, הקמה של טיפות חלב שדובר על זה בדיון.
מיטל בק: אנחנו לא רוצים לשבת כאן עוד שנתיים עם אותם נתונים.
מיטל בק: אני כן רוצה לדבר על מה כן ומה לא.
מיטל בק: כמו שדובר כאן, גם חינוך - - - בתוך האוכלוסייה, אנחנו מדברים על הסברה ומניעה.
מיטל בק: על טיפת חלב, וכל הזמן מדברים על זה, היה פה דיון ייעודי בנושא הזה לאחרונה.
מיטל בק: צריך לעשות reaching out, צריך לאתר מי האוכלוסיות בסיכון, מי לא מגיע, הסברה ואיתור של האימהות והילדים, להגיע לתוך האוכלוסייה, לא להמתין שאנשים יגיעו לטיפות אלא שהטיפות יגיעו לתוך האוכלוסייה.
מיטל בק: אנחנו מכירים את הניידת שעוברת בין הישובים וצריך להגביר את התדירות שלה ולהגביר את ההסברה על חשיבות הבדיקות.
מיטל בק: לגבי תשתיות גם נאמר כאן וגם בדיונים אחרים בנושא, אנחנו צריכים פריסה הרבה יותר רחבה של השירותים, הקמה של עוד טיפות, זה נדבך אחד בדבר הזה אבל זה עוד מרפאות, זה אנשי צוות, זה מימון והשקעה, אנחנו לא מספיק שמענו את הדבר הזה היום ואנחנו נבקש דיון נוסף, דיון מעקב, לשמוע נתונים ותשובות יותר ברורות לדבר הזה.
מיטל בק: שמענו פה היום על העובדה שיש ישובים שהם לא מוכרים ובגלל זה לא מוקמת בהם תחנת טיפת חלב.
מיטל בק: בעינינו זה מחדל, אפשר לפתור את זה.
מיטל בק: אם יש בית ספר ויש מעון, למה שלא תהיה תחנה?
מיטל בק: גם היו תחנות ונסגרות, לא ברור מדוע, ואנחנו רוצים לקבל גם תשובות על כך בדיון הנוסף.
מיטל בק: לגבי ירושלים שמענו כאן את הנתונים וראינו את זה בחומר הרקע של הדיון.
מיטל בק: אם יש עליה, אנחנו רואים, תלולה, בקרב תמותת תינוקות בחברה הערבית במגזר בשכונות בירושלים, אז למה אנחנו לא שומעים על פעולות שנעשות שם, למה אנחנו צריכים לקבל את הנתון הזה כמובן מאליו?
מיטל בק: זה מחייב כניסה מעמיקה יותר לשכונות.
מיטל בק: דבר אחרון שאני רוצה לומר לגבי טיפות חלב.
מיטל בק: כמו שאמרתי, התקיים דיון לאחרונה בנושא הזה, המועצה כבר מתריעה שוב ושוב על זה שמדובר בשירות שהוא מיובש לאורך השנים.
מיטל בק: זה הפך לתחנת חיסונים.
מיטל בק: מדינת ישראל חייבת להשקיע בגיל הרך, בהוספה של תקצוב של תקנים, איוש של התקנים שכבר מתוקצבים, שדרוג ושיפוץ של מבנים, קיצור של התורים הארוכים, פעולות הסברה ומניעה בתחנות, זה לא דברים חדשים, הם נאמרים כאן חדשות לבקרים.
מיטל בק: אם הפעולות לא נעשות במגזר הכללי, בכלל האוכלוסייה בישראל אז בוודאי הדבר נכון לאוכלוסייה הערבית שעליה אנחנו מדברים היום, בישובים מוכרים ושאינם מוכרים.
מיטל בק: הדבר צריך להיות ברור ועל אחת כמה וכמה מטופל דווקא שם.
מיטל בק: עוד אגיד שמתגבשת יוזמה של מספר ארגוני מגזר שלישי להצעת חוק בנושא של טיפות חלב, להעמיק את העשייה של הטיפות שהן לא יהיו רק תחנות של חיסונים.
מיטל בק: אנחנו מקווים שההצעה הזאת תקודם בהקדם.
מיטל בק: היא תובא לעיון הוועדה בקרוב, אנחנו מקווים שיהיה מימון לתקצוב של השירות, לעשות פעולה הרבה יותר מעמיקה כדי לפתור את הבעיות בכלל במגזר הכללי אבל בוודאי שבמגזר הערבי.
יוסף ג'בארין: הצעת חוק מאוד חשובה ונשמח כמובן לסייע בקידומה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לכל המשתתפים, הדוברים, למי שהגיע לכאן.
יוסף ג'בארין: תודה מיוחדת לחברי ח"כ סמי אבו שחאדה שליווה את הדיון ואת ההכנות לדיון.
יוסף ג'בארין: האמת היא שהיום אולי יותר התמקדנו בתמונה המאוד עגומה וקשה והמלצות שהוצגו בדיון, פחות שמענו ממשרד הבריאות לגבי צעדים ספציפיים וקונקרטיים, אז כדי לעקוב אחרי הנושא נדגיש את ההמלצות ונרצה לקיים דיון בעוד כשלושה חודשים כדי לראות מה מתקדם בעבודת משרד הבריאות בנושא.
סמי אבו שחאדה: האמת כבוד היו"ר, שמענו דבר שבעיני הוא הרבה יותר קשה.
סמי אבו שחאדה: שמענו שהם מודעים לעניין והתחילו תכניות.
סמי אבו שחאדה: כל התכניות כנראה היו טובות, אבל כולן נפסקו.
סמי אבו שחאדה: זה משהו שבאמת קשה להבין.
סמי אבו שחאדה: אם לא הייתה מודעות, היינו יכולים להבין אבל הם התחילו תכניות, הם מבינים את המצב ואז כל תכנית עובדת שנה או שעושים פיילוט וסוגרים.
יוסף ג'בארין: כן, למרות שאני לא כל כך שמעתי על תכניות, חוץ מניסוחים כלליים, לא משהו ספציפי.
יוסף ג'בארין: תכנית ספציפית ששמענו עליה באוניברסיטת בן גוריון בנגב להכשרת אחריות שהופסקה אחרי מחזור ראשון, אין ספק שיש לנו המלצה מאוד ברורה בתחום אבל דווקא בגלל מה שאמרת צריך לקיים דיון נוסף בנושא ולקבל יותר תשובות בהמשך גם להמלצות שנעביר למשרד הבריאות.
יוסף ג'בארין: אני מסכם ואומר שבאמת הפערים האדירים שנחשפו בדיון בעניין תמותת ילדים, פערים בין החברה הערבית לחברה היהודית הם פערים לא נתפסים ולא מקובלים, הם קיימים מזה שנים ארוכות ולא נראה שיש צמצום, בטח לא משמעותי, עם השנים.
יוסף ג'בארין: אין ספק שהדבר מלמד על השקעה נמוכה בתשתיות הבריאות ובתשתיות בכלל בחברה הערבית והדרישה העיקרית שלנו היא להנגיש את כלל שירותי הבריאות אבל בעיקר שירותי בריאות לנשים ערביות, רפואת נשים, טיפות חלב, וצריך לפעול לסטנדרטיזציה של שירותי הבריאות.
יוסף ג'בארין: הוועדה קובעת שיש לעבות באופן משמעותי את התשתיות הללו, אבל בעיקר בישובים הלא מוכרים בנגב וצריך לפרוס את השירותים הללו בפריסה רחבה ומשמעותית.
יוסף ג'בארין: אין ספק שצריך לפעול להעלאת המודעות לחשיבות בדיקות לנשים הרות וילודים באמצעות קמפיינים ציבוריים גם בחסות משרד הבריאות.
יוסף ג'בארין: אנחנו מבקשים שזה ייעשה באופן מיידי וללא דיחוי.
יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת לממן בדיקות גנטיות ואחרות בזמן ההריון שתכליתן זיהוי מומים בקרב עוברים, בהמשך לדיון שנשמע כאן.
יוסף ג'בארין: הוועדה קוראת להעלאת מספר הרופאים והרופאות של נשים בחברה הערבית, נושא שעלה באופן מיוחד גם בהקשר של שירותי הבריאות בנגב.
יוסף ג'בארין: כמובן מה שהזכרתי כאן, הוועדה קוראת לתקצב מחדש מחזורים נוספים של תכנית הכשרת ערביות בדואיות בנגב, תכנית שהייתה במחלקה לסיעוד באוניברסיטת באר שבע.
יוסף ג'בארין: הדגשנו כאן את הצורך לאמץ תכנית כללית בתחום הבריאות.
יוסף ג'בארין: שמענו שיש תכנית שהייתה מוכנה ב-2018 בשיתוף אנשי מקצוע, עמותות בחברה הערבית, אבל נראה שהתכנית לא תוקצבה ולא אומצה במסגרת תכנית החומש 922 ולכן הוועדה קוראת לאמץ את התכנית הזאת ולתקצב אותה במסגרת תכנית החומש החדשה של משרד הבריאות ומשרד האוצר.
יוסף ג'בארין: שמענו כפי שהדגשתי בתחילת הדיון, את השרה לשוויון חברתי.
סמי אבו שחאדה: אנחנו רוצים שיאמצו את התכנית עם ובלי קשר לתכנית הבאה.
סמי אבו שחאדה: אנחנו רוצים שתהיה תכנית בשירותי הבריאות, איפה שיש הסכמה וברור לכולם שיש אפליה והמצב קשה ומביא לכל הסבל הזה, לפחות את התכנית הזאת - - -
יוסף ג'בארין: מצד אחד יש את התכנית הכוללת, שהשרה אתמול התייחסה באופן מפורש לצורך לכלול את תכנית הבריאות במסגרת תכנית החומש, אבל בוודאי שללא קשר אנחנו דורשים שמשרד הבריאות יציג את התכנית שיש לו כדי להנמיך באופן משמעותי את שיעורי התמותה המאוד גבוהים בחברה הערבית ביחס לחברה היהודית.
יוסף ג'בארין: מה שביקשתי מנציגת משרד המשפטים, שצריך לבחון את היקף יישום חוק ביטוח בריאות ממלכתי, היקף הפריסה של טיפות חלב ושירותי הבריאות לפחות ככל שהם מתקשרים לנושא הדיון היום, נושא של תמותת תינוקות ותמיכה בנשים בהריון ונשים אחרי לידה.
יוסף ג'בארין: אנחנו נעקוב אחרי ההמלצות הללו אחרי שנעביר אותם למשרדים הרלוונטיים ונקיים דיון המשך בעוד כשלושה חודשים.
יוסף ג'בארין: בוקר טוב לכולם, אני פותח את הישיבה של הוועדה לזכויות הילד, היום יום רביעי, 4 בנובמבר, בנושא המאוד חשוב בעבודת הוועדה ובכלל בחברה בישראל, הנושא של בטיחות ילדים ויעדים לבטיחות ילדים לעשור הקרוב, עד שנת 2030.
יוסף ג'בארין: אנחנו שמחים לארח את ארגון בטרם, כדי שגם ישתף אותנו ביעדים שהוא חשב עליהם ועבד עליהם בתקופה האחרונה.
יוסף ג'בארין: נשמח לשמוע אותם ולשתף אותם עם האורחים והמשתתפים היום בדיון הוועדה.
יוסף ג'בארין: אני מודע שהראש של כולם היום הוא אולי בענייני בחירות בארצות הברית ואולי כל שלוש דקות בודקים מה קורה שם - - -
אוסאמה סעדי: למה כל שלוש דקות?
אוסאמה סעדי: זה און-ליין, ישר.
וליד טאהא: בינתיים שניהם מנצחים.
יוסף ג'בארין: רציתי לומר שכשאני רואה שכל שלוש דקות בממוצע ילד מגיע לחדר מיון בישראל, עקב היפגעות בתאונה, זה נתון קשה מאוד.
יוסף ג'בארין: זה אומר 560 ילדים כל יום, 200,000 ילדים נפגעים כל שנה.
יוסף ג'בארין: בממוצע מתים בכל שנה 124 ילדים.
יוסף ג'בארין: אלה מספרים קשים מאוד, מסוכנים מאוד.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על הילדים של כולנו שנפגעים בתאונות שונות, בין אם זה תאונות דרכים, תאונות חצר, טביעה, שכחה ברכב וכד'.
יוסף ג'בארין: בעניין הזה, אני רואה שלפי הנתונים של ה-OECD, מדינת ישראל נמצאת בחצי העליון מבחינת שיעורי התמותה – בחצי העליון שהוא החצי היותר גרוע.
יוסף ג'בארין: מדינת ישראל מדורגת במקום ה-21 מבין 36 מדינות הארגון.
יוסף ג'בארין: אני רואה באופן ברור שככל שהנתונים מתייחסים לאוכלוסיות המוחלשות, גם כאן הן נפגעות יותר.
יוסף ג'בארין: האוכלוסייה הערבית מהווה 20% מאזרחי המדינה, אבל 25% מהתאונות הקטלניות הן בחברה הערבית.
יוסף ג'בארין: בולט לעין הנתון לגבי האוכלוסייה הערבית בנגב, שם הילדים מהווים 4.5% מהילדים באוכלוסייה הכללית, אך הם 18% מכלל המתים בתאונות לא מכוונות.
יוסף ג'בארין: אין ספק שהנתונים הללו מחייבים את כולנו לפעול באופן מיידי, הייתי אומר באופן בהול, כדי לצמצם אותם, לצמצם את הנתונים.
יוסף ג'בארין: מכאן החשיבות של המצגת שהכין ארגון בטרם לעניין תוכנית עבודה מקיפה במטרה לצמצם, אני מקווה שגם באופן משמעותי, את הנתונים הללו.
יוסף ג'בארין: לכן חשוב מאוד לראות מה ההצעות שעומדות על השולחן לצמצום פגיעות ילדים בתאונות בעשור הקרוב.
יוסף ג'בארין: אני חושב שדווקא בזמן המשבר הזה, שאולי העצים את הקשיים הרבים שילדים מתמודדים איתם, בעיקר ילדים, בהרבה תחומים, יש בהחלט חשיבות ניכרת לדיון הזה, ככול שהוא גם מתקשר להיבטים של חקיקה, של שיפור תשתיות, הגברת מודעות בחינוך, הגברת האכיפה.
יוסף ג'בארין: אני מניח שההמלצות יתייחסו גם לנושאים הללו.
יוסף ג'בארין: אני אסיים ואומר שאין ספק – מהדיונים שקיימנו בחודשים האחרונים בוועדה גילינו שאחת הסיבות המרכזיות להתעצמות משבר הקורונה והפגיעה הקשה שלו בחברה בישראל היא העובדה שהממשלה, המדינה, הרבה ממשרדי הממשלה פשוט לא היו ערוכים למשבר הזה.
יוסף ג'בארין: הדבר בולט במיוחד בשירותים החברתיים, בשירותי הבריאות, שקוצצו בשנים האחרונות וכך הגענו למשבר הזה בהחלט לא מוכנים.
יוסף ג'בארין: אני אומר שאי אפשר אפילו לחשוב על הנתון הזה שבעוד עשור, אם לא ננקוט בצעדים משמעותיים ומקיפים, בעוד עשור ימותו כ-1,200 ילדים – זה לפי הנתונים הסטטיסטיים של היום – מתאונות שאפשר בהחלט למנוע.
יוסף ג'בארין: לפחות את רובן אפשר למנוע ואפשר גם למנוע את אשפוזם של מאות ילדים בבתי חולים.
יוסף ג'בארין: אני מברך את חבריי חברי הכנסת ווליד טאהא ואוסמה סעדי.
יוסף ג'בארין: אני מברך גם את מנכ"לית ארגון בטרם אורלי סילבינגר ואת החוקר ד"ר אמיר פלק.
יוסף ג'בארין: אני מציע לפתוח בהקדמה של מנכ"לית ארגון בטרם, בבקשה.
אורלי סילבינגר: תודה רבה, כבודו.
אורלי סילבינגר: בוקר טוב לכל חברי הכנסת, לכל השותפים לנו בזום ולך כבודו, ד"ר יוסף ג'בארין.
אורלי סילבינגר: אני מאוד מתרגשת לפתוח את הדיון הזה הבוקר ורוצה בראש ובראשונה להודות לך, כבוד יושב-ראש הוועדה, על הזכות להיות במקום הזה ולהציג את המצגת שלנו.
אורלי סילבינגר: הוועדה לזכויות הילד כבר הפכה מזמן להיות בית לבטיחות ילדים, אתה שמלווה את הנושא שנים והוועדה עצמה.
יוסף ג'בארין: ליוויתי בקדנציה הראשונה כחבר ועדה ואני שמח שנפל בחלקי גם להיות היו"ר.
אורלי סילבינגר: זכות גדולה לנו.
אורלי סילבינגר: לפני שאני אציג את המצגת, אני רוצה לחבר אותנו, כולנו, למה שקורה היום בפועל.
אורלי סילבינגר: ביום ראשון האחרון פתחתי את המחשב, כדרכי אחת לשבוע, ולמרות שאני שומעת כל יום חדשות ויודעת מה קורה במדינת ישראל, הופתעתי לגלות שצוות המחקר שלנו, שעושה אחת לשבוע תמונת מצב של השבוע האחרון, שלח לנו הודעה שבשבוע האחרון מתו בתאונות חמישה ילדים.
אורלי סילבינגר: חמישה ילדים שחייהם כבר לא יחזרו, חמש משפחות שאיבדו את היקר מכול: בן 5 שרכב על אופניים ומשאית פגעה בו והוא נהרג; בן 13 שנדרס למוות בבאקה אל-גרבייה; ילד בן 17 שהתחשמל למוות בקלנסווה; בת שנה שנדרסה למוות בגליל המערבי ועוד ילד שנהרג כתוצאה מהיותו נוסע ברכב.
אורלי סילבינגר: אנחנו הולכים להציג היום נתונים, אבל בסוף נורא חשוב לי שנזכור שמדובר בחיים של ילדים חסרי ישע.
אורלי סילבינגר: אנחנו, בטרם, עובדים שנים רבות עם משרדי הממשלה.
אורלי סילבינגר: אני רוצה לומר שכל מה שנציג היום וכל מה שהצלחנו לעשות עד היום זה באמת תודות לשותפות ארוכת שנים עם אנשים מדהימים, מלאי מוטיבציה.
אורלי סילבינגר: העבודה שנציג היום, והתוצאות שלה, נעשתה על-ידי צוות רב-תחומי אצלנו בארגון, שכולל חיבור בין ידע מחקרי, נתונים, תהליכי מדיניות ציבורית ושינויים חברתיים רצויים, לצד שינוי במודעות שבסופו של דבר מובילה לשינוי בהתנהגות.
אורלי סילבינגר: זאת אומרת, שילוב האסטרטגיות האלה בחשיבה נותנים לנו את ההזדמנות להראות לכם ולהציג בפניכם את הדברים.
אורלי סילבינגר: זו הזדמנות בשבילי להודות על גבי הבמה הזאת לצוות המקצועי שלנו: לעליזה פישר, סמנכ"לית הארגון ושמובילה את העבודה; ד"ר דניאלה אור ויעל מיטלמן, שנמצאות איתנו בזום; לד"ר אמיר פלק שנמצא לצדי.
אורלי סילבינגר: זה הצוות שהוביל את המהלך הזה בארגון.
אורלי סילבינגר: מבחינתנו המטרה היום היא להציג בפניכם את ההמלצות שלנו, של ארגון בטרם לבטיחות ילדים, להצבת יעדים לאומיים לבטיחות ילדים לשנת 2020.
אורלי סילבינגר: אני מתעכבת ואומרת "יעדים לאומיים".
אורלי סילבינגר: אנחנו ארגון מקצועי שעובד לצד הממשלה ועם הממשלה.
אורלי סילבינגר: המטרה שלנו להביא את הידע המקצועי, כי אנחנו לא מחליפים את הממשלה, אלא שותפים שלה.
יוסף ג'בארין: כגילוי נאות, אני מבין שאתם בהחלט שותפים, גם בעניינים התקציביים והמשאבים, לפרויקטים ממשלתיים.
אורלי סילבינגר: לגמרי.
אורלי סילבינגר: היעדים שלנו כוללים שני ממדים: הממד הראשון זה צמצום היפגעות ילדים, כמו שכבר הצגנו בעבר ביחד עם משרד הבריאות בתוכנית הלאומית לשנת 2020.
אורלי סילבינגר: שמנו יעדים לירידה בתמותה.
אורלי סילבינגר: למה ירידה בתמותה?
אורלי סילבינגר: מכיוון שאלה מספרים אבסולוטיים שנהוג לעשות בהם השוואה בכל העולם.
אורלי סילבינגר: היעד החדש בשנה הזאת, יעדים שלא שמנו בעבר, וזה שיפור עמדות הורים ביחס להיפגעות ובטיחות; עלייה בידע ובמודעות ובכלל זה, בסוף, שינוי התנהגות, כי הם סוג של מנבאים למה שהולך להיות בעתיד בירידה בהיפגעות.
אורלי סילבינגר: הצבת היעדים מצד אחד והמעקב עליהם באופן ספציפי מאידך, יחד עם העבודה של השותפים, תסייע לנו לבחון את ההשפעה של הפעילות הכוללת לאורך השנים.
אורלי סילבינגר: להבדיל מדוח לאומה, שזו תמונת מצב היפגעות הילדים שארגון בטרם לבטיחות ילדים מגיש לממשלת ישראל, ולמשרד הבריאות המוביל את המהלכים, אחת לשלוש שנים, שזה סוג של תמונת מצב איפה אנחנו נמצאים היום, פה הסתכלנו על מגמות היפגעות לאורך שנים, ראינו ירידה, עלייה, אמרנו שאם לא נעשה שום דבר לאן אנחנו עלולים להגיע, ומצד שני למדנו מה קורה בעולם, מה עשו מדינות אחרות, איזה יעדים הם הציבו ובמה הן השתמשו כדי לעשות שינוי.
אורלי סילבינגר: למדנו את זה, עשינו אדפטציה למה מתאים למדינת ישראל, ובעצם על זה בנויות ההמלצות שנציג לכם כרגע.
אורלי סילבינגר: תמונת מצב היום לפני שיוצאים לדרך – כמו שאמר כבוד יושב-ראש הוועדה, אנחנו מדברים על כך שכל שלוש דקות בממוצע מגיע ילד לחדר מיון עקב היפגעות בתאונה; 560 ילדים כל יום; 200,000 ילדים בשנה מגיעים לחדר מיון.
אורלי סילבינגר: זה מעל שליש מהפניות למיון מכלל הסיבות.
אורלי סילבינגר: זאת אומרת שאם אמרו לכם שילדים שמגיעים לחדר מיון הם ילדים שחולים במחלה, מעל שליש לא חולים.
אורלי סילבינגר: הם הגיעו כי משהו קרה בדרך ולא היה צריך לקרות.
יוסף ג'בארין: רק לחדד את זה - מעל שליש בקרב ילדים או בקרב כלל המגיעים למיון?
אורלי סילבינגר: אנחנו מדברים רק על ילדים.
אורלי סילבינגר: יש חדר מיון ילדים.
אורלי סילבינגר: בסופו של דבר, אם אנחנו מחלקים את כמות הילדים שמגיעה לשם כל שנה, מעל שליש מהילדים שנכנסו בדלת לא היו חולים, הם נפגעו בתאונות.
וליד טאהא: המספרים האלה הם על פגיעות, על תאונות, לא על מחלות.
אורלי סילבינגר: רק תאונות.
אורלי סילבינגר: ה-100% זה כלל הסיבות, מתאונות מעל 30%.
אורלי סילבינגר: 26,000 ילדים התאשפזו בגלל התאונה שלהם.
וליד טאהא: מתוך ה-200,000.
אורלי סילבינגר: נכון.
אורלי סילבינגר: זאת אומרת שהתאונה קצת יותר משמעותית ודורשת השגחה או טיפול צמוד.
אורלי סילבינגר: קצה הקרחון הזה מדבר על 124 ילדים שמתים מתאונות כל שנה.
אורלי סילבינגר: אני כבר אומרת שזה נתון חדש של דוח לאומה 2020, שאנחנו בוודאי נתכבד להציג פה ברגע שהדוח יהיה סגור.
אורלי סילבינגר: אבל כבר מצאנו לנכון להביא לכם את הנתונים האלה.
וליד טאהא: יש נתונים של שנים קודמות לגבי תמותה?
אורלי סילבינגר: אלה נתונים של ארבע השנים הקודמות.
אורלי סילבינגר: אלה ממוצעים שאנחנו עושים.
אורלי סילבינגר: המספר הזה הוא מספר מאוד קשה וכואב.
יוסף ג'בארין: מכאן היה הנתון שפתחתי בו, שלמעשה אנחנו מדברים על חייהם של יותר מ-1,200 ילדים בעשור הקרוב.
אורלי סילבינגר: אני רוצה להסתכל איתכם על שקף אחד שיראה קצת את הבסיס לקביעת היעדים שנציג בפניכם היום.
אורלי סילבינגר: לפני מספר שנים עשינו מחקר מאוד מעניין.
אורלי סילבינגר: לקחנו את אוכלוסיית מדינת ישראל וחילקנו אותה ל-56 קבוצות.
אורלי סילבינגר: החלוקה נעשתה לפי קבוצות גיל שונות, לפי מצב סוציו-אקונומי ולפי השתייכות חברתית.
אורלי סילבינגר: בתוך ה-56 קבוצות האלה בחנו איפה הייתה ההיפגעות הקשה ביותר, כלומר גם תמותה וגם היפגעות.
אורלי סילבינגר: ראינו פניות למיון וראינו אשפוז.
אורלי סילבינגר: למדנו לגלות שיש קבוצות מסוימות שהייצוג שלהן באוכלוסייה הוא מאוד מצומצם, יחד עם זאת הנטל של ההיפגעות שלהם הוא מאוד כבד.
אורלי סילבינגר: מה שהשקף שמוצג לפניכם – היפגעות ילדים לפי קבוצות אוכלוסייה – מראה זה ארבע האוכלוסיות שברמת ההיפגעות הן מאוד משמעותיות: האוכלוסייה הבדואית בנגב שמהווה 4.5% מאוכלוסיית הילדים, מהווים 18% ממקרי התמותה.
אורלי סילבינגר: אנחנו רואים את שיעורי התמותה שלהם ל-100,000.
אורלי סילבינגר: לא צריך להיות כלכלן או מתמטיקאי גדול להבין שרמת ההיפגעות שלהם היא בערך פי ארבעה מהייצוג שלהם באוכלוסייה.
אורלי סילבינגר: רמת התמותה שלהם היא פי ארבעה מהייצוג שלהם באוכלוסייה.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לחדד את זה.
יוסף ג'בארין: שיעור התמותה כאן הוא לא בהכרח מתאונות או שזה רק מתאונות?
אורלי סילבינגר: זה רק בתאונות.
אורלי סילבינגר: אנחנו מדברים רק על תאונות.
אורלי סילבינגר: אם אנחנו מדברים על האוכלוסייה הכללית, הסיכון של ילד למות בתאונה הוא 4.6% ל-100,000.
אורלי סילבינגר: האוכלוסייה הבדואית בנגב השיעור שלה הוא 18.6.
אורלי סילבינגר: זאת אומרת, שהם פי ארבעה מהממוצע הארצי.
אוסאמה סעדי: זה כתוצאה מהיפגעות, לא מוות טבעי.
אורלי סילבינגר: רק תאונות – טביעה, נפילה מגובה, חבלות, הרעלות.
אוסאמה סעדי: לא מוות טבעי.
אורלי סילבינגר: כן.
אורלי סילבינגר: אחרי החברה הבדואית בנגב יש לנו את החברה הערבית שאינה בדואית.
אורלי סילבינגר: שוב, שימו לב, אם אנחנו מסתכלים על הגודל של האוכלוסייה הזאת, הם מהווים 20% מאוכלוסיית הילדים, אבל האחוז שלהם מכלל התמותה הוא 25%.
אורלי סילבינגר: יותר מהממוצע שלהם באוכלוסייה, אבל לא ברמה קיצונית כמו החברה הבדואית.
אורלי סילבינגר: אגב, זה טיפה משמח אותנו, אבל רק טיפה.
אורלי סילבינגר: למה טיפה?
אורלי סילבינגר: כי זה שהם יותר, זה לא טוב, אבל בעבר הם היו הרבה יותר.
אורלי סילבינגר: זאת אומרת שהעבודה שנעשתה לאורך השנים כן שיפרה את המצב שלהם.
אורלי סילבינגר: עוד לא מספיק טוב, אבל כן שיפרה את המצב שלהם.
אוסאמה סעדי: יש מספרים?
אוסאמה סעדי: מה המספרים?
אוסאמה סעדי: יש אחוזים, אבל גם המספרים זועקים לשמיים.
אורלי סילבינגר: כמו שאמרתי, snapshot מה קורה עכשיו זה דוח בטרם לאומה.
אורלי סילבינגר: היום לא ניכנס למספרים הספציפיים, אבל כן נשמח לבוא ולהציג, אם כבוד יושב-ראש הוועדה ייתן לנו את ההזדמנות ואת הזכות.
אורלי סילבינגר: ברגע שהדוח יסתיים, ממש בימים הקרובים, נשמח לבוא ולהציג לכם פה בוועדה.
אוסאמה סעדי: אם אתם קובעים יעדים - - -
אורלי סילבינגר: יש, אין לי אותם איתי כרגע.
אורלי סילבינגר: נשמח להעביר לך אותם.
וליד טאהא: זאת אומרת, אם אנחנו מוסיפים את האחוז של האוכלוסייה הבדואית לאחוז של האוכלוסייה הערבית, האחוז הוא הרבה יותר מ-25%.
אורלי סילבינגר: חד-משמעית.
אורלי סילבינגר: אנחנו מדברים על זה שכ-40, 45 אחוז מהתמותה הם ילדים מהחברה הערבית והבדואית.
אורלי סילבינגר: אבל כשאנחנו עושים עכשיו חלוקה ורואים אם זה החברה הערבית הכללית או החברה הספציפית, שגיאוגרפית מוגדרת סגורה, בעיקר האוכלוסייה הבדואית שנמצאת באזור הדרום היא הנטל הכבד יותר.
אורלי סילבינגר: כדי להציב יעדים ולדעת לעשות בהם את הדבר הנכון, מאוד חשוב לדעת איפה הגודל הכי גדול.
וליד טאהא: חלוקה לפי אוכלוסיות.
וליד טאהא: אוקיי, בסדר.
אורלי סילבינגר: אני רוצה לעצור ולתת לד"ר אמיר פלק, החוקר שלנו, את ההזדמנות להציג.
אורלי סילבינגר: לפני כן חשוב לי לומר שני דברים: כמו שאמרתי, העבודה שלנו נעשית על בסיס הנתונים שתראו, בחינת מגמות, למידה – מה נעשה בעולם, איזה מדינות מאוד דומות לנו או מאוד שונות מאיתנו, מה הם עשו ואיך הם הצליחו.
אורלי סילבינגר: חיברנו את כל הדברים האלה כדי שמצד אחד נציג לכם היום גם את הנתונים, אבל גם מה אנחנו ממליצים לעשות כדי שזה יקרה.
אורלי סילבינגר: אני מבקשת להעביר לד"ר אמיר פלק את המשך ההצגה.
יוסף ג'בארין: אם לוקחים עשור אחורה, 2020-2010, הייתה נסיגה או הייתה התקדמות?
אורלי סילבינגר: זה בדיוק מה שאמיר הולך להראות במצגת.
ד"ר אמיר פלק: תודה.
ד"ר אמיר פלק: לפני שנצלול ליעדים שלנו בישראל, אני אראה תמונת מצב של ישראל בהשוואה בין-לאומית למדינות מפותחות אחרות, מדינות ה-OECD.
ד"ר אמיר פלק: כמו שאמר היושב-ראש, ישראל, נכון לשנת 2016, ממוקמת קצת מעל החציון בשיעורי התמותה כתוצאה מהיפגעות לא מכוונת.
ד"ר אמיר פלק: אנחנו במקום ה-21 מתוך 36 מדינות ב-OECD.
ד"ר אמיר פלק: כל זה לפי נתונים של ארגון הבריאות העולמי.
ד"ר אמיר פלק: בשנת 2000 המיקום של ישראל היה קצת יותר טוב, אז היינו מדורגים במקום 15, כלומר יש כאן נסיגה של שישה מקומות.
ד"ר אמיר פלק: זה לא שלא השתפרנו, אנחנו כן השתפרנו משנת 2000, פשוט מדינות אחרות ב-OECD השתפרו עוד יותר ולכן הם קצת עקפו אותנו.
ד"ר אמיר פלק: בשקף המוצג אפשר לראות את תמונת המצב שלנו בהשוואה בין-לאומית.
ד"ר אמיר פלק: כעת נציג בקצרה את כלל היעדים שקבענו לעצמנו.
ד"ר אמיר פלק: לפני שנצלול לכל אחד מהם בנפרד, יש לנו יעד כללי לצמצום התמותה כתוצאה מהיפגעות לא מכוונת בקרב כלל הילדים באוכלוסייה.
ד"ר אמיר פלק: אנחנו שואפים להוריד את שיעור התמותה מהיפגעות ב-35%.
ד"ר אמיר פלק: אם אנחנו מניחים שהאוכלוסייה תמשיך לגדול באותו שיעור שהיא גדלה בשנים האחרונות ושנתקדם לעבר היעד שלנו בהדרגה עד שנצליח להגיע אליו בשנת 2030, אז נצליח למנוע בסך הכול 324 מקרי תמותה.
ד"ר אמיר פלק: אם נעמוד ביעד שלנו של להוריד ב-35% את שיעורי התמותה, נמנע 324 מקרים של תמותת ילדים.
וליד טאהא: להגיע עד 3?
וליד טאהא: זה אחוזים?
אמיר פלק: כרגע שיעור התמותה הוא 4.6 ילדים ל-100,000, אנחנו רוצים ששיעור ההיפגעות ירד לשלושה ילדים ל-100,000.
אמיר פלק: זו המטרה שלנו.
אמיר פלק: השקף הבא: יעדים מוצעים - יעדים ספציפיים שקבענו בחלוקה לפי מנגנונים שונים, בחלוקה גילאים שונים.