GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף ג'בארין: כמועצת תלמידים כשאתם מקבלים פניה, אתה מנסה לתקשר עם הנהלת אותו בית ספר?
איתי קרויטורו: אם זו פניה שהיא ספציפית על מקרה נקודתי, מדיניות נקודתית של בית ספר מסוים, לרוב יש לנו מועצות תלמידים ברמה המקומית או הבית ספרית ואנחנו מסייעים להם בשיח מול ההנהלה.
איתי קרויטורו: אם מדובר על עניין של מדיניות אז כמובן שאנחנו ברמה הארצית בשיח מול הגורמים הרלוונטיים במשרד החינוך בניסיון לתווך.
יוסף ג'בארין: ויש לך כתובת ספציפית בתוך משרד החינוך, איש או אשת קשר עם המועצה?
איתי קרויטורו: קודם כל יש לנו את הפיקוח וההנחיה של המועצה שיושבים במינהל חברה ונוער, יעל הממונה הארצית נמצאת פה.
יוסף ג'בארין: תיכף נשמע אותך, יעל.
איתי קרויטורו: אבל באופן כללי אנחנו בקשר עם כל הגופים הרלוונטיים אם יש משהו ספציפי לאותו גוף, יש לנו אפשרות להרים טלפון, לכתוב, לדבר ולקבוע פגישה בנושא הספציפי הזה ואנחנו מברכים על כך.
יוסף ג'בארין: אז הנייד של יעל אצלך?
איתי קרויטורו: ברור.
איתי קרויטורו: יש לה הרבה שעות מאתנו, זה בטוח.
איתי קרויטורו: בכל מקרה אבקש להצטרף לקריאה, בגלל שאני יודע שאנחנו קצרים בזמן ותיכף יגיעו התגובות, אני מצטרף לקריאה של ורד שהייתה כאן קודם שרק על ידי הסדרה, ובעינינו ההסדרה הזאת צריכה לבוא על ידי אדם שיהיה ממונה על הנושא בתוך כל רשות מקומית, תקן שמדינת ישראל נותנת, תחת ייעוץ לוועדת זכויות הילד הרשותית של בני הנוער שקיימת.
איתי קרויטורו: גם כך היום אמורים להיות מחויבים להשתתף בה אבל לצערנו לא מספיק רשויות מיישמות את זה, לייצר תקן שהוא גם יועץ לראש העיר ואמון על הטמעת הזכויות ושיתוף בני הנוער בקבלת ההחלטות, לא לוותר על זה ולשים את התפיסה של הזכויות בראש, ואנחנו חושבים שזה הדבר הכי חשוב שאפשר לעשות בתחום הזה.
איתי קרויטורו: תודה רבה אדוני היו"ר.
יוסף ג'בארין: תודה איתי.
יוסף ג'בארין: נשמח לשמוע את יעל נזרי ממשרד החינוך, גם את הדר אליהו ממרכז השלטון המקומי, אבל בינתיים אולי נשמע עוד לפחות שני דוברים או דוברות מהתלמידים ולאחר מכן נעבור למשרדי הממשלה.
יוסף ג'בארין: אתחיל בריטה נסאר, תלמידת י"ב מעראבה.
יוסף ג'בארין: ריטה תרצה לדבר בערבית ועאליה תתרגם לשפה העברית.
ריטה נסאר: (מדברת בערבית, דבריה מתורגמים ע"י עאליה עודה) תודה על הדיון ועל כך שחשוב לך שנהיה חלק בדיון וחלק ממקבלי ההחלטות.
ריטה נסאר: חשוב לי לציין שאנחנו מאוד חשובים בלקחת החלטות, בדרך כלל כל הנושא הפוליטי לא מתחשב בהחלטות התלמידים ולי חשוב כתלמידה בכיתה י"ב להביע את הדעה שלי כדי להשפיע על ההחלטות שיהיו לעתיד.
יוסף ג'בארין: היא אומרת, שהיא שומעת בשיח טיעונים פוליטיים, טיעונים כלכליים, אבל מתקשה לשמוע דברים שמביעים את האינטרסים של התלמידים.
ריטה נסאר: אחת הבעיות הכי חשובות שאנחנו מתמודדים איתן כסטודנטים היא הבעיה הכלכלית שאנחנו מתמודדים איתה גם בבית.
ריטה נסאר: לא לכולם יש את הציוד הטכנולוגי כדי שיוכלו לקחת חלק בכיתות הזום שמתקיימות היום.
ריטה נסאר: אחת הבעיות שאנחנו מתמודדות איתה היא שאנחנו כאוכלוסייה ערבית, אנחנו באות ממשפחות מרובות ילדים ויש יותר משלושה או ארבעה ילדים בבית בפחות משני חדרים, גם מבחינת ציוד טכני כמו מחשבים ניידים, אין לנו מחשב לכל אחד בבית כך שחלק מאתנו משתתפים בזום דרך הטלפון, שזה לא ממש נוח.
ריטה נסאר: אני סטודנטית למדעים וקשה לי מאוד להיות בקשר ישיר עם המורים שלי מפני שאני חייבת לעשות הכל דרך הזום וזה לא ממש עוזר לי כי אני צריכה ליישם את זה בפועל, וזה מאוד מקשה עלי לעשות את זה דרך הזום.
ריטה נסאר: חוץ מזה מבחינה חברתית, כל העניין החברתי של התלמידים מתנהל בתוך בית הספר עם התלמידים והמורים.
ריטה נסאר: שם הם מתחברים, שם הם משפיעים ומושפעים ועושים את הפעילות שלהם, אין להם פעילות אחרת חוץ מבית הספר, ועכשיו כשאין גם את זה, הם קצת מנותקים וסגורים בבית.
ריטה נסאר: תודה רבה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה ריטה, תודה גם לעאליה על התרגום המאוד מקצועי.
יוסף ג'בארין: בבקשה איתי.
איתי קרויטורו: אשמח לתת ליובל לדבר.
איתי קרויטורו: סגנית יו"ר המועצה הארצית.
יובל גודקר: לגבי הנושא שורד דיברה עליו קודם, הייתי שותפה בפרויקט של המועצה לשלום הילד, וכך נפגשנו עם בני נוער בבאר שבע וברהט, אני יכולה להגיד שעד כיתה ט' לא הרגשתי ששומעים אותנו ולא מערבים אותנו בשום החלטה שעולה, ולאחר שהצטרפתי לפרויקט של שלום הילד הבנתי כמה שבאמת יש את הקול הזה אבל אין מספיק את הפרסום, בני הנוער לא מודעים לדבר הזה ובגלל זה הם מרגישים שלא מספיק שומעים אותם.
יובל גודקר: אני חושבת שעוד קצת פרסום ליוזמה המדהימה הזאת ייתן את המקום שמגיע לבני הנוער.
יוסף ג'בארין: היו מפגשים עם משרד החינוך במסגרת היוזמה?
יובל גודקר: אני אוסיף לדבריו של איתי ואדבר גם הישיבות.
יובל גודקר: לצערנו גם הישיבות, נלקחה הזכות לבחור כמה יחידות הם יגבירו ואיזה מקצועות הם יגבירו.
יובל גודקר: גם בגלל תקופת הקורונה.
יובל גודקר: ולגבי המצלמות, בגלל המצלמות אני יכולה להגיד שהבריונות ברשת עלתה יותר, אם זה צילומים, להוציא מזה מדבקות, להעלות את זה לרשתות החברתיות, לצערי אני עדה למקרה שקרה בבית ספר יסודי.
יובל גודקר: אנחנו לא יודעים איך זה טופל, לצערי גם את זה מסתירים מאתנו.
יובל גודקר: מועצת התלמידים אצלי בבית הספר כמעט ולא מושמעת בגלל שההנהלה לא מערבת אותנו בדבר, יצאו כל כך הרבה סעיפים בתקנון שפשוט לא עירבו אותנו, אם זה על הלימודים המקוונים, אם זה מתי אנחנו חוזרים ללמוד ואיך, לצערי גם כאן השתיקו אותנו.
יובל גודקר: לפני שחזרתי לבית הספר שאני נמצאת בו עכשיו הייתי בבית ספר - - -, בבית הספר הזה אני יודעת שהייתה לגמרי שותפות בין מועצת התלמידים לבין ההנהלה, כך ששם יכולנו לראות את הפירות המדהימים שיצאו משיתוף הפעולה הזה, שבעצם זה התאים לבני הנוער.
יובל גודקר: כרגע בבית הספר שאני נמצאת בו ההחלטות שמתקבלות לא מתאימות בשום צורה לבני הנוער, לא מתאימים את המערכת עצמה של בית הספר אלינו.
יובל גודקר: אני חושבת שזו הבעיה העיקרית.
יוסף ג'בארין: תודה רבה יובל ובהצלחה.
יוסף ג'בארין: אני שמח לשמוע על הפרויקט ויכול להיות שצריך לחשוב איך מרחיבים פרויקטים כאלה.
איתי קרויטורו: צריך באופן כללי להעלות את המודעות לזכות עצמה שמגיע לבני הנוער להשתתף.
איתי קרויטורו: זה לא משהו שידוע לבני הנוער, שקיימת אמנה, שקיים חוק או שקיימת הזכות שלהם שיש לשמוע אותם.
יוסף ג'בארין: ביקשנו מנציג משרד המשפטים להתייחס לנושא של הסדרת עניין החיוב בפתיחת מצלמות.
אורי שלומאי: עוד בגל הראשון עבדנו על איזה שהוא חוזר, אפשר לומר טיוטת חוזר, בכלל על כל הנושא של למידה מרחוק, בעקבות הקורונה.
אורי שלומאי: סעיף מסוים מתייחס גם לעניין החיוב של פתיחת מצלמות.
אורי שלומאי: למיטב ידיעתי החוזר עדיין לא פורסם.
אורי שלומאי: ניסיתי עכשיו תוך כדי לברר אבל לא קיבלתי עדיין תשובה, אנחנו ניתן תשובה לוועדה באם הוא פורסם או לא.
אורי שלומאי: בגדול אני יכול לומר שעמדתנו היא שכן אפשר לחייב תלמיד לפתוח מצלמה כחלק מהשיעור, כשהשיעור לא מוקלט, אבל אם יש נסיבה פרטנית שבגללה תלמיד לא מוכן או לא יכול לפתוח את המצלמה, אז בתיאום עם המורה צריך ללכת ולשמוע את עמדת התלמיד ולאפשר לו לא לפתוח את המצלמה.
אורי שלומאי: אבל ככלל מדובר פה בשיעור, וכפי שבשיעור יש חובת נוכחות, כך גם כאן.
אורי שלומאי: יש ערך לפתיחת המצלמה שיראו שהתלמיד נמצא ושיהיה שיח ונראות, ויש לכך חשיבות.
יוסף ג'בארין: החובה היא גורפת במובן הזה כשזה במהלך כל השיעור או שהחובה אומרת שאם המורה מבקש אז אפשר?
אורי שלומאי: אם המורה מבקש.
אורי שלומאי: המורה גם יכול להחליט שהוא לא מחייב לפתוח מצלמות.
איתי קרויטורו: אם יש תלמיד שמתנגד לפתיחת מצלמה באופן עקרוני או כי הוא לא מרגיש בנוח עם זה, צריך לאפשר לו לא לפתוח את המצלמה מבלי לפגוע בו?
אורי שלומאי: הוא צריך לדבר עם המורה.
אורי שלומאי: שוב, אני לא יודע אם זה פורסם, יש בפניי את הטיוטה.
אורי שלומאי: אם אלה נמצאת פה היא תוכל להרחיב.
אורי שלומאי: אבל שוב, יש התייחסות שאומרת שצריך לפתח שיח עם התלמיד וכן ללכת לקראתו בעניין הזה.
אורי שלומאי: אבל אני לא יכול להגיד שיש פה חובה מוחלטת על המורה לאפשר לו.
אורי שלומאי: הכל תלוי בנסיבות.
איתי קרויטורו: אני קצת המום.
אורי שלומאי: כל המצב הזה קצת המום, אני חייב לומר.
אורי שלומאי: שוב, הנחת המוצא היא שתלמיד צריך לפתוח מצלמה כי זה שיעור.
אורי שלומאי: יש מקרים חריגים.
יוסף ג'בארין: איתי, אני מציע שתפנה ליעל נזרי.
איתי קרויטורו: לפני שאני פונה ליעל אני קודם כל אגיד לה תודה על הליווי בשעות המרובות הארוכות והמאוחרות שלנו של מועצות התלמידים במדינת ישראל באופן כללי.
איתי קרויטורו: יעל בבקשה.
יעל נזרי: ד"ר ח"כ יוסף ג'בארין אני מברכת אותך על התפקיד שאתה עושה אותו באדיקות, כך נראה לפחות מהבוקר שאני צופה, שומעת, לומדת, והאמת שאני חושבת שיש לך קהל נהדר ושותפים נהדרים שמשתפים את הדברים דרך החוויה ודרך העשייה המרובה.
יעל נזרי: איתי כאחד כזה ותראה עוד כל מי שמסביבו.
יעל נזרי: אני חושבת שזכות גדולה לנו כמשרד חינוך להוביל ממשלת נוער שהיא בעצם מורכבת מכל שכבות האוכלוסייה, אבל יתרה מזו היא באמת מורכבת מכל המגזרים.
יעל נזרי: אתה יכול לשמוע פה את כל החבר'ה מקצוות הארץ, ומה שיפה עוד לראות שבעצם הם מייצגים גם את תנועות הנוער, גם את ארגוני הנוער, גם ברשויות המקומיות וגם את בתי הספר ועוד.
יעל נזרי: אז כך שאני חושבת שכל מה שאני אגיד זה כאין וכאפס לעומת הדברים החכמים שאתה שומע ונוכח לראות, ובאמת הכל מעשה ידיהם ומחשבתם והאסופה שלהם והשותפים למיניהם.
יעל נזרי: אנחנו כולנו נמצאים בתקופה לא פשוטה והתקופה הזו היא תקופה שבודקת אותנו אם אנחנו נצמדים לאמנה, אני חושבת שגם בתקופה טובה נצמדים לאמנה, אבל קל וחומר אנחנו צריכים להיות עכשיו עם היד על הדופק ועם עוצמות השותפות.
יעל נזרי: אני חייבת לומר שיש קו פתוח, כמו שאיתי סיפר, בין משרד החינוך, השר, המנכ"ל, למועצה הארצית ובכלל, ביקורים, מפגשים, מתן במה.
יעל נזרי: אני לא אסנגר על חבריי בתוך המשרד, אבל זו שנה מיוחדת.
יעל נזרי: בשנה הזו המנכ"ל והשר פתחו את כל הדלתות למועצות התלמידים ולנציגי הנוער.
יעל נזרי: איתי משתתף בוועדת האסטרטגיה לנושא הקורונה שמובילה אותה מיכל טביביאן, דסי בארי שמובילה את כל הנושא הפדגוגי, דוד גל שמוביל את כל הבחינות ועוד כטובה בן ארי, ועוד השפ"י, אין כמעט גוף בתוך משרד החינוך או האגף בתוך המשרד, אני אדייק ואומר, שלא פתח איתנו קבוצת וואטסאפ, קבוצת דיונים ומפגשים קבועים ויציאה לקראת כנס משותף לשמוע את בני הנוער מדברים zoom in לתוך החינוך.
יעל נזרי: אני חייבת שגם התהליך הוא לא פשוט, הוא לא נעשה ביום אחד, וכמובן כולם כך היו בהלם, כמו שמתפקדים עוד משרדים למיניהם, ולאט לאט הדברים מתגבשים.
יעל נזרי: אני כולי תקווה ביצירתיות של בני הנוער, בבקשות שלהם, בכניסה הרצינית מאוד שלהם לעובי הקורה והם מאוד מאוד יצירתיים, מאוד מאוד יצירתיים כך שמשרד החינוך גם לומד יחד איתם ויחד איתנו את כל הסוגיה שקורית בעת הזו, בעת הקורונה.
יעל נזרי: מיותר לציין גם את כל החברים מהגופים השונים כאן ממועצת זכויות התלמיד, משרד המשפטים, איילת, הילה טנא, שלטון מקומי ועוד ששותפים לחשיבה ומיכל מנטס, אני לא יודעת אם את כאן, אבל השלטון המקומי מאוד מאוד מעורב בעשייה של מועצת התלמידים והנוער, הן הארצית והן ברשויות המקומיות.
יעל נזרי: משתתפים כ-25,000 תלמידים ברמה הארצית בתכנית מועצות התלמידים והנוער, ובתוך בתי הספר יש לנו כ-115,000 מועצות תלמידים, רק בבתי הספר, אני לא מדברת עוד על הרשויות המקומיות שהם כרגע נמצאים בזמן בחירות.
יעל נזרי: שאלת לגבי הנושא של האם יש כמובן את הזכות לקבלת דעה בקבלת החלטות באמנה, אז ברור שכן.
יעל נזרי: חברתי טובה יכולה לספר את זה יותר טוב ממני, והנגזרת לכך היא באמת מועצת התלמידים והנוער הארצית, המחוזית, הרשותית וכן הלאה.
יעל נזרי: זהו.
יעל נזרי: אם תשאל עוד שאלות אשמח לענות, אבל אני חושבת שהם דיברו בשם עצמם ומאוד יפה.
יוסף ג'בארין: שמחתי לשמוע על שיתוף הפעולה המתמשך והתיאומים איתך ישירות.
יוסף ג'בארין: זה בהחלט משמח.
יוסף ג'בארין: נשמע את דסי בארי מנהלת החינוך העל יסודי.
יוסף ג'בארין: נשמח לקבל התייחסות לנושאים שעלו, ובנוסף, הפתיח שלי התייחס באופן מפורש לשכבת ז'-י' שנופלת בין הכיסאות בכל השיח הזה ובינתיים לא נשמע שיש להם לחזור ללימודים בתקופה הקרובה, עם כל ההשלכות הקשות על לימודיהם.
דסי בארי: ראשית אני רוצה קודם כל לברך אותך יו"ר הוועדה, לברך את איתי ממועצת התלמידים שוועדה כל כך חשובה מקדישה את זמנה לשיח עם מועצת התלמידים.
דסי בארי: אני רואה בזה חשיבות עצומה ומתן מקום כל כך יפה למועצה שהיא מאוד חשובה לנו, אז המון תודה על כך.
דסי בארי: אני אתייחס לדברים שנאמרו.
דסי בארי: מועצת התלמידים יושבת על שולחננו בחינוך העל יסודי בקביעות כבר כמה שנים, יש לנו פורום קבוע עם המועצה, אנחנו נפגשים כמעט מדי שבוע.
דסי בארי: כל שנה אנחנו שמים על הפרק איזה שהוא מיזם משותף שלנו ושל התלמידים שרלוונטי לאותה שנה.
דסי בארי: לפני ארבע שנים היה צוות י"א, שהייתה איזו הבנה שכיתות י"א הן מורכבות, ולפני שנתיים יצאנו לכנס קול החינוך והשנה יחד עם מועצת התלמידים ועם יחידות רבות במטה המשרד אנחנו מכינים כנס משותף עם השלטון המקומי וגופים רבים נוספים.
דסי בארי: בחינוך העל יסודי התלמידים הם קול חשוב מאוד, - - - כדי לתת נקודת מבט משמעותית ותורמת, וזה לא נעשה רק עבורם אלא זה באמת חלק מתוך הלמידה וההבנה שכך רואים תמונה שלמה ועל כך אנחנו באמת מאוד מברכים גם את המועצה העכשווית, בשנה שעברה הייתה מועצה פחות יציבה אולי אבל השנה יש מועצה יציבה רצינית ומשמעותית בהנהגתו של איתי והשיח השוטף הוא מאוד משמעותי ומביא אל שולחננו - - - חשובים מאוד.
דסי בארי: כאמור, אנחנו נצא בשבועות הקרובים בעבודה משותפת, יעל דיברה על זה ונדמה לי שאיתי הזכיר את זה, לכנס גדול שינסה לכלול את כלל השותפים, גם הרבה מאוד יחידות מטה, לייצר שיח על הנושאים שעל הפרק בצו השעה ולשמוע, באמת שכל היחידות ישמעו את כל 360 המעלות של הקולות, הורים, שלטון מקומי, מנהלים, מורים ותלמידים יחד עם משרד החינוך בעצמו.
דסי בארי: לשאלתך, משרד החינוך מאוד רוצה להחזיר את כלל התלמידים, כולנו יודעים את זה, אנחנו רואים בלמידה חלק מתוך בריאות, ממש בריאות נפש, ומתוך בריאות חברתית.
דסי בארי: חינוך הוא לא רק השכלה אלא הוא באמת גם שמירה על מרקם חברתי טוב וכמו כולנו היינו רוצים לחזור לשגרה.
דסי בארי: הקורונה משבשת לכולם, לעולם כולו ואנחנו בתוך הסיטואציה הלא פשוטה הזו מנסים לעשות את המיטב.
דסי בארי: יש מתווה שיצא בשבועות האחרונים והוא מאוד תורם, של מפגשים במרחב הפתוח.
דסי בארי: זו הזדמנות מדהימה לכיתות חטיבת הביניים והחטיבה העליונה שבאמת קפצו על ההזדמנות ומייצרים דברים יפהפיים של מפגשים במרחב הפתוח.
דסי בארי: וזה נותן מענה מסוים לצורך מסוים, אנחנו מאוד מברכים על הדבר הזה, אנחנו מאוד מודים לבתי הספר שהרימו את הכפפה ועושים במסגרת המפגשים במרחב הפתוח יוזמות מאוד יפות ורחבות וזו תחילה של מענה, וביחד עם כולם, גם אני וגם כולנו כמהים לבריאות ולעצירת המגפה, כך שהשגרה תחזור כמה שיותר מהר, אבל כל עוד היא כאן אנחנו מתנהלים לפי הנהלים ובהתאם להסכמות שמגיעות בכל הדרגים.
יוסף ג'בארין: בהחלט טוב לשמוע על המתווה, השאלה אם אתם עוקבים אחר היישום שלו.
יוסף ג'בארין: הרי בתי הספר לא מחויבים לעשות את זה, או שכן?
יוסף ג'בארין: יש חובה לעשות פעילות כזו?
דסי בארי: אין חובה, בגלל שיש פה מקום לשיקול הדעת המקומי של מנהלים, של מורים.
דסי בארי: צריך להגיד שיש תלמידים שכן מגיעים לבית הספר גם בחינוך העל יסודי, תלמידים של כיתות מב"ר ואתגר, תלמידים משולבים כן מגיעים גם פיזית לבית הספר, ואלה שלא, אין חובה, כי יש כאן שיקול דעת מקומי מאוד גדול של מנהל, של מורים, בהתאם לסיטואציה עם הרבה גמישות ומקום.
דסי בארי: אבל מתוך מה שאנחנו רואים, הצוות שלי סיים היום סבב דיבור עם כל - - - שכן בתי הספר מאוד מרימים את הכפפה בהתאם לצורך.
דסי בארי: המציאות היא כל כך מורכבת גם כך, שצריך לאפשר לנהל אותה בכמה שיותר התאמה בכל מקום ובכל סיטואציה.
דסי בארי: המשרד פתח פתח והוא נותן הרבה מקום - - -
יוסף ג'בארין: אני מבין את הנקודה אבל אני מניח שהתלמידים שותפים איתי כאן שלכל הפחות אולי צריכה להיות בכל זאת מעורבות של משרד החינוך לחייב משהו מינימלי.
יוסף ג'בארין: אני מודע לצורך בלהתאים, אבל לדעתי גם אחרי פרסום המתווה, אם אתם רואים שיש בתי ספר שעד היום לא הצליחו להביא את הילדים ביחד מאז תחילת שנת הלימודים, זה מצב שמחייב את התערבותכם.
יוסף ג'בארין: נכון, איתי?
יוסף ג'בארין: יש מצבים כאלה.
יוסף ג'בארין: - - - על המתווה של תלמידים - - -
איתי קרויטורו: של מפגשים הפגתיים.
יוסף ג'בארין: וכאילו זה נשאר לשיקול דעת של בתי הספר.
איתי קרויטורו: אני מסכים שמתוך הדבר הזה, לאו דווקא אולי לחייב לייצר כמות מסוימת, אבל כן צריך להיות מצב שאין תלמיד שלא יהיה לו מפגש חברתי.
איתי קרויטורו: זה חייב להיות, לא יודע באיזה כלים משרד החינוך יבחר, הסמכות המקצועית היא שלהם, אבל אני כן חושב שלא צריך להיות מצב שיש ילד שלא נפגש בכלל.
יוסף ג'בארין: פעם בשבוע זה אולי יותר מדי?
יוסף ג'בארין: מה את חושבת דסי?
דסי בארי: אני כרגע רוצה לדבוק במתווה שישנו ולהסביר דבר אחד.
דסי בארי: כל הגורמים שנמצאים בין אם המנהלים בין אם זה המורים, במחוזות, כולם רוצים את טובת התלמידים.
דסי בארי: אין פה טובים ורעים.
דסי בארי: כולם רוצים את טובת העניין אבל יש גם סיטואציות משתנות.
דסי בארי: יש בית ספר שבו פתאום הסיכון גבוה יותר ואז המנהל לוקח שיקול דעת ואומר 'השבוע אני לא רוצה לגעת בזה', סיכון כמו מורים בבידוד וכדומה.
דסי בארי: יש בית ספר שפתאום רוצים כל יום, יש כיתה שבה החשיבות יותר גבוהה, יש כיתה שבה התלמידים חוששים, אנחנו גם לא רוצים לאכוף על התלמידים.
דסי בארי: דווקא אני חושבת שממה שאנחנו מתרשמים כרגע, בתי הספר הרימו את הכפפה באופן מאוד מרשים, הרשויות המקומיות מסייעות ויש מפגשים מאוד יפים בכל מיני זירות ופורומים ואני חושבת שצריך להסתכל על זה בעיניים מוקירות כרגע ולא בעיניים ביקורתיות.
דסי בארי: כל ניסיון להכניס עוד אילוצים לתוך האילוצים, לדעתי יזייף את הדבר הטוב שקורה.
דסי בארי: מההתרשמות שלנו קורה דבר טוב מאוד ודווקא זה מקום להוקיר אותו.
איתי קרויטורו: אני מסכים עם דסי שבתי הספר עושים דברים יפים, זה שתלמידים נפגשים וגם אתמול שמענו את זה, זה אויר לנשימה בשביל התלמידים.
איתי קרויטורו: אני כן חושב, היות וכאן זה המקום לומר, שהיות ויש כרגע גשם וחורף ולא תמיד זה נעים ונוח, לאפשר להשתמש תחת תקנות מגבילות אבל באולמות, במבנים של הרשות.
איתי קרויטורו: לצרכי המפגשים החברתיים, לא רק לצרכי מפגשים לימודיים, בכיתות שכבר חזרו, זה דבר שיכול לסייע משמעותית לעשות את זה.
איתי קרויטורו: כן זה בסדר אם יש מקום שיש בו סיכון בריאותי כמובן שלא צריך לקחת את זה, זה שיקול מנהל בית הספר, אבל ברגע שיש בית ספר שכמדיניות אומר שלא מתאים לו לעשות מפגש חברתי, אני כן חושב שנדרש פה איזה שהוא שיח מסוג אחר.
יוסף ג'בארין: תודה רבה דסי.
יוסף ג'בארין: הלשכה המשפטית במשרד החינוך, בלה רדונסקי בבקשה, לגבי סוגיית המצלמות, על הנושא של ביקורת על חיוב תלמידים על ידי מוריהם לפתוח את המצלמה במסגרת השיעורים.
יוסף ג'בארין: הבנו שיש טיוטת חוזר מנכ"ל, אולי תוכלי לפרט מה המצב המשפטי כיום, במיוחד לאור הדרישה שעלתה שיש תלמידים שמעדיפים לא לפתוח מצלמה משיקולי פרטיות וכולי.
בלה רדונסקי: אני רוצה להגיד כך, אנחנו כתבנו מסמך טיוטה שהחלק הראשון ממנו לגבי המורים התפרסם שלשום.
בלה רדונסקי: לגבי התלמידים טרם סיימנו לכתוב את הטיוטה ועדיין נערכים דיונים וכל מיני שיקולים שאנחנו שוקלים גם עם משרד המשפטים והרשות להגנת הפרטיות וגם עם אגפים שונים במשרד החינוך כולל אגפי הגיל, וברגע שהטיוטה תהיה מוכנה, היא תאושר על ידי המנכ"ל ואז נפרסם אותה.
בלה רדונסקי: זה לא בשלב שאני יכולה להגיד כרגע חד משמעית, למרות שבאמת רוב הטיוטה כבר בסיומה.
יוסף ג'בארין: בכל זאת אבל מה המתווה שמוצע, מה המגמה?
יוסף ג'בארין: שמענו תחילת דברים מנציגי משרד המשפטים שהם מבינים שהכיוון הוא לחייב תלמידים לפתוח מצלמות, אלא במקרים חריגים.
בלה רדונסקי: שיקולי הדעת באמת מתחברים למה שאתם אומרים לגבי הנוער המנותק, הצורך להיות בקשר ולדעת מה קורה עם כל תלמיד ותלמיד, בהתחשב באמת במגבלות שקיימות גם בחקיקה, וזה באמת למצוא את הדרך והמתווה הטובים ביותר מחד לאפשר כן פתיחת מצלמות אבל מאידך להתחשב בכל מקרה קונקרטי, מה שנקרא חליפה אישית לילד, בהתאם לרגישויות ולצרכים.
בלה רדונסקי: כן יש צורך בפתיחת מצלמות ברמה הכללית כיוון שאנחנו בהחלט מדברים על קשר רציף עם הילדים, על הלמידה, על המתווה, אבל שוב, הדברים עוד בגיבוש ולכן לא הייתי נכנסת עד הסוף למענה של אם זה יהיה בגדר חובה גורפת או חובה כזו או אחרת.
יוסף ג'בארין: מתי אמור להתפרסם המתווה או חוזר המנכ"ל?
בלה רדונסקי: אנחנו מאוד מקווים שבימים הקרובים כי החלק הראשון של המתווה כבר פורסם שלשום כמו שאמרתי, ותוך כמה ימים אמור להתפרסם גם החלק השני.
יוסף ג'בארין: והוא אמור להתייחס לסוגיה הזאת של חובת פתיחת מצלמה?
בלה רדונסקי: בהחלט.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שברגע שיתפרסם תוכלו גם להעביר אלינו לוועדה ואני מניח שהתלמידים גם יקבלו.
יוסף ג'בארין: אם אנחנו מדברים על שותפות של תלמידים בקבלת ההחלטות אז איתי, בבקשה.
איתי קרויטורו: בלה, אני רוצה לומר רגע, וגם היינו על זה בשיח.
איתי קרויטורו: כשאתם אומרים שכן תהיה חובה כנראה כללית בגלל נוכחות, אני חושב שיש כאן התעלמות משני דברים בסיסיים.
איתי קרויטורו: אני לא משפטן, אבל נתחיל מהנושא של פרטיות, אנחנו בסוף נמצאים בתוך בית, אנחנו יודעים שבתוך זום אין לנו אפשרות למנוע את זה שמשתמשים בתמונות שלנו, בשידור וידאו הזה תלמידים אחרים כי אפשר פשוט לצלם גם אם לא מקליטים, ואין את האפשרות לאכוף את זה וזה גורם לתלמידים להרגיש לא בנוח ויש לזה השלכות גם נפשיות, אז אני לא מבין, למשל אם יש הורה שחותם לתלמיד על זה שהוא מוכן שהוא יהיה בלי מצלמה בשיעור, למה זה לא תקף אם כשמגיעים לבית הספר ומתקיימת פעולה של צילום זה נדרש אישור הורים.
איתי קרויטורו: לתוך המשווה הזאת אני רוצה להוסיף שזה שיש תלמיד עם מצלמה פתוחה לא הופך אותו לתלמיד נוכח, הוא יכול להיות תלמיד עם מצלמה פתוחה כל יום בכל שיעור לעלות לזום ולהיות תלמיד לא נוכח.
איתי קרויטורו: אנחנו גם רואים תלמידים שפותחים מצלמה, שמים בתור רקע סרטון כלשהוא והולכים הצידה וזה נראה כאילו שהם שם לחלוטין, וזה לא משליך על הנוכחות בצורה פדגוגית בשום צורה.
יוסף ג'בארין: בלה, דברים חשובים אומר איתי, שצריך להתחשב בהם.
יוסף ג'בארין: אבל אני אשאל אותך ברמה המשפטית, אשתמש בכישוריי כמשפטן, זה לא מחייב הסכמת ההורים?
יוסף ג'בארין: כי בכל זאת מדובר בשידור מתוך הבית ולפתוח מצלמה זה אומר גם לחשוף את הבית למשתתפים.
יוסף ג'בארין: מה כאן המעמד של ההורים בעניין הזה?
בלה רדונסקי: אתה בהחלט צודק בנושא הזה שאנחנו פוסעים בעצם על מתווה מאוד דק באיזונים שאנחנו צריכים לעשות בין כל האינטרסים ובין כל החקיקות, בין חוק לימוד חובה לבין חוק הגנת הפרטיות לבין חוק זכויות התלמיד לבין האמנה, זה מאוד סבוך, הדברים האלה לא כל פשוטים ולכן זה גם לא נבנה ביום אחד אלא דורש הליך מחשבתי מאוד מאוד ארוך.
בלה רדונסקי: הנושא של הסכמת הורים נובע לא רק בגלל שאנחנו מדברים על השטח הפרטי של התלמיד אלא גם בגלל היותם של ההורים אפוטרופוסים על הילדים עד גיל 18.
בלה רדונסקי: זאת אומרת יש כאן צורך גם בנושא הזה בלקחת את השיקולים של הילדים או ההורים והעובדה שאנחנו באמת מעבירים את הצילום מתוך ביתו של התלמיד.
בלה רדונסקי: אז באיזונים האלה אנחנו באמת מתעסקים בוקר וערב.
יוסף ג'בארין: אבל אפשר לומר, ואנחנו תיכף עוברים לשמוע את הדר אליהו ממרכז השלטון המקומי, אפשר לומר שאם הורה מתנגד, המורה לא יוכל לכפות את פתיחת המצלמה?
בלה רדונסקי: אני לא יודעת עוד להגיד לך בשלב הזה אם זה יהיה כך או אחרת, כי גם כשילד נמצא בבית הספר, החובה שלו להגיע לבית הספר מושתתת על חוק לימוד חובה.
יוסף ג'בארין: לא, זה כן.
יוסף ג'בארין: להתחבר זה בטוח, אני רק אומר מטעמי פרטיות של צילום מתוך הבית.
בלה רדונסקי: - - -הפרטיות אנחנו באמת צריכים למצוא את האיזונים.
בלה רדונסקי: זה לא לבוא ולהגיד שאנחנו מוותרים לחלוטין על נוכחות של ילד כי אנחנו יודעים שיש פה הרבה מאוד רגישויות שאנחנו צריכים לקחת בחשבון וגם זו תקופה שאנחנו צריכים לראות, הרי חוק הגנת הפרטיות לא צפה את תקופת הקורונה וגם חוק הגנת הפרטיות הוא כללי והוא בוודאי לא גובר על חקיקה ספציפית וחקיקה מאוחרת, ועדיין אנחנו בדיוק מחפשים את הפרשנות המתאימה לתקופה הנוכחית כדי לאזן בין כל האינטרסים ובין כל הרגישויות שציינת, ובצדק.
יוסף ג'בארין: תודה רבה בלה, הנושא באמת מורכב.
יוסף ג'בארין: אני מקווה באמת שתוכלו לפרסם את זה בקרוב כדי שהתלמידים גם יוכלו להבין מה ההסדר המחייב.
יוסף ג'בארין: נעבור להדר אליהו ממרכז השלטון המקומי.
הדר אליהו: צהריים טובים.
הדר אליהו: שלום לכולכם.
הדר אליהו: קודם כל אני מבקשת להצטרף לתודות ולברכות על הדיון החשוב הזה בראשותך.
הדר אליהו: אני אשתדל להיות קצרה, אני יודעת שיש עוד דוברים, ובאמת להסתכל על הדברים מנקודת המבט של מרכז השלטון המקומי והרשויות המקומיות.
הדר אליהו: קודם כל, בכלל ובוודאי בעת הזו של משבר הקורונה מרכז השלטון המקומי משתף פעולה יחד עם מועצת התלמידים והנוער הארצית בכל מיני דרכים עד מכתבים שיוצאים בחתימה משותפת בין היתר של יו"ר מרכז השלטון המקומי חיים ביבס ושל איתי ידידנו היקר שנמצא כאן, יו"ר מועצת התלמידים והנוער הארצית, ובאמת מתקיימים דיונים משותפים ואני בטוחה ששיתופי הפעולה האלה ימשיכו ויעמיקו מתוך אמונה אמיתית של מרכז השלטון המקומי שלנוער יש מה להגיד, יש לו דברי טעם לומר, ממקור פנימי, מבין, יודע ומכיר הכי טוב את נפשו ואת דרכו.
הדר אליהו: מה גם שנציגיו גם לא רק מייצגים את עצמם נהדר, אלא באמת מבינים גם את מערך השותפויות שהם חברים בו באמת ממקום מאוד בוגר, מאוד אחראי, ואם יורשה לי אפילו מאוד מקצועי שיש גם ללמוד מהם.
הדר אליהו: אני אומרת את זה מכל הלב לך איתי ולחברים במועצה.
הדר אליהו: מרכז השלטון המקומי בענייננו אנו קידם בערך לפני שנתיים יחד עם הוועדה הזו, הוועדה לזכויות הילד, איזה שהוא מהלך מול הרשויות המקומיות כדי לוודא שיבוץ נציגות של בני נוער ותלמידים בוועדות הרשותיות, ככל שנדרש בעת הזו גם, שוב, לרענן ולעדכן את הדבר הזה – איתי אתה תגיד לי, אם יש צורך כמובן גם אתה יו"ר ועדה - - -
יוסף ג'בארין: אבל יש מנהג או פרקטיקה?
יוסף ג'בארין: יש לך נתונים האם תלמידים משולבים בוועדות הרלוונטיות בשלטון המקומי?
הדר אליהו: בגדול כן, אני יודעת ובטוחה שכן יש רשויות שאין בהן.
הדר אליהו: לעתים יש פשוט שלא שיבצו, לעתים אולי מועצת התלמידים הרשותית לא מתפקדת, לעתים אולי אין נציגות כרגע ולעתים אולי גם חלילה לא טרחו לעשות את זה.
הדר אליהו: אני באמת חושבת שיש מנעד של סיבות, אין הרבה רשויות כאלה, אבל צריך לטפל בזה.
הדר אליהו: אני מבחינתי במקום שמספיק שיש רשות אחת כזאת, צריך לטפל בזה.
יוסף ג'בארין: לכן הקריאה שלנו אליך הדר, שבאמת אולי ליזום איזה שהוא מיפוי ולראות האם באמת מועצות התלמידים הרשותיות מתפקדות, איפה יש בעיות.
יוסף ג'בארין: כדאי לקבל תמונה על מה שקורה בשטח מבחינת היישום.
הדר אליהו: בסדר, אני אומר לך כך, בעצם מתוקף חוק הרשויות המקומיות למנהל יחידת הנוער ומלווה מועצת התלמידים הרשותית, כך נקרא השם המלא של החוק, מי שמתכלל את עבודת המועצה הרשותית היא בעצם מחלקת הנוער ברשות המקומית.
הדר אליהו: אני אשוחח עם לירז גור שריד יו"ר האגודה למנהלי מחלקות הנוער מצד אחד וגם עם המשרד להשכלה גבוהה ומשלימה שאמון על מחלקות הנוער, ופה כמובן נתחבר גם אל יעל נזרי, שכבר דיברה כאן, ובעצם ננסה להשיג איזה שהוא מיפוי.
הדר אליהו: כך או אך, אני שוב חוזרת ואומרת, אנחנו כשלטון המקומי נקדם מהלך, שוב, לעורר את העניין הזה, להסב את תשומת לב הרשויות כדי להקפיד על נציגות הנוער.
הדר אליהו: עכשיו אהיה קצת בוטה וסליחה, עם כל הכבוד ליוזמה פה ויוזמה שם, רצון של אדם זה או אחר, אני מאוד מסכימה עם מה שאיתי אמר, שזה לא צריך להישען על רצון טוב או יוזמה, כפי שאמרתי, אלא אנחנו צריכים להתחיל בבניית תפיסת עבודה ותפיסת עבודה כזו שתחלחל אל השטח.