GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף ג'בארין: דינה, מה הנתון שיש לגבי שכבת הגיל מלידה ועד שלוש בכל הארץ.
דינה רחל צימרמן: אני נתתי לכם את המספרים.
יוסף ג'בארין: לא, לגבי כל הילדים בגיל הזה.
דינה רחל צימרמן: - - -
יפעת שאשא ביטון: חברים, אי-אפשר לשמוע כך.
דינה רחל צימרמן: תסתכלו על התחלואה - - - אחרי הפתיחה.
דינה רחל צימרמן: אנחנו רואים שיש עלייה בתחלואה בקרב הילדים הללו מאז שנפתחה המערכת של המעונות.
דינה רחל צימרמן: האחוז במעונות הוא פחות מאשר בגילאים גדולים יותר, ולכן לפי כל מתווה המקום שיחזור הראשון זה יהיה המעונות.
דינה רחל צימרמן: על זה אין שום מחלוקת.
דינה רחל צימרמן: חשוב מאוד להבין שכל זמן שהתחלואה היא כל כך גבוהה - - -
יוליה מלינובסקי: אבל אנחנו בירידה, דינה.
יוליה מלינובסקי: תתאפסו על עצמכם.
יוליה מלינובסקי: אנחנו שומעים כל יום שאנחנו בירידה אלא שמשהו לא מסתדר פה.
יוליה מלינובסקי: התחלואה כבר לא גבוהה, אנחנו נצחנו כבר.
דינה רחל צימרמן: אבל זה לא נכון.
דינה רחל צימרמן: אם שמעתם את ההצגה אמש של פרופסור אלרועי אז שמעתם שמבחינת המספרים שצריך לרדת אליהם על מנת להיות במספרים שהמערכת יכולה להתמודד עם זה.
דינה רחל צימרמן: אין ספק שאנחנו בשלבים של למידה.
דינה רחל צימרמן: - - - שנגיע למספרים הנכונים די מהר.
דינה רחל צימרמן: להגיד שהכול בסדר זה לא נכון.
יפעת שאשא ביטון: דוקטור צימרמן, אנחנו סוטים מנושא הדיון.
יפעת שאשא ביטון: יש לי הרבה מה לומר על דבריה של פרופסור אלרועי אמש.
יפעת שאשא ביטון: היא לא כאן אז לא אפתח את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת להתייחס לתחלואה בגילאי לידה עד שלוש.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים להבין למה אנחנו נמצאים בנקודת זמן כשהם סגורים והם כבר היו צריכים להיפתח.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לוודא שלכל המאוחר ביום ראשון הקרוב הם נפתחים.
יפעת שאשא ביטון: אנשים צריכים להתארגן, המערכות צריכות להתארגן, גם ההורים צריכים להתארגן.
יפעת שאשא ביטון: חוסר הוודאות הזה הוא בלתי-נסבל, חצינו מזמן את הקו האדום שאנחנו יכולים להכיל.
יוליה מלינובסקי: אנחנו לא שמענו מספר כמה ילדים יש לנו בגילאי 0–3.
דינה רחל צימרמן: 5,000.
יפעת שאשא ביטון: כמה ילדים בכלל בקבוצת הגיל, בלי קשר לכמות הנדבקים.
אנדרי קוז'ינוב: כמה במסגרות.
יבגני סובה: חברים, לא כל הילדים במסגרות.
יבגני סובה: אתם עושים עוול.
דינה רחל צימרמן: בשכבת גיל זו יש 5,500 ילדים שנדבקו.
דינה רחל צימרמן: אז הטענה שלא נדבקים בגיל הזה - - -
יוליה מלינובסקי: מתוך כמה, דינה, מתוך כמה?
יוליה מלינובסקי: נדבקו 5,600 מתוך כמה, מתוך 0, מתוך 10,000, מתוך מיליון, מתוך כמה?
דינה רחל צימרמן: האוכלוסייה זה 50,000 בערך.
יפעת שאשא ביטון: מה פתאום.
דינה רחל צימרמן: - - - הזה, של 0–2, לפי הסנסור של 2018 - -
יפעת שאשא ביטון: טוב, חברים.
יוסף ג'בארין: מריה ממחלקת המחקר תציג לנו נתונים מעודכנים.
יוליה מלינובסקי: אתם צוחקים עלינו בפרצוף ועושים עוול לאזרחי ישראל.
יפעת שאשא ביטון: מטריד אותי שמשרד הבריאות מקבל החלטות ואין לו מושג לגבי הנתונים.
יוליה מלינובסקי: מתוך כמה?
יוליה מלינובסקי: רבאק, זה הדבר הבסיסי.
דינה רחל צימרמן: זה יוצא - - - בסביבות האחוז האחד.
יפעת שאשא ביטון: אז זה 500,000.
דינה רחל צימרמן: אני מנסה להדגיש שזה לא רק העניין של אחוזים.
דינה רחל צימרמן: מדובר גם בהשלכות - - - הילד מביא את המחלה הביתה והדבקה של ילד אחד במעון יכולה להדביק עוד כשבעה אנשים.
דינה רחל צימרמן: יש שרשראות של הדבקה שמראות איך התחלה במסגרת חינוך התפשטה לכל מיני שכבות גיל וגם לכל מיני - - -
יוליה מלינובסקי: אני לא רופאה, אבל למדתי פעם ביולוגיה.
יוליה מלינובסקי: כל וירוס יכול להתפשט, זה טיבעו של וירוס.
יוליה מלינובסקי: אולי תתייחסי - - -
תמר זנדברג: רק אם נתייחס ברצינות למחלה נוכל לשלב בין הנתונים שצריך.
תמר זנדברג: אם נגיד שזה - - -
יוליה מלינובסקי: תמר, תמר, אני לא זקוקה לעזרה.
תמר זנדברג: - - - אין הדבקה - - - גם ככה אי-אפשר לנהל דיון רציני.
יפעת שאשא ביטון: בואו ננהל את הדיון מולה כדי שנוכל להבין עד הסוף.
יוליה מלינובסקי: אבל אלו אמירות, תקשיבי טוב גבירתי, תקשיבי טוב, את מתפרצת תוך כדי דיון ואת לא יודעת על מה מדובר.
יוליה מלינובסקי: מתברר עכשיו פה שבכל התקופה של הקורונה, שבעה חודשים, נדבקו במערכת החינוך של גילי 0–3 5,600 ילדים שזה אחוז אחד מתוך - - - שבעה חודשים.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, בואו נבין מה מאחורי המספרים - - -
יוליה מלינובסקי: שבעה חודשים, ועכשיו - - -
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מלינובסקי, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.
יוליה מלינובסקי: - - - לא יכולה לעבוד.
יפעת שאשא ביטון: אני קוראת אותך לסדר בפעם השנייה.
יוליה מלינובסקי: - - - אי-אפשר - - -הגדרות - - -
יפעת שאשא ביטון: אני קוראת אותך לסדר בפעם השלישית.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, נרגע.
יוליה מלינובסקי: לקרוא לסדר זה הוא, לא את.
יפעת שאשא ביטון: זה אני, אני.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו במשותף.
יפעת שאשא ביטון: חברים, אי-אפשר לנהל ככה את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: יש אורחים שממתינים בזום, הדיון הולך לאיבוד ואנחנו לא מצליחים לקבל נתון אחד בצורה שלימה.
יפעת שאשא ביטון: ברור לגמרי שאנחנו מדברים על אחוז קטן.
יפעת שאשא ביטון: ברור לגמרי, דוקטור צימרמן, שיש לזה השלכות כי כל אחד שנדבק יש שרשרת הדבקה אחר כך, אף על פי שכל המחקרים כולל מה שאתם מביאים מראים שהילדים הללו מדביקים בצורה זניחה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא שונה מכל שרשרת הדבקה של ילדים במקומות אחרים או של הורים שנמצאים במקומות העבודה.
תמר זנדברג: מה זה "זניחה"?
תמר זנדברג: זה שהיא נמוכה לא אומר שהיא זניחה.
יפעת שאשא ביטון: היא נמוכה מאוד, נמוכה מאוד, מאוד, מאוד.
תמר זנדברג: אני חייבת לומר כאימא לתינוקת שהייתי בבידוד ועשיתי בדיקת קורונה לי ולבת הגדולה שלי, לתינוקת לא עשיתי כי רופא המשפחה המליץ לא לעשות לה את הבדיקה כשהיא ממילא בבידוד איתנו, אלא רק אם יהיו תסמינים.
תמר זנדברג: מאוד יכול להיות שילדים בגיל הרך פחות נבדקים מפני שאם יש סכנה אז הם בבידוד ביחד עם ההורים וממילא הם לא יכולים להיות בבידוד לבד.
דינה רחל צימרמן: נכון.
יפעת שאשא ביטון: לא חולקים על זה - -
דינה רחל צימרמן: לפי הבדיקות הסרולוגיות - - -
יפעת שאשא ביטון: - - חברת הכנסת זנדברג, להיפך, אנחנו צריכים לתת פתרונות - - -
דינה רחל צימרמן: - - -בערך פי שלוש מהילדים הם באמת היה להם את המחלה ולא ידענו על זה.
תמר זנדברג: כי ילדים הם א-סימפטומטיים, הם פחות נבדקים - - -
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת זנדברג - - -
תמר זנדברג: עד כמה שידוע עד עכשיו הם פחות מדבקים, אני לא יודעת שזה זניח במובן שזה לא קיים.
תמר זנדברג: אני יודעת שזה פחות.
תמר זנדברג: אבל, מכיוון שהמגיפה הזו יש לה העברה בין דורית, ויש סכנה שזה יגיע בתוך המשפחה גם לדורות המבוגרים - - -
יפעת שאשא ביטון: צריך לשמור על המבוגרים, בשביל זה אנחנו צריכים לראות איך מתנהלים נכון.
תמר זנדברג: יפה, אבל לנהוג נכון זה לצאת כמו שאתם ממליצים מהנתונים המלאים כפי שהם.
יוסף ג'בארין: עדיין לא הבנו את הנתונים.
יוסף ג'בארין: אנחנו ביקשנו - - -
יפעת שאשא ביטון: אין פה ויכוח על העניין של ההדבקה.
יבגני סובה: - - - לקבל, זה בדיוק הוויכוח.
יפעת שאשא ביטון: - - - המחלה, ואם הם נדבקו פי שלוש כפי שאומרת דוקטור צימרמן, אבל הם לא הדביקו פי שלוש כי אנחנו לא יודעים מה ההשלכות שהיו אחר כך, אז כנראה שהם באמת מדביקים הרבה פחות.
יפעת שאשא ביטון: לפחות לפי מה שכתוב פה במחקר של האוניברסיטה העברית.
דינה רחל צימרמן: אז משפט הבא הו א - - -
יפעת שאשא ביטון: - - לא עדכן אותו.
יפעת שאשא ביטון: השאלה היא איך אנחנו עושים - -
יפעת שאשא ביטון: - - את זה נכון לנוכח הנתונים האלה כשברור לנו, וגם משרד הבריאות אומר, שהם הראשונים בשרשרת החזרה.
תמר זנדברג: אז השאלה היא איך נכון מתוך הסתמכות על מה שידוע לנו ועל סכנת ההדבקה.
יפעת שאשא ביטון: ביקשנו סקירה של מריה ממרכז המחקר של הכנסת.
יפעת שאשא ביטון: יש שני מעגלי נתונים: הראשון הוא לגבי ילדים בתוך המסגרות והנתון השני הוא לגבי כל שכבת הגיל הנדונה.
יפעת שאשא ביטון: אני מבין מהנתונים של דוקטור צימרמן שהנתון של 5,600 זה נוגע, אין להם נתונים מדויקים כמה בתוך המסגרות וכמה מחוץ למסגרות.
יפעת שאשא ביטון: האם יש לך את שני הנתונים הללו.
דינה רחל צימרמן: אז זה מה שניסית להגיד, אני לא נותנת לך את כל התקופה.
דינה רחל צימרמן: - - - התקופה שפתחנו בספטמבר, ואז אנחנו מדברים על כ-150 מקרים שברור שזה התחיל במעון.
יפעת שאשא ביטון: מריה רבינוביץ', מה הנתונים של מרכז המחקר לגבי שכבת הגיל באופן כללי ולגבי פעוטות בתוך המסגרות.
מריה רבינוביץ': אז מבחינת שכבת הגיל, ילדים מגיל לידה עד גיל שלוש יש במדינת ישראל כ-540,000 ילדים.
מריה רבינוביץ': אני אומרת עכשיו בערך, אין לי נתון מדויק של הלמ"ס, 180,000 נולדים מדי שנה, אז יש לנו בסה"כ כ-540,000.
מריה רבינוביץ': מבחינת המעונות, הנתון המדויק הוא לגבי מעונות יום מוכרים של משרד העבודה והרווחה, שם יש כ-120,000 ילדים בכל שנה.
מריה רבינוביץ': במעונות הפרטיים הטווח הוא 250,000–300,000.
קארין אלהרר: יש גם המעונות השיקומיים.
מריה רבינוביץ': המעונות השיקומיים זה בסביבות 2,000 ילדים.
יוסף ג'בארין: אז מהי ההערכה הכללית?
מריה רבינוביץ': ההערכה היא שזה סביב 400,000–450,000 ילדים ותינוקות במסגרות.
יוסף ג'בארין: שזה כמעט 80% משכבת הגיל.
יבגני סובה: ילדים מגיל שישה חודשים, כי עד גיל שישה חודשים הם לא הולכים למסגרות.
יבגני סובה: צריך לקחת גיל שישה חודשים עד שלוש שנים.
יבגני סובה: זה פחות או יותר השנתיים וחצי, ואנחנו מגיעים למספר, רבע שעה אנחנו מנסים לקבל תשובה כמה ילדים יש בסך הכול בשביל להבין מהו האחוז של 5,600 נדבקים.
יבגני סובה: אז הנה, תודה רבה למרכז המחקר שנתנו את התשובה.
יפעת שאשא ביטון: הוסיפה דוקטור צימרמן שיש 130 ילדים של מקרי הדבקה במעונות.
יפעת שאשא ביטון: נניח שכולם נדבקו במעון, אנחנו מדברים על 0.028% אחוזים.
יפעת שאשא ביטון: בואו נסכם את הקטע הזה של הדיון, ברור לכולנו שאת המסגרות הללו אפשר להחזיר לפעולה בצורה נכונה ובטוחה בנקודת הזמן בה אנחנו נמצאים.
יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שעל זה אין לנו ויכוח.
יפעת שאשא ביטון: נכון, דוקטור צימרמן?
תמר זנדברג: אולי נדבר על מה זה "צורה נכונה ובטוחה", זו מהות הדיון.
תמר זנדברג: זה שהם הראשונים לחזור זה ברור, זה שזה צריך להיות בצורה בטוחה וראויה כמו שאמרת, זה ברור.
תמר זנדברג: מה זה אומר "צורה בטוחה וראויה" לגיל זה?
תמר זנדברג: הרי אם נפתח אז זו שרשרת, משם זה יגיע לכיתות - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל זה עדיין בניהול סיכונים.
תמר זנדברג: מאה אחוז, אני שואלת, הווירוס הזה הולך להיות איתנו כל שנת הלימודים.
תמר זנדברג: מה זה נקרא "צורה ראויה ובטוחה" - - - אצל האחיין שלי שהוא בכיתה ב' הקפסולות מעורבבות - - -
יפעת שאשא ביטון: - - - הגנים, ששם גם אפשר להחזיר אותם כמו שזה עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: אני לא הייתי סומכת על זה שנשפוך אותם בחזרה למערכת.
יפעת שאשא ביטון: דיברו על בדיקות סקר שניתן לבצע במטפלות - - -
תמר זנדברג: יפה, אז בואו נדבר על הצעדים הללו.
תמר זנדברג: מה זה "צורה בטוחה לחזרה למסגרות".
דינה רחל צימרמן: הפרשנות שנתת למספרים שנתתי היא לא מדויקת.
דינה רחל צימרמן: יש להפריד בין ילדים בגיל הזה שנבדקו, מילדים בגיל הזה שאנחנו יודעים שהם היו מקור הדבקה.
דינה רחל צימרמן: אנחנו לוקחים בחשבון של גורמי ההדבקה לא ידוע.
דינה רחל צימרמן: בגלל שילדים הם א-סימפטומטיים במשך כמעט חצי מהזמן - - -
אימאן ח'טיב יאסין: כבר אי-אפשר להבין כלום, באמת.
דינה רחל צימרמן: יש גם נתונים מהסקר הסרולוגי, המספרים האלו הם הרבה פחות ממה שיש באמת.
דינה רחל צימרמן: אחוז הילדים שנדבקו הוא בערך 5% מכלל האוכלוסייה בגיל הזה.
דינה רחל צימרמן: אז ילדים יכולים להידבק ולהדביק אנשים אחרים.
יוסף ג'בארין: אז זו הנחת העבודה של המשרד - - -
יבגני סובה: אני חושבת שדוקטור צימרמן בכלל לא יודעת למה היא משתתפת בדיון.
יבגני סובה: אנחנו שאלנו שאלה לגבי מתווה, מה המתווה שמכין משרד הבריאות.
יבגני סובה: זו השאלה, עזבי אותנו ממספרים ותגיעי בחזרה לפעוטונים.
דינה רחל צימרמן: אז יש לי תשובה.
יוסף ג'בארין: הנחת העבודה של המשרד היא ששיעור התחלואה הוא 5%.
יוסף ג'בארין: אנחנו יכולים להתווכח עם זה.
יבגני סובה: זה לא נכון - - - זה לא נכון 5%.
יבגני סובה: - - - המספרים.
דינה רחל צימרמן: כל אחד מסכים שמתי שתהיה החלטת ממשלה להחזרת המערכות, המעונות יהיו הראשונים לחזור.
דינה רחל צימרמן: המתווה שהם יחזרו תחתיו יהיה דומה למה שהיה לפני הסגר בגלל שבמתווה הזה כבר הייתה חלוקה לקבוצות קטנות, וייתכן שהאחוז הקטן יחסית בגיל הזה של הדבקות בתוך המסגרת זה קשור לזה שכן היה מתווה של חלוקה לקבוצות קטנות.
דינה רחל צימרמן: אז לא מצפים לשינויים מאוד גדולים.
תמר זנדברג: באיזה מרחב פיזי - - - ישבו?
קארין אלהרר: אפשר לדבר בצורה ברורה?
יבגני סובה: דוקטור צימרמן, מהו המתווה לפתיחת מערכת החינוך עד גיל שלוש.
יבגני סובה: הסבירי לנו בבקשה בשלבים.
יבגני סובה: הממשלה מקבלת החלטות מחר ואתם צריכים לבצע.
יבגני סובה: מה אתם מתכננים, זו שאלה שאנחנו שואלים פה כבר חצי שעה.
דינה רחל צימרמן: המעונות יחזרו למתווה שהיה לפני הסגר שזה אומר שיש שינויים בין שכבות גיל בתוך המעון, שיש את המספרים של התינוקות – 18 – המספרים של הפעוטות – 27 – והמספרים של הבוגרים – 35.
דינה רחל צימרמן: אבל - - -
יבגני סובה: רגע, בגל הראשון לא היו קפסולות, זה לא חשוב.
יבגני סובה: חזרו עד גיל שלוש בלי קפסולות.
יבגני סובה: עכשיו את אומרת שיהיו קפסולות.
יבגני סובה: אני לא מצליח להבין.
דינה רחל צימרמן: המתווה עם קפסולות.
דינה רחל צימרמן: המתווה מחולק לקבוצות קטנות באופן טבעי, כך שיש שלוש קבוצות בכל שכבת גיל, זה יוצא משהו בסביבות שש בקבוצה, תשע בקבוצה.
דינה רחל צימרמן: הכול בתוך אותו החדר, אבל מחלקים את החדר ודואגים שאין יותר מדי התערבבות.
יפעת שאשא ביטון: דוקטור צימרמן, בואי, תעצרו שנייה.
דינה רחל צימרמן: - - - פשוט חוזרים למה שהיה אחר כך.
יפעת שאשא ביטון: דוקטור צימרמן מדברת על המבנה של מעונות יום.
יפעת שאשא ביטון: לא המצאנו את הגלגל, מעונות היום בנויים כך שהחלל מחולק לפי שישה ילדים לכל מטפלת.
יפעת שאשא ביטון: היא התייחסה פה לתקינה, מתוקף התקינה כל מטפלת צמודה לקבוצת ילדים בניסיון שלא יתערבבו יותר מדי.
יפעת שאשא ביטון: אני מציעה ככה - - -
דינה רחל צימרמן: בדיוק, ובגלל שהיה הרבה שיתוף פעולה בין המשרד - - -
יפעת שאשא ביטון: חבר'ה זה לא עובד, עזבו - - -
אנדרי קוז'ינוב: זה גם עניין של עלויות, מי מממן את העלויות האלה.
יפעת שאשא ביטון: אני מציעה דבר כזה, כבוד היושב-ראש, שנשמע רגע את ההמלצות של ארגון רופאי בריאות הציבור.
יפעת שאשא ביטון: נבקש לשמוע נציגי רשויות מקומיות שיציגו יוזמות שלהם.
יפעת שאשא ביטון: כבר למדנו שהשלטון המקומי הרבה פעמים מטפל טוב יותר מאשר השלטון המרכזי, אני אומרת את זה בכאב.
יפעת שאשא ביטון: אולי ננסה לשמוע אותם ומשם להתקדם בדיון.
יפעת שאשא ביטון: את הנתונים שמענו, הבנו באיזו זירה אנחנו נמצאים.
יפעת שאשא ביטון: זה לא משהו שבגללו אנחנו צריכים לדחות את הפתיחה.
יוסף ג'בארין: חשוב אולי לפני כן שנדבר עם אמיר מדינה, כי הנושאים כמובן באחריותו כנציג משרד הרווחה.
יוסף ג'בארין: אמיר איתנו?
חגי פורגס: חגי כאן, אמיר בדיון בוועדה אחרת.
יוסף ג'בארין: חגי פורגס, מנהל תחום אגף מעונות היום.
יבגני סובה: הוא לא חולק על המספרים שהעלתה דוקטור צימרמן?
יוסף ג'בארין: הקשבת לדיון שהיה קודם?
חגי פורגס: כן, ודאי.
יבגני סובה: האם אתה מסכים עם המספרים הכלליים שהציגה הדוקטור צימרמן?
יבגני סובה: אנחנו מבולבלים, במשך חצי שעה אנחנו מנסים להבין את כמות הילדים הכללית בגילאי לידה עד שלוש, כמה מהם במסגרות וכמה הם חלק מהסיכון.
יבגני סובה: אנחנו קיבלנו מספרים שאיננו מצליחים לחבר מבחינה מתמטית.
יבגני סובה: היא אומרת 5% הדבקה ולפי החישובים שלנו מדובר ב-1.5%.
יפעת שאשא ביטון: לא, היא אומרת שיש 5% הדבקה על פי הסקר הסרולוגי, שיש הרבה מה לומר על הסקר הזה, הוא לא בדיוק מייצג.
יוליה מלינובסקי: כן, זה משהו אחר.
יוליה מלינובסקי: אף אחד לא יודע את המתודולוגיה של הסקר הזה.
יוסף ג'בארין: אז נשמח להתייחסותך, חגי, הן לעניין הנתונים והן לעניין החזרה.
חגי פורגס: הנתונים שיש אצלנו הם שונים, השונות נובעת משלוש סיבות מרכזיות שאין להקל בהן ראש.
חגי פורגס: הראשונה היה שאנחנו מטפלים רק במסגרות המוכרות, כמו שמריה ציינה, מדובר ב-120,000 ילדים.
חגי פורגס: משרד הבריאות לעומת זאת אוסף נתונים כלל ארציים.
חגי פורגס: הסיבה השנייה לשונות היא שאנחנו מקבלים דיווחים מהמסגרות על ילדים ואנשי צוות שנדבקו.
חגי פורגס: יכול להיות בהחלט מצב שבו מסגרת לא מדווחת לנו למרות שיש שם ילד חולה, ומשרד הבריאות יודע עליו ואנחנו לא.
חגי פורגס: הסיבה השלישית היא שהנתונים שלנו אינם מצטברים אלא משקפים הקפאת מצב.
חגי פורגס: דינה נתנה כאן מספרים מצטברים, אנחנו כל פעם בודקים BLUE PRINT על המועד שבו אנחנו רוצים לבדוק.
חגי פורגס: זאת ההקדמה.
חגי פורגס: אנחנו מדברים על נתון מלפני החגים, הנתון שנאסף על ידי מעונות היום דיבר על כ-35 ילדים שנדבקו וכ-30 אנשי צוות ששהו במעונות ונדבקו.
יוסף ג'בארין: זה נתון של ששת החודשים?
חגי פורגס: לא, כפי שאמרתי הנתון אינו מצטבר.
חגי פורגס: דוקטור צימרמן דיברה על נתונים מצטברים.
חגי פורגס: שלא ישתמע, חלילה, שאנחנו במחלוקת עם משרד הבריאות, אנחנו אוספים נתונים בכלים המוגבלים שלנו, משרד הבריאות אוסף נתונים בדרך שונה.
יפעת שאשא ביטון: חגי, איך חוזרים ביום ראשון לגנים?
חגי פורגס: עמדת משרדנו, לאור הנתונים, היא שהמערכת חיונית למשק וגם פחות נדבקת ומדביקה.
חגי פורגס: אני לא אומר את זה כאיש מקצוע אבל זו ההתרשמות שלנו.
חגי פורגס: כמובן שמשרד הבריאות הוא הגורם המקצועי שמוסמך ומכריע.
חגי פורגס: מבחינתנו השאיפה היא לפתוח כרגיל בליווי ההגבלות של שמירת מרחק, חיטוי, ועבודה בקבוצות קטנות.
חגי פורגס: מבחינת הקיבולת אפשר לחזור לטיפול במספר ילדים רגיל.
חגי פורגס: אנחנו מבינים שמשרד הבריאות רואה את הדברים איתנו עין בעין, לפחות בהקשר הזה.
חגי פורגס: כאשר תהיה חזרה, היא תהיה שגרתית בכל מה שנוגע למספר הילדים.
חגי פורגס: כמובן, אני מדגיש, שנצטרך לשמור על כל ההנחיות.
חגי פורגס: זה עבד טוב בחודשים האחרונים של שנת הלימודים הקודמת - - -
יוסף ג'בארין: אתה מאשר שביום ראשון חוזרים בגילאים אלו?
חגי פורגס: אני ודאי לא יכול לאשר.
חגי פורגס: זו לא החלטה שלנו.
תמר זנדברג: מה זה משנה, אם לא יחזרו בראשון הזה אז יחזרו בראשון הבא.
תמר זנדברג: מה המתווה?
יפעת שאשא ביטון: הוא אמר לך.
יוסף ג'בארין: חוזרים על פי המתווה שהיה קודם.
אנדרי קוז'ינוב: - - - לא עבד, כל הקפסולות האלה לא עבדו.
יבגני סובה: חגי, את מדבר על 120,000 ילדים במסגרות המוכרות.
יבגני סובה: יש בערך עוד 250,000 במסגרות פרטיות.
יבגני סובה: אתם אמורים לפקח גם עליהם.
יבגני סובה: מה אתה יכול להגיד לגבי המסגרות הפרטיות ומה אתה יכול להגיד לגבי הפיצוי.
יבגני סובה: המסגרות הללו נפגעו, הם צריכים להתארגן בשביל להחזיר את הפעוטון הפרטי לפעילות.
יבגני סובה: מה אתה יכול להגיד לנו על הפיצוי הפרטי וגם על הפיקוח - - -
יוסף ג'בארין: יש גם שאלה של חברת הכנסת אלהרר.
קארין אלהרר: חגי, יש פה גנים פרטיים שרוצים לעמוד בתקן ורוצים לעשות את הדבר הנכון.
קארין אלהרר: אני לא מקבלת את זה שבעצם המדינה אומרת "תעשו מה שעשיתם קודם".
קארין אלהרר: נראה שמה שעשיתם קודם לא עבד.
קארין אלהרר: אתם מדברים על מצב שאתם רוצים לשנות את הנתיב, אז איך זה מסתדר?
יפעת שאשא ביטון: למה הוא לא עבד, חברת הכנסת אלהרר.
קארין אלהרר: אני אגיד - - -
תמר זנדברג: איך הגענו לסגר הזה, סתם?
קארין אלהרר: שנייה, תמר.
יוליה מלינובסקי: כן, בדיוק כן.
אנדרי קוז'ינוב: בגלל הגנים?
אנדרי קוז'ינוב: נו.
יפעת שאשא ביטון: לא הגענו אליו בגלל מעונות היום.
תמר זנדברג: אבל אתם לא מבינים, אחרי מעונות היום - - -
יבגני סובה: אבל חברים, אי-אפשר ככה.
יבגני סובה: שאלנו שתי שאלות - - -
יוליה מלינובסקי: - - - כי הממשלה לא רצתה להסתכסך עם החרדים ולהפעיל רמזור, בגלל זה הגענו לסגר הזה, לא בגלל הסיפור הזה - - - בעצמו.
יוליה מלינובסקי: אז בואו נשים דברים על השולחן.
תמר זנדברג: - - - שידוע לנו - - -
יוליה מלינובסקי: הסגר הזה הוא סגר פוליטי לחלוטין, תמר, היום שר בממשלה אמר זאת, שהם לא רצו להסתכסך עם החרדים.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת קארין אלהרר, המשיכי את שאלתך.
יוסף ג'בארין: היא האחרונה שתגן על הסגר, אז בואו ננהל את הדיון בענייניות.
תמר זנדברג: אני חושבת שאנחנו צריכים להתחיל מהנחת יסוד האם אנחנו חושבים שצריכים לפתוח את הכול כמו שהיה לפני הקורונה, למה הגבלות, זה הכול פוליטי, למה הגבלות בכלל?
תמר זנדברג: או שאנחנו רוצים מתווה אמיתי שישמור על בריאות הציבור, של הילדים והמשפחות - - -
יבגני סובה: שאלנו את חגי, תני לו להשיב.
יבגני סובה: שאלנו את נציג משרד הרווחה, בואו ניתן לו להשיב.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם, מי שלא מסוגל לתת לאחרים לדבר יוצא החוצה.
יפעת שאשא ביטון: אי-אפשר להילחם כך שעה שלימה.
קארין אלהרר: משיחות שלי גם עם מנהלות פעוטונים עולה שהן רוצות לעמוד בסטנדרט שלא יגרום לזה שמחר בבוקר יכבו אותם שוב.
קארין אלהרר: הנשים הללו מנהלות עסקים קטנים שחלקם לא יחזרו.
קארין אלהרר: רוצים לדאוג גם לעסקים וגם לבריאות של הילדים ושל המשפחות, אני מצפה ממשרד הבריאות וממשרד הרווחה שאמון על הדבר הזה שיישבו ויגידו בדיוק מה הם רוצים.
קארין אלהרר: אל תגידו אחר כך "הציבור לא פעל נכון ולכן אנחנו נסגור" כי זה לא יקרה עוד פעם, תודה.
חגי פורגס: אתייחס לשאלה איך חוזרים: ההנחיות של הפעלת המסגרת מתואמות עם משרד הבריאות, כיום הן כתובות בתקנות של הגבלת פעילות במוסדות חינוך ואני מניח שהן תישארנה כך עם הפעלת המעונות.
חגי פורגס: כל הנושא של הגשת מזון, שמירה על צוות קבוע, הפרדה בין חללי פעילות וכדומה.
חגי פורגס: בהקשר הזה הפעילות זהה למה שהיה בחודשים האחרונים של שנת הלימודים הקודמת.
חגי פורגס: ההתרשמות שלנו שזה עבד בצורה טובה.
יוסף ג'בארין: אני מניח שזה כולל גם תקופת הסתגלות לאחר כחודש של השבתה.
חגי פורגס: זו שאלה שנידונה רבות לפני תחילת שנת הלימודים.
חגי פורגס: היו כמה מתווים ששונו, חלק מזה בעקבות דברים שנאמרו בוועדה זו.
חגי פורגס: אני חושב שהגענו למנגנון נכון שנותן מענים בשיתוף עם משרד הבריאות.
חגי פורגס: אם יהיה צורך, אנחנו נשקול את הדברים האלה מבחינה מקצועית.
יבגני סובה: שאלתי לגבי פיצויים למעונות הפרטיים.
יוסף ג'בארין: לגבי ההסתגלות אנחנו רואים שיש צורך, הרי הילדים בקושי חזרו ושוב נסגרו המערכות.
יוסף ג'בארין: אדרבא, עכשיו צריך עוד יותר לתת מקום להסתגלות.
חגי פורגס: זו החלטה שנצטרך לקבל, זה תלוי מן הסתם מתי יחזרו.
חגי פורגס: יש עניינים שהם יותר מקצועיים של חינוך וטיפול.
חגי פורגס: אנחנו נדון בדברים הללו ונבחן אותם.
חגי פורגס: במובן מסוים יש תוכנית מדריגה.
יפעת שאשא ביטון: חגי, למה הכול קשה, למה אתם מחכים לראות מתי יחזרו כדי להכין תוכנית לחזרה, למה לא נערכים כבר משלשום?
יפעת שאשא ביטון: הייתם יכולים כבר להציג היום איך חוזרים, מה מותר, מה אסור, איך מבצעים את תקופת ההסתגלות.
יפעת שאשא ביטון: למה לחכות?
חגי פורגס: התוכנית קיימת, צריך רק להפעיל אותה.
יפעת שאשא ביטון: אז הוחלט שחוזרים ביום ראשון, מה קורה אז.
תמר זנדברג: הוא אמר שחוזרים באותו מתווה שהיה קודם.
יבגני סובה: אני מבקש לחדד את השאלה לגבי פיצוי למעונות הפרטיים.
יוסף ג'בארין: זו השאלה השנייה שהוא לא התייחס אליה, הוא תכף יתייחס.
יבגני סובה: אתה מדבר על מעונות ציבוריים – נעמ"ת, וי"צו – שם סוגרים ופותחים.
יבגני סובה: אני מדבר על עסק פרטי ואם אתה סוגר אותם בפעם השלישית אז נגמר הסיפור.
יבגני סובה: יש תופעה שנתקלתי בה בגל הראשון: אנשים מקבלים שכר מאוד נמוך, אתה שולח אנשים לחל"ת, נותן להם שכר שקרוב לשכר הרגיל שלהם, ואז הם לא רוצים לחזור לעבוד.
יבגני סובה: במקום זה הם מטפלים בילדים בשחור ומגיעים לאותה הכנסה.
יבגני סובה: אנחנו הגענו למצב אבסורדי שאנשים לא רוצים לחזור למקומות עבודה בשכר נמוך.
יפעת שאשא ביטון: אבל יש חשיבות לשמור על מקום העבודה לאורך זמן.
יבגני סובה: זה טירוף, הגן הפרטי נפגע פעמיים.
יבגני סובה: אין לו את הבסיס הכלכלי שהמדינה מעניקה לנעמ"ת.
יפעת שאשא ביטון: הנושא ברור, חגי יענה ונעבור לעוד דוברים.
חגי פורגס: כל נושא הפיצויים והמענקים הכספיים למסגרות הפרטיות טופל בתקופה הקודמת על ידי משרד האוצר, אני חושב שניתן לנציג האוצר לדבר על זה.
יפעת שאשא ביטון: בסדר גמור, נעבור רגע לשמוע נציגים של רופאי בריאות הציבור.
אנדרי קוז'ינוב: שאלת למה מתווה הקפסולות לא עבד בפעם הקודמת.
אנדרי קוז'ינוב: הוא - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא שאלתי.
אנדרי קוז'ינוב: התחושה שלי שיחזירו בקפסולות.
אנדרי קוז'ינוב: אם אנחנו כבר מדברים על זה - - -
תמר זנדברג: לא היו קפסולות עד גיל שש בפעם הקודמת.
יוסף ג'בארין: הייתה התקינה הרגילה של המעונות.
אנדרי קוז'ינוב: עד גיל שש עשו קפסולות.
קארין אלהרר: לא נכון.
תמר זנדברג: איזה קפסולות?
יפעת שאשא ביטון: יש חלוקה מלאכותית כביכול בתוך הגן על מנת שלא תהיה אינטראקציה.
אנדרי קוז'ינוב: זה נעלם מעצמו כביכול.
תמר זנדברג: בדיוק, אז מה הם מתכננים לעשות עכשיו?
אנדרי קוז'ינוב: אם אין מספיק גננות לקפסולות אז זה שוב לא יעבוד.
יפעת שאשא ביטון: חברים, בואו נשמע נציגים רופאים שיגידו לנו אם אנחנו לא מתווכחים לחינם.
יפעת שאשא ביטון: יש איתנו את דוקטור אסנת קידר מארגון רופאי בריאות הציבור או את חגי לוין?
יוליה מלינובסקי: כאילו, השיטה של הנתונים, משרד הבריאות אוסף בסך הכול ואלו לפי תקופות.
יוליה מלינובסקי: איך הם מדברים ביניהם?
יוליה מלינובסקי: זה הבסיס, אדוני היושב-ראש.
יפעת שאשא ביטון: אסנת קידר וחגי לוין לא נמצאים.
יוליה מלינובסקי: שני משרדי ממשלה מדברים בשתי שפות שונות.
יוליה מלינובסקי: אין מתודולוגיה של נתונים, אנחנו חוזרים על זה כל הזמן.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, נטפל בזה בוועדה אצלנו, יש לי הרבה מה להגיד על זה.
יוסף ג'בארין: ציפי ברנד, סגנית ראש העיר תל אביב יפו.
ציפי ברנד: שלום לכולם.
ציפי ברנד: תודה שאתם מאפשרים לי לדבר, אני מתחברת לכלל הדברים שנאמרו ובעיקר לאמירה שהדיון הוא לא האם לפתוח אלא כיצד אנחנו מייצרים פתיחה בטוחה של המסגרות הללו.
ציפי ברנד: חשוב שנתמקד ואני רוצה להציג את מודל "פתוח בטוח", מודל שגיבשתי עם צוות מומחים בשביל שההחלטות לא תיגררנה לרגע האחרון.
ציפי ברנד: מערכת החינוך חייבת להיפתח, המחיר שאנחנו משלמים כהורים וכמשק הוא מחיר גבוה מדי ואני לא חושבת שיש בכך הגיון, בעיקר לאור נתוני ההדבקה ששמענו כאן.
ציפי ברנד: מודל "פתוח בטוח" שאני אשמח שתאמצו אותו מדבר על הצבה של כיתות בטוחות לילדים צעירים.
ציפי ברנד: אנחנו מדברים על גילאי 0–6.
ציפי ברנד: לצד הגיל הרך צריך לחשוב איך פותחים את הגנים העירוניים עצמם.
ציפי ברנד: מדובר על כיתות בטוחות ועיקרון שלא מאפשר תחלופה של אנשי צוות.
ציפי ברנד: אני חושבת שלמדנו מהשטח, הייתה הרבה תנודה ותחלופה בין אנשי צוות, מצאנו סייעות מחליפות שהיו דוגמות שש כיתות גן, אני חושבת שהסיטואציה הזו לא יכולה להתקיים יותר.
ציפי ברנד: אם אנחנו מפעילים את הקפסולות בתוך הכיתה בכמות ילדים קבועה על ידי גננת וסייעת שאינן מתחלפות, יכול להיות שיהיה לזה מחיר של ביטול הלימודים בימי שישי.
ציפי ברנד: זה מחיר שאני חושבת שאנחנו כמשק שנדרש להפעלה בשגרת קורונה, וברור שאנחנו מסתכלים על כל שנת הלימודים הזו.
ציפי ברנד: אם לא יהיה יום שישי זו בעיה אבל זה יעזור לנו לשמור על עקרון הרצף.
ציפי ברנד: אנחנו מדברים על יצירת מרחבים נפרדים שאינם מאפשרים מעבר בין הכיתות, גם לא בהפסקות ובזמן ההגעה לבית הספר.
ציפי ברנד: המרחבים צריכים להיות ברורים, הצוותים קבועים, גם במחיר של יום שישי.
ציפי ברנד: אנחנו נחיה עם זה, אני אומרת את זה כאם לארבעה ילדים וגם כסגנית ראש עירייה שמובילה את מערכת החינוך לגיל הרך.
ציפי ברנד: לצד זה כמובן כל סוגיית הצהרון, שמעתי שהיא עלתה פה קודם.
ציפי ברנד: אנחנו מדברים על צהרונים בקבוצות אורגניות.
ציפי ברנד: מה שקרה בחודשים מאי–יוני זה שהיה ערבוב בין הכיתות ואנחנו לא יכולים שזה יקרה שוב.
ציפי ברנד: אנחנו רוצים לייצר כיתות בטוחות עד סוף שנת הלימודים הנוכחית.
ציפי ברנד: אני חושבת שצריך לשקול את הכנסת מדריכי הצהרונים כחלק ממערך החינוך הכולל גם משעות הבוקר.
ציפי ברנד: שוחחתי עם מפקדת המשל"ט של פיקוד העורף בתל אביב, אתמול למשל הגיעו הרבה מאוד חיילים של פיקוד העורף רק כדי להסביר לתושבים.
ציפי ברנד: יש את המשאב הזה לצבא, יש את המשאבים האלה לפיקוד העורף.