GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אחמד טיבי: זה הכי נורא, הכי אכזרי, לכן חשוב כל הזמן להעלות את זה.
אחמד טיבי: אני גם פניתי לרשות הפלסטינית בעצמי.
אחמד טיבי: הם מכירים את הנושא, מנסים לטפל בזה, אבל בינתיים התוצאה בשטח היא שאנחנו עדיין רואים בצמתים את התופעה הנוראה הזאת.
אחמד טיבי: הזכרת, חברי, חבר הכנסת ג'בארין, יו"ר הוועדה, את חוק הנוער ואת אחריות המדינה לטפל בקטינים.
יוסף ג'בארין: כן, ואת סעיפי חוק העונשין.
אחמד טיבי: למה לא אוכפים על המעסיקים?
אחמד טיבי: את האנשים האלה צריך לרדוף, להביא לבית משפט ולהכניס לכלא.
אחמד טיבי: האנשים האלה הם כמו סוחרי סמים.
אחמד טיבי: צריך לרדוף אותם.
אחמד טיבי: הם סוחרים בכבודם של אנשים.
אחמד טיבי: הם סוחרים בילדות של הילד הזה, מעכבים את הילדות, פוגעים בילדות, משפילים את הכבוד האנושי, לכן הנושא הזה חשוב.
אחמד טיבי: אני לא יודע אם יש כאן נציגים של המשטרה או של משרדי הרווחה.
אחמד טיבי: חשוב לשמוע התייחסות לאחר דיונים חוזרים ונשנים.
אחמד טיבי: אחרי שהצגתי את זה לפני שבוע, הציבור מכל קצוות הקשת פנה ואמר, חשוב, חשוב, תמשיכו לדון בנושא הזה ברמה האנושית, ברמה הלאומית, ברמה החברתית.
אחמד טיבי: נורא ואיום.
יוסף ג'בארין: אני מעריך שאתה מלווה, אתה עושה כל השנים הללו, כי זה נושא בוער בעצמותינו של כולנו, ואמרת, אנחנו נפגשים בזה כמעט ביום-יום ואנחנו יודעים שיש מאחורי הקלעים קבלנים, ולצערי אולי גם ההורים מעורבים.
יוסף ג'בארין: אנחנו רואים גם את הסבל של הילדים, את ההזנחה, את תנאי כמעט העבדות, אולי את האיומים, את ההתעללות.
יוסף ג'בארין: ילדים מסכנים.
יוסף ג'בארין: חבר הכנסת חמד עמאר.
חמד עמאר: בוקר טוב לכולם, אני קראתי במקרה את הפרוטוקול של חברת הכנסת שאשא ביטון כיושבת-ראש.
יוסף ג'בארין: של לפני ארבע שנים.
חמד עמאר: ב-2016.
חמד עמאר: היא אמרה, אני לא רוצה שיקיימו דיון בעוד ארבע שנים ויגידו שלא נעשה כלום, כי התקיים דיון בשנת 2011.
חמד עמאר: אנחנו מקיימים דיון עכשיו, זה ארבע שנים אחרי ולא נעשה שום דבר.
חמד עמאר: זו תופעה מזעזעת, להגיע לצומת, אתה רואה ילדים בגילאי 7,8,10, 11 רצים לכיוון האוטו שלך, מושיטים יד, מבקשים נדבה, ואתה לא יודע מה לעשות, האם להוציא כסף ולתת להם או לא לתת להם, כי אתה יודע שהכסף לא הולך לאותם ילדים, הולך לאותם קבלנים שמעסיקים אותם, ואתה לא יודע מה לעשות.
חמד עמאר: להגיד לך את האמת?
חמד עמאר: אתה מצד אחד מרחם על הילדים האלה, מצד שני אתה אומר, איפה המשטרה?
חמד עמאר: כשאמרתי את זה במליאה, יצא לי לראות ניידת בצומת שפרעם כשבכל כיוון יש שלושה-ארבעה ילדים.
חמד עמאר: פניתי לכיוון השוטר, עצרתי לידו, ירדתי מהאוטו, הצגתי את עצמי ואני אומר לו, תראה את התופעה הזאת.
חמד עמאר: קודם כל הם מסכנים את החיים שלהם, הם מסכנים את הנהגים, הם נמצאים בשמש, חום אימים בשבועיים האלה של הקיץ, ואז הוא מסתכל עלי ולא יודע מה לענות לי.
חמד עמאר: הוא אומר לי, אין לי שום כיוון, אני לא יודע מה לעשות, אף אחד לא הנחה אותי מה לעשות.
חמד עמאר: הפתרון בתופעה הזאת קל מאוד.
חמד עמאר: כל מי שאומר לך שאין פתרון, וקראתי בפרוטוקולים את תגובת המשטרה, שהילדים כמו שאתה אמרת, מתורגלים לא לענות, מתורגלים לא להגיד מי הם, הם מהרשות הפלסטינית, אנחנו חייבים להעביר אותם.
חמד עמאר: שוטר בכלל לא מטפל בילדים מהרשות הפלסטינית.
חמד עמאר: אני אומר לך, להגיע מוקדם בבוקר שתי ניידות, לראות את הקבלנים שמורידים אותם, לעצור את הקבלנים, להחרים להם את המכוניות.
חמד עמאר: זה קל מאוד.
חמד עמאר: לעשות את זה במשך חודש ימים ואני אומר לך, אין תופעה כזאת יותר.
חמד עמאר: המשטרה אומרת, זה לא בסמכות שלי.
חמד עמאר: היא לא רוצה לעשות את זה.
יוסף ג'בארין: למה לא בסמכות שלה?
חמד עמאר: אני לא יודע.
חמד עמאר: החוק נותן להם את הסמכות אבל המשטרה לא מעוניינת לעצור את התופעה.
אחמד טיבי: זה בסמכותם אבל לא בסדר העדיפות שלהם.
חמד עמאר: לא בסדר העדיפות שלהם, כי השוטר אומר, זה לא בסמכותי כששאלתי אותו.
חמד עמאר: אני אומר, תופעה כזאת אסור שתמשיך להיות.
חמד עמאר: זה סחר בבני אדם.
חמד עמאר: זה מזכיר לך את המדינות מהעולם השלישי שאתה רואה וקורא לפעמים שמביאים ילד, עושים נכות בכוונה בשביל להושיב אותו באיזה מקום, לקבל נדבות.
חמד עמאר: זה דבר שמזעזע אותי כל פעם מחדש.
חמד עמאר: היום בבוקר יצאתי מוקדם, אני רואה אותם כבר בצומת שפרעם עומדים שם, הילדים האלה.
חמד עמאר: תחזור ב-19:00 בערב, תמצא אותם שם.
חמד עמאר: אחרי זה הם לוקחים אותם ללינה.
חמד עמאר: אתה חושב, לוקחים אותם למקום ללון בו, כי אני בטוח שלא מחזירים אותם לרשות הפלסטינית כל יום.
חמד עמאר: אני בטוח שהם ישנים במחסנים, הם ישנים ללא תנאים, הם לא מקבלים מקלחות, הם לא מקבלים אוכל כמו שצריך.
חמד עמאר: הם לא מקבלים כלום, לכן התופעה הזאת, צריך לעצור אותה.
חמד עמאר: מדינת ישראל צריכה לקחת את זה על עצמה.
חמד עמאר: השר לביטחון פנים מבחינתי הוא האחראי.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, חבר הכנסת עמאר, אכן נושא כואב.
יוסף ג'בארין: אני מציע שנשמע גם מחברי הכנסת כאן.
יוסף ג'בארין: בינתיים כמובן שומעים את הדברים נציגי משרד המשפטים, משרד הרווחה, המשרד לביטחון פנים.
יוסף ג'בארין: אשמח שיקשיבו לדברי חברי הכנסת ואז גם נשמע מהם.
אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב לכולם, אני קודם כל מברכת את חבריי על היוזמה, נושא כאוב וחשוב ביותר, שנים על גבי שנים.
אימאן ח'טיב יאסין: לדעתי זה תופעה של גזלת ילדות ושל עבדות, והיא גם עוד עוולה מעוולות הכיבוש.
אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו כאילו מתפלאים איך הורים מרשים לעצמם לשלוח את הילדים שלהם כדי להביא כסף בצורה כזאת.
אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת, נכון, יש אחריות על ההורים, אבל בערבית יש פתגם שאומר, בגלל חוסר היכולת והאמצעים והזכות והנהלים שמקשים על ההורים לצאת לעבודה, אז הם שולחים את הילדים שלהם בתנאים כאלה.
אימאן ח'טיב יאסין: שלא ישמע מהדברים שלי שאני כאילו מצדיקה באיזה אופן את התופעה הזאת.
אימאן ח'טיב יאסין: התופעה הזאת היא בושה וחרפה על מצחה של החברה הישראלית כולה, ובראשה על הרשויות הכי גבוהות במדינה.
אימאן ח'טיב יאסין: זה נכון, המדינה ולא השוטר הפשוט שנמצא ברחוב.
אימאן ח'טיב יאסין: אני יכולה גם לדבר כאימא.
אימאן ח'טיב יאסין: כשאני רואה נשים צעירות, לא יודעת אם התינוקות האלה הם התינוקות שלהן, שעומדים בימי חום ומעמידים אותנו בדילמה נוראית, כי אנחנו יודעים שהכסף הזה לא בדיוק הולך לידיים שלהם.
אימאן ח'טיב יאסין: אפילו שהוא הולך לידיים שלהם, בזה שאנחנו נותנים, אנחנו מעודדים את התופעה, לכן חשוב מאוד לעצור את התופעה הזאת והמדינה יכולה לעצור את התופעה הזאת.
אימאן ח'טיב יאסין: הרי הם לא יכולים לעבור מהגבול.
אימאן ח'טיב יאסין: הם לא שקופים.
אימאן ח'טיב יאסין: הם נראים, הם עוברים כבני אדם.
אימאן ח'טיב יאסין: איך נותנים להם לעבור?
אימאן ח'טיב יאסין: אם היו באמת רוצים לתת לאנשים לעבור, אז שייתנו רישיונות עבודה לאנשים כשרים שיכולים לעבוד כמו שצריך.
אימאן ח'טיב יאסין: זה הפתרון היחיד, ידידי, יוסף.
יוסף ג'בארין: ברור שהם מנוצלים, אולי גם מאוימים על ידי המפעיל.
אימאן ח'טיב יאסין: אלה זכויות הילד בכל העולם.
אימאן ח'טיב יאסין: אסור לא להסתכל על זה גם בקונטקסט של הכיבוש.
אימאן ח'טיב יאסין: זה תוצר של זה וצריך לצאת מהנקודה הזאת.
יוסף ג'בארין: חברת הכנסת זנדברג.
תמר זנדברג: תודה רבה אדוני היושב-ראש, אני רוצה להצטרף לדברי הזעזוע של כל חבריי.
תמר זנדברג: אני לא אחזור עליהם.
תמר זנדברג: אין ספק שמדובר פה בתופעה נלוזה במיוחד שאין לי ספק שגם מנוגדת לאמנות הבין-לאומיות של זכויות הילד.
יוסף ג'בארין: שמדינת ישראל חתומה על האמנה לזכויות הילד.
תמר זנדברג: כמובן, בוודאי.
תמר זנדברג: באמת אין מילים על הזעזוע הזה.
תמר זנדברג: באמת גזלה במובן הכי פשוט, של ילדים שהם חסרי ישע, שגם העתיד שלהם נגזל מהם בהזדמנות הזו.
תמר זנדברג: אני כן רוצה להוסיף שתי נקודות קונקרטיות שעולה פה מהחומר הקודם.
תמר זנדברג: קודם כל אני בהחלט ממליצה, ציינת את זה בפתיחה כאילו בחוסר ביטחון מסוים.
תמר זנדברג: אני רוצה להדגיש, בהחלט צריך להשתמש כאן בחוקים נגד סחר בבני אדם.
תמר זנדברג: זה לא סתם העסקה.
תמר זנדברג: זה לא העסקת קטינים, זה פשוט סחר.
תמר זנדברג: אני די בטוחה שזה עונה להגדרות ולקריטריונים.
תמר זנדברג: אני רוצה לדעת מהמשטרה האם הם הפעילו פעם את האמצעים?
תמר זנדברג: אני יכולה להקביל את זה לסחר בנשים שגם הוא היה תופעה פרוצה וכמעט לא מטופלת עד שמדינת ישראל נכנסה לדוחות של מחלקת המדינה האמריקאית והתחיל טיפול.
תמר זנדברג: הוא התחיל כאן בכנסת הזאת.
תמר זנדברג: קמה ועדה מיוחדת שיזמה אותה בזמנו זהבה גלאון, והתחיל טיפול עם אמנות בין-לאומיות ועם פיקוח של מחלקת המדינה האמריקאית, והדירוג של ישראל כשהיה בסכנה, היה טיפול בתופעה והוא טופל וכמעט הוכחד.
תמר זנדברג: לא לגמרי, אבל מאוד מאוד ירד.
יוסף ג'בארין: רק לסבר את האוזן, חוק סחר בבני אדם בהחלט יכול להיות כאן, והוא מתייחס ספציפית שאם הקורבן קטין, העונש המקסימלי יכול להגיע ל-20 שנה.
תמר זנדברג: אני מאוד אתפלא אם עד עכשיו נעשה שימוש בחוק הזה, ולו בשביל להעביר את המסר עד כמה חומרת הנושא.
חמד עמאר: לפי החומר שקיבלנו, 11 אנשים נעצרו.
חמד עמאר: נגד 11 האנשים עד עכשיו לא נגמר תהליך.
חמד עמאר: ב-2016 חמישה ישראלים ושישה מהרשות הפלסטינית.
חמד עמאר: זה מהחומר שקיבלנו.
חמד עמאר: אני קראתי אותו.
יוסף ג'בארין: אנחנו תיכף גם נשמע את הנתונים העדכניים.
תמר זנדברג: הדבר השני שאני ארצה גם כן, התייחסות של המשטרה.
תמר זנדברג: מהחומר הקודם בתקופה של יפעת שאשא ביטון, עולה שבעצם דרך החקירה העיקרית של המשטרה נגד התופעה זה הילדים עצמם, ואז הם כותבים פה, הם לא מוכנים לדבר, הם לא רוצים.
תמר זנדברג: זה לא שיטה, זה לא חקירה, זה לא טיפול רציני, זה לא שום דבר.
תמר זנדברג: איפה מאמצי הבילוש?
תמר זנדברג: איפה למצוא את המכוניות ואת הטרנזיטים שמורידים אותם?
יוסף ג'בארין: תצפית על הבוקר שיכולה לראות איך הם מגיעים לצומת.
תמר זנדברג: גם הילדים עצמם, הם בוודאי חיים בפחד.
תמר זנדברג: זה לא הדרך, ואנחנו מכירים את זה גם מפשעים אחרים.
תמר זנדברג: ללכת לקורבן ולנסות דרכו וזה הדרך היחידה, ואז אם הוא לא מסכים או לא משתף פעולה או לא יכול או לא מסוגל, אז עוזבים את זה, זה לא הדרך להתמודד עם תופעה שאנחנו רואים אותה כתופעה מזיקה וכתופעה רוחבית.
תמר זנדברג: אשמח להתייחסויות לשני הדברים האלה ואולי דרך זה יהיה אפשר לטפל ברצינות בתופעה.
סונדוס סאלח: תודה רבה לחבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי ולחבר הכנסת חמד עמאר על יוזמת הדיון המאוד חשוב.
סונדוס סאלח: אכן, תופעה מאוד מדאיגה ומזעזעת ואי אפשר לנתק את ההקשר מההקשר של הכיבוש וגם כן אי קיום צדק חברתי.
סונדוס סאלח: במקום מתוקן, בעולם שיש צדק חברתי אנחנו לא נמצא את התופעות האלה.
סונדוס סאלח: יחד עם זאת אני בטוחה שנשים שעומדות בצמתים, והילדות, הן לא ממש נהנות מלעשות את זה.
סונדוס סאלח: הן קורבן.
סונדוס סאלח: הן גם כן התופעה והן גם כן הקורבן, קורבן לרשויות, קורבן לאי אכיפת החוק, קורבן למשטרה שמעלימה עין.
סונדוס סאלח: יש לי סרטון של צומת היישוב משהד, עוברת ניידת משטרה פעמיים ליד אישה שיש לה ילד, שאני לא בטוחה שזה הילד שלה, עוברת פעמיים הניידת ולא עושה שום כלום ולא מתחקרת ולא שואלת.
סונדוס סאלח: היא לא עושה כלום.
סונדוס סאלח: המשטרה מוסיפה בזה שהיא לא אוכפת את החוק ולא עוצרת אותם, לא עוצרת את האנשים שמביאים אותם.
סונדוס סאלח: היא מחמירה בקיומה של התופעה.
סונדוס סאלח: כל אימא שעוברת או כל הורה שעובר, הוא בדילמה.
סונדוס סאלח: יחד עם הילדים שלו הוא נמצא ברכב.
סונדוס סאלח: איזה התנהגות אתה צריך לעשות?
סונדוס סאלח: האם לתת להם כסף או לא לתת להם?
סונדוס סאלח: אם לא נתת, איך תסביר את זה גם לילדים שלך?
סונדוס סאלח: זה סיטואציה חברתית מאוד מאוד קשה גם כן לעוברי הדרך.
סונדוס סאלח: כאן יש שימוש בסחר בבני אדם ושימוש לרעה במיוחד בנשים ובילדות קטנות.
סונדוס סאלח: זה פגיעה בכל זכות לבני אדם, במיוחד נשים וקטינות וקטינים.
סונדוס סאלח: למה ממשיכים להעלים עין?
סונדוס סאלח: למה ממשיכים לתת לתופעה הזו להתקיים במיוחד שכל כך קל לראות אותם שם?
סונדוס סאלח: הם עוברים בבוקר.
סונדוס סאלח: מי מביא אותם?
סונדוס סאלח: אני תוהה למה נותנים יד לזה, מי מעוניין שהתופעה הזו תתרחב ומה עושים עם האנשים האלה גם בצד של הרשות הפלסטינית?
סונדוס סאלח: מה מספקים להם במקביל?
יוסף ג'בארין: בהחלט צריך אולי לשמוע את ההתייחסויות של גורמי אכיפת החוק, משרדי הממשלה.
יוסף ג'בארין: אולי נתחיל ממשרד המשפטים.
יוסף ג'בארין: ד"ר דינה דומיניץ, מתאמת המאבק בסחר באדם.
יוסף ג'בארין: אמרנו שרואים באופן ברור כאן את ההקשר הזה.
דינה דומיניץ: תודה רבה, אני עדיין לא ד"ר, אני עורכת דין.
דינה דומיניץ: כמובן תודה על הדיון החשוב מאוד הזה, כמו שאמר כבוד יושב-הראש וגם חברי הכנסת הנכבדים.
דינה דומיניץ: בהחלט אנחנו רואים בתופעות האלה אינדיקציות חמורות של סחר בבני אדם, של החזקה בתנאי עבדות וגם יתכן עבודות כפייה.
דינה דומיניץ: אנחנו רואים את התופעה הזאת כמו שאמרתם, שנים ארוכות, אבל במקביל בשנים האחרונות אנחנו רואים גם תופעה של שליחת ילדים וקטינים לעבודה בעיקר במחוז הדרום, שגם זאת תופעה שמאוד מזכירה את התופעה הקיימת בענפים פוגעניים, חקלאות, ענפים שהם לא לעבודת ילדים.
דינה דומיניץ: בגלל החשיבות שאנחנו מייחסים ללוחמה בתופעות האלה, אנחנו הכנסנו כיעד מרכזי בתוכנית הלאומית של המאבק בסחר בבני אדם, תוכנית שעברה אישור בהחלטת ממשלה לפני שנה וחצי.
דינה דומיניץ: בעצם הממשלה הורתה לנו לגבש תוכנית ליישום התוכנית הלאומית.
דינה דומיניץ: יש לנו צוות מוקד בין-משרדי שעוסק בכל הנושא הזה של עבודת נוער, ניצול נוער לתופעות של קבצנות, ובמסגרת הצוות הזה אנחנו בהחלט מנסים להילחם.
דינה דומיניץ: אני רוצה להתייחס לדברי חברת הכנסת זנדברג.
דינה דומיניץ: זה נכון שהייתה לנו הצלחה מאוד גדולה במיגור התופעה של סחר למטרות זנות שהיה רווח במדינה, אבל באמת בדיוק אנחנו רואים, זאת תופעה דינמית ומה שאנחנו יודעים, בכל העולם גם אנחנו רואים את זה, זאת תופעה שמשנה את פניה, ואלה התופעות של - - - המודרנית, זה מה שאנחנו רואים היום, ובזה אנחנו חייבים להתמקד.
דינה דומיניץ: באמת יש פה צורך בתיאום מאוד נרחב.
דינה דומיניץ: אני מסכימה שיש הרבה מאוד מה לעשות במישור של האכיפה.
דינה דומיניץ: בהחלט צריך ללכת אחרי האנשים שהם אלה שמארגנים את זה, שהם אלה שמנצלים, שהם אלה שבסופו של דבר מרוויחים את הכסף.
דינה דומיניץ: כנראה שמדובר בתופעה רווחית, כי אחרת זה לא היה קורה.
דינה דומיניץ: אסור לנו גם להזניח את התחומים של הגנה על הילדים, הקורבנות.
דינה דומיניץ: ככל שהם יוכרו כקורבנות סחר או עבדות, אז יש להם זכויות מוגברות והגנות מוגברות שהמדינה חייבת להעניק.
דינה דומיניץ: גם אנחנו חייבים להשקיע מחשבה ומאמצים במישור של המניעה, איך אנחנו מונעים את התופעות האלה באופן רוחבי ובאופן הוליסטי.
חמד עמאר: כמה כתבי אישום הוגשו נגד הקבלנים שמעסיקים את אותם ילדים?
דינה דומיניץ: אין לי מידע לגבי - - -
חמד עמאר: זה הדבר החשוב בדיון הזה, מה אנחנו עושים בפועל, האם אנחנו הגשנו כתבי אישום נגד אנשים שמעסיקים את אותם ילדים?
יוסף ג'בארין: דינה, רק לחדד.
יוסף ג'בארין: הרי את בטח שמעת את ותיק חברי הכנסת, ד"ר טיבי, שדיבר על שנים ארוכות שהנושא הזה נידון, וכל קיץ לפחות אנחנו נחשפים לזה בשנית.
יוסף ג'בארין: בינתיים כל מה שאמרת, אין בו שום התייחסות מרגיעה ליוזמי הדיון שתהיה התקדמות, אז יש את הנושא של קודם כל נתונים, האם בכלל היו כתבי אישום בנושא הזה?
יוסף ג'בארין: אני הייתי מצפה שנשמע ממך נתונים, אם הם קיימים בכלל.
יוסף ג'בארין: הדבר השני, נרצה גם פירוט.
יוסף ג'בארין: את מדברת על צוות בין-משרדי מלפני שנה וחצי, אז אולי גם יותר פירוט, יש צוות?
יוסף ג'בארין: הצוות עובד? יש מסקנות?
יוסף ג'בארין: יש מתווה?
יוסף ג'בארין: אתם עדיין עובדים?
יוסף ג'בארין: אולי התייחסותך לשני הנושאים הללו.
דינה דומיניץ: קודם כל ביחס לנתונים, אני חושבת שנכון לשמוע מהמשטרה, אבל אני כן רוצה להגיד שלפני שנה הוגש כתב אישום תקדימי נגד שני אזרחים ישראלים בעבירות של החזקה בתנאי עבדות ועבודות כפייה, בהקשר של העסקת ילדים מהמגזר הבדואי בתנאים מאוד קשים.
דינה דומיניץ: צדקה לחלוטין חברת הכנסת שאמרה שזה גזלת ילדות.
דינה דומיניץ: ככה אנחנו רואים את זה.
דינה דומיניץ: כתב האישום הזה מחכה כרגע.
דינה דומיניץ: ההליך התנהל ואנחנו מחכים לגזר דין.
דינה דומיניץ: הגיעו להסדר טיעון למעשה שבו בעצם הייתה הודאה בעבודות כפייה בנסיבות האלה.
דינה דומיניץ: חשוב להבין שקודם כל חייבים לעשות מאמצי חקירה וייזום.
דינה דומיניץ: כאן אני באמת פונה לרשויות האכיפה, וככל שיובאו ראיות, הפרקליטות ואנחנו בהחלט תומכים והמדיניות היא להעמיד לדין.
דינה דומיניץ: במקביל, רשויות הרווחה גם חייבות כמו שאמרתי, להתגייס ולראות איזה כלים הם יכולים להפעיל גם כדי לעזור לקורבנות של התופעה הזאת.
דינה דומיניץ: הצוות הזה הוקם בתחילת השנה, בשנת 2020.
דינה דומיניץ: אנחנו בעקבות הקורונה התכנסנו כמה וכמה פעמים עם נציגי המשרדים הרלוונטיים, אבל אני מודה, לא הצלחנו לקדם את הנושא הזה בצורה יותר מדי משמעותית ואנחנו באמת מתגייסים.
דינה דומיניץ: אני שוחחתי לאחרונה גם עם מתאמת המאבק בעבריינות נוער, גם עם משרד המשפטים, שניסתה לעלות לדיון ולא הצליחה, מיכל גולד, ואנחנו בעצם סיכמנו בינינו שאנחנו נרים את זה כפרויקט נוסף.
דינה דומיניץ: יש פה אספקטים גם של זכויות הילד ולכן זה נדון בוועדה הזו, וגם של המאבק בסחר, ואני מקווה מאוד שההתגייסות המשותפת הזו תעזור לנו לקדם את זה בצורה יותר בולטת.
דינה דומיניץ: כמובן שאנחנו יכולים לנסות לתאם ולקדם מדיניות.
דינה דומיניץ: בסוף משרדי הממשלה השונים גם צריכים להתגייס ולתת לזה את התעדוף ואת המשאבים הנדרשים.
יוסף ג'בארין: זה צוות בין-משרדי.
יוסף ג'בארין: איזה משרדי ממשלה חברים בצוות הזה ומי מוביל את הצוות?
דינה דומיניץ: אני מובילה את הצוות הזה מתוקף תפקידי.
דינה דומיניץ: יושבים בצוות נציגי משרד העבודה והרווחה על שתי הזרועות.
דינה דומיניץ: גם משרד העבודה, יש לו הקשרים וכלים משמעותיים בתחום הזה, וגם מידע מודיעיני יקר.
דינה דומיניץ: יושבים עם המשטרה, ביטחון פנים.
דינה דומיניץ: אנחנו נרצה לצרף גם את המינהל האזרחי, מתאם הרווחה, זו פונקציה חשובה מאוד.
דינה דומיניץ: נמצאים גם המחלקה הבין-לאומית של משרד הרווחה שהם מטפלים בקשר מול הרשות הפלסטינית בנושאי רווחה.
דינה דומיניץ: נמצאים גם כמובן אנשי משרד המשפטים, ייעוץ וחקיקה.
דינה דומיניץ: נמצאים הפרקליטות הפלילית וגם הפרקליטות האזרחית כדי לשקול שימוש בכלים חלופיים, ואני בטח שכחתי עוד משרדים אבל זה הגרעין של הוועדה.
דינה דומיניץ: אני חושבת שחשוב מאוד גם שנציגי השלטון המקומי של הרשויות המקומיות כמו ירושלים ורשויות מקומיות בצפון ובדרום יצטרפו אלינו.
דינה דומיניץ: זה נראה לי גם שותפות חשובה.
יוסף ג'בארין: לפני שאנחנו עוברים למשרדים אחרים, יש עוד נציג משרד המשפטים שירצה להוסיף או ששמענו את העיקר?
נילי פינקלשטיין: שלום, אני מייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים.
נילי פינקלשטיין: אני כמובן מצטרפת לדברים של דינה ושותפה לקריאה שלה ביחס לעבודה בין-משרדית שעוד צריך לעשות.
נילי פינקלשטיין: אני רק אוסיף ואעדכן שלקראת הדיון התעדכנתי בעבודה קודמת שנעשתה ורוכזה במשרד המשפטים בעקבות החלטות של הוועדה הזאת בעבר.
נילי פינקלשטיין: בעקבות העבודה הזאת נעשה פיילוט אחד באזור הצפון, של שיתוף פעולה של המשטרה ורשויות הרווחה, ואכן כמו שהצגת את הדברים, יושב-הראש, באמת המשטרה הציגה קשיים במישורי האכיפה.
נילי פינקלשטיין: במישור של הרווחה באמת עלה צורך משמעותי בשיתוף פעולה עם הגורמים המקבילים ברשות הפלסטינית.
נילי פינקלשטיין: המסקנה של הצוות הזה בעבר הייתה שללא שיתוף פעולה, גם אם צריכה להיעשות פעולה יותר משמעותית על ידי רשויות במדינת ישראל, הפתרון באמת נעוץ בשיתוף פעולה ובפתרון מכל הצדדים כיוון שהילדים האלה באמת מגיעים ברוב המקרים משטחי הרשות הפלסטינית, ובלי לתת להם טיפול רווחתי, גם שם אנחנו לא רואים דרך ממש לצמצם את התופעה.
יוסף ג'בארין: האם לדעתך המצב החקיקתי מספיק כדי להתמודד עם התופעה או שאולי נדרש תיקון מסוים בחוק?
נילי פינקלשטיין: השאלה הזאת באמת נבחנה אי שם בשנת 2013–2014, ואני יכולה לעמוד מאחורי המסקנות גם היום, שיש כלים מתאימים אבל הקושי הוא ביישום, באכיפה ובשיתופי הפעולה.
יוסף ג'בארין: אם אנחנו מדברים על אכיפה, אז נראה לי שהכתובת כאן היא המשטרה והמשרד לביטחון פנים.
יוסף ג'בארין: אמר חבר הכנסת עמאר כאן, הרי הם לא נופלים מהשמיים, הילדים.
יוסף ג'בארין: מישהו מסיע אותם, מישהו מביא אותם, מישהו מצייד אותם אם הם מוכרים דברים בצמתים.
יוסף ג'בארין: אני מניח שיש כמובן מישהו שאוסף אותם בסוף היום.
יוסף ג'בארין: אלה דברים שהמשטרה בהחלט יכולה לתחקר ולהגיע לאנשים הללו, לאותם קבלנים שכנראה הם מובילים את העניין הזה ובעצם יוצרים את המסגרת הזו של הניצול ושל העבדות של הקטינים.
נילי פינקלשטיין: אני יכולה להציע בהמשך לדברים של דינה, שאנחנו נציף את הדברים במסגרת הדיונים שאנחנו מקיימים בשבועות אלה בצורה מאוד אינטנסיבית, בצוות של זיהוי ואכיפה בתחום הסחר בבני אדם.
נילי פינקלשטיין: שותפים המשטרה כמובן ומשרד ביטחון פנים, ואנחנו נעלה את הדברים של יושב-הראש ונבקש לקיים חשיבה ייעודית בתחום הזה.
יוסף ג'בארין: הפנייה שלי אליכם במשרד המשפטים בתור מי שמוביל את הצוות, פשוט לקדם את הטיפול בסוגיה.
יוסף ג'בארין: אני אומר לכם, חברי הכנסת כאן כמעט כל יום פוגשים את התופעה וזו מציאות מאוד קשה.
יוסף ג'בארין: אני אישית בתור יושב-ראש הוועדה, כשאני נוסע יום-יום ורואה את הילדים הללו, את ההתעללות, הניצול, המצב הקשה שבו הם נמצאים, ואני גם לא יכול לקבל מהם מידע כי כנראה מה שנאמר כאן, הם גם מתורגלים או אפילו מאוימים לא לספר, לא לתת מידע לגבי ומי הביא אותם וכדומה.
יוסף ג'בארין: זו מציאות מאוד קשה והיא מחייבת את ההתערבות שלכם.
יוסף ג'בארין: הוועדה הזו רואה בהחלט בנושא הזה כנושא סופר חשוב שמצריך עבודה יותר אינטנסיבית, ואני מקווה שנראה גם תוצאות בתקופה הקרובה, לאחר כמה שנים שהנושא הזה מתגלגל מבלי שיש פתרונות לנושא.
יוסף ג'בארין: יש דברים שאנחנו מצליחים לראות, שזה אותם ילדים בצמתים שמתרוצצים בין הרכבים ומסכנים את חייהם.
יוסף ג'בארין: רואים גם את הסבל שלהם בפנים, אולי גם בבגדים ובזיעה שלהם, ויש גם דברים, אני מניח, יותר מזוויעים שאנחנו לא מצליחים לראות, מי שהביא אותם בבוקר, איפה מלינים אותם, דרכי ההסעה, ההתייחסות אליהם אל מול הקבלנים, דברים שאני מניח שהם מאוד קשים גם אם אנחנו לא רואים אותם בעין.
יוסף ג'בארין: מכאן גם הרצון החזק שלנו לקדם פתרונות לנושא.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לעבור למשרד לביטחון פנים.
יוסף ג'בארין: בגלל בעיות בזום נעשה את זה אולי דרך הטלפון.
יוסף ג'בארין: איתנו רפ"ק מיטל אברה
יוסף ג'בארין: מי מחקירות אח"מ.
יוסף ג'בארין: מיטל איתנו?
מיטל אברהמי: כן, אני אתכם.
מיטל אברהמי: שלום.
יוסף ג'בארין: אני מקווה ששמעת את הדברים הקשים שנאמרו בדיון.
יוסף ג'בארין: נרצה לשמוע התייחסותך.
מיטל אברהמי: לי קצת קשה לשמוע אתכם אבל אני אנסה לומר את מה שיש לי להגיד.
מיטל אברהמי: אנחנו כמובן מכירים את התופעה.
מיטל אברהמי: אנחנו יודעים עליה.
מיטל אברהמי: לטעמנו, הנושא הזה, הטיפול בו צריך להיות במישור הרווחתי ולא במישור המשטרתי.
מיטל אברהמי: גם אם אנחנו נעצור את הילדים האלה, יש לנו בעיה.
מיטל אברהמי: יש כמה אתגרים שקשה לנו לגשר אליהם.
מיטל אברהמי: קיים קושי בטיפול ובאכיפה כלפי אותם קטינים שמקבצים נדבות.
מיטל אברהמי: המקור של הקושי הזה הוא בכמה אתגרים.
מיטל אברהמי: דבר ראשון, הקטינים האלה בורחים ומסכנים את עצמם כשהמשטרה מגיעה.
מיטל אברהמי: קיים קושי לאתר את הפרטים שלהם.
מיטל אברהמי: קיים קושי לחקור אותם לאור היעדר של שיתוף פעולה מצד הקטינים האלה בנוגע למי ששלח אותם לקבץ נדבות.
מיטל אברהמי: הקושי העיקרי זה שהקטינים האלה הם שב"חים.
מיטל אברהמי: כפועל יוצא לזה בקשר אל מול גורמי הרווחה ברשות, הרווחה שלנו צריכה להיות בקשר עם הרווחה של הרשות, ועל זה אני יכולה לומר שהרווחה שלנו, אני לא הצלחתי להיכנס לתחילת הדיון, אני לא יודעת אם היה כאן איזשהו גורם רווחתי אבל אני חושבת שגורם רווחתי צריך לפרט על הקשר בין גורמי הרווחה שלנו לקשר עם גורמי הרווחה ברשות, כשבעצם יש לנו היעדר יכולת למצות את הדיון גם עם אותם הורים של קטינים.
יוסף ג'בארין: התייחסת למי ששולח את הקטינים.
יוסף ג'בארין: אני יכול להבין את הקשיים להתמודד עם הקטינים עצמם, אבל העלו כאן חברי הכנסת את השאלה המאוד רלוונטית לדיון הזה.
יוסף ג'בארין: אנחנו יודעים על קבלנים שמנצלים אותם ומאיימים עליהם ומעסיקים אותם בתנאי עבדות.
יוסף ג'בארין: חבר הכנסת עמאר אמר, יש ניידת משטרה, היא יכולה להיות בבוקר ופשוט לאתר איך הם מגיעים, באיזה רכבים, מי מסיע אותם, מי האחראים.
יוסף ג'בארין: כאן השאלה, מדוע אתם לא מצליחים להגיע לשולחים ולקבלנים?
מיטל אברהמי: אני מניחה שאם היה אפשר להגיע, בוודאי שהיו עושים את זה.
מיטל אברהמי: כשאפשר והמשטרה מצליחה לעשות את זה ולאתר, אז כמובן שממצים איתם את הדין, אבל לא תמיד השולחים נמצאים איתם.
מיטל אברהמי: לפעמים הם נמצאים ברשות והם פשוט רק שולחים אותם.
מיטל אברהמי: ככל שהמשטרה יכולה לאתר, היא עושה את זה.
יוסף ג'בארין: עם כל הכבוד, מיטל, התשובה שלך באמת לא משכנעת.
יוסף ג'בארין: למשטרה יש את הכלים לעשות את זה.
יוסף ג'בארין: הילדים הללו לא נופלים משמיים.
יוסף ג'בארין: יש מישהו שמביא אותם, יש מישהו שמסיע אותם.
יוסף ג'בארין: לדעתי על ידי פעולת תחקור מאוד בסיסית היה אפשר להגיע לשולחיהם.
יוסף ג'בארין: אנחנו פשוט לא נוכל לקבל מצב שהתופעה הזו נמשכת.
יוסף ג'בארין: אני אומר לך, אנחנו פוגשים אותם יום-יום בצמתים.
יוסף ג'בארין: זה ממש מצב זוועתי וזה נמשך הרבה שנים.
יוסף ג'בארין: כאן הפנו חבריי לדיונים שהתקיימו לפני עשור.
יוסף ג'בארין: אין ספק שיש כאן אצבע מופנית למשטרה, והמשטרה נדרשת כאן להתארגן ולתת תשובות מבצעיות לנושא הזה.
יוסף ג'בארין: אני לא מדבר כמובן על מעצר ועל מאסר של הילדים הללו, אבל יש מי שאחראי ברמה הפלילית.
יוסף ג'בארין: משרד המשפטים אומרים שיש חקיקה והחקיקה הזו מתאימה לטיפול בתופעה, אבל הרושם שמתקבל, שאין יישום של החקיקה.
מיטל אברהמי: ככל שמשטרת ישראל יכולה לשים יד על אותם אנשים, היא שמה את היד על האנשים האלה.
יוסף ג'בארין: יש לכם נתונים לגבי תיקי חקירה, כתבי אישום מהשנים האחרונות?
מיטל אברהמי: כרגע אין לי כאן.
מיטל אברהמי: לא התבקשתי להביא.
יוסף ג'בארין: לא התבקשת, אבל האמת היא שזה חלק מהותי מהדיון.
יוסף ג'בארין: אנחנו נשמח לקבל.
יוסף ג'בארין: אני בטוח שיהיה לנו דיון מעקב על הנושא בעוד אולי חודשיים-שלושה.
יוסף ג'בארין: עוד לפני כן נשמח לקבל נתונים שיש לכם על תיקי חקירה שנפתחו, וכתבי אישום, אם יש כתבי אישום שהוגשו בנושא.
יוסף ג'בארין: נא להעביר בהחלט את המחאה של הוועדה ושל חברי הכנסת היוזמים, ואת הדרישה שלנו שהמשטרה תפעל למיגור התופעה המאוד קשה והמזוויעה הזאת.
יוסף ג'בארין: חווה, הטענה, אני מניח, מוכרת לכם גם מדיונים קודמים.
יוסף ג'בארין: אני יכול לחזור אחורה ל-2011 על דיון שהתקיים כאן בנושא הזה.
יוסף ג'בארין: אנחנו כאן מדברים על תופעה שאנחנו פוגשים אותה כמעט באופן יומי, לפחות חברי הכנסת שמסתובבים גם בצפון, גם בדרום, ילדים מועסקים בתנאי עבדות, כנראה על ידי קבלנים, ילדים שחשופים לסיכונים רבים, להתעללויות, אפילו סכנת חיים בדרכים, וזה נמשך שנים על גבי שנים מבלי שהרשויות מצליחות למגר את התופעה הזו.
יוסף ג'בארין: אנחנו רואים את זה בוועדה לזכויות הילד כחלק מרכזי מהמנדט שלנו לקדם את שלומם של הילדים ולהביא את רשויות אכיפת החוק לפעול.
חוה לוי: אני חייבת להגיד שהסוגיה בוודאי מוכרת לנו היטב.
חוה לוי: גם אנחנו מסתובבים באותן צמתים ורואים את אותם ילדים, ופועלים באותם מסלולי פעולה שאפשר לפעול בהם.
חוה לוי: לא שמעתי מה אמרו הדוברים לפניי.
חוה לוי: ככל שאנחנו נמצאים במצב שהיום אין לנו עם מי לתאם את הטיפול בילדים האלה, ומהצד השני, אנחנו לא יכולים לטפל בהם בשטחי ישראל, אז אתה בעצם מתפרץ לדלת פתוחה, וזאת הדלת שגם אנחנו מלינים עליה.
חוה לוי: המצוקה אצלנו היא לא פחותה בעניין הזה.
חוה לוי: אני לא יודעת אם עלו נציגים של שירותי הרווחה גם בירושלים, גם בנצרת, ותיארו את הפעילות הכמעט יום-יומית, עובדים סוציאליים לחוק הנוער בנצרת כמעט מדי אחר צוהריים מטפלים באופן ישיר בילדים שלא רק נמצאים כמקבצי נדבות בצמתים, אלא גם שוכחים לקחת אותם הביתה בחזרה.
חוה לוי: יחד עם משטרת ישראל אנחנו מנסים להחזיר אותם בחזרה לתחום הרשות הפלסטינית.