GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סונדוס סאלח: גם אי קיום ומחסור באמצעי קצה, באמצעים טכנולוגיים, מגבירים את הפערים בקרב האוכלוסייה הזאת במיוחד בתקופה הזאת.
סונדוס סאלח: אשמח לשמוע, האם יש קריטריונים בחלוקת המחשבים ואמצעי הקצה לתלמידים ולאיפה הם הגיעו.
סונדוס סאלח: שוב תודה על הדיון החשוב, אבל נרצה לצאת היום עם תשובות ועם תכנית עבודה, כדי שנוכל לפקח עליה.
יוסף ג'בארין: אתנו בזום גם חברת הכנסת קארין אלהרר.
קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני יושב-הראש.
קארין אלהרר: אני לא רוצה לחזור על הדברים שנאמרו לפניי, אני רק אגיד שיש הרבה מאוד אוכלוסיות קצה, שלא מקבלות מענה בעניין הזה של "מחשב לכל ילד".
קארין אלהרר: אני מדברת על כפרי הנוער והפנימיות.
קארין אלהרר: כמו שהחורף לא בא בהפתעה, גם הנושא של הסגר וגם הנושא של הגל השני לא בא בהפתעה.
קארין אלהרר: ראש הממשלה דיבר על זה, כבר כשהוא שחרר בפעם הראשונה, ואמר "אקורדיון".
קארין אלהרר: אלה לא המילים שלנו, אלה המילים שלו.
קארין אלהרר: העובדה שלא נערכו לדבר הזה בפעם השנייה היא מחדל שעוד ידובר עליו ועוד יתוחקר.
קארין אלהרר: הנקודה המשמעותית היא שיש את התקצוב של הממשלה, שלא הספיק להרבה מחשבים.
קארין אלהרר: אבל אפשר לעשות דבר שהוא לא יקר, הוא ראוי, הוא חשוב, וזה הנושא של מערך איסוף מחשבים לאומי.
קארין אלהרר: לא חייבים את המחשבים החדשים.
קארין אלהרר: אפשר מחשבים שהמשרדים הממשלתיים מפנים, שהם מחשבים טובים.
קארין אלהרר: עושים את זה גם במגזר הפרטי.
קארין אלהרר: בכפרי הנוער ובפנימיות גייסו עד היום חצי מיליון שקלים לרכישת מחשבים לפנימיות.
קארין אלהרר: חילקו 1,400 מחשבים.
קארין אלהרר: לא יעלה על הדעת, שהגורמים הפרטיים, הגורמים הפילנטרופיים, מחליפים את המדינה.
קארין אלהרר: הדבר הזה הוא פשוט בלתי נתפס.
קארין אלהרר: למה שהמדינה לא תעבוד לשם שינוי בצורה מסודרת?
קארין אלהרר: הקורונה כנראה תהיה אתנו עוד זמן רב.
קארין אלהרר: אנחנו לא יכולים לאפשר לעצמנו מצב שבו יהיה חטא על פשע, ילדים במעמד סוציו-אקונומי נמוך לא יקבלו את הדבר שהם כל כך זקוקים לו, את החינוך.
קארין אלהרר: אני באמת קוראת לממשלה – לשם שינוי תעשו את הדבר הנכון, לשם שינוי תנסו להיערך בצורה כזאת, שלפעמים לא הכול זה הכסף הגדול.
קארין אלהרר: אפשר גם בכסף קטן ובחשיבה יצירתית לאסוף מחשבים ולחלק אותם, אבל צריך לעשות את זה מהר ככל הניתן.
קארין אלהרר: יש אדם בשם עוז חיים, שהקים מפעל חיים קטן לחלוקת מחשבים.
קארין אלהרר: יש לו רעיונות מאוד יצירתיים.
קארין אלהרר: אני חושבת שהוא אתנו על הזום, אני מאוד אשמח אם הוא יוכל לדבר על זה.
קארין אלהרר: אני גם רוצה לשמוע ממשרד החינוך, מה הם מתכוונים לעשות בעת הזאת, איך הם מתכוונים לתת לאנשים את האפשרות לקבל זכות בסיסית; היא זכות יסוד, היא הוכרה על ידי בית משפט עליון, למה הדבר הזה לא קורה בימים שבהם ברור, שאין מנוס אלא לימודים באמצעות מחשב?
יוסף ג'בארין: תודה רבה, חברת הכנסת אלהרר.
יוסף ג'בארין: נשמע עוד מעט חלק מהמשתתפים.
יוסף ג'בארין: בתום הסבב הזה של חברי הכנסת, אולי חשוב להבליט את ההתייחסויות שנרצה לשמוע, וגם את השאלות שנציגי משרד החינוך אמורים להשיב עליהן בדיון: האם כלל בתי הספר הותאמו ללמידה מרחוק כיום?
יוסף ג'בארין: ואם לא, כמה בתי ספר עדיין לא מותאמים?
יוסף ג'בארין: האם למשרד החינוך יש נתונים מכל מוסדות החינוך לגבי המחסור בתשתיות?
יוסף ג'בארין: לגבי המחסור במחשבים בקרב התלמידים?
יוסף ג'בארין: ככל שיתקבלו נתונים כאלה, כמובן שנרצה לדעת – כמה מחשבים חסרים?
יוסף ג'בארין: כמה תלמידים לא יכולים ללמוד בגלל אי-חיבור לרשת או לחשמל?
יוסף ג'בארין: מה עשה המשרד עד היום לגבי הנגשת מחשבים ותשתיות?
יוסף ג'בארין: האם משרד התקשורת פעל להתקנת תשתיות באזורים בהם אין רשת או שיש רשת חלשה, מקרטעת, ובעיקר מה קורה בעניין הזה ביישובים הבלתי מוכרים בנגב?
יוסף ג'בארין: וכמובן, מה לוחות הזמנים להנגשת רשתות האינטרנט מצד אחד, וכן אספקת אמצעי קצה?
יוסף ג'בארין: יש גם שאלה איזה תכניות קיימות במשרד החינוך להשלמת לימודים בקרב אוכלוסיות, שנבצר מהן להשתתף בלימודים מקוונים, ולכן גם האוכלוסיות הללו צוברות פערים משמעותיים מאז מרץ.
יוסף ג'בארין: אנחנו תיכף נפנה אליך עופר, אבל אני רוצה לשמוע את נציג ועדת המעקב לענייני החינוך הערבי ששלח לנו גם מסמך נתונים, ד"ר שרף חסאן.
שרף חסאן: קודם כל, אני רוצה לברך אתכם על העיסוק בנושא הזה, על הסיורים שערכתם ועל הדיונים שקיימתם.
שרף חסאן: אני רק אוסיף לדיון כמה נקודות שלא הודגשו מספיק.
שרף חסאן: אנחנו מלכתחילה הדגשנו את כמות המחשבים החסרה, שהיא כ-140,000 מחשבים רק בחברה הערבית.
שרף חסאן: לצערנו, המספר הזה כנראה לא הופנם, למרות שככל שמתקדמים, הוכח שזה המספר היותר מדויק שמשקף את המציאות, והנתונים של משרד החינוך לא משקפים את המציאות.
שרף חסאן: לכן כל התכניות שלו לא נותנות מענה לצרכים בשטח.
יוסף ג'בארין: מה זה ה-140,000?
שרף חסאן: זה על סמך מיפוי שערכנו כבר באפריל והגשנו את הנתונים האלה למשרד החינוך.
שרף חסאן: הם גם הוצגו בכנסת, מיפוי ברשויות מקומיות ערביות.
שרף חסאן: צריך לקחת בחשבון גם שכ-50,000 ילדים גרים ביישובים בלתי מוכרים או יישובים שתהליכי התכנון שלהם טרם הושלמו.
שרף חסאן: לכן הם בלי תשתיות.
שרף חסאן: הנתונים הם פשוטים מאוד, אלה הם נתוני האמת מהשטח, שמצביעים שזאת הכמות החסרה של מחשבים.
שרף חסאן: לצד זה יש כל מיני תקלות נוספות, כמו: בעיות תשתיות, דבר שאומר שיותר ממחצית התלמידים הערבים מנותקים לתהליך הלמידה מרחוק, וכל נתון אחר בכלל לא מציאותי.
שרף חסאן: אנחנו מכירים את השטח.
שרף חסאן: אנחנו עושים בהתנדבות את העבודה שמשרד החינוך צריך לעשות – אנחנו עושים את זה בצורה שיטתית ומקצועית על ידי איסוף נתונים מהרשויות המקומיות עצמן ומבתי הספר.
שרף חסאן: לכן מה שהגשתי זה מסמך המשך.
שרף חסאן: את המסמכים המלאים הגשנו לכם לפני כן.
שרף חסאן: לצד זה, ההתערבות של משרד החינוך התחילה ממש באיחור, כאילו לא למד כלום ממרץ עד אוגוסט.
שרף חסאן: הקול הקורא יצא רק באוגוסט והביצוע שלו יתחיל בעוד מספר חודשים, זאת אומרת:
שרף חסאן: אנחנו כבר בתוך הסגר, תלמידים ערבים עכשיו לא לומדים.
שרף חסאן: חשוב להדגיש שבתקופה של החגים היהודיים, הנזק של החברה הערבית הוא יותר עצום, כי התקופה הזאת אלה ימי למידה מרכזיים בחברה הערבית.
שרף חסאן: אנחנו בעיצומו של תהליך איסוף נתונים חדש כדי ללמוד מה חסר.
שרף חסאן: אחרי הקולות הקוראים, במידה וההבטחות האלה יבוצעו, למרות שזה יהיה באיחור ורק החל מינואר – ציטטתם כמה נתונים, למשל ברהט חסרים 17,000 מחשבים חסרים כולל בגנים, 12,000 בלי הגנים, אבל הקול הקורא יספק לרהט רק 1,000 מחשבים.
שרף חסאן: בדיר אל אסד חסרים 810, יקבלו רק 100.
שרף חסאן: בבילעין חסרים 800, יקבלו 257.
שרף חסאן: בכסייפה חסרים 6,000, יקבלו 800.
שרף חסאן: בכפר קרע חסרים 800, יש 43.
שרף חסאן: אני יכול להמשיך עד הסוף, באל קסום 6,500 רק ביסודי ויקבלו רק 1,086.
שרף חסאן: זה מבליט שעיקר הבעיה היא בנגב, אבל הבעיה היא בכל החברה הערבית והמחסור עצום.
שרף חסאן: גם אם תבוצענה כל התכניות האלה במלואן, עדיין הן לא יתנו מענה לכל הצורך והמשרד נדרש לתת מענה לכל התלמידים.
שרף חסאן: מדובר על בעיית התשתיות.
שרף חסאן: גם כשמתמלאים התנאים של מחשב, של מורה עם מחשב ויש אינטרנט, עדיין התשתית חלשה מאוד.
שרף חסאן: אפשר להוסיף לזה שלפעמים לא רק ביישובים בלתי מוכרים, גם בכל היישובים יש שכונות בלי תשתיות בכלל.
שרף חסאן: בעיה נוספת שלא הוזכרה - דובר גם על פילנתרופיה.
שרף חסאן: פילנתרופיה לא יכולה לספק צורך כזה ל-140,000 מחשבים.
שרף חסאן: יש יוזמה בחברה הערבית, לא מעט יוזמה, שתרמה לחלק מהשכבות המוחלשות, גם מפעל הפיס, "מחשב לכל ילד", מה שחולק בסוף שנת הלימודים, אבל זה עדיין ממש אפסי לעומת הצורך.
שרף חסאן: מה שגם מדאיג אותי זה שכל התכניות הנוספות – חוץ מהתכניות הממשלתיות – כמו תכניות של הממשלה, אבל יש תכניות נוספות, כמו תכנית חדשה בשם "מתחשבים", מתנות את קבלת המחשב בהשתתפות של 450 שקל.
שרף חסאן: אותו דבר "מחשב לכל ילד".
שרף חסאן: שיטת המצ'ינג הזאת היא מחסום ברשויות מקומיות מוחלשות.
שרף חסאן: היא מונעת מהן למצות את מלוא הפוטנציאל של גיוס משאבים לילדים דרך תכניות מהסוג הזה.
שרף חסאן: לכן אני חושב שמשרד החינוך נדרש גם להשקיע בהכשרה.
שרף חסאן: אנחנו יודעים ורואים שמורים ערבים גם כשיש להם מחשב, עדיין אין להם הדרכה מספקת לעולם הזה.
שרף חסאן: כנראה שכל התקופה הזאת לא נוצלה כפי שצריך מבחינת ההכשרה.
שרף חסאן: דרך אגב, חסרים בחברה הערבית הרבה כוחות הדרכה, לרבות מפמ"ר.
שרף חסאן: מפמ"ר תקשוב עדיין לא מונה, למרות שכבר הצבענו על הבעיה הזאת המון זמן.
שרף חסאן: מאז שמפמ"ר תקשוב הקודם יצאה לפנסיה, אין מפמ"ר ערבי עד עכשיו, ולכן יש גם חולשה בהדרכה, במה שמושקע בהדרכה.
שרף חסאן: הממשלה חייבת לתת פתרון כולל.
יוסף ג'בארין: כמה זמן אין מפמ"ר תקשוב?
שרף חסאן: כבר מ-2015, לכן כל המערכת לא הוכנה כראוי, זאת אחת הסיבות.
שרף חסאן: לא רק שחסר מפמ"ר, גם כוח האדם שמושקע בהדרכה יחסית הרבה יותר קטן ממה שמושקע בחברה היהודית והשינוי שחל לא באמת יכול לסגור את הפער או לספק את הצרכים הקיימים.
שרף חסאן: אני יודע שהצוותים הערבים שעובדים בתחום משקיעים הרבה מעבר ליכולתם, כי חסר הרבה מבחינת צרכים וכוח האדם מוגבל, ולכן הם נאלצים גם מטעמי שליחות להשקיע הרבה מעבר ליכולת שלהם, וגם לא מקבלים את המינויים הראויים.
שרף חסאן: המדריכים עדיין מדריכים, למרות שהם ממלאים תפקידים של מפמ"רים לפעמים, אבל בלי סמכויות ובלי יכולת הובלה ומשאבים שניתנים בדרך כלל למפמ"רים.
שרף חסאן: לכן משרד החינוך צריך לספק תכנית, גם בשותפות עם החברה הערבית.
שרף חסאן: לצערנו, אין דיאלוג ולא שותפים לדיאלוג, למרות שאנחנו כבר הרבה זמן מוכנים לכל שיתוף פעולה כדי להציל את שנת הלימודים השנייה.
שרף חסאן: הנזק הוא הרבה מעבר לכל מה שאנחנו יכולים לדמיין לעצמנו.
שרף חסאן: נכנסנו למשבר הזה בנקודה קשה מאוד.
שרף חסאן: הוא ילך ויעמיק.
שרף חסאן: במיוחד מה שמפחיד זה כל מה שקורה לילדים המוחלשים ולילדים בסיכון וכל ההשלכות של זה לגבי הנשירה, האלימות והנתק מהמערכת.
שרף חסאן: משרד החינוך לא רק שמכיר את הבעיה לגבי תשתיות האינטרנט והמחשבים, אלא גם לא גיבש תכנית אלטרנטיבית, כי הוא יכול היה לצמצם נזקים, ואפילו את זה לא עשה.
שרף חסאן: הוא יכול היה לגבש תכניות למידה מהבית באמצעים אחרים – חוברות, כל מיני כלי למידה שמגיעים לתלמידים הביתה והדרכה.
שרף חסאן: אפילו את זה לא גיבש.
שרף חסאן: הוא כשל בזה, והוא יישא באחריות לנזק החינוכי, ולכן הוא נדרש גם לגבש תכנית כדי לפצות את התלמידים על הנזק החינוכי הזה.
שרף חסאן: תודה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, ד"ר שרף חסאן.
יוסף ג'בארין: ביקשה לדבר בהתחלה בגלל לוח הזמנים הדר מנחם, מנכ"לית עמותת אחינועם.
הדר מנחם: בוקר טוב, תודה על ההקדמה "בגלל לוח הזמנים".
הדר מנחם: אני אציג את עצמי, למרות שאני מכירה הרבה מהפרצופים.
הדר מנחם: אני מנהלת את עמותת אחינועם, שהוקמה על ידי משפחת אדרעי, משפחה פרטית, כדי לקדם שוויון הזדמנויות לצעירים וצעירות מהפריפריה החברתית והגיאוגרפית בישראל.
הדר מנחם: לצערי, החל מחודש מרץ נקראנו לדגל בנושא הפערים בגלל שקיבלנו עשרות אלפי פניות מנערים ונערות, תלמידים, הורים ומורים בעקבות המצוקה של המחשבים.
הדר מנחם: אני חייבת קודם כל להגיד שאני מרגישה שאנחנו מנהלים את הדיון עכשיו שבעה חודשים אחורה, כי לא יכול להיות שאנחנו נמצאים עכשיו בסוף חודש ספטמבר, חודש לתוך פתיחת שנת הלימודים, כשאנחנו כבר ממרץ מדברים על הפערים המאוד מאוד גדולים שעלולים להיווצר.
הדר מנחם: אני כל יום מקבלת עשרות שיחות מהורים שבוכים ומתביישים שהם לא יכולים לאפשר לילדים שלהם ללמוד.
הדר מנחם: אני רוצה להזכיר שוב, שאנחנו לא מדברים פה על איזה שהן מותרות.
הדר מנחם: יש עכשיו הרבה מאוד בעיות בעקבות הקורונה.
הדר מנחם: אני שומעת כל יום הורים מתלוננים על הלמידה מרחוק ושהם לא מצליחים להתחבר.
הדר מנחם: בוא נגיד שאלה צרות של עשירים ושיש הורים שהיו מוכנים להרוג כדי שתהיה להם אפשרות לתת לילדים שלהם ללמוד.
הדר מנחם: אני מדברת עם תלמידים שמחודש מרץ שנה שעברה מנותקים ושלא הצליחו לעבור בגרויות.
הדר מנחם: אני רק רוצה שנשים על השולחן, שאנחנו מדברים פה על פערים – אנחנו יודעים את הנתונים של מבחני המיצ"ב האחרונים, על פערים של 11% במתמטיקה לעומת מי שבמצב סוציו-אקונומי גבוה, אנחנו יודעים שמרביתם מגיעים מהפריפריה, לא רק מהחברה הערבית.
הדר מנחם: בחברה הערבית המצוקה מאוד מאוד גדולה, אבל אלה ילדים של כולנו בכל רחבי הארץ.
הדר מנחם: אנחנו גוזרים עליהם גזירת גורל לנתק אותם.
הדר מנחם: אני מבינה שזאת מערכת של תמיכה במשך שנים, ואי-אפשר ביום לבצע רכש של 300,000 מחשבים, אבל אני חושבת שהדיון שצריך להתקיים פה היום זה שלצד זה שחייבים לקדם כמה שיותר מהר את הרכש של מחשבים חדשים – ואני יודעת שמשרד החינוך עובד מסביב לשעון, אבל זה עדיין מעט מדי בעיניי, כי אנחנו חייבים למצוא פתרון מידי לאותם תלמידים.
הדר מנחם: כל יום שעובר, שהילדים האלה מנותקים, אנחנו נשלם על זה במשך שנים: זה ישפיע על הבגרויות שלהם, על הלימודים האקדמיים שלהם, על יכולת ההשתכרות שלהם.
הדר מנחם: יש המון פתרונות בעולם.
הדר מנחם: חייבים להקים ועדה דחופה שתכין מתווה מידי, לא לעוד שלושה חודשים בינואר או לסוף השנה, אלא מתווה מידי שמשבוע הבא מאפשרים לכל הילדים ללמוד – בין אם זה פתיחת בתי ספר שדה, לקחת מקומות ציבוריים, לקחת מחשבים מהמערך הציבורי ולהעביר אותם אליהם.
הדר מנחם: יש הרבה מאוד פתרונות.
הדר מנחם: צריך להחליט שלא מוותרים על הילדים האלה.
הדר מנחם: לצד הרכש ולצד התכניות שמפעילים כרגע כדי לקדם את הנושא של רכישת מחשבים, אי-אפשר להגיד שכרגע יושבים בבית מעל ל-300,000 ילדים שלא לומדים.
הדר מנחם: זה בלתי נתפס.
הדר מנחם: מעבר לזה שזאת זכות יסוד, אני מדברת על ההשפעות ההרסניות שיהיו לזה, אם אנחנו לא ניקח החלטה ומשרד החינוך יוביל החלטה שלצד הרכש של הילדים, הוא לא מוותר על הילדים האלה ונותן להם פתרונות, כמו שעשו בחדרה, כמו שעשו בעולם, כמו שעשו בדנמרק.
הדר מנחם: אני מוכנה לשבת עם כל מי שירצה על תכנית, אבל אני בטוחה שגם לא צריכים אותי, יש מספיק מוחות.
הדר מנחם: אבל חייבים להחליט שלא מוותרים על הילדים האלה.
הדר מנחם: אני אומרת כאן מעל לבמה הזאת, שאם לא יימצאו פתרונות בהקדם לאותם תלמידים, נדאג להשבית את הלימודים, כי אסור לאפשר להמשיך את הפערים האלה.
יוסף ג'בארין: הדר, מה הנתונים שיש לך?
יוסף ג'בארין: את מדברת על 300,000?
הדר מנחם: 375,000 תלמידים שלא יכולים ללמוד בלמידה מקוונת.
הדר מנחם: אנחנו מדברים גם על תלמידים שהם בכלל ללא מחשב בבית בבתים של מעל ילד אחד, וגם על תלמידים שיש מחשב אחד על שלושה וארבעה תלמידים.
הדר מנחם: מילא אם זה היה מסודר והיו מציעים פתרונות גם לחלוקה בין אחים וגם לשעות, אבל אף אחד לא מתייחס לזה.
הדר מנחם: נראה שאין לזה לא אבא ולא אימא.
הדר מנחם: אם היינו עכשיו בחודש מרץ או אפריל, הייתי מדברת בצורה שונה.
הדר מנחם: אבל אני כל יום מדברת עם הורים שמרגישים שהמדינה נטשה אותם, אין מילה אחרת ל"נטשה אותם".
הדר מנחם: אנחנו לא מדברים על מותרות, אנחנו מדברים על הצורך ללמוד.
הדר מנחם: אלה נערים ונערות שמראש ההורים כרגע בנטל כלכלי מאוד מאוד קשה.
הדר מנחם: אין להם אפשרות אפילו להשגיח או ללמד אותם באופן פרטני.
הדר מנחם: אנחנו גוזרים על הילדים האלה או ללכת לרחוב, או להגיע לגורל אחר ממה שהיה מיועד להם.
הדר מנחם: כל הזמן מדברים על הפערים בפריפריה, זה לא חדש.
הדר מנחם: בואו נחליט שלא מוותרים על הילדים האלה.
הדר מנחם: תודה לך.
יוסף ג'בארין: אולי זה הזמן לפנות לד"ר עופר רימון, סמנכ"ל תקשוב טכנולוגיה ומערכות מידע במשרד החינוך.
עופר רימון: בוקר טוב לכולם.
עופר רימון: נשמעו כאן הרבה טענות.
יוסף ג'בארין: אני מקווה ששמעת את הביקורות שעלו.
יוסף ג'בארין: אני גם העליתי כמה שאלות למשרד החינוך.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שתוכל להתייחס גם אליהן.
עופר רימון: עלו פה עשרות דברים.
עופר רימון: ברור שאפשר להתייחס לכול, אבל ברשותך, אני ארצה לפתוח את דבריי ולקבול על האמירה של ידידי שדיבר לפני הדר.
יוסף ג'בארין: ד"ר שרף חסאן, יושב-ראש ועדת המעקב לענייני החינוך הערבי.
עופר רימון: ד"ר שרף אמר הרבה אי דיוקים, ובראש ובראשונה שמשרד החינוך לא נערך ושלמשרד החינוך אין תכנית.
עופר רימון: תיכף אענה ואגיד מה התכנית, מה אנחנו הולכים לעשות ואיך.
עופר רימון: ברור שהייתה הפקת לקחים וגם בתקופה הראשונה של הקורונה, אני מצטער להגיד את זה, אבל גם גאה להגיד שהייתה הצלחה מאוד גדולה, כשאני משווה את מה שאנחנו עשינו לעולם.
עופר רימון: אני יכול לתאר מה עשינו בתקופה שבין הגל הראשון לשני ומה אנחנו עושים עכשיו.
עופר רימון: מה שנורא הפריע לי שנאמר שאין דיאלוג עם החברה הערבית.
עופר רימון: צריך להבין שבתכנית שלנו החברה הערבית מקבלת המון המון משאבים, תשומת לב.
עופר רימון: גם החברה הערבית, גם החרדית וגם המגזר הכללי, אבל הדאגה והאכפתיות במערכת למגזר הערבי הם יוצאי דופן בתקופה הזאת, ואני נורא שמח על כך.
עופר רימון: מה שמפריע לי זה שהדובר אמר שאין דיבור ואין שיתוף פעולה.
עופר רימון: זה כל כך לא נכון, אבל אני לא יכול שלא להתייחס לעמדה סובייקטיבית של אדם, במיוחד כשאנחנו קרובים לערב יום כיפור.
עופר רימון: אצלנו העניין הזה מאוד חשוב.
עופר רימון: אני רוצה להגיד לחבר, במיוחד ערב יום כיפור, שיבוא אלי.
עופר רימון: מה זה אין דיבור?
עופר רימון: בוא תקבע אתי פגישה, שב אצלנו ואספר לך מה שעושים.
עופר רימון: אתה תיהנה, אתה פשוט לא יודע.
עופר רימון: קודם כל אני רוצה להגיד שתוריד "אין דיבור".
עופר רימון: אנחנו פתוחים לדבר.
עופר רימון: אני כבר עכשיו אומר מעל כולם, יו"ר ועדת המעקב, אתה רוצה לבוא אלי?
עופר רימון: פנה זמן ביומן, נציג לך הכול, הכול פתוח.
וליד טאהא: חבר הכנסת ווליד טאהא, אולי תיכנס לפרטים, כי חמש דקות דיברת על מה שאמר ד"ר שרף.
עופר רימון: לא התכוונתי לריב ולא התכוונתי שלא לענות על השאלות, חס וחלילה.
עופר רימון: גם הדוברים לפניי שהציגו הרבה טענות, שחלקן לא מבוססות, קיבלו את כל הזמן.
עופר רימון: אגיד מה אנחנו עושים, רק תנו לי להגיב.
עופר רימון: אני אתחיל רק להגיד מה השינוי והתוספות מאז הסבב הקודם, כי אתם צריכים להבין שגם בסבב הקודם המערכת תפקדה, יש לנו דוחות שאני יכול להציג, אבל בטח זה כבר לא מעניין אתכם.
עופר רימון: נתחיל מלמעלה – יש שר חינוך שלמד את הנושא, ביקש מאתנו להכין תכנית סדורה.
עופר רימון: אני חייב להגיד שאנחנו הכנו תכנית מלאה, שאני אציג אותה.
עופר רימון: אותו שר בתקופה הזאת לקח את התכנית ובדק אותה והוסיף עליה, הוא והמנכ"ל כמובן, והם הביאו את זה לאוצר.
עופר רימון: הם קודם כל הביאו את המשאבים – סך הכול 1.2 מיליארד למתווה.
עופר רימון: להגיד שלא עשו כלום?
עופר רימון: הבאנו 1.2 מיליארד.
עופר רימון: בנינו תכנית עבודה, והעניין אושר גם בכנסת.
עופר רימון: אני רק מזכיר לכם שהתקציב הזה אושר בכנסת, ידידיי, לפני בערך שבועיים.
עופר רימון: אבל אנחנו לא חיכינו, תיכף אראה לכם את כל הפעולות שעשינו, כשעוד לא היה לנו את הכסף.
עופר רימון: 1.
עופר רימון: ערב הקורונה היו רק 900 בתי ספר שקיבלו מנוי לחברות תוכן דיגיטלי.
עופר רימון: היום הגדלנו את המינויים לכל בתי הספר בארץ, עוד לפני שקיבלנו את התקציב.
עופר רימון: בתי הספר לא היו מודרכים.
עופר רימון: ציוותנו מדריכים לכל בתי הספר בארץ.
עופר רימון: לא היו לנו רכזי תקשוב בכל בתי הספר.
עופר רימון: בימים אלה בכל בית ספר ממונה רכז תקשוב.
עופר רימון: לכל בית ספר הוצעה השתלמות בית ספרית – כשאני אומר את הדברים האלה, זה לא סודר לכולם ולא למגזר הערבי, זה סודר לכולם כולל המגזר הערבי.
עופר רימון: מעבר לזה, אנחנו בעבודה מאוד אינטנסיבית וכבר באחד בנובמבר נתחיל בהשתלמויות לכל צוותי הניהול בארץ.
עופר רימון: כל אופרציה כזאת זה להרים השתלמות ל-3,600 בתי ספר.
עופר רימון: מעבר לזה, אנחנו כבר פתחנו את השנה, כשיש לנו הקלטה של 10,000 שידורים, ש-50% מהם בעברית ו-50% מהם בערבית.
עופר רימון: שימו לב שהקלטנו שידורים, שזה הון כסף, והעמדנו שיעורים מוכנים, שאתה לוחץ על כפתור וכל שיעור מוכן.
עופר רימון: לא אמרנו למגזר הערבי: נשים רק כתוביות, זה היה לנו הכי זול, אלא בנינו מגן ועד י"ב כל שידור, הבאנו מורה בערבית, כי ידענו שיש הבדל בהזדהות, יש הבדל בהבנה של השפה, אז בכל מקצוע עשינו את זה גם בערבית.
עופר רימון: תוכן דיגיטלי שאנחנו נותנים לבתי הספר, המגזר הערבי יכול לבחור איזה זכיין שהוא רוצה, אנחנו לא אומרים להם איזה זכיין לבחור, אבל זו רק ההתחלה.
עופר רימון: הרמנו קול קורא לכל בתי הספר המתוקשבים.
עופר רימון: הם קיבלו כבר הרשאה – כל רשות יכולה כבר להתחיל, כבר קיבלה הרשאה לפני שבועיים והיא יכולה לשדרג את כל הציוד שלה בבית הספר.
עופר רימון: כל בית ספר שלא בתכנית התקשוב, כמובן כולל גם ערבים, קיבל כבר הרשאה לפני שבועיים.
עופר רימון: עוד לפני שקיבלנו את התקציב, כבר נתנו הרשאות, מי שמע דבר כזה?
עופר רימון: נתנו הרשאות לפני שבועיים גם להכניס בתי ספר חדשים לתכנית התקשוב.
עופר רימון: תביא לי בית ספר שהוא כרגע לא מתוקשב או לא משודרג או חסר לו ציוד, תן לי שם, ואני אראה לך שאני ביד שלי נתתי לו הרשאה ועכשיו קצב הביצוע הוא לא שלנו משרד החינוך, אלא הרשות המקומית, אותה רשות מקומית שאתה מייצג, שעכשיו האנרגיה שלך צריכה ללכת אליה ולא אלי, כי היא קיבלה כבר הרשאה שתעשה את העבודה, כי התקציב איתה, הכול פתוח.
עופר רימון: 3.
עופר רימון: הרשאה אחת לא פתחנו, לקנות מחשבים ניידים לתלמידים שידם אינה משגת.
עופר רימון: הבאנו תקציב של 400 מיליון שקל, למה לא פתחנו את ההרשאה לרשויות?
עופר רימון: כי אין היום מחשבים בארץ.
עופר רימון: אם הייתי פותח הרשאה, היו עושים את זה אולי בשנה.
עופר רימון: אתה יודע מה אנחנו עשינו?
עופר רימון: ביקשנו ממנהל הרכש שייצאו למכרז, כי הם הגוף הכי מהיר, הם כבר יצאו למכרז, בחרנו ספקים, הנענו תהליך של ייצור מחשבים, המחשבים עכשיו מיוצרים בחו"ל.
עופר רימון: דאגנו שההובלה לא תהיה ימית, אלא היא תהיה אווירית.
עופר רימון: העובדה שכרגע המחשבים לא כאן?
עופר רימון: אני לא יכול להתעלם מהעובדה, אבל להגיד שלא עשינו כלום, זאת פגיעה, זה לא יפה להגיד את זה.
עופר רימון: אני רק התחלתי עם הפעולות, כי מעבר לפעולות האלה, הגענו להסכם עם כל החברות שיש להן חדרים וירטואליים, כמו סיסקו, וובקס, זום, ואנחנו מנגישים בשירות מרכזי.
עופר רימון: אין אף מערכת חינוך בעולם שעושה את זה, חדר וירטואלי לכל מורה, מאובטח פרימיום.
עופר רימון: תראה עכשיו באינטרנט כמה עולה לפתוח חדר מאובטח, 20 דולר לחודש.
עופר רימון: משרד החינוך גם את זה לקח על עצמו, והוא נותן את זה.
עופר רימון: סביבות הענן, שהן בסיס ללמידה מרחוק, מונגשות עכשיו לכל בית ספר, גם הסביבה של גוגל וגם של מייקרוסופט, בשירות מרכזי.
עופר רימון: כל החברה הערבית – יש לנו כוחות הדרכה מדהימים.
עופר רימון: יש לנו שם כוחות תקשוב מדהימים.
עופר רימון: חבל שסאטי חלאילה, הידיד והחבר שלי, מומחה עולמי בתחום התקשוב, לא כאן.
עופר רימון: היית רואה בכמה זומים היינו אני והוא היינו עם מורים ערבים, ואיזו תחושה של שליחות ואהבה יש בחברה הערבית ואיך מקדמים דברים.
עופר רימון: אני קובל על העניין שאין למשרד החינוך תכנית, כי יש לו.
עופר רימון: אני קובל על העניין שלא עשינו דבר, כי קודם כל נתחיל בראש הפירמידה, השר, שהביא 1.2 מיליארד שקל לכולם, לכל עם ישראל ולכל התלמידים במדינת ישראל – ערבים, יהודים, יהודים שהם חרדים.
עופר רימון: אתן לך דוגמה, הבאנו תקציב, חשבנו לתחום התקשוב, 200 בתי ספר במגזר החרדי ייכנסו פנימה, נכנסו 350 בתי ספר.
עופר רימון: התחושה בשטח שיש רעב מאוד גדול.
עופר רימון: דרך אגב, כמות הפתרונות שמורים מוצאים היא אין סופית.
עופר רימון: אני לא יודע כמה מכם היו מורים בכיתה.
עופר רימון: עבדכם הנאמן התחיל את הקריירה שלו כמורה, כמחנך, כרכז שכבה, אני בא מתוך השטח.
עופר רימון: מורי ישראל הם מדהימים, הם מוצאים פתרונות בשטח.
עופר רימון: אני מדבר גם עם החברה הבדואית.
עופר רימון: יש מלא פתרונות.
עופר רימון: צדק החבר שאמר שלמידה מרחוק לא מחייבת מחשב.
עופר רימון: אנחנו מאפשרים גם דרך הטלוויזיות, אפשר דרך הווטסאפים, אפשר גם עם חומרים פיסיים וספרי הלימוד בבית.
עופר רימון: אפשר לפתור בעיות של תלמידים, חבר עוזר לחבר עד שיגיעו המחשבים, עמותת אחינועם, נכון שכמות המחשבים שהיא מחלקת לצערי עדיין ממש זעומה, אבל אני מאוד אוהב את האנרגיה ואת הרצון.
עופר רימון: אנחנו דיברנו ואנחנו מנסים לחבר גם בין העמותות האלה, שעושות עבודה נהדרת ובינתיים למלא חסרים.
עופר רימון: בסיפא של דבריי, אני גם ממהר ואשמח אם באיזשהו שלב - - -
יוסף ג'בארין: אבל תן לי להעלות כמה שאלות.
עופר רימון: כבוד יושב-ראש הוועדה הנכבד, מילים אחרונות.
עופר רימון: דבר ראשון, הדלת שלי תמיד פתוחה.
עופר רימון: יודעים את זה במגזר החרדי וגם ביהודי הכללי, אבל במיוחד במגזר הערבי.
עופר רימון: תשאלו גם את עבדאללה וגם את סאטי, כמה היחידה שלנו שמקדמת את התקשוב פתוחה, אוהבת ורוצה לקדם את המגזר.
עופר רימון: לכן אני אומר ליו"ר ועדת המעקב, אנחנו לא רבים בינינו, אנחנו רוצים לקדם את אותו הדבר.
עופר רימון: אולי זה יפתיע אותך, תלמידים במגזר הערבי יקרים ללבנו, לא פחות ממך.
עופר רימון: אנחנו רוצים לראות את ההתקדמות שלהם ואת ההתקדמות בחברה, ולכן אני מזמין אותך לבוא אלי בנפש חפצה ובדלת פתוחה.
עופר רימון: זה בתגובה למה שנאמר שאין דיבור.
עופר רימון: דבר שני, לא נכון שאין תכנית.
עופר רימון: נעשו הרבה מאוד מאמצים.
עופר רימון: כמובן שגם אני הייתי רוצה לראות, שעוד לפני שהגיע אלי הכסף שהמחשבים יהיו פה, אבל דבר כזה לא יקרה.
עופר רימון: אתם מכירים את הפוליטיקה הישראלית ואת הוועדות ושדברים לוקחים זמן עד שכסף מגיע לתקנה, ולבקש מאתנו לקדם דברים כשאין עוד כסף זה דבר מורכב, בלתי אפשרי אפילו.
עופר רימון: אבל אנחנו קידמנו הרבה פעולות והדגמתי את כל הפעולות שקידמנו, למרות שהיינו יכולים לשבת עכשיו חצי שנה ולהגיד: עד שאנחנו לא רואים את השקל הראשון, מחכים.
עופר רימון: לא, תיארתי לכם פעולות שאני מקדם.
עופר רימון: אני לא רוצה להלאות אתכם.
עופר רימון: עוד לא דיברתי על שיעורים פרטיים לתלמידים בחינם במגזר הערבי, ולא דיברתי עכשיו על הנגשת חומרים מטורפים.
עופר רימון: קנינו אפליקציה ללימודי שפה, גם שפת אם, גם ערבית, גם אנגלית, אנחנו רוצים להנגיש את זה בחינם לילדים שיוכלו להשתמש בזה וללמוד בכיתה ובבית.
עופר רימון: אם אני אתחיל להגיד לכם את כל הפעולות שאנחנו עושים, גם שלוש שעות לא יספיקו.
עופר רימון: הטענה שאנחנו לא פתוחים היא לא נכונה, והטענה שאין לנו תכנית, שלא עשינו הפקת לקחים ושאנחנו לא עושים פעולות, גם היא לא נכונה, ואני לא אומר את זה כדי להצטדק, אלא כי יש לי קבלות מאחורי זה.
עופר רימון: אני מאחל לכולם גמר חתימה טובה, שלום, אהבה, שמחה בינינו ועבודה משותפת, כי המטרה היא משותפת.
יוסף ג'בארין: אני אתן לחברי, חבר הכנסת ווליד טאהא לדבר, ואחר כך אני גם אעלה כמה שאלות ברשותך.
עופר רימון: כשאתם מציינים את השאלות אלי, בגלל העומס לקראת החג, כשיש לנו כל כך הרבה פעולות לעשות, כשייגמרו השאלות אלי, כמובן שאני אשאר כמה זמן שצריך, אבל אם אוכל באיזשהו שלב לצאת קודם, זה מאוד יעזור לי, אבל מה שתחליטו אני אתכם.
וליד טאהא: תודה רבה ליושב-ראש, תודה לעופר, אני במקרה גם הייתי בכיתה, גם ניהלתי בית ספר, גם ניהלתי אגף חינוך ועוד מעט הייתי מרחם על תלמיד היהודי המופלה לרעה מול התלמיד הערבי מהסקירה היפה שאתה נתת.
וליד טאהא: אבל בגלל שאני מכיר את השטח, גם את מה שמקבל התלמיד היהודי וגם את מה שמקבל התלמיד הערבי, וגם המציאות שחי בה התלמיד הערבי והמציאות שחי בה התלמיד היהודי – על כן אני מאופס עם עצמי ואני יודע את האמת, ובכל זאת הייתי רוצה לשמוע ממך עופר תשובות דווקא יותר חותכות לגבי מתי התלמידים יקבלו את אמצעי הקצה החסרים להם, כי עם כל הכבוד למי שאמר לך שאפשר לנהל למידה מרחוק ללא מחשב, הוא כנראה לא חי ביישוב ערבי אף פעם, הוא לא חווה חוסר קליטה גם של הניידים.
וליד טאהא: במרבית היישובים הערביים, ללא קשר למחשב הקבוע שאין לו תשתית אינטרנט, גם הנייד שלו לא יודע לצלצל, כי אין לו קליטה, כי גם בעיית האנטנות הסלולריות לא נפתרה ביישובים הערביים.
וליד טאהא: חלק מהיישובים הערביים סבלו מאחוזי תחלואה גבוהים של סרטן, ואז אנשים עשו קשר בין אנטנות פירטיות לבין אחוזי התחלואה ושרפו חלק מהאנטנות.
וליד טאהא: עד היום כל פעם שבאים לטפל בסוגיה, אומרים: שרפו את האנטנות.
וליד טאהא: עם כל הכבוד, עופר, אנחנו מכירים את השטח יפה וטוב מאוד.
וליד טאהא: אתה סקרת סקירה יפה, מעניינת.
וליד טאהא: שמחתי לשמוע שכל בית ספר שרצה להיכנס לתוכנית התקשוב יכול לעשות זאת.