GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
וליד טאהא: אני חושב שהחובה שלכם להכניס כל בית ספר, לא כל בית ספר שרצה להיכנס.
וליד טאהא: אתם צריכים לחייב את עצמכם ואת בתי הספר לפרוס תשתית תקשוב לכל בתי הספר בארץ, וגם לדאוג מול הרשויות – אמנם צדקת שהרשות זה הקצב שלה והעבודה שלה – אבל המשרד יודע גם ללחוץ על הרשויות, המשרד יודע ללחוץ ולהגיד: אני רוצה לוח זמנים לקיום העבודה, כי זה קשור לתלמידים שלך, של המשרד, אמנם גם של הרשות.
וליד טאהא: יופי שמתחילים לעשות דברים, עופר, אנחנו רחוקים מאוד מלקבל את מה שמגיע לתלמיד הערבי.
וליד טאהא: אתה מכיר את תוצאות הפיז"ה ושל הבגרויות, של כל הסטנדרטים שאתה רק יכול להעלות על דעתך.
וליד טאהא: התלמיד הערבי לא מקבל את מה שמקבל התלמיד היהודי, ובכל זאת אנחנו רוצים לראות שמתחילים לחלק אמצעי קצה לעשרות ומאות אלפי התלמידים, שאין להם את זה ביד, כדי שיוכלו באמת ללמוד.
יוסף ג'בארין: עופר, אני רוצה להגיד לך מה מפריע לי בדברים שאמרת.
יוסף ג'בארין: הנימה החיובית כמובן ניכרת, היא מבורכת, חשובה, אבל אני ואתה וגם חבר הכנסת טאהא היינו בדיון הזה עוד באפריל, כחברי ועדת החינוך הזמנית.
יוסף ג'בארין: גם אז היה שר וגם אז היה משרד החינוך וגם אז העלינו והצפנו את כל הסוגיות הללו.
יוסף ג'בארין: היום אנחנו כמעט שישה חודשים אחרי, והתחושה היא שברמה של פתרונות בשטח, פתרונות במציאות, עדיין לא רואים אותם.
יוסף ג'בארין: אני מסכים, אתה אומר שיכול להיות שבסוף יולי הוכרז על התקציב והיו קולות קוראים.
יוסף ג'בארין: אבל אתה תסכים אתי, שאנחנו כנבחרי ציבור שמלווים את הסוגיה הזאת מאז אפריל, מאז שנחשפנו אליה עד היום, עד היום אנחנו לא רואים פתרונות בשטח.
יוסף ג'בארין: אני אמרתי גם לפי היעד של משרד החינוך, שזה 50% אספקת אמצעי קצה בתחילת 2021, שזה עדיין רק 50%.
יוסף ג'בארין: זה אומר שעוד 50% ימשיכו אולי בקשיים הללו.
יוסף ג'בארין: גם היה חסר לי בהתייחסות שלך – ואם אפשר לקבל את זה כדי לסבר את האוזן – שמענו על 400,000 תלמידים בלי אמצעי קצה.
יוסף ג'בארין: חשוב לנו גם לצורך הפרוטוקול וגם לכל האנשים בדיון הזה, האם למשרד החינוך יש את הנתון הזה, כמה תלמידים במערכת החינוך אין להם מחשב או אמצעי קצה?
יוסף ג'בארין: זה דבר אחד.
וליד טאהא: יש להם נתונים על הרבה פחות מ-400,000.
יוסף ג'בארין: דבר שני, לפי התכנית של משרד החינוך כיום, מתוך אלה שאין להם, לכמה תלמידים המשרד אמור לספק?
יוסף ג'בארין: מה היעד ומה הכיוון?
יוסף ג'בארין: אתם הוצאתם קולות קוראים.
יוסף ג'בארין: יש תשובות לקולות קוראים, גם בעניין התקשוב וגם בעניין אמצעי הקצה.
יוסף ג'בארין: הנתונים שנחשפנו אליהם בוועדת המעקב לענייני חינוך, לפחות ביישובים שבדקו, שקיים פער גדול בין הצורך באותו יישוב, נגיד רהט, דיר אל-אסד ואחרים, לבין מספר המחשבים שיקבלו לפי הקולות הקוראים.
יוסף ג'בארין: אני רוצה את התייחסותך לפער הזה.
יוסף ג'בארין: יכול להיות שיש כאן משהו שלא מובן ושצריך להבהיר אותו.
יוסף ג'בארין: השאלות הנוספות בעניין התקשוב, דיברת על תקשוב.
יוסף ג'בארין: הנתון הזה עדיין חסר בדיון הזה.
יוסף ג'בארין: מתוך סך כל בתי הספר שיש למשרד החינוך, כמה בתי ספר עד היום לא מתוקשבים?
יוסף ג'בארין: אני מניח שזה נתון שקיים, בטח אצלך.
עופר רימון: אתה שואל אותי עוד ועוד שאלות.
עופר רימון: תן לי רק לענות, אני נורא רוצה לענות לך.
יוסף ג'בארין: אם מדברים על הקולות הקוראים, דיברת על קולות קוראים של תקשוב, יפה, מצוין.
יוסף ג'בארין: מבחינתי אלה שאלות בסיסיות.
עופר רימון: השאלות מצוינות, אתם לא נותנים לי לענות.
יוסף ג'בארין: אני דווקא הייתי מצפה ממך לבוא עם הנתונים האלה.
עופר רימון: אני לא פוליטיקאי, אני איש מקצוע.
עופר רימון: אני עונה לך את הדברים כמו שהם באמת, אין לי מה להסתיר, גם אם היה משהו שהיינו עושים לא בסדר.
יוסף ג'בארין: עופר, לפעמים פוליטיקאים הם גם אנשי מקצוע, כמו במקרה שלי של יושב-ראש הוועדה, אני גם איש חינוך וגם פוליטיקאי.
עופר רימון: לא, אני מלא כבוד לפוליטיקאים.
עופר רימון: העניין הוא אחר.
יוסף ג'בארין: גם חבר הכנסת טאהא הוא יושב-ראש מחלקת החינוך בכפר קאסם.
עופר רימון: אני אומר לך בצורה הכי פתוחה, אני שמעתי ברקע הדברים גם את חבר הכנסת שדיבר לפניך וגם אותך: אתה מצהיר הצהרות מאוד גדולות, אבל איפה התכל'ס?
עופר רימון: אני רוצה לדבר אתך על התכל'ס, ברשותך.
עופר רימון: אנחנו היינו במצב שהיו לנו 1,900 בתי ספר מתוקשבים ועוד בערך 1,600 בתי ספר לא מתוקשבים כשהיינו בדיון הקודם.
עופר רימון: זה היה המספר.
עופר רימון: אם אתה שואל אותי מה אחוז בתי הספר הערבים, סליחה הלא יהודים בחלק הלא מתוקשב - - -
יוסף ג'בארין: למה סליחה?
יוסף ג'בארין: זה או יהודי או ערבי, אז בתי ספר ערבים, אתה דווקא מדייק.
עופר רימון: בסדר, אני לא רוצה להיכנס לרגישויות.
יוסף ג'בארין: עכשיו אתה פוליטיקאי.
וליד טאהא: היינו במצב שהיו 1,900 בתי ספר מתוקשבים ו-1,600 בתי ספר לא מתוקשבים.
וליד טאהא: היחס של בתי הספר הערבים הלא מתוקשבים הוא אותו דבר כמו היחס שלהם בחברה.
וליד טאהא: לא היה פה מצב שתגיד שיותר בתי ספר יהודיים לא מתוקשבים.
וליד טאהא: אבל כל ה-1,600, לא משנה אם הם ערבים או יהודים, לכולם הוצאנו קול קורא ואפשרנו לכולם לגשת.
וליד טאהא: כל בית ספר שלא ניגש, עשינו לו לפחות הצהרה טלפונית כדי לוודא שהוא ייכנס, וכל בתי הספר – אולי יש שניים, שלושה שלא נכנסו – אבל אני מדבר אתך על 99% נכנסו.
יוסף ג'בארין: אז בקול הקורא 1,600 בתי ספר יתוקשבו עכשיו?
עופר רימון: לא רק שהם יתוקשבו, הם כבר קיבלו הרשאה, הם קיבלו תקציב.
וליד טאהא: שזה כל בתי הספר שלא היו בתכנית התקשוב מקודם.
עופר רימון: נכון.
וליד טאהא: יופי.
עופר רימון: לא משנה אם הם ערבים או יהודים.
עופר רימון: אתה אמרת: כשאתה מוציא קול קורא, זה לא בסדר שאתה לא בודק.
עופר רימון: אני אומר לך שבדקנו ווידאנו, שכל בתי הספר – יש מקומות שמבחינה תרבותית, אני לא אומר ערבי או יהודי, אנחנו מזהים שבבתי ספר יותר חלשים, לפעמים לא יודעים לגשת לקול קורא או מפספסים קול קורא, ולכן וידאנו בית ספר, בית ספר – אני הולך להעביר אליך את רשימת כל בתי הספר הערביים שהוצאנו להם לפני שבועיים הרשאה עם הסכומים, כשכל סכום נע בין 160,000 עד 240,000 שקל לפי גודל בית ספר, והם קיבלו את התקציב.
עופר רימון: רק שתדע שעכשיו ההרשאה אצלנו.
עופר רימון: אתה צודק שזאת לא חוכמה להגיד: נתתי לך את ההרשאה, יאללה לך תעבוד, ואם לא תצליח זאת בעיה שלך.
עופר רימון: אנחנו ממש לא עובדים ככה.
וליד טאהא: עופר, זה כולל את בתי הספר במוכר שאינו רשמי?
עופר רימון: כן, כל בתי הספר הערבים.
עופר רימון: אם תיתן לי שם של בית ספר, תוך כדי השיחה אני יכול לבדוק אפילו בית ספר באופן קונקרטי.
יוסף ג'בארין: אתה אומר כאן דברים מאוד חשובים.
עופר רימון: אני מתכוון להעביר לך את הישיבה, למה אני רוצה שוועדת המעקב תעבוד אתי ביחד?
עופר רימון: כי אני הוצאתי מכתב לכל בתי הספר שלא ניתן להם למרוח את הפעולה על פני שנה, אלא שתוך חודש יביאו לנו תכנית עבודה להצטיידות, מה הם הולכים לעשות עם הכסף, כי אנחנו רוצים לאשר אותה מהר ולהעיף את זה.
עופר רימון: אנחנו כתבנו שם, שמי שלא יגיש לנו את תכנית העבודה, אנחנו מבטלים לו את ההרשאה.
עופר רימון: אני מתקשר אליהם כל שבוע, אני לא רוצה לבטל הרשאות, אבל אני לא רוצה לתת את האפשרות שימרחו לנו את התהליך הזה.
עופר רימון: עכשיו יש תקציב, חייבים לנצל אותו.
יוסף ג'בארין: מאה אחוז, זאת נקודה מאוד חשובה.
יוסף ג'בארין: אני גם אוסיף, עופר, שזו בהחלט גם הזדמנות פז לכל אותם 1,600 בתי ספר, כמעט מחצית מבתי הספר, לעשות את זה, ואין ספק שזה מהלך מבורך.
עופר רימון: חשוב לי שתדע את העובדות, אתה יכול לעזור לי, אני גם מוכן לבוא אתך לרשויות במגזר הערבי ותראה שמה שאני אומר נכון וביחד ננסה לדחוף אותן.
עופר רימון: את 1,900 בתי הספר לא עזבנו, כי חלק תקשבנו לפני חמש שנים.
עופר רימון: אני מזכיר לך שאנחנו יצאנו לראשונה לתכנית התקשוב ב-2010.
עופר רימון: מאז יש הרבה ציוד שהתיישן, אז נתנו גם תקציב לשדרוג ציוד לכל ה-1,900.
עופר רימון: זו עוד פעולה גדולה, שגם פה צריך לעזור.
עופר רימון: אז מה אם אתה בית ספר מתוקשב, אבל הציוד שלך התיישן.
עופר רימון: אנחנו לוחצים שהמחשבים יגיעו.
עופר רימון: אנחנו מאוד לוחצים.
עופר רימון: אתה תראה שאני התקשרתי באופן אישי למפעל ביפן, שהם יריצו ויקדימו לנו את הפס, שבו מייצרים את המחשבים ויקדימו מדינות אחרות, כדי שאצלנו יגיעו קודם.
עופר רימון: אנחנו עושים את הכול.
יוסף ג'בארין: כל הדיונים עד עכשיו, עופר - - -
עופר רימון: זה תכל'ס, אני לא מורח אותך.
עופר רימון: התחושה שלי שאתה אומר לי: עופר, שמענו את הסיסמאות האלה שנים.
עופר רימון: אני אומר לך: תאמין לי, אלה לא סיסמאות, אני מוכן ללכת אתך פיסית.
יוסף ג'בארין: בעניין התקשוב הבהרת את הנקודה.
יוסף ג'בארין: תיכף אפנה לנציגי משרד התקשורת, כי יש בעיה של תשתיות.
עופר רימון: אנחנו לא רק מחלקים מחשבים ואומרים: תסתדרו.
עופר רימון: אנחנו מוסיפים למחשב – זה נראה כמו דיסק-און-קי שנכנס למחשב, ואז אתה יכול גם לגלוש כמו בטלפון שלך, אבל על המחשב.
עופר רימון: כל מחשב מקבל מאתנו חבילת גלישה לשנה, שהיא די והותר לכל מה שתלמיד צריך.
עופר רימון: גם אם אין לו אינטרנט בבית או אין לו אינטרנט בבית ספר, זה מהווה פתרון וזאת תוספת לעלות של המחשב.
עופר רימון: המחשב עולה כ-1,800, וזאת תוספת של עוד 650 שקל לכל מחשב.
עופר רימון: תכפיל את זה בקרוב ל-60,000 מחשבים שאנחנו מתכוונים כבר בפעימה הראשונה לחלק במגזר הערבי, אלה סכומים אדירים.
עופר רימון: אבל לא עשינו רק את זה, אנחנו רוצים גם נותנים לבתי הספר עגלות הטענה, למה?
עופר רימון: כי אנחנו רוצים שבבית הספר תהיה יכולת גם להשתמש במחשבים בבית ספר.
עופר רימון: כל עגלת הטענה כזאת עולה כ-6,000 שקל בערך, אני לא אומר לך בדיוק מחירים מדויקים.
עופר רימון: גם את זה הוספנו כדי שתהיה להם תשתית לבנות ספרייה לחלוקת מחשבים, להטעין אותם.
עופר רימון: עגלות ההטענה האלה גם מהוות כספת.
עופר רימון: כבר יש לנו זוכים במכרזים וכבר מייצרים את החלפים.
עופר רימון: למה לקחנו פה את תפקיד הרשויות?
עופר רימון: כי אם היינו נותנים את זה לרשויות, לא רק בגלל יכולת הביצוע שלהן, אלא כי אין מחשבים בארץ בתקופה הזאת.
עופר רימון: אם אתה לא עובד מול ספקים גדולים ומניע תהליכים גדולים, לא יגיעו לכאן מחשבים.
עופר רימון: אם הייתי משאיר רשות קטנה, אפילו כמו באקה אל-גרבייה, ונותן לה להתמודד עם ענקים כאלה, לא היו מייצרים להם מחשבים במיוחד ביפן.
עופר רימון: אבל כשאנחנו מדברים על כמות של 150,000 מחשבים, כי זו הכמות שאנחנו מדברים עליה, אנחנו יכולים להפעיל לחץ על ספקים ולהגיע לשינוע יותר מהיר ולשנות משינוע ימי לשינוע אווירי, כי יש לנו יתרון לגודל.
עופר רימון: אלה הדברים שאנחנו עושים כדי שזה יגיע כמה שיותר מהר.
עופר רימון: אנחנו נעמוד ביעדים שהגדרנו והמחשבים יגיעו, כי אנחנו נחושים.
עופר רימון: אני חייב לך תשובה למה הגענו ל-144,000.
עופר רימון: אני רוצה לענות על השאלה.
יוסף ג'בארין: אתה מדבר על כמעט 150,000 מחשבים.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לחזור לשאלה שהעליתי בהתחלה, שהיא באמת חשובה לדיון.
יוסף ג'בארין: לפי נתוני משרד החינוך, לכמה תלמידים אין אמצעי קצה או מחשבים, שמתוכם אתם אמורים להגיע ל-150,000?
עופר רימון: אתה שואל איך הגענו דווקא למספר הזה.
יוסף ג'בארין: יש לך את הנתון שאומר מה מספר התלמידים במערכת בכלל?
יוסף ג'בארין: למה אני מעלה את השאלה הזאת?
יוסף ג'בארין: כשאני מקבל נתונים מדיר אל-אסד שמדברים על כ-8,000 תלמידים בלי אמצעי קצה, לפי הקול הקורא הם יקבלו לכל היותר 1,000.
יוסף ג'בארין: שוב, מה מספר התלמידים הכללי במערכת החינוך שאין להם מחשב או אמצעי קצה?
יוסף ג'בארין: אני מבין שמתוכם אתם אמורים להגיע ל-150,000.
יוסף ג'בארין: יש שאלה לגבי היעדים, מתי אנחנו אמורים להגיע ל-150,000?
יוסף ג'בארין: עד סוף השנה ביוני?
יוסף ג'בארין: עד ינואר?
יוסף ג'בארין: רק תן לנו לוח זמנים שנבין מה קורה כאן.
עופר רימון: אנחנו ספרנו את התלמידים מכיתה א' עד י"ב.
עופר רימון: דרך אגב, בינינו אני אומר לך, שאם היינו רוצים, היינו יכולים לספור גם את התלמידים רק מכיתה ד' עד כיתה י"ב בתהליכי למידה מרחוק.
עופר רימון: אנחנו ספרנו אותם מכיתה א' עד כיתה י"ב כדי לתת גם לגילאים הצעירים מחשב.
עופר רימון: אני לא זוכר בדיוק את הנתון המדויק, אבל לצורך הדיון נדבר על כ-1.4 מיליון תלמידים מגן עד י"ב, אני מדבר גם על יהודים וגם על ערבים, אבל זה לא כולל את החרדים, ששם לנו יש פתרון אחר, אז בוא נשאיר את זה בצד ברשותך.
עופר רימון: אם יש לך כ-1.4 תלמידים, בוא נגיד ש-10% זה 40,000.
עופר רימון: אם אתה תשאל, עכשיו כל אחד יכול לזרוק לך איזה מספר שהוא רוצה ולהגיד שחסרים גם חצי מיליון מחשבים, כל אחד יכול להגיד מה שהוא רוצה.
עופר רימון: אבל אנחנו מדינה, התקציב שלה מוגבל.
עופר רימון: יש את ארגון ה-OECD שעשה סקר בעניין הזה, הסקר הבין-לאומי פורסם ואמר כל מדינה.
עופר רימון: בישראל הנתון עומד על כ-9% מהתלמידים שאין להם מחשב או שאין להם אינטרנט בבית, זאת אומרת יכול להיות שיש להם מחשב אבל אין להם אינטרנט או הפוך, אבל הם גם נרשמים, או שאין להם גם מחשב וגם אינטרנט.
עופר רימון: בסך הכול לפי נתוני ה-OECD זה 9%.
עופר רימון: אנחנו התבססנו על הנתון הבין-לאומי הזה.
עופר רימון: על בסיס הנתון הבין-לאומי הזה, אם אתה לוקח 1.4 מיליון, אתה מגיע לאזור ה-135,000 מחשבים.
עופר רימון: אנחנו ביקשנו מהאוצר תקציב ל-150,000 מחשבים.
עופר רימון: האוצר גם לא ייתן סתם כסף, הוא רוצה לראות מסמך רשמי.
עופר רימון: על בסיס זה עבדנו.
עופר רימון: 135,000 מחשבים זה בערך מה שאנחנו צריכים לחלק, זאת מערכת הרישום שהקמנו עכשיו וכל בית ספר רשם.
עופר רימון: בנינו טבלה שמפורסמת באינטרנט, שהעיקרון שלה שככל שמדד הטיפוח של בית הספר חלש יותר, הוא מקבל יותר מחשבים.
עופר רימון: לקחנו את ה-135,000 שחסרים במדינה בסך הכול וחילקנו אותם לפי המדד טיפוח של בתי הספר.
עופר רימון: בתי הספר החלשים – אני אומר את המילה חלש מבחינה סוציו-אקונומי, יכול להיות שיש שם תלמידים הכי הכי חזקים בארץ, אז לא להיפגע מהמילה חלש.
עופר רימון: להם נתנו מחשב לכל שבעה תלמידים.
עופר רימון: אם תלך לבתי הספר הכי חזקים, שם תגיע למצב שעל כל 40 ילד יהיה מחשב.
עופר רימון: יש פער מאוד מאוד גדול בחלוקה שלנו בין בתי הספר ממדד חברתי-כלכלי נמוך, ולא משנה אם הוא ממדד חברתי-כלכלי נמוך בגלל שהוא יהודי או לא יהודי, אלא המדד טיפוח של בית הספר קובע והוא נגזר מהרכיב של הכנסת ההורים.
עופר רימון: אני חייב להודות שבעקבות הקורונה, יש לנו עולם חדש שנוצר לנו.
עופר רימון: מדד הטיפוח של בתי הספר חושב כמובן לפני הקורונה.
עופר רימון: המציאות השתנתה במדינת ישראל.
עופר רימון: אז אני מודה שיכול להיות שיש צורך יותר גדול, אבל כרגע הלכנו על 135,000 לפי הנתון של ה-OECD והשארנו לנו עוד 15,000 – וזה כתוב גם בקול קורא שלנו – שכל בית ספר בגלל שמדד הטיפוח לא משקף או כן משקף, בגלל שיש אילוצים אחרים, או בגלל שלא היינו עדינים מספיק בחלוקה, נשארה לנו אפשרות אחרי שנקיים את הסבב הראשון של החלוקה, לעוד סבב של ערעורים לעוד 15,000 מחשבים.
עופר רימון: צריך להבין שבסך הכול אתה מדבר על תקציב של 396 מיליון שקלים.
עופר רימון: מהתקציב הזה אני חושב שחלק נכבד ומאוד גדול ילך גם למגזר הערבי, כמו שאתם מבינים כבר מהמספרים, ובאהבה ובשמחה.
עופר רימון: אני חושב שזה נכון ושזה ראוי, אבל זה מה שקורה.
עופר רימון: אחר כך תקבל את הערעורים וזאת התשובה האמיתית שאני יכול לתת לך לגבי המספרים.
יוסף ג'בארין: תקן אותי אם אני טועה כאן.
יוסף ג'בארין: הערכת המשרד שיש כ-400,000 תלמידים - - -
עופר רימון: אני לא מכיר את ההערכה הזאת.
עופר רימון: 400,000 זאת פעם ראשונה שאני שומע את המספר.
יוסף ג'בארין: אמרת ש-150,000 מתבסס על הנתון הכללי של 9%-10% מהתלמידים.
עופר רימון: 9%, לא 10%.
עופר רימון: 9% לפי מסמך של ה-OECD, וזה מביא אותנו לאזור ה-135,000 מחשבים.
עופר רימון: הוספנו 10% לכל מיני תוספות שהתגלו בשטח, כדוגמה שיש רשות מסוימת.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על בעיה יותר מחצי שנה.
יוסף ג'בארין: למה היה קשה לעשות סקר בשטח ולקבל נתונים מכל בית ספר?
יוסף ג'בארין: אתה לא צריך את ה-OECD ולא נתונים בין-לאומיים.
יוסף ג'בארין: אז יש לך נתונים על בתי הספר בישראל.
יוסף ג'בארין: כפי שאתה הצלחת לומר לי שיש 1,600 בתי ספר לא מתוקשבים ויש 1,900 שתוקשבו ועכשיו אולי צריך לשדרג, אתה לא מצליח להגיד לי בפועל כמה תלמידים במערכת החינוך בישראל זקוקים לקבל מחשב.
עופר רימון: אם היית מבקש שאגיד לכמה אנשים בבית יש פסנתר – סתם אני "זורק" את זה – זה נתון שמאוד מאוד קשה לך לאסוף אותו, למה?
עופר רימון: כי כל אחד יכול לספר לך מה שהוא רוצה.
עופר רימון: זה לא נתון שיש איזה דאטה בייס שעוקב אחרי כל אחד שקונה מחשב בחנות או מביא אתו מחוץ לארץ מחשב.
עופר רימון: לך תבוא לבתים של אנשים שזאת הפרטיות שלהם.
עופר רימון: לא כל אחד רוצה להגיד כמה מחשבים יש לו בבית, עוד מעט אצטרך הצהרת הון...
עופר רימון: אלה נתונים שמאוד מאוד קשה לאסוף.
עופר רימון: דרך אגב, יש לנו 5,200 מנהלי בתי ספר מדהימים, אני לא רוצה להגיד על אף רשות שום דבר, כמובן, אבל מטבע הדברים כשאתה שואל כמה חסרים לך, אתה תגיע גם לחצי מיליון.
עופר רימון: התקציב של המדינה מוגבל, אז הלכנו על איזושהי פשרה בין-לאומית, שהיא הנתון היחיד המוצק שהיה לנו ביד שאתו יכולנו לבוא לאוצר.
עופר רימון: אנחנו בתקופה מאוד דינאמית, אנשים פוטרו מהעבודה, המצב הכלכלי מאוד קשה, אז אם עכשיו תשאל אנשים, ואני האחרון שמזלזל ומאוד מכבד כל אדם והמצב הכלכלי שלו, אבל אם אתה תשאל עכשיו תמונת מצב, היא לא התמונה האמיתית של מצב מדינת ישראל.
עופר רימון: התקופה הזאת היא מצב מאוד משתנה ודינאמי בתקופה הזאת.
עופר רימון: אם תשאל אותי, הייתי מאוד שמח אם הייתי מקבל תקציב ל-300,000 מחשבים.
עופר רימון: הייתי מאוד מאוד שמח.
עופר רימון: דרך אגב, התנגדנו לשיטה שטענה: תן את המחשבים לילדים בבית, זה יהיה בסדר.
עופר רימון: אנחנו רוצים שבית הספר ייקח אחריות, כי אלה מחשבים ללמידה.
עופר רימון: אלה לא מחשבים לשחק משחקי מחשב או לעשות כל מה שבא עם המחשב או להיכנס לפייסבוק.
עופר רימון: זה מחשב שנועד ללמידה, ורק אם בית הספר יוביל את זה, יהיה לנו אישור בוודאות שזה ללמידה.
עופר רימון: התלמיד לא מקבל את המחשב כמתנה, כפרס ממדינת ישראל, זה חלק מרכוש בית הספר והבעלות על בית הספר, וזה חלק מציוד, כמו ספרייה שיש בבית ספר – אתה משאיל ספר, אבל הספר הוא של בית הספר.
עופר רימון: אני רוצה להדגיש, שהעניין הזה היה לנו מאוד חשוב, כדי לייצר פה תשתית שתחזיק אותנו לאורך שנים, ולא סתם לחלק מחשבים כמתנות.
עופר רימון: אגב, זה מאוד חשוב לשר ולמנכ"ל, ואני חושב שזאת גישה נכונה.
עופר רימון: התשובה היא שהצלחנו מכל הבקשות שלנו להביא 150,000 מחשבים, ותדע לך שזה לא מעט.
עופר רימון: אתה יכול להגיד על כל דבר שזה לא מספיק, אבל 400 מיליון שקל שאולי חצי מזה ילך לחברה הערבית, אני חושב שזה כן הישג.
עופר רימון: אני חושב שזה כן הישג.
יוסף ג'בארין: בקולות הקוראים ה-150,000 או ה-135,000 - - -
עופר רימון: שתדע סכומים, המחשבים מגיעים בערך ל-400 מיליון ושני הקולות האחרים של שדרוג בית הספר מגיעים לעוד כ-500 מיליון.
יוסף ג'בארין: אלה נתונים שנמסרו לנו עוד ביולי.
יוסף ג'בארין: ה-150,000 או ה-135,000 כבר הוקצו עם הרשאות?
עופר רימון: כרגע אנחנו עושים סבב חלוקה ראשון עם ה-135,000 מחשבים, ואז נראה ערעורים ובקשות נוספות שנבדוק, אבל כבר חולקו הכמויות של ה-135,000 חולקו הכמויות לכל בית ספר, כל בית ספר יודע איזה כמות מגיעה לו.
עופר רימון: הודענו לכל בית ספר שהוא יקבל.
עופר רימון: הסיבה היחידה שלא נתנו כסף הייתה שידענו שכמדינה נפעל יותר מהר מהרשויות.
עופר רימון: אני מאמין שאם תזמנו אותנו לדיון – או אפילו אם אתה רוצה לא צריך לחכות לדיון, אני יכול להעביר לך את זה בכתב או להרים לך שיחת טלפון – בתחילת אוקטובר אני אוכל לתת לך לוחות זמנים, מתי אנחנו מעריכים שזה יגיע לכל מקום.
עופר רימון: אני יכול להעביר לך רשימה במייל כבר עכשיו עם כל בתי הספר הערביים, כל אחד איזה תקציב הוא קיבל לשדרוג, איזה תקציב הוא קיבל להצטיידות, כמה מחשבים הולכים להגיע לכל בית ספר.
יוסף ג'בארין: אנחנו נרצה את הנתונים של כל בתי הספר.
עופר רימון: אם אתה רוצה, אני אעביר לך את הכול בצורה מסודרת, שיהיה לך הכול בסדר, ואז אתה תוכל לעזור לי, כי כשאתה תהיה ברשות ערבית, תגיד: קיבלתם פה הרשאה על חצי מיליון שקל ממשרד החינוך.
עופר רימון: אם אתה מוכן, אני אשמח אם כן, תעזור לי להעביר את המסר כדי שביחד נרים את העסק הזה.
עופר רימון: אני מעביר לך.
יוסף ג'בארין: רק שנדייק – ה-135,000 כבר ידוע לאיזה בתי ספר הם יגיעו.
יוסף ג'בארין: מתי אתה חושב שהם כבר יגיעו לידי התלמידים?
עופר רימון: לגבי השאלה שלך מתי זה יגיע, כרגע קשה לי לתת לך תאריכים.
עופר רימון: אני לא רוצה להוליך אותך שולל.
עופר רימון: אמרנו שעד ינואר נסיים 50% מכל תהליכי ההצטיידות שתיארתי, ועד סוף השנה נגמור הכול.
עופר רימון: אני מודה שאנחנו עושים את כל המאמצים כדי להקדים לוחות זמנים, אבל אני לא רוצה לתת לך פה מספרים לא אחראים.
עופר רימון: אם אתה מוכן, אני אודה לך, שתרשה לי לענות לך על השאלה הזאת בצורה מדויקת בתחילת נובמבר.
עופר רימון: אז יהיו לי נתונים יותר טובים, אני אדע בדיוק בכל מפעל כמה מחשבים יוצרו.
עופר רימון: אנחנו גם מייצרים מחשבים שונים למגזר היהודי ולמגזר הלא יהודי.
עופר רימון: כמובן שזה אותו מחשב, אותו מעבד, אותו זיכרון, אבל במקלדת למגזר הלא יהודי אנחנו דואגים שיהיו שלוש שפות – אנגלית, ערבית ועברית – אז אני יודע בדיוק איזה ספק מייצר איזה מחשב ובסוף לאן זה צריך להגיע, יש לנו טבלת חלוקה.
עופר רימון: הנתון שעדיין חסר לי – ואם תיתן לי שבועיים, שלושה – זה לדעת מתי יגמרו לייצר אותם, מתי תגיע כל כמות לארץ, ואז אולי ממש גם לתת לך תאריכים, אבל עכשיו אני יכול לתת לך כמויות.
עופר רימון: בהצהרה אני לא מוכן לשנות את הנתון כרגע, שמה שהכרזנו בתחילת התכנית – ינואר 50%, עד סוף יוני סוגרים את התהליך, אבל אני אומר לך בינינו, שאני מאוד מקווה שנצליח להקדים את זה.
עופר רימון: אם נדבר בנובמבר, נוכל לתת את לוחות הזמנים.
עופר רימון: אני לא יכול להגיד לך יותר מזה.
יוסף ג'בארין: הבנתי, אבל זה אומר שעד היום החלוקה בפועל עוד לא החלה.
עופר רימון: החלוקה של המחשבים לא החלה.
עופר רימון: כמו שאמרתי לך, נתנו הרשאות לשדרוג ולהצטיידות, הודענו להם – כאילו נתנו להם כסף – שמגיע להם כך וכך מחשבים, כאילו קיבלו הקצבה.
עופר רימון: זה נעשה במנגנון ולפי החוק של הקצבות, אבל אנחנו לקחנו את הביצוע – מה שאני לא אוהב לעשות, אני לא מחפש עבודה, למה לקחתי את הביצוע?
עופר רימון: כי ידעתי שאם עכשיו אני נותן הרשאה לבאקה אל גרבייה כשם קוד, היא מקבלת כסף שאין לה מה לעשות אתו.
יוסף ג'בארין: הבנתי.
יוסף ג'בארין: לפי הנתונים שלכם, מתי תתחיל החלוקה בפועל?
עופר רימון: אני מעדיף להגיד לך כשיהיו לי הנתונים המדויקים.
עופר רימון: אני אספר לך שהתקשר אלי ספק מחוץ לארץ, לא משנה מאיזו מדינה.
עופר רימון: הוא אמר שיש לו בקשה מדרום אפריקה על כמות מחשבים שהייתה עוצרת לנו את החלוקה לשלושה שבועות, אם הייתה נכנסת על פס הייצור שלנו.
עופר רימון: אנחנו נאבקנו, זה כל יום קורה כך, כי לא רק מדינת ישראל מחפשת עכשיו מחשבים, אלא בכל העולם מחפשים מחשבים.
עופר רימון: לך תבדוק מה קורה במדינות אחרות – בשוויץ, בארצות הברית, בסעודיה.
עופר רימון: בכל המדינות האלה עכשיו כולם רבים לקחת מחשבים.
עופר רימון: אתה יכול להבין למה זה קורה.
עופר רימון: בבת אחת יש אירוע וחסרים לך מחשבים.
עופר רימון: לכן קשה לי לתת לך הרשאה.
עופר רימון: עוד שבועיים, שלושה שבועות אביא תאריכים ואדע תמונה ברורה.
עופר רימון: אני לא רוצה לתת לך נתונים, שאחרי זה תגיד לי: למה אמרת לי?
עופר רימון: אין כיסוי למלים שלך, סתם זרקת לנו מילים.
עופר רימון: אני לא רוצה להגיד את זה.
עופר רימון: אני רוצה שתיתן לי את השבועיים, שלושה שבועות האלה, לא בגלל שאני לא רוצה להגיד לך את התשובה, אני פשוט לא יודע אותה.
יוסף ג'בארין: האמת היא שיש הרבה דוברים, עכשיו אנחנו יודעים גם שלא נספיק את כולם, אבל היו שאלות חשובות, כי תמונת המצב לא הייתה ברורה והיינו חייבים לדעת.
עופר רימון: אם תראה את הדברים בשטח, זו יכולה להיות גם שיחת זום, לא ביקור.
יוסף ג'בארין: בשמחה, בשמחה רבה.
יוסף ג'בארין: אני רק אומר לך עופר, שמפריע לי מאוד העניין של ההסתמכות על ה-OECD במקום על הנתונים האקטואליים ואולי המדויקים יותר של ישראל.
יוסף ג'בארין: לפי מה שאני יודע, גם נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ולדעתי גם הנתונים של הכלכלן הראשי, יכולים לתת תמונה יותר מדויקת על המצב בישראל, שכנראה – לפחות לפי הנתונים שאני נחשף אליהם – שיעור התלמידים בלי אמצעי הקצה הוא הרבה יותר מ-9%.
יוסף ג'בארין: 9% כנראה לא משקף את המציאות בישראל.
עופר רימון: אז אני יכול להגיד לך שאני בדקתי את הדברים גם מול מחלקת המחקר של בנק ישראל.
עופר רימון: אני הבנתי ממנה שזה הנתון הכי חזק שאני יכול להתבסס עליו.
עופר רימון: אם אתה תגיע או יש לך הצעה – כי מול בנק ישראל בדקנו את זה, אבל אם אתה רוצה שנבדוק את זה מול הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה או המדען הראשי, אני לא חושב שאנחנו יודעים הכול.
עופר רימון: אני מוכן לתקף את הנתון הזה עוד פעם, אם זאת תהיה הבקשה, זאת זכותך לבקש את זה.
עופר רימון: אני לא מכיר נתון אחר שמישהו באוצר יסמוך את ידיו עליו.
עופר רימון: אם אתה רוצה להציע לי דרך אחרת, אני בטוח אשמע ואני מחויב גם לבדוק את זה.
יוסף ג'בארין: יש הצעות, אבל גם מפאת קוצר הזמן - - -
עופר רימון: אבל לא אכפת לי שתקיימו על זה דיון.
עופר רימון: אם אתה רוצה לשלוח מומחה לתחום, גם אם זה מומחה מהמגזר הערבי, אתה יודע יותר טוב ממני שיש לכם בתחום הזה כוחות.
יוסף ג'בארין: עופר, לגבי החברה הערבית, דיבר ד"ר שראף חסן.
יוסף ג'בארין: יש להם נתונים ממש מהשטח של מנהלי מחלקות חינוך.
יוסף ג'בארין: אני תושב אום אל פאחם, שאלתי את מנהל מחלקת החינוך כמה תלמידים, והוא אמר שיש לו 5,000 תלמידים.
עופר רימון: אבל השאלה אם זה נתון שהוא קביל.
יוסף ג'בארין: שזה 20% ולא 10%.
עופר רימון: יתחילו להתווכח אתכם אם הנתון קביל סטטיסטית.
עופר רימון: אני לא הגורם במדינה, לא האוטוריטה שיכול להגיד כמה משפחות במצוקה יש, כמה עניים יש.
עופר רימון: אתה יודע יותר טוב ממני, שיש גופים אחרים שהם אחראים לקבוע את הדברים האלה במדינה.
עופר רימון: לקחנו את הנתון הרשמי שהיה, ובהחלט זכותך להגיד: אני רוצה לפתוח דיון על העניין הזה.
עופר רימון: תביא את המומחים הרלוונטיים, אנחנו נצטרף ונשמע מה המומחים אומרים.
יוסף ג'בארין: ד"ר עופר רימון, תודה רבה לך.
יוסף ג'בארין: לפי ההצעה שלך, אולי בהחלט בתחילת נובמבר תהיה עוד ישיבת מעקב ונוכל לבחון יותר מקרוב את ההתקדמות.
עופר רימון: מאה אחוז.
עופר רימון: זה יהיה חוסר כבוד מבחינתך אם אני אצא מהישיבה או שאתה רוצה שאני אשאר עד הסוף?
יוסף ג'בארין: אם תוכל להישאר, זה עוד רבע שעה, כי אנחנו חייבים לסיים ב-11:00.
עופר רימון: אם זה רבע שעה, אין בעיה.
יוסף ג'בארין: מצוין, תודה לך.
יוסף ג'בארין: רוני חורי נציג משרד התקשורת, חשוב לנו להבין את הסוגיה של התשתיות.
רוני חורי: אני מנהל תחום הפיקוח הטכנולוגי במשרד התקשורת.
רוני חורי: ברשותך, אני אתייחס לדברים.
יוסף ג'בארין: רק בגלל שהזמן דוחק, השאלה המרכזית שלנו מה קורה בעיקר בשני מקומות: אחד, אזורים בלי תשתיות, כמו כפרים לא מוכרים בנגב, אבל גם מוכרים; שניים, גם ביישובים אחרים, שיש בעיות של חיבור מקרטע או חיבור חלש, שלא יכולים להתחבר בכלל לזום, מה אתם עושים בעניין הזה?
רוני חורי: אדוני היושב-ראש, אם תרשה לי, אני אתן לך סקירה של שלוש דקות ואני אענה גם לשאלות שלך.
יוסף ג'בארין: יש לך שלוש דקות.
רוני חורי: תודה רבה.
רוני חורי: אני הולך להגיד גם דברים לא פשוטים, אז אני אשמח לקבל התייחסויות בסוף דבריי.
רוני חורי: במהלך 2020 לפני הקורונה, משרד התקשורת ורשות הבדואים עשו כנס עם ראשי רשויות הבדואים בדרום ועם כל חברות התקשורת.
רוני חורי: מטרת הכנס הייתה להסביר מה נדרש כדי לסגור את הפערים בתשתיות שיש ביישובים שלהם, ויש פערים בתשתיות שלהם.
רוני חורי: גם הסברנו שהם צריכים ליזום את המהלכים, כאשר משרד התקשורת ישחרר חסמים ככל שיהיו.
רוני חורי: בפועל לא קרה כלום.
רוני חורי: כשהקורונה פרצה, משרד התקשורת יחד עם רשות הבדואים ויחד עם משרד החינוך פרסמו בעברית ובערבית פנייה לתושבים הבדואים על מנת להזמין תשתיות מבזק ומהוט.
רוני חורי: אני הופתעתי מאוד לטובה, שמעל 700 משקי בית עשו את זה.