GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ציפי ברנד: צריכה להיות דרישה של חברי הכנסת לעבות את מערכת החינוך.
ציפי ברנד: אנחנו בשגרת קורונה ואני חושבת שגם הציבור מוכן לקבל תוספת של אנשי צוות גם אם אין להם הכשרה מושלמת.
ציפי ברנד: יש כ-4,000 תלמידי מכינות קדם-צבאיות שרק מחכים לקריאה לסיוע במאמץ הזה.
ציפי ברנד: הנחיה שלכם יכולה לעזור גם בנושא זה.
ציפי ברנד: לצד כל זה צריך שתהיה דגימה פעם בשבוע של כל אנשי הצוות לצורך גילוי הקורונה.
ציפי ברנד: יש לנו בעיר כמה עמדות בידוק חופשי, צריך להרחיב את זה על מנת לסייע במיגור התחלואה.
יפעת שאשא ביטון: ציפי, אתם מציעים תוכנית שנותנת פתרון.
יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים ליישם אותה?
יפעת שאשא ביטון: אם המדינה הייתה נותנת לכם לנהל את הסיטואציה, אתם מסוגלים ליישם את זה?
ציפי ברנד: חד-משמעית כן.
ציפי ברנד: עם הכנסת המשאבים.
ציפי ברנד: אנחנו צריכים מהמדינה תוספת של כוח אדם, בין מהצבא ובין מהמכינות.
יפעת שאשא ביטון: יש בנות שירות לאומי שלא נמצאות בשום מקום מכיוון שהמשק מושבת.
יפעת שאשא ביטון: אפשר להיעזר גם בהן.
יפעת שאשא ביטון: פנו אלי בנות כאלה והציעו לעזור.
ציפי ברנד: הסיטואציה היא שאין תכלול של הכוחות שקיימים היום.
ציפי ברנד: יצאתי לפני הפגישה ושוחחתי עם אחראית על המשל"ט שלנו.
ציפי ברנד: הכוחות קיימים, צריכה להיות החלטה מסודרת וצריך להסתכל על כל שנת הלימודים הנוכחית כחטיבה אחת ולייצר את המתווה הבטוח כדי להפעיל אותה.
יוסף ג'בארין: ציפי, האם לכם יש הערכה לגבי גובה התחלואה במעונות היום והאם יש לכם דעה אם זה מוצדק לסגור?
ציפי ברנד: אין לי את הנתון שאתה מבקש.
ציפי ברנד: אני נסמכת על נתונים ששאבתי משיחות עם רופאים רבים.
ציפי ברנד: ראיתם גם את המחקר שעשו בהדסה עין כרם.
ציפי ברנד: שוחחתי עם פרופסור ברבש ועם לא מעט רופאים.
ציפי ברנד: כנראה שנתוני התחלואה לא כאלו גבוהים ואחוזי ההדבקה יורדים ב-50%.
ציפי ברנד: בסופו של דבר, ככל הנראה, נתוני ההדבקה של גילאי לידה עד שש הם נתונים נמוכים משל ילדים בוגרים יותר.
ציפי ברנד: אני חושבת שהנזק למשק, מניתי צעדים לא מורכבים ולא מסובכים, אם אנחנו נלך על מתווה כזה בחשיבה קדימה, אני חושבת שאנחנו נרוויח יותר מאשר אם נמשיך עם ההשבתה של המשק.
ציפי ברנד: הורים גם לא יכולים לשלם, התעסקתי בזה לא מעט בסגר האחרון.
ציפי ברנד: משרד הבריאות הודיע שאפשר לפתוח גנים לעובדים חיוניים, אבל תבינו, לא היה גורם מתכלל אחד שעשה ונתן הוראות ברורות מה אפשר לעשות.
ציפי ברנד: נוצר מצב שכל מיני גנים פרטיים פתחו בצורה חצי מאפשרת, הרבה מאוד הורים נתקעו עם הילדים בבית, גם רופאים.
ציפי ברנד: לחילופין נדרשו הורים לשלם באופן פרטי בלי שום השתתפות של המדינה, לעיתים זה מגיע גם ל-4,000 שקלים.
יפעת שאשא ביטון: בסיום הדיון נפנה לנציג האוצר כדי שייתן את ההתייחסות לכל ההיבטים הכלכליים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם נשמע את נציגי הגנים הפרטיים, אולי הם יוסיפו מידע.
יפעת שאשא ביטון: תודה לציפי.
יפעת שאשא ביטון: קרן איוס, בבקשה.
קרן איוס: שלום לכולם ותודה עבור הדיון החשוב הזה וההזדמנות להציל משהו מתוך הנזק המצטבר להורים ולילדים.
קרן איוס: יפעת, תודה רבה על הלך הרוח שמבקש לנסות כך או אחרת.
קרן איוס: הקורונה פה כדי להישאר ואנחנו אפילו לא בטוחים אם לא יהיה סבב ג' ו-ד' של סגרים.
קרן איוס: אני מבינה מהשיח בוועדה שלאף אחד אין נתונים מדויקים שיכולים להגיד מי נדבק, איפה נדבק, איך נדבק ומה המשמעות וההשלכות.
קרן איוס: הדרך היחידה תהיה פשוט לחזור לעבוד בסדר מסוים.
קרן איוס: היה וכשלנו, ננסה שוב ושוב, עד שימצא פתרון לקורונה במתכונת חיסון או התנהגות סביבתית.
קרן איוס: אז תודה רבה על הקריאה להחזיר את המשק לפעולה – אין דרך אחרת.
קרן איוס: אנחנו הגענו לנקודת השיא.
קרן איוס: היו ניסיונות מול משרד האוצר לייצר מתווה לפיצוי אבל ככל שהזמן עבר הגענו לישורת אחרונה ואנחנו כבר 30 יום בסגר.
קרן איוס: זה אומר שהמדינה חייבת לטפל בפיצוי.
קרן איוס: פיצוי צריך להינתן מראש, טרם החזרה.
קרן איוס: אם אנחנו לא יודעים לקראת מה אנחנו חוזרים אז אנחנו וההורים לא נדע איך לפעול.
קרן איוס: אנחנו לא רוצים לפתוח חזית נוספת שתיצור מחנאות.
קרן איוס: חברת הכנסת קארין אלהרר ואחרים ציינו שקיימות מסגרות פירטיות שמאלצות את ההורים לשלם להן.
קרן איוס: זה מתווסף על התשלום לגן והתשלום למעסיק, וימי החופשה שנגמרים.
קרן איוס: יש כאן יותר מדי שיוצא מכיסו של הציבור במקום שיצא מהמדינה אל הציבור.
יפעת שאשא ביטון: קרן, היום ההורים לא משלמים לכם?
קרן איוס: ההורים אמורים להשתתף בחלק יחסי, 10% תשלום לגנים.
קרן איוס: מיום שבת אנחנו עוברים את היום ה-30 לסגר והמדינה צריכה לשאת בפיצוי.
קרן איוס: בסגר הקודם משרד האוצר יצר איתנו מודל לפיצוי סקטוריאלי שסכומו היה 200 מיליון שקלים, אני ציינתי את זה בדיון הקודם.
קרן איוס: אנחנו השתמשנו בכמעט 30, זה אומר שמחוץ למה שמקצה האוצר לסבב הזה, לנו יש בקופה כ-170 מיליון שקלים וכל מה שאנחנו מבקשים זה להשתמש באותו הכסף.
יוסף ג'בארין: למה זה קרה, לא הבנתי.
יפעת שאשא ביטון: למה התקציב לא יושם?
קרן איוס: לתקציב יש דד-ליין שהוא ה-31 באוקטובר 2020.
קרן איוס: בתאריך זה הכסף הזה חוזר מהרשות לעסקים קטנים ובינוניים בחזרה אל תקציב המדינה.
קרן איוס: אנחנו מבקשים שהתקציב הזה יישאר ברשות לעסקים קטנים ובינוניים.
יפעת שאשא ביטון: למה הוא לא יושם, כי לא הייתם זקוקים או כי לא הצלחתם לקחת את הכסף?
קרן איוס: הקצב של הגשת הבקשות והניירת, והיכולת של הגנים לעמוד מול משרד העבודה והרווחה לאישור ראשוני, הוא לא אותו קצב של מתן המענק.
קרן איוס: לצערי, המדינה לא עומדת בהתחייבויותיה.
קרן איוס: המדינה אמרה שמי שיגיש בקשה לאישור שני יוכל להגיש בקשה למענק.
קרן איוס: לא כך הם פני הדברים.
קרן איוס: היום רק מי שקיבל אישור ראשוני יכול לקבל את המענק.
קרן איוס: אנחנו מבקשים גם זמן להגשה וגם את התקציב.
קרן איוס: התקציב הזה קיים, ואם המדינה העריכה שבסגר א' גנים לא יוכלו לחזור לעבוד, בסגר ב' המצב הרבה יותר חמור.
קרן איוס: אני לא מבקשת שיאפשרו לנו להגיש בקשה נוספת, אנחנו במצב קטסטרופלי.
קרן איוס: תחילת שנה זה התאריך שבו גן ילדים זקוק להכי הרבה משאבים להסתגלות, לכוח אדם ועוד.
קרן איוס: אנחנו באמת מבקשים פה עזרה כדי להיות ביום ראשון בגנים.
קרן איוס: אני גם מחזקת את האמירה של יפעת שאנחנו זקוקים למתן הודעה מוקדמת מספקת כדי לשחרר צוותים מחל"ת, לנקות את הגנים, לסדר אותם, לייצר ימי הסתגלות ולאפשר להורים ולילדים נחיתה רכה.
יוסף ג'בארין: מה זה אומר "הסתגלות", כשבוע ימים?
קרן איוס: יספיקו לנו יומיים או שלושה.
קרן איוס: אבל בזמן זה אנחנו מבקשים לדעת איך חוזרים ומה נותן משרד האוצר כדי לתת לנו את היכולת לשרוד כלכלית ולא ליפול שוב על ההורים.
יפעת שאשא ביטון: תודה, קרן.
יפעת שאשא ביטון: יניב בר אור, בבקשה.
יניב בר אור: אנחנו מדברים כל הזמן על איך אנחנו הולכים לחזור ואנחנו שוכחים שהמעונות קורסים.
יניב בר אור: אנחנו כל הזמן מקבלים עוד ועוד הודעות אודות מעונות שנסגרים, אנחנו מנסים לקבוע פגישות עם משרד האוצר שמתעלם מאיתנו ולא יושב לדון עמנו בנושא של הפיצוי.
יניב בר אור: אני רוצה לשאול עוד דבר: לאחר שנחזור, מה קורה במצב של בידוד?
יניב בר אור: מי ישלם על הוצאות הבידוד כשגן שלם הולך להיסגר כתוצאה מהדבקה?
יניב בר אור: מי הולך לשלם עבור תוספת כוח האדם שנדרשת כדי לקבל את הילדים.
יניב בר אור: אנחנו כבר שילמנו בספטמבר את הדברים הללו ונצטרך לעשות זאת שוב.
יניב בר אור: אין לנו עדיין את התשובות הללו והמעונות קורסים.
יניב בר אור: אנחנו נמצאים במצב מאוד קשה וזקוקים לעזרת המדינה.
יוסף ג'בארין: יניב, אנחנו מבינים שנוצלו רק 30 מיליון מתוך 200 מיליון.
יוסף ג'בארין: מה המניעה המרכזית, שלא הושלם ההליך של אישורים ראשוניים?
יניב בר אור: הייתה הבטחה שכל מי שיגיש בקשה יקבל מיד את המענק.
יניב בר אור: ההבטחה הזו לא מיושמת.
יניב בר אור: הם דורשים שאנשים ישלימו את התהליך ויקבלו את האישור בפועל ולכן הרבה מאוד כספים תקועים עד שיתקבל האישור הראשוני.
יניב בר אור: בנוסף לזה יש לנו הרבה מעונות - - - 2019 ואלה לא זכאים בכלל לפיצוי.
קרן איוס: כמובן שחשוב להזכיר את המשפחתונים והצהרונים שלא היו זכאים גם בסבב א'.
יפעת שאשא ביטון: חנן דגן, בבקשה.
חנן דגן: כל הנושא שמשרד הבריאות כופה הליך חזרה בלי לרדת לשטח ולראות מה קורה בתוך הגנים הפרטיים.
חנן דגן: יש הרבה דברים שהיינו רוצים להחמיר בהם.
חנן דגן: אתן דוגמה: כל אם שהיום נמצאת בבידוד שולחת את הילד לגן.
חנן דגן: אם ישבו איתנו יוכלו למנוע את ההידבקות.
חנן דגן: אנחנו יודעים הרבה דברים אבל משרד הבריאות לא מדבר איתנו.
חנן דגן: כשמדברים על מעונות היום הגדולים אז יש דברים ברורים.
חנן דגן: מנגד, אצלנו החללים שונים, התנאים שונים, אבל אף אחד לא יודע מה קורה ולא יושב איתנו.
חנן דגן: אנחנו דורשים שישבו איתנו ויראו איפה אנחנו חושבים שיש להקל ואיפה אנחנו חושבים שיש להחמיר, הכול בהתאם לדרישות משרד הבריאות ולמציאות בשטח.
חנן דגן: אם לא נקבע את המציאות בשטח לא נוכל להילחם במחלה.
חנן דגן: הדבר השני, ופה אני אתן לכם קצת נתונים: כמות הגנים שנסגרים היום היא 5,000 בקירוב.
חנן דגן: אנחנו לא יודעים איך הם יצליחו להתמודד אם לא יהיה הפיצוי הנכון.
חנן דגן: הם לא יצליחו לשרוד.
חנן דגן: גם הפיצוי שיבוא צריך לבוא מהר.
חנן דגן: בפעם הקודמת המתנו הרבה זמן וגנים לא שרדו עד להגעת הפיצוי.
חנן דגן: אנחנו חייבים לשים את הפתרון התזרימי מהר מאוד על השולחן ולראות איך מונעים את התפשטות המחלה בתוך הגנים כיום.
חנן דגן: אפשר לעצור ולהקטין גם את האחוזים הקטנים שישנם.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת קוזי'נוב, בבקשה.
אנדרי קוז'ינוב: ראיתי גם נתון שרוב ההדבקה לאו דווקא עוברת בין מבוגרים לילדים אלא בין אנשי הצוות באותם המוסדות.
אנדרי קוז'ינוב: כך הדבר גם בבתי הספר.
אנדרי קוז'ינוב: אם כבר, אפשר לפעול בעזרת סקר של כל אנשי הצוות פעם בשבועיים, זה יפתור הרבה בעיות.
אנדרי קוז'ינוב: מבחינת כמות הבדיקות המוגבלת: אפשר לעשות זאת בצורה דיפרנציאלית לפי הערים ולפי השכונות.
אנדרי קוז'ינוב: כך זה לא ידרוש מאיתנו גל נוסף.
אנדרי קוז'ינוב: זה לא עכשיו לסגור את כל המערכות או לפתוח אותן בצורה קטנה.
אנדרי קוז'ינוב: יש להיערך לפי בדיקות בצורה דיפרנציאלית.
יוליה מלינובסקי: הייתה פה הערה מאוד חשובה ואני מקווה שמשרד הבריאות שמעו את זה: אמא או אבא שנמצאים בבידוד שולחים את הילד הקטן לגן.
יוליה מלינובסקי: באמת, יש דברים שלא חשבו עליהם.
יוליה מלינובסקי: ברור מאיליו שלא צריך לשלוח ילד כזה לגן.
יוליה מלינובסקי: אני מקווה שההערה הזו נשמעה.
יפעת שאשא ביטון: יש סיטואציה שבה אחד ההורים נמצא בבידוד ובן הזוג מטפל בילד, מה הבעיה לשלוח אז את הילד למסגרת?
יפעת שאשא ביטון: אם ההורה שבבידוד בא במגע עם התינוק אז זה סיפור אחר.
יוליה מלינובסקי: יש פה משהו שאנחנו מפספסים.
יוליה מלינובסקי: 5,600 ילדים עד גיל שלוש נדבקו.
יוליה מלינובסקי: אבל אנחנו כבר מבינים, יודעים, אי-אפשר להסתיר את זה יותר.
יוליה מלינובסקי: לא כל אזור בארץ זה אותו דבר.
יוליה מלינובסקי: ברור לי שכאשר יש 50% חיוביים בבני ברק או בביתר עילית אז סביר להניח שגם הילדים שם חולים יותר.
יוליה מלינובסקי: אני דורשת שגם המתווה של החזרת המעונות יהיה דיפרנציאלי ולא מקשה אחת.
יוליה מלינובסקי: אם בקרית שמונה יש התפרצות אז זה לא קשור לאילת, אלא אם כן כל קרית שמונה עברה לאילת.
יוליה מלינובסקי: אנחנו חייבים לפעול פה בשכל וזו נקודה חשובה.
יוסף ג'בארין: חבר הכנסת סובה, בבקשה.
יבגני סובה: במסגרת המוכרת אמרנו שיש כ-120,000 ילדים.
יבגני סובה: במסגרת הפרטית שבה שבעה ילדים ומעלה – 140,000.
יבגני סובה: נמצאים במסגרת הפרטית פחות משבעה ילדים – זה 215,000.
יבגני סובה: בסף הכול יש לנו 480,400 ילדים.
יבגני סובה: כשאנחנו עושים את החישוב הפשוט ומסתכלים על המספר של 5,650 מתוך הסך הכללי, אנחנו מגיעים לקצת יותר מ-1.2%.
אנדרי קוז'ינוב: וזה לאורך כל התקופה.
יבגני סובה: ולאורך כל התקופה.
יבגני סובה: זו נקודה שצריך לחזור עליה כל הזמן.
יבגני סובה: כשאנחנו מקבלים תמונה ואומרים לנו שמדובר ב-5% הדבקה, בדיקות סרולוגיות, הנה יש לנו נתון – 5,650 מתוך 480,000.
יבגני סובה: אנחנו מגיעים לפחות מ-1.2% בתוך שבעה חודשים, זה כל הסיפור של מעונות היום.
אנדרי קוז'ינוב: זה הולך להיפתח ביום ראשון לפי משרד הבריאות.
יפעת שאשא ביטון: זאת הנקודה שעמדה בבסיס הדיון הזה.
יפעת שאשא ביטון: כבר מתחילת הדיון דרשנו להחזיר את הילדים למסגרות.
יפעת שאשא ביטון: אגב, הם מכירים כולם את הנתונים, זה לא שחידשנו משהו למישהו.
יבגני סובה: אגב, יפעת, ההכרזה על מפעל חיוני כי בגל הראשון היה נהוג להכריז על ענף כחיוני.
יבגני סובה: אפשר להכריז על הגנים כחיוניים ואז נגמר הסיפור.
יוסף ג'בארין: זו אכן הדרישה שלנו.
יבגני סובה: אז למה לא עושים את זה?
יבגני סובה: אם אנחנו רוצים להניע את החזרת המשק לפעילות עלינו להכריז על ענף הגנים כחיוני.
יבגני סובה: זה גם יפתור את סוגיית הפיצויים לגנים הפרטיים, הם יוכלו לקבל אופק ופיצוי.
יפעת שאשא ביטון: הנקודה ברורה, תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: ענבל זרקון ממרכז השלטון המקומי, בבקשה.
ענבל זרקון: שלום.
יפעת שאשא ביטון: נשמח לשמוע את ההתייחסות שלכם, במיוחד לנוכח העובדה שכולנו יודעים שצריך להתחיל להעביר את הסמכויות לשלטון המקומי ולאפשר לכם לנהל את היישובים שלכם.
ענבל זרקון: לידה–שלוש ברשויות הוא קצת יותר - - - טיפול של משרד העבודה והרווחה תחת חוק הפיקוח.
ענבל זרקון: יש שני דברים: שמענו על השארת הילדים במקשה אחת לא מתחלפת ואנחנו תומכים בזה.
ענבל זרקון: כל מה שקשור לגנים פרטיים ולפיצוי, כאן נכנס משרד האוצר.
ענבל זרקון: צריך לחשוב על פיצוי, מה קורה בימים שהגן סגור, מה קורה מבחינת מדיניות החזר לתושבים.
ענבל זרקון: האם יהיה משהו אחיד?
ענבל זרקון: כל רשות בנפרד?
יפעת שאשא ביטון: לא הבנתי את שאלתך.
יוליה מלינובסקי: אם מישהו יצא לבידוד במסגרת עירונית, מי משלם על זה?
יוליה מלינובסקי: אזרחים לא רוצים לשלם אז בכל רשות ורשות צריך לקבוע מה עושים.
יוליה מלינובסקי: ענבל, הבנתי אותך נכון?
ענבל זרקון: הבנת אותי מצוין.
יוליה מלינובסקי: תראי, זה לא הנושא כרגע.
יוליה מלינובסקי: צריך לבדוק - - -
יפעת שאשא ביטון: זו החלטה כללית.
יפעת שאשא ביטון: צריך להחליט מה המנגנון.
יוליה מלינובסקי: זה משהו שצריך להיות בתוכניות כלכליות גם לגבי מסגרות שהן עירוניות.
יוליה מלינובסקי: ובמיוחד במסגרות הפרטיות, שם זו בכלל בעיה כשמישהו יוצא לבידוד אז מי נושא בהוצאות.
יוליה מלינובסקי: כרגע אנחנו רוצים להבין האם השלטון המקומי יכול לקחת אחריות ולנהל את פתיחת המסגרות מ-0–3 ובהמשך גם את המסגרות האחרות.
יוליה מלינובסקי: האם אתם ערוכים?
ענבל זרקון: משרד העבודה והרווחה אחראי על המעונות והוא זה שצריך לקחת את האחריות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בכלל לא דנים בשאלה מי לוקח אחריות.
יפעת שאשא ביטון: אני לא שואלת, אני אומרת שהרעיון הוא שיהיו יותר ויותר סמכויות כדי שהוא יוכל לנהל את ההתמודדות עם הנגיף בתוך היישוב שלו.
יפעת שאשא ביטון: זה נכון גם לגבי המעונות ביישובים.
יפעת שאשא ביטון: ראינו דוגמות רבות לכך ושם אנחנו רואים הצלחה.
יפעת שאשא ביטון: אני שומעת יותר ויותר ראשי רשויות שהחליטו לנתק את עצמם מהשלטון הכללי והם מנהלים את הסיטואציה ביישובם.
ענבל זרקון: אני לא רואה שוני בגילאי לידה עד שלוש.
יפעת שאשא ביטון: לא אמרתי שיש שוני.
יוליה מלינובסקי: אתם עשיתם עבודת מטה?
יוליה מלינובסקי: חשבתם על סוגי המתווים השונים לפי הגילאים או שאתם חושבים שהמערכת תהיה סגורה.
ענבל זרקון: - - - בלי קפסולות לגילאים האלו.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, זו עמדת השלטון המקומי.
יוליה מלינובסקי: עד גיל שלוש בלי קפסולות, בסדר.
יפעת שאשא ביטון: תודה לענבל.
יפעת שאשא ביטון: פרופסור רונית קלדרון מרגלית ממחברי המסמך של האוניברסיטה העברית בירושלים, זקקי עבורנו את ההמלצות שלכם לגילאי לידה–שלוש.
רונית קלדרון מרגלית: לפחות העדויות בספרות מפרידות בין 0–1 כי גיל זה הוא בסיכון גבוה יותר מגילאים שמעל.
רונית קלדרון מרגלית: אני לא אתייחס ל-0–1 אלא לגילאי שנה ומעלה.
רונית קלדרון מרגלית: הסתכלנו על גילאי 1–10, אנחנו רואים שהתחלואה אצלם נמוכה יותר.
רונית קלדרון מרגלית: כמה שאנחנו יודעים ממערכת החינוך בירושלים שמתחיל מטרום חובה, אנחנו רואים שם הדבקות נמוכות.
רונית קלדרון מרגלית: התחלואה בילדים קטנים נמוכה אבל הם פחות נבדקים.
רונית קלדרון מרגלית: יש בעיה באיתור תחלואה בילדים מאוד קטנים שאצלם שיעורי התחלואה המזוהה הם נמוכים.
רונית קלדרון מרגלית: עד כה אנחנו לא רואים אצלם תחלואה מסוכנת, אשפוזים רבים, ולא רואים השלכות ארוכות טווח.
רונית קלדרון מרגלית: רוב תשומת הלב שלנו היית לגילאי מערכת החינוך, לגביהם יש יותר נתונים.
רונית קלדרון מרגלית: אין הרבה נתונים על ילדים מאוד רכים, ובדרך כלל לוקחים אותם פחות להיבדק.
יפעת שאשא ביטון: מה ההמלצות?
רונית קלדרון מרגלית: ההמלצות שלנו הן להחזיר ילדים בגילאי 1–10 בוודאות.
רונית קלדרון מרגלית: אנחנו חושבים שרצוי שזה יקרה בקפסולות קטנות, בעיקר בגלל העניין של בידודים שנגזרים מזה.
רונית קלדרון מרגלית: אנחנו חושבים שנדרשת קבוצת מטפלים קבועה לכל יחידת לימוד, כאלו שלא יעברו בין יחידות לימוד.
יוסף ג'בארין: זה דומה לדרישה שהעלו מטעם עיריית תל אביב.
רונית קלדרון מרגלית: ככל שניתן לצמצם - - -
יוליה מלינובסקי: רונית, מה קורה בעולם?
יוליה מלינובסקי: בטח עשיתם סקר השוואתי.
רונית קלדרון מרגלית: תלוי איפה בעולם.
רונית קלדרון מרגלית: מערכת החינוך בעולם המערבי הרבה פחות צפופה מאשר בישראל אז אנחנו מראש מתייחסים אליהם אחרת.
רונית קלדרון מרגלית: בכל המדינות הסקנדינביות וכן בהולנד חזרו כבר ללימודים.
רונית קלדרון מרגלית: בהולנד הם הסירו את כל המגבלות אבל מערכות החינוך שם הן שונות משלנו באופן מהותי.
יוליה מלינובסקי: הבנתי שיש שוני, אבל מבחינת הסקרים ואחוזי ההדבקה.
יוליה מלינובסקי: אם הילדים היו יותר נדבקים אז סביר להניח שהיינו רואים את זה במספרים.
יוליה מלינובסקי: עזבי כרגע את השוני, מדובר בגוף אדם זהה.
יוליה מלינובסקי: בדקתם?
יוליה מלינובסקי: הסתכלתם?
רונית קלדרון מרגלית: לא התמקדנו בפעוטונים.
רונית קלדרון מרגלית: אני חושבת שגם בהרבה מהמדינות האלה ילדים הם בבית עד גיל שלוש.
רונית קלדרון מרגלית: כל המסגרת הזו - - -
יפעת שאשא ביטון: נכון, לא לכולם יש מסגרות כאלו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מפותחים בנושא הזה.
יוסף ג'בארין: תודה, רונית.
יוסף ג'בארין: האם לילא בסול ממכללת סכנין נמצאת בזום?
יוליה מלינובסקי: אדוני היושב-ראש, אני אתן דוגמה לכמה האבסורד חוגג: אצלנו בבית הספר חילקו ילדים לקפסולות אבל המורות הסתובבו בין הקפסולות.
יוליה מלינובסקי: בסוף כל בית הספר - - - בבית ספר אחר באותה שכונה התנהגו אחרת.
יוליה מלינובסקי: הם לא חילקו לקפסולות, הם הפכו כל כיתה לקפסולה ובכל כיתה היה מורה קבוע.
יוליה מלינובסקי: משרד החינוך עד עכשיו לא יצר מתווה מסודר לכל העניין הזה.
יוליה מלינובסקי: כל בית ספר עושה מה שבא לו.
יפעת שאשא ביטון: תשאירי משהו לדיון עם ועדת החינוך.
יוסף ג'בארין: דוקטור זאב פלדמן, ארגון רופאי המדינה, בבקשה.
זאב פלדמן: אני שמח שאתם מאפשרים לי לדבר, אמקד את דבריי בנושא של ילדי עובדים חיוניים, בעיקר ילדים של עובדי צוותים רפואיים.
זאב פלדמן: המצב האבסורדי היום הוא שבהרבה מאוד מהמקומות רופאים, אחיות, ושאר הצוותים החיוניים נדרשים להוציא כסף מכיסם כדי ללכת לעבוד ולמלא את תפקידם.
זאב פלדמן: יש פעולות מקומיות בהרבה מבתי החולים.
זאב פלדמן: אני עובד בשיבא, אצלנו קיימת מסגרת חינוכית למעל 250 ילדים, בפעוטון מ-0–3 המסגרת קיימת עבור 50 ילדים.
זאב פלדמן: הפעוטון מופעל על ידי צוות של עיריית רמת גן שהתגייסה לכך, ואני מודה להם.
זאב פלדמן: המסגרת החינוכית מופעלת על ידי אנשי שיבא שנלקחים מתפקידם הרגיל בשיבא בבית חולים שיש בו כרגע עומס כבד.
זאב פלדמן: גם לטפל בחולי קורונה וגם לטפל בחולים רגילים.
זאב פלדמן: אנחנו מצליחים לעמוד במשימה והפעולה הזו היא טובה.
זאב פלדמן: חבל רק שהפעולה פירטית וחבל שצריך להמציא את הגלגל בכל אחד מבתי החולים.
זאב פלדמן: אנחנו פנינו לכל ראשי הרשויות שבתחומן מתגוררים אנשי צוותים רפואיים.
זאב פלדמן: דרשנו שיפתחו מסגרות לאותם הילדים.
זאב פלדמן: הסנונית הראשונה היא עיריית רמת גן, החל מהיום נפתחו מסגרות לילדי עובדים חיוניים בעיריית רמת גן.
זאב פלדמן: המחיר הוא 125 ליום עבור כל ילד.
יוסף ג'בארין: מדובר בילדים שהיו במסגרות?
זאב פלדמן: לא.
זאב פלדמן: זו יוזמה מבורכת של עיריית רמת גן, סגן ראש העיר אילני וראש העיר כרמל שאמה פותחים באופן מיוחד ופותחים מסגרות בקפסולות לילדים של עובדים חיוניים.
זאב פלדמן: אתה צריך להוכיח שאתה עובד חיוני ואז אתה יכול להירשם.
זאב פלדמן: זה נמצא במספר מוקדים בעיר וזה מבוצע.
זאב פלדמן: אנחנו אולי רואים את הקצה של הסבב הזה, אבל לפי התנהלות אני לא חושב שזה יהיה הסגר האחרון, לצערי.
זאב פלדמן: נורא חשוב שהוועדה הזו תטיל על מישהו בתקנות חירום שפורסמו על ידי ראש ממשלה ב-16 לספטמבר, שם בסעיף 26 נכתב שצריכות לקום מסגרות לימוד לילדים של עובדים חיוניים.
זאב פלדמן: סעיף זה גם מנחה איך הן צריכות להיווצר.
זאב פלדמן: רק לא מוגדר מי אחראי על ההפעלה שלהם.
זאב פלדמן: אני מבקש שהוועדה תודיע מי אחראי עם מימוש ההוראה שבתקנות, משרד העבודה, רשויות מקומיות, הכול כדי שאנשי צוותים רפואיים לא יצטרכו לשלם כדי לבוא לעבוד ולמלא את תפקידם.
יוליה מלינובסקי: 125 שקלים ליום עבור ילד?
זאב פלדמן: כן.
יוליה מלינובסקי: זאת אומרת שאם יש לי שני ילדים השבוע יעלה לי כ-1,000 שקלים.
זאב פלדמן: נכון, אני לא רוצה להגיד לך מה ערך יום של עבודת רופא.
זאב פלדמן: אני רוצה להגיד לך שזה סכום מאוד סביר כי במקומות אחרים שהפעילו פעוטונים, ברמב"ם ובאיכילוב, הסכום היומי היה 183 שקלים ליום.
זאב פלדמן: הנטל הכלכלי מוטל על הצוותים הרפואיים שמצד אחד רוצים - - -
יוליה מלינובסקי: זה הזוי.
זאב פלדמן: רוצים מצד אחד לטפל בחולים ומצד שני לא יכולים כי יש להם אחריות על הילדים שלהם.
יוליה מלינובסקי: פשוט בושה וחרפה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה לדוקטור פלדמן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לשמוע את נציג האוצר.
זאב פלדמן: תודה, דוקטור פלדמן, אנחנו באמת ניקח את זה לתשומת לבנו.
יוסף ג'בארין: אביעד שוורץ ממשרד האוצר.
יפעת שאשא ביטון: שלום אביעד, אתחיל מהסיפא של הדברים, דוקטור פלדמן דיבר על עובדים חיוניים שצריכים למצוא פתרון לילדים הרכים.
יפעת שאשא ביטון: אולי אפילו מבחינה כלכלית שווה למדינה להכריז על הענף הזה כענף חיוני ולסגור אחת ולתמיד את הסיפור הזה שאנחנו כל פעם נלחמים עליהם מחדש.
יפעת שאשא ביטון: זו הנקודה הראשונה.
יפעת שאשא ביטון: אם משרד האוצר יביא את זה לדיון בממשלה יש סיכוי גבוה שזה יקרה.
יפעת שאשא ביטון: תעשו את זה יחד עם משרד העבודה והרווחה ואני בטוחה שתצליחו.
יפעת שאשא ביטון: נקודה שנייה: איך אתם מנהלים את הפיצוי למעונות היום הפרטיים, אם הם ייסגרו אנחנו נהיה בבעיה גדולה גם לאחר החזרה לשגרה, פשוט לא תהיינה מסגרות עבור הילדים הקטנים ואנחנו נחזור אחורה.
יפעת שאשא ביטון: נושא שלישי: אנחנו ביקשנו בדיון הקודם שכל גן שמגיש בקשה או אפילו להתנות את זה, כל גן כזה יקבל את המענק או הסיוע ולא להגיד שרק מי שקיבל מראש את האישור הראשוני.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאנחנו פוגעים בגנים וגם בעצמנו.
יפעת שאשא ביטון: אם הגנים הללו לא ישרדו אז כולנו נצטרך למצוא פתרונות.
יפעת שאשא ביטון: הדבר הנוסף זה הצהרונים והמשפחתונים שבכלל נשארו מחוץ לתוכנית הסיוע.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח לקבל התייחסות גם לזה.
יפעת שאשא ביטון: ומי משלם עכשיו לצהרונים אם הגנים לא פועלים, אנחנו לא רוצים שההורים ישלמו עבור שירותים שלא מקבלים.
יוליה מלינובסקי: זה מתסכל, אנחנו כל הזמן סביב אותן השאלות.
יפעת שאשא ביטון: דברים כל כך ברורים.
יוסף ג'בארין: אביעד נעלם לנו מהזום.
יוליה מלינובסקי: מוחאים כפיים לצוותים הרפואיים אבל בסוף האחות צריכה לשלם מכיסה עבור המסגרת לילד, והיא לא יכולה לא לבוא לעבודה.
יוליה מלינובסקי: ואנחנו עוד לא שאלנו איפה ריכוזי ההדבקה בתוך 5,600 החולים.
יוליה מלינובסקי: כל הסגר הזה - - -
יוסף ג'בארין: צריך את הנתונים הללו.
יוסף ג'בארין: אם זה בעיקר במקומות שהיו אדומים אז זה אומר שאין הצדקה לפגוע במקומות אחרים.
יפעת שאשא ביטון: הטיפול צריך להיות דיפרנציאלי, נקודה.
יפעת שאשא ביטון: אני אפילו לא הייתי חוזרת אחורה.
יפעת שאשא ביטון: מפה קדימה הוא חייב להיות דיפרנציאלי.
יפעת שאשא ביטון: זה לא רק הסיפור, אנחנו יודעים כמה נדבקו, היא נתנה 120 ילדים מאז התקופה שפתחו את שנת הלימודים.
יפעת שאשא ביטון: בתקופה שלא היו פתוחים המעונות כמה נדבקים היו, ואז אתה יכול להבין אם זה יושב על המעון או על דברים אחרים.
יוליה מלינובסקי: אפילו אם אני לוקחת עכשיו 5,600 ומחלקת לשבעת החודשים של המשבר זה יוצא 800 נדבקים בחודש מתוך 480,000.
יוליה מלינובסקי: זה לא נכנס לשום פרופורציה.
יפעת שאשא ביטון: אביעד שוורץ שוב איתנו.
יוסף ג'בארין: חשבנו שהשאלות היו יותר מדי קשות.
אביעד שוורץ: זה אכן היה תזמון רע אבל ממש לא מתוכנן, נגמרה לי הסוללה.
יפעת שאשא ביטון: אני רק הוספתי שתתייחס לנושא של תשלומי הורים כי הם לא צריכים לשלם עבור שירות שהם לא מקבלים ואז יוצא שהגנים לא מקבלים כסף.
אביעד שוורץ: אתחיל מהשאלה לגבי הכרזה על מעונות יום כמקום עבודה חיוני: הגדרת מקום עבודה מתייחסת לעובדים, זה שהפעילות עצמה אסורה זו הבעיה שלנו, זה שהעובדים לא יכולים להגיע לעבודה - - - עם הילדים כי יש שם הרבה ילדים במסגרת כמו בכל מסגרות החינוך האחרות בעצם.
אביעד שוורץ: הבעיה היא לא אם המורים יגיעו לעבודה אלא האם לילדים זאת הבעיה.
יפעת שאשא ביטון: לא הבנתי, אביעד, בוא לא נחפש עכשיו איך לסדר את זה יפה.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שדיברו עכשיו על הפיצוי סביב העניין של האישור הראשוני.
יפעת שאשא ביטון: אל תהפוך את זה למורכב.
יפעת שאשא ביטון: כרגע אין מעונות ולא משנה בגלל מי.
אביעד שוורץ: גם אני היית שמח שיהיו מעונות, אני חושב שההחלטה הבריאותית פה של משרד הבריאות בצו בריאות העם, שמתייחסת בנפרד למוסדות חינוך, זה העניין.
אביעד שוורץ: לא סתם יש התייחסות נפרדת למוסדות חינוך ולמקומות עבודה אחרים.
יוסף ג'בארין: אביעד, מוסדות לגילאי לידה–שלוש אינם דומים לשאר מוסדות החינוך.
יוסף ג'בארין: אם המגבלה הכללית קובעת עשרה אנשים בחדר אז לכאורה מעונות היום יכולים לקיים זאת.
אביעד שוורץ: לא בהכרח עשרה אנשים בחדר, יש גם קבוצות של יותר מעשרה אנשים.
אביעד שוורץ: כרגע, כמו שאתם יודעים, גם ההגבלה של עשרה אנשים היא בגדר משהו כללי.
אביעד שוורץ: אנחנו תומכים בפתיחה של מעונות היום אבל הגורם האמון על זה הוא משרד הבריאות וזה כרוך בהחלטת ממשלה.
אביעד שוורץ: לגבי נושא הפיצוי: הדרישה לאישור ראשוני, אני חושב שאת יכולה להבין למה היינו רוצים שלמעונות יום יהיה אישור ראשוני.
אביעד שוורץ: זה נראה לי ברור מאליו, אני אפילו לא צריך להרחיב בזה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה שתעשו בזה שימוש ציני כדי לא לתת למעונות את התקציב שלהם.
אביעד שוורץ: אנחנו רוצים שהמעונות ישיגו אישור ראשוני ואנחנו מודעים לבעיות.
אביעד שוורץ: מה שאמרנו, וזה בסיכום עם משרד העבודה, אנחנו לא רוצים שתהליך בירוקרטי הוא זה שיעכב את קבלת המענק ולכן אמרנו שאם הסטטוס יהיה של המתנה לאישור האגף זה יספיק לקבלת המענק למעונות ולא צריך את האישור הסופי.
אביעד שוורץ: הרשות לעסקים קטנים ובינוניים תוכל לאשר זאת.
יוסף ג'בארין: סטטוס "ממתין לאישור האגף" יכול לקחת שבועות.
אביעד שוורץ: אבל ברגע שהם בסטטוס זה הם זכאים לקבל את המענק מהרשות לעסקים קטנים.
יפעת שאשא ביטון: אביעד, אני מכירה את הפרוצדורה שם לעומק, אני מאוד מבקשת, ואמרנו את זה גם בדיון הקודם.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שנרוויח שתי ציפורים במכה, גם את זה שהם יקבלו את הסיוע וגם את זה שאנחנו מאלצים אותם להגיש בקשה.
יפעת שאשא ביטון: אני מציע שכל מי שמגיש בקשה ומקבל אישור על כך שהוא הגיש בקשה והתחיל את התהליך, כי הוא נכנס למערכת וכך אנחנו יודעים עליו וזה טוב.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתנו כל מי שמגיש את הבקשה יוכל להתחיל את התהליך של קבלת הפיצוי.
יפעת שאשא ביטון: אל תשחקו את המשחק של סטטוס ממתין, כי אני יודעת מהי הבירוקרטיה שהם יצטרכו לעבור על שיקבלו את הסטטוס.
יפעת שאשא ביטון: יש לך את הסמכות להגיד לנו שזה מה שיהיה, שכל אחד שמגיש בקשה ומקבל אישור על כך שהוא הגיש את הבקשה והתחיל את התהליך, יקבל את הפיצוי.
אביעד שוורץ: אשמח לשמוע את עמדת משרד העבודה בנושא, לדעתי הסיכום היה שההגשה נעשית, וברגע שהוא ממתין לאישור האגף זה יהיה המצב שהוא כבר זכאי למענק.
אביעד שוורץ: יש פה גם נציגה של הרשות לעסקים קטנים והיא יכולה להגיד שזה המצב.