GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף ג'בארין: אני פותח את ישיבת הוועדה לזכויות הילד בנושא כניסת ילדים פלסטינים חולים לטיפולים בישראל ללא הוריהם, וגם בגדה.
יוסף ג'בארין: הדיון מתקיים גם בעקבות פנייתה של חברת הכנסת תמר זנדברג וגם בעקבות פניות ארגוני חברה אזרחית שעוסקים בנושא, רופאים לזכויות אדם, גישה, חשוב על האחר, האגודה לזכויות האזרח, מה שמדגיש את חשיבות הנושא.
יוסף ג'בארין: מצטברות עוד ועוד עדויות לפיהן רשויות הצבא אינן מאשרות ליווי של הורים לילדים פלסטינים שזקוקים להיכנס לשטחי ישראל לקבלת טיפול רפואי דחוף ומציל חיים.
יוסף ג'בארין: זה יכול להיות בין אם לקבלת טיפול במוסדות רפואיים בישראל, בירושלים המזרחית, מוסדות רפואיים פלסטיניים או בגדה המערבית.
יוסף ג'בארין: לפי הנתונים שאני מקבל – ותכף נשמע מנציגי הארגונים ומחברי הכנסת – כנראה שבשנה-שנתיים האחרונות הייתה נסיגה משמעותית מבחינת אישור הבקשות הללו.
יוסף ג'בארין: אני מקבל נתון של האגודה לזכויות אדם לפיו כחמישית מהילדים שנזקקים לטיפול מציל חיים, לא קיבלו את האישורים הנדרשים.
יוסף ג'בארין: ראיתי את הקריאה המאוד מפורשת של הוועדה לזכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות של האו"מ שמדגישה את זכותו של כל ילד לקבל טיפול רפואי בליווי הורה אחד לפחות ולכן בדיון הזה יש גם את ההיבטים של המשפט הבין-לאומי.
יוסף ג'בארין: אין ספק שאסור שהמצור על עזה ומדיניות ההיתרים יהוו כלי שבסופו של דבר פוגע באופן קשה ובאופן נואש בילדים פלסטינים שזקוקים לטיפול מציל חיים.
יוסף ג'בארין: אני חושב שניתן להפנות לשיח מקצועי על החשיבות של נוכחות הורה לצד הילד או הילדה בתקופת הטיפול שהיא חיונית, הן ביחס לתוצאות הטיפול והן ביחס למצב הפסיכולוגי והסוציאלי של הילד והילדה.
יוסף ג'בארין: לכן אין ספק שיש חשיבות רבה לליווי, לתמיכה הנפשית, להקשה לטיפול של ההורה בעת שהילד מתמודד עם מחלה קשה.
יוסף ג'בארין: לכן אני אומר שהתפשרות על ליווי זה של ההורים היא התפשרות על סיכויי החלמה של אותם ילדים ואין ספק שהיא גם פוגעת בזכות לבריאות הילדים.
יוסף ג'בארין: נפתח את הדיון עם חברת הכנסת תמר זנדברג שכאמור פנתה כדי ליזום את הדיון הזה.
תמר זנדברג: אני חברת כנסת שבע ומשהו שנים.
תמר זנדברג: בשנים 2003 עד 2008 הייתי עוזרת פרלמנטרית.
תמר זנדברג: אני אומרת את זה מאחר שחלק אינטגרלי מהעבודה של חברי כנסת היא טיפול בפניות שמגיעות אלינו והנושא של טיפול בפניות של פלסטינים באופן כללי מעזה אל גם מהגדה המערבית, פנייה לבקשות מעבר, ביקורי משפחות, יציאה לחוץ לארץ ובתוך זה טיפולים רפואיים, הוא חלק קבוע מהעבודה שלנו כל הזמן מול המתפ"ש, מול המינהל האזרחי, וזה חלק שהוא כמעט בשגרה.
תמר זנדברג: אני יכולה להגיד שבשנה האחרונה, בשנה-שנתיים האחרונות, יש הצפה בפניות.
תמר זנדברג: אני זוכרת שהפניות הראשונות שקיבלתי, אלה היו לגבי ילדים, תינוקות שחולים במחלות קשות ורוצים להגיע לטיפולי סרטן, לטיפולים מצילי חיים, בהתחלה אתה מקבל את הפניות ואתה אומר איך יכול להיות.
תמר זנדברג: אתה בטוח שאתה תרים טלפון וזאת בטח איזו טעות או משהו שתפספס למישהו איפה שהוא אבל אז הפניות ממשיכות להגיע וממשיכות מצטברת תמונה מבהילה בה ילדים קטנים שלא חטאו, נולדו לתוך כיבוש, לפעמים גם ההורים שלהם נולדו לתוך המציאות הזאת, אבל ההחמרה בשנתיים האחרונות של ילדים שצריכים להגיע לטיפול רפואי למחלות קשות ומצילות חיים, היא פשוט לא מאפשרת לנו לומר, בסדר, זה המצב.
תמר זנדברג: אומרים לנו שזה בגלל הפסקת התיאום הביטחוני, ואלה אשמים ואלה אשמים, אבל בתווך הזה נופלים ילדים קטנים שלא חטאו בשום דבר והומניטרי היא המילה היחידה שיכולה לתאר את המצב הזה.
תמר זנדברג: לכן חשבתי שזה ראוי לאיזשהו טיפול מערכתי מצד הוועדה.
תמר זנדברג: אתה יודע, כשאני לוקחת את הבת שלי לבדיקת דם שגרתית או לטיפול רופא או לבדיקת קורונה לא מזמן, אני הולכת אתה ואנחנו שתינו הולכות בחשש ובדאגה ובאיזשהו סוג של ידיעה שהאימא עם הילדה, שזה הדבר המינימלי.
יוסף ג'בארין: את לא יכולה לדמיין שהיא הולכת לבד.
תמר זנדברג: בדיוק, והיא בת 14.
תמר זנדברג: בוודאי שאני לא יכולה לדמיין שהתינוקת שלי הולכת לבד לאן שהוא, שלא לדבר על החשש שנוסף עם מחלה קשה שגם כך מתמודדת עם סרטן וגם כך מתמודדת עם מציאות של כיבוש ושל חיים במקום שתנאי החיים והטיפול הרפואי הוא לא משהו שאנחנו רגילים כאן מדינת ישראל.
תמר זנדברג: לכן אני חושבת שבמנותק מכל מצב אחר – פוליטי, דיפלומטי, מדיני, צבאי, ביטחוני, לא יודעת מה – זאת מחויבות קודם כל ראשונה לילדים, לתינוקות ולמשפחות שתחת שליטתנו כמדינת ישראל.
תמר זנדברג: המצב שבו שנה-שנתיים האחרונות אנחנו רואים זינוק כזה, ותכף נשמע את הארגונים שאני בקשר אתם, הרבה פעמים חוסר האונים שמגיע מהארגונים הוא שובר לב במיוחד כי זאת מציאות אי אפשר להתרגל אליה אבל לצערי יש כאלה שכבר מורגלים אלה והתרגלו אליה וזה אולי הדבר הנורא ביותר.
תמר זנדברג: לכן, אם אנחנו יכולים להגיע לאיזשהו סטטוס קוו נורא אבל חדש שבו לפחות הילדים האלה שמגיעים לטיפול מציל חיים והם במחלות קשות, נוכל במעט להקל על סבלם ועל התנהלות המשפחות, כי אז נעשה באמת את המינימום של המינימום של המחויבות שלנו קודם כל כבני אדם.
יוסף ג'בארין: אכן נרצה לקבל תשובות לגבי מדיניות ההיתרים, גם לגבי הקפיצה המדאיגה שהצבענו עליה מבחינת אי מתן היתרים להורים.
יוסף ג'בארין: תכף נשמע גם את הרשויות.
יוסף טייב: אין ספק שאנחנו צריכים לדאוג לכל ילד ולא משנה מהיכן הוא מגיע.
יוסף טייב: אני שואל את עצמי, תמר, האם באמת כואב לנו אותם ילדים, וזה חשוב, ככל שזאת תהיה מצווה גדולה ואני לא מתווכח על כך.
תמר זנדברג: עדיף לשים כאן נקודה.
תמר זנדברג: למה להתנות על זה?
יוסף טייב: כשיש לי הורים וילדים שנמצאים כחיילים נעדרים כבר משנת 2014 ויש החלטת קבינט מדצמבר 2017 שאומרת שלא ניתן להכניס משפחות של אנשי חמאס לישראל, ולא משנה מה תהיה הסיבה, אני חושב שהפעילות ההומניטרית הגדולה במעלה היא קודם כל בואו תחזירו את ילדינו.
יוסף טייב: ההורים לא ישנם בלילה, אני לא ישן בלילה כשאני שומע שהדר ושאול נמצאים כרגע ואנחנו יודעים היכן ואנחנו לא יודעים באילו תנאים.
יוסף טייב: הם זכאים לקבל קבורה בישראל.
יוסף טייב: עם כל הכבוד, תמר, אני חושב שאם היית נלחמת כמו שאת נלחמת כרגע על הדבר הזה, נלחמת בשביל ילדינו, יכול להיות שמזמן הם היו כאן.
יוסף טייב: אותי לימדו שעניי עירך קודמים וכרגע יש לנו חיילים שלא זכו לקבורת ישראל, שנמצאים שם ואני חושב שחובתנו כאנשי ציבור, כאנשי פרלמנט, לבוא ולתת את המענה, להחזיר את האנשים האלה הביתה.
יוסף טייב: במקביל אין שום בעיה, כמובן שהדבר הזה הוא פעילות הומניטרית שאנחנו צריכים לדאוג לה אבל יחד עם כך, אני בכל מקרה, אני חושב שצריך להתנות את זה בהחזרת החיילים האלה לגבולנו, להחזיר אותם לקבורת ישראל.
יוסף טייב: אני חושב שזה הדבר הראשון במעלה.
תמר זנדברג: אדוני היושב ראש, ברשותך, אני חייבת להתייחס.
תמר זנדברג: אתה מתפרץ לדלת פתוחה ואני אסביר לך למה.
תמר זנדברג: אגב, אלה לא רק אורון והדר אלא גם הישאם ואברה, כולם ישראלים ואנחנו רוצים לראות את כולם, כל אחד במשפחתו וכל משפחתו היא עולם ומלואה.
תמר זנדברג: אתה יודע שכל גורם ישראלי – ימין ושמאל – שנוסע לאו"מ, לכל פורום בין-לאומי, מעלה ומזכיר את הנושא הזה.
תמר זנדברג: המשפחות שהבנתי שנמצאות בכנסת, הן ביקרו בסיעת מרצ לאורך השנים ובכל סיעות הבית.
תמר זנדברג: אני אומרת את זה כי הנושא הזה נמצא על סדר היום וגבוה על סדר היום בכל מקום עם כל נציג ישראלי בכל מקום ובכל תנאי.
תמר זנדברג: כמו שאמרת, זה נושא הומניטרי ודווקא מי שחשוב לו הנושא הזה כנושא הומניטרי וחשוב לו כאבן וסבלן של המשפחות, לא יכול לעמוד מנגד ולא יכול להיות עיוור למשפחות ולילדים עליהם אנחנו מדברים כאן שלהם כמעט ואין פה ואין להם קול.
יוסף טייב: גם זה נושא הומניטרי.
יוסף טייב: בואי נפתור את הנושא בבת אחת.
תמר זנדברג: הנושא הזה נמצא גבוה על סדר העדיפויות של כל נציג ישראלי מהכנסת ומהממשלה בכל פורום.
תמר זנדברג: לא יתכן שכמו שאמרת, במקביל, אנחנו נהיה עיוורים ונטאטא הצידה באיזו אמירה האומרת כן, גם זה, נעשה קודם.
יוסף טייב: אני לא אמר קודם.
יוסף טייב: אני אומר שנעשה ביחד.
יוסף טייב: בקנה אחד.
תמר זנדברג: באותה מידה שאנחנו רואים את המשפחות של האזרחים הישראלים, ארבעתם, לא יתכן שאנחנו נהיה עיוורים לילדים ולמשפחות שנמצאים כאן וחייהם יכולים להיות מוצלים בטיפול רפואי, ואתה יודע מה?
תמר זנדברג: ולו בגלל שראשית, הם בני אדם, ושנית, הם תחת שלטוננו ואחריותנו לכן הדיון הזה מוקדש לזה.
תמר זנדברג: בואו נקיים אותו באותה חרדת קודש שאנחנו רואים לכל משפחה בעולם הזה על פני כדור הארץ, באותה חרדת קודש נקדיש את השעה המסכנה הזאת לילדים ולמשפחות האלה.
וליד טאהא: היושב ראש, בבוקר הקשבתי לרדיו ושמעתי את הוויכוח על הטיפול בנותנים לסעיב בריקאת בהדסה.
וליד טאהא: טייב לא הביע כאן דעה יוצאת מהקונצנזוס כנראה של רבים בחברה הישראלית היהודית.
יוסף ג'בארין: לא הייתי אומר קונצנזוס.
וליד טאהא: אמרתי של רבים.
וליד טאהא: לא אמרתי של כולם.
וליד טאהא: דייקתי.
וליד טאהא: אני אגיע לנושא הילדים שנזקקים לטיפולים, אבל טייב צריך להבין שמאחורי מוקד כל רע באזור הזה, זה הכיבוש.
וליד טאהא: יש כיבוש שמתקיים על העם הפלסטיני.
יוסף טייב: על איזה כיבוש אתה מדבר?
וליד טאהא: תסלח לי, לא קטעתי את דבריך.
וליד טאהא: על פי כל דין כוח כובש חייב במתן שירות לעם שהוא כובש אותו ובכלל זה שירות רפואי.
וליד טאהא: דרך אגב, לא נותנים שירות רפואי בחינם, כולל לילדים האלה שאתה רוצה לקשור אותם בסוגיות אחרות.
וליד טאהא: גם הם לא מקבלים שירות רפואי בחינם כאשר אם מגיעים לכאן.
יוסף ג'בארין: זה בתשלום.
יוסף ג'בארין: ברור.
וליד טאהא: אפילו בתשלום גבוה ולא נמוך.
וליד טאהא: אני רוצה לומר לך חבר הכנסת ולכל אלה ששומעים אותנו שמספר הילדים שמתים עוד בטרם נותנים להם את האישורים להגיע עולה בהרבה על מספרם של אלה שמגיעים אליך והם מתים בגלל שאתה לא נותן להם רישיון להיכנס.
וליד טאהא: אנחנו מדברים על ילדים.
יוסף טייב: סוגיה הומניטרית שצריכה להתמודד מול סוגיה הומניטרית אחרת.
יוסף טייב: לא אמרתי את זה.
וליד טאהא: אתה מתפרץ לדברים.
וליד טאהא: עזוב אותך מזה.
וליד טאהא: עכשיו הגעתי מישיבת ועדת החינוך ושם אמרתי שילד הוא ילד הוא ילד הוא ילד ולא משנה אם הוא יהודי או ערבי או כל ילד אחר.
וליד טאהא: אם אתה כוח כיבוש, אתה חייב לתת את השירות הזה לילד שנזקק לטיפול.
וליד טאהא: זה לא משהו שאתה בוחר בו.
וליד טאהא: אין.
וליד טאהא: אי אפשר להיות גם כוח כובש וגם לקבל את כל הזמן שבעולם כדי להחליט אם לתת או לא לתת.
וליד טאהא: אין לך את הזכות - וכך זה בכל אמנה בין-לאומית – להיות בדילמה הזאת אם לתת או לא לתת.
וליד טאהא: הוא מנוע מלצאת מההגדרות שלו כדי לקבל טיפול במקום אחר כי אתה מונע ממנו.
וליד טאהא: אי אפשר גם למנוע ממנו לצאת לקבל טיפול במקום אחר, כי אני מניח – חברת הכנסת זנדברג - שאם הייתה לו הזדמנות, הוא היה בוחר לצאת למקום אחר.
וליד טאהא: לא נותנים לו את האפשרות הזאת ולא רוצים לטפל בו.
וליד טאהא: אנחנו מדברים על הרבה מאוד ילדים שמתים לפני שהם מקבלים אפשרות להיכנס.
וליד טאהא: דרך אגב הדיון כאן הוא על ילדים אבל אני אומר לך שהרבה מאוד אנשים, נשים, צעירים, קשישים מתים בגלל אותה סיבה כי מדינת ישראל לא נותנת להם להיכנס על מנת לקבל טיפול והסוגיה הזאת היא סוגיה מזעזעת והיא גם סוגיה בעלת השלכות משפטיות בין-לאומיות.
וליד טאהא: אי אפשר גם להיות כוח כובש וגם למנוע מאנשים לנהל חיים נורמליים של טיפול.
וליד טאהא: זה נשמע מזעזע.
יוסף ג'בארין: אתה הזכרת את דוקטור סעיב בריקאת חבר ההנהגה הפלסטינית.
יוסף ג'בארין: אני שולח תקוות להחלמה מהירה.
ע'דיר כמאל מריח: אדוני, כבוד היושב ראש, אני בוחרת דווקא להתחבר לדבריו של ידידי ווליד טאהא.
ע'דיר כמאל מריח: אמרת שילד הוא ילד הוא ילד הוא ילד.
ע'דיר כמאל מריח: זו הסיבה שאני נמצאת כאן היום כי כל דיון שדן בבסיסו בנושא הומניטרי, מאוד חשוב לקחת חלק בו.
ע'דיר כמאל מריח: אני לא רוצה שאף ילד ימות בגלל שהוא לא זכה לטיפול רפואי ואני לא אשאל אותו אם הוא ערבי או יהודי, אם הוא ישראלי או פלסטיני.
ע'דיר כמאל מריח: זו קודם כל חובתנו המוסרית כבני אדם.
ע'דיר כמאל מריח: יחד עם זאת, אנחנו בוועדה לזכויות הילד והייתי רוצה במקביל לדיון זה או בסיום דיון זה לנהל דיון לא פחות חשוב – היכן הילדים שלנו, היכן הדר, היכן אורון, היכן מגיסטו, איפה הישאם סעיד.
ע'דיר כמאל מריח: שני חללי צה"ל שמוחזקים, גופותיהם עדיין מוחזקות בידי חמאס למעלה משש שנים והם עדיין לא אתנו.
ע'דיר כמאל מריח: אם מדברים על זכויות הילד, גם אלה הילדים שלנו.
ע'דיר כמאל מריח: לאה גולדין, האימא, נמצאת כאן ב-זום ומחכה לזכות הדיבור כדי להילחם על זכויות הילד שלה, על זכותו של הדר שלה.
ע'דיר כמאל מריח: תמר יקירתי, אנחנו מדברים על הנושא הזה, ואם משווים אותו, לצערי הרב, אני בטוחה שגם לצערך, זה נושא שאינו נמצא בראש סדר העדיפויות של המדיניות שלנו, של המנהיגים שלנו.
ע'דיר כמאל מריח: אני חוששת שנושא זה מזמן הפסיק להדיר שינה מעיניהם של המנהיגים שלנו ומחובתנו כנבחרי ציבור מכל סיעות הבית להזכיר לבית העליון, כך הייתי קוראת לו, שיש כאן חללים שמחובתנו להחזיר אותם הביתה.
ע'דיר כמאל מריח: אני מאוד אשמח, ומאוד חשוב לי, שניתן ללאה גולדין, האימא, להשמיע את דבריה דווקא בדיון זה על זכויות הילד כי ילד הוא ילד הוא ילד הוא ילד.
מתן כהנא: תודה אדוני היושב ראש.
מתן כהנא: אנחנו מדינה הומנית, אזרחים הומניים, מאוד מאוד רוצים לטפל בילדים חולים, מהיכן שהם מגיעים, בכל מקום שהם נמצאים.
מתן כהנא: רוצים לתת להם את השירות הרפואי הכי טוב שיש לנו.
יוסף ג'בארין: למרות שלא כל הבקשות הן לבוא לכאן.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על סוגים שונים של בקשות, לרבות מעבר לשטחים, למשל לבתי חולים בשכם, ולרבות כמובן לבתי החולים במזרח ירושלים.
מתן כהנא: אדוני היושב ראש, אנחנו אנשים הומניים ורוצים לתת לילדים את השירות הרפואי הכי טוב שאפשר.
מתן כהנא: אנחנו רוצים שבאמבולנס בו הילדים נכנסים למדינת ישראל, יחד אתם יגיעו החללים והנעדרים שלנו.
מתן כהנא: אם החמאס הם חיות אדם והם לא אנושיים, הבעיה היא שלהם.
מתן כהנא: אנחנו צריכים לשנות את הפרדיגמה.
מתן כהנא: אנחנו רוצים לטפל בילדים חולים מעזה אבל החמאס עוצר את הטיפול הזה.
מתן כהנא: קל מאוד לטפל בילדים האלה.
מתן כהנא: פשוט שיגיעו יחד עם החללים שלנו ועם הנעדרים שלנו.
מתן כהנא: כמו שע'דיר אמרה כאן, לא יתכן שאנחנו נטפל בילדים של האויבים שלנו – ואנחנו רוצים לעשות את זה - אבל הם במקביל יתייחסו אלינו כמו אל חיות.
מתן כהנא: אנחנו נקבל את הילדים האלה בשמחה לטיפול בארץ במחלקות הכי טובות שלנו כשהם יגיעו יחד עם החללים שלנו הנעדרים שלנו באותו אמבולנס.
יוסף ג'בארין: אני מציע שנשמע את גורמי הממשלה והשלטון שאחראים על הנושא הזה.
יוסף ג'בארין: קיבלתי פנייה מנציג משרד הבריאות שבגלל מחויבות אחרת הוא ירצה לדבר בהתחלה.
יוסף ג'בארין: דוקטור אשר שלמון, מנהל המחלקה ליחסים בין-לאומיים במשרד הבריאות, בבקשה.
אשר שלמון: בוקר טוב לכולם.
אשר שלמון: שמי דוקטור אשר שלמון, מלבד העובדה שאני מנהל המערך הבין-לאומי של משרד הבריאות, אני גם אחראי לא מעט על הקשר עם הרשות הפלסטינית ועם גופים אחרים מיהודה ושומרון ועזה.
אשר שלמון: ברקע אני אונקולוג כך שיש לי שנים רבות של טיפול בחולים אונקולוגים כולל חולים רבים מהרשות, פלסטינים גם מעזה וגם מיהודה ושומרון.
אשר שלמון: אני אומר כמה דברים כי הדברים צריכים להיאמר בצורה מדויקת.
אשר שלמון: ושוב, אני כלל לא נכנס לסוגיה הפוליטית אבל כרגע לפי הסכמי אוסלו והסכמי פריז, האחריות על הטיפול הרפואי היא על הרשות הפלסטינית.
אשר שלמון: זה חלק מההסכמים שחתומים אתה.
אשר שלמון: בתוקף כך הרשות הפלסטינית היא זו שקובעת מי יגיע ומי לא יגיע לישראל.
אשר שלמון: אנחנו כמערכת בריאות – ואני אומר לכם בצורה מובהקת – אף פעם לא אומרים לא לילד פלסטיני וזה קודם כל מסיבות הומניות, ואני אגלה לכם עוד סוד, כי לבתי החולים יש עניין לטפל באותם ילדים גם מסיבות כלכליות.
אשר שלמון: מערכת האיזונים והתשלומים היא מערכת בנויה וטובה ועובדת הרבה שנים.
אשר שלמון: מה שקורה בעיקר, למעשה מזה כשנה וחצי, בהתחלה המחלוקת על תשלומי המסים שכולם מכירים ואחר כך סוגיית החלת הריבונות.
אשר שלמון: שתי הסוגיות האלה גרמו לכך שהרשות הפלסטינית כמעט ולא מפנה ילדים לטיפול בישראל.
אשר שלמון: לכשהיא כבר מפנה, אני אומר לכם שאני כמעט לא מכיר שום עיכוב.
אשר שלמון: אם היה ומישהו מכם נתקל בעיכוב, אתם מוזמנים להתקשר אלי לפלאפון האישי שלי ואני אתערב בזמן אמת בנושא הזה.
תמר זנדברג: זו האמירה הכי חשובה שנאמרה כאן.
תמר זנדברג: אפשר לקבל את מספר הטלפון שלך?
תמר זנדברג: זה קורה לנו כל הזמן.
אשר שלמון: בסדר.
אשר שלמון: למזכירת הוועדה יש את מספר הטלפון שלי.
אשר שלמון: אני מאתגר אתכם.
אשר שלמון: אני מבקש לשלוח לי ווטסאפים.
אשר שלמון: אני עובד עם לא מעט חברי כנסת בסוגיות רבות ובעניינים אחרים.
אשר שלמון: אני מבטיח לכולכם מענה מיידי.
יוסף ג'בארין: סוגיית העיכוב עלתה בעיקר לפחות בדיון הזה, אלא אם יש חברי כנסת או נציגי ארגונים שנשמע אותם, אולי בעקבות אי אישור של היתרי כניסה לאחד ההורים.
אשר שלמון: זה הנושא הבא.
אשר שלמון: אני אתייחס לזה כי זה נושא מורכב.
אשר שלמון: אנחנו ככלל מאפשרים לילד להיות מלווה על ידי אחד ההורים.
אשר שלמון: לא עם שניהם בו זמנית.
אשר שלמון: יש על כך ויכוח.
אשר שלמון: יש לכך כל מיני סיבות.
אשר שלמון: דרך אגב, מאפשרים גם להורים להתחלף ביניהם, כלומר, להיכנס ולצאת, ובמקרים חריגים יש אישור לשני ההורים.
אשר שלמון: יש מעט מאוד עניינים עם הורים שהם מנועי כניסה.
אשר שלמון: גם בנושא הזה אנחנו כמערכת בריאות, דרך מתאמי הבריאות, גם באיו"ש וגם בעזה, מנסים לשבת ולמצוא פתרונות לעניינים האלה כולל שיח, אם צריך, מול משרד הביטחון למציאת פתרון.
אשר שלמון: אני חייב לומר שנכנסה מתאמת בריאות חדשה לעזה שהיא מאוד מאוד נמרצת.
אשר שלמון: למעשה אחרי הישיבה אתכם אני יושב לשיחת עבודה אתה.
אשר שלמון: מסוף החודש הזה נכנס, אחרי הרבה מאוד שנים שדליה בסה עשתה עבודה קודש, מתאם חדש לאיו"ש ואני מניח שהוא עם הרבה כוחות.
אשר שלמון: איש עם הרבה מאוד הכרות וניסיון בשטח.
אשר שלמון: אני מקווה שאותם תהליכים ילכו וייעשו פשוטים יותר.
אשר שלמון: אחרי כל מה אני אומר, פה ושם יש תקלות, בין אם הן תקלות נקודתיות ברמת המחסום או ברמת האישור ובין אם הן תקלות שנובעות ממורכבות אחרת.
אשר שלמון: אני מרים דגל לכולם ללא קשר לתפיסות פוליטיות או אחרות ברמה ההומניטרית והבסיסית הבסיסית.
אשר שלמון: לצורך העניין אני משרד שמרכז את העניין ואני אנסה לתת מענה.
אשר שלמון: עד כאן.
יוסף ג'בארין: איך זה עובד בשטח?
יוסף ג'בארין: ברמה של בקשת ההיתר.
יוסף ג'בארין: הבקשה מגיעה אליך?
יוסף ג'בארין: : זה מתחיל אצלך ואחר כך רשויות הצבא או להיפך?
יוסף ג'בארין: אולי תוכל לחדד את הפרוצדורה.
אשר שלמון: לרוב נוצר קשר בסיסי בין הגוף הרפואי למשל בגדה עם בית החולים הישראלי.
אשר שלמון: הרבה פעמים זה קשר מקדים ובודקים אם המקרה מתאים ואם בית החולים יכול להיענות.
אשר שלמון: במקביל מוגשת בקשה דרך המינהל האזרחי למשרדי מתאמי הבריאות.
אשר שלמון: הבקשה עצמה צריכה ללכת בשני מישורים.
אשר שלמון: מישור אחד הוא המישור שהוא דרך המלך, אישור של הרשות הפלסטינית.
אשר שלמון: צריך לומר שברגע שהרשות מאשרת העברת מקרה לישראל, כל סוגיית ההתחשבנות מתבצעת ישירות דרך המשרד הכלכלי מבלי לערב את ההורים.
אשר שלמון: היה ומדובר במקרה שהרשות לא מאשרת והוא מקרה פרטי, אפשר גם את זה לעשות.
אשר שלמון: אנחנו פחות אוהבים את זה.
אשר שלמון: המטרה היא אותם ילדים שצריכים טיפולים מאוד מורכבים בישראל, בעיקר ילדים אונקולוגים, ילדים מושתלים, ילדים עם בעיות רפואיות קשות מאוד כדי שבאמת יגיעו לכאן בלי בעיה.
אשר שלמון: שוב, אני אומר שבמהלך השנה וחצי האחרונות אנחנו ירדנו בין 80 ל-90 אחוזים במספר ההפניות.
אשר שלמון: אמנם התרחקנו מכל מיני סוגיות כפי שהזכרתי קודם אבל עדיין לא נראה שהרשות משחררת באופן משמעותי מספר רב של ילדים.
אשר שלמון: בתקופת הקורונה האתגר היה מאוד גדול ועדיין ההנחיה החד משמעית שלנו כמשרד בריאות הייתה שכל טיפול שהוא טיפול מציל חיים או מחלה קשה שאין פתרון בגדה או בעזה, לאפשר העברת הילד גם בתקופת הקורונה.
יוסף ג'בארין: יש לך אולי נתונים שאתה יכול לשתף אותנו בהם?
יוסף ג'בארין: בעיקר לגבי ילדים.
אשר שלמון: אני אמסור לכם נתונים לקראת הוועדה הבאה.
אשר שלמון: יש לי היכן שהוא אבל הם לא עלי כאן.
אשר שלמון: כפי שאמרתי, יש ירידה של בין 80 ל-90 אחוזים במספר ההפניות שמגיעות מהרשות הפלסטינית.
יוסף ג'בארין: מתי חלה הירידה?
אשר שלמון: מאז אפריל 2019.
יוסף ג'בארין: יש לך נתון לגבי השיעור?
יוסף ג'בארין: אם אין מספרים, יש לך נתון לגבי שיעור הדחיות שהיו לגבי ילדים?
יוסף ג'בארין: אנחנו מתמקדים כרגע בדחיות של כניסת הורים.
אשר שלמון: מהצד הישראלי או מהצד הפלסטיני?
יוסף ג'בארין: מהצד הישראלי.
אשר שלמון: אין לי נתון מדויק.
יוסף ג'בארין: אני אחדד.
יוסף ג'בארין: דיברת על כך שאתה מטפל בכל פנייה של ילד שצריך טיפול מציל חיים.
אשר שלמון: היכן שזה נתקע, היכן שהצינורות לא עובדים דרך מתאמי הבריאות ויש סירוב או בעיה, אני מוכן להתערב באופן אישי.
אשר שלמון: אני לא מתערב אלא אם יש בעיה אישית.
אשר שלמון: אני אומר שוב בצורה מאוד ברורה שהיכן שזה ייתקע, אני מוכן להתערב באופן אישי.
יוסף ג'בארין: אתה לא יכול לתת לנו הערכה לגבי שיעור בקשות של הורים שנדחו.
אשר שלמון: אני אנסה להשיג את הנתון.
אשר שלמון: אני אהיה אתכם בקשר בעוד כמה דקות.
אשר שלמון: אני פשוט לא רוצה לתת נתון שגוי.
אשר שלמון: אני כמעט לא מכיר מקרים כאלה כי המוטיבציה של בתי החולים היא כן לטפל.
אשר שלמון: אני אנסה להעביר לכם נתון בדקות הקרובות.
יוסף ג'בארין: נשמח לקבל את הנתונים ולראות את התמונה מבחינה מספרית.
יוסף ג'בארין: תודה לך דוקטור שלמון.
יוסף ג'בארין: נשמע את גורמי הצבא, משרד הביטחון.
יוסף ג'בארין: אני מבין שיש לנו ב-זום את יסמין טאו יצחק, רמ"ד תיאום אזרחי.
יוסף ג'בארין: כמו כן נמצא אמיר אבו ג'נב, רמ"ד תיאום אזרחי מת"ק עזה.
יסמין טאו יצחק: צוהריים טובים.
יסמין טאו יצחק: אני מיחידת המתפ"ש.
יסמין טאו יצחק: כבוד יושב ראש הוועדה, אני רוצה להסביר את רקע הדברים.
יסמין טאו יצחק: חשוב להפריד בין איו"ש לרצועת עזה.
יסמין טאו יצחק: תהליך בחינת הבקשות בין שני האזורים הוא שונה, בשל שיקולי גורמי הביטחון.
יסמין טאו יצחק: אני רוצה להתחיל קודם באיו"ש ואחר כך אתייחס לרצועת עזה.
יסמין טאו יצחק: ביהודה ושומרון המינהל האזרחי הוא עובד בשגרה מול המשרד לעניינים אזרחיים וגם אל מול התושב.
יסמין טאו יצחק: התושב שמתגורר באיו"ש ומגיש בקשה לקבלת צרכים רפואיים בישראל, יכול לצאת לקבלת טיפול רפואי בישראל בין אם מדובר במקרה מציל חיים וגם אם מדובר במקרה של טיפול רפואי שהוא יחסית פשוט ושגרתי.
יסמין טאו יצחק: הבקשה נבחנת על ידי גורמי המקצוע המוסמכים לכך והם מאפשרים לכל תושב שזכאי לקבל מלווה ולהגיע לפחות עם מלווה אחד.
יסמין טאו יצחק: אני גם יכולה לדבר על מקרים שיצא יותר ממלווה אחד לטיפול הזה.
יסמין טאו יצחק: המתפ"ש עושה את כל מה שניתן כדי לאפשר להורים ללוות את הילדים שלהם לטיפול הרפואי שהם מקבלים בישראל ובמקרים בהם נמנעת היציאה של אותם הורים, וזה לאור מניעה ביטחונית, זו השאלה שנצטרך להפנות יותר לפן הביטחוני.
יסמין טאו יצחק: אני לא יכולה לומר לך על מקרה אחד של ילד שיצא לטיפול רפואי בישראל ללא מלווה של אחד ההורים.
יסמין טאו יצחק: אני יכולה לספר לך אפילו על מקרים של ילדים שההורים שלהם מנועי שב"כ אבל עדיין הצלחנו לאפשר את היציאה שלהם.
יוסף ג'בארין: את אומרת שלגבי ילדים מהגדה, את לא מכירה מקרה של ילד שלא היה לו ליווי של אחד ההורים.
יסמין טאו יצחק: אני יכולה לומר ש-93 אחוזים המבקשות שהוגשו לטיפול רפואי לקטינים מהגדה המערבית, יצאו והבקשות שלהם אושרו.
יסמין טאו יצחק: מקרים ספציפיים בהם ילד לא יצא לטיפול רפואי עם אחד ההורים שלו – אני מדברת על איו"ש – אני לא מכירה.
יסמין טאו יצחק: במידה ויש כאלה, תוכלו להעביר לי ונבחן את הבקשה.
יסמין טאו יצחק: אלה מקרים מאוד חריגים באיו"ש.
יסמין טאו יצחק: בנוגע לרצועת עזה, שם המצב הוא קצת שונה.
יסמין טאו יצחק: שם ניתן לצאת רק לטיפולים שהם מצילי חיים ובשונה מאיו"ש הבקשות שם בפן הרפואי הן נבחנות בצורה קצת אחרת.
יסמין טאו יצחק: אם באיו"ש תושב יכול לצאת ולקבל טיפול לבדיקת שמיעה בישראל, בעזה הטיפול צריך להיות מציל חיים.
יסמין טאו יצחק: זה מבחינת המדיניות שאנחנו מאשרים.
יסמין טאו יצחק: מבחינת האבחון של גורמי הביטחון, מדובר כאן בעיסוק מאוד רגיש והוא בפן הביטחוני.
יסמין טאו יצחק: שוב, אני לא הגורם המוסמך לתת לכם את התשובות לכך.
יסמין טאו יצחק: לכן יש מקרים בהם לא מתאפשר לאחד ההורים לצאת עם הילד וזה בגלל סיבות ביטחוניות, אך עם זאת אנחנו כן עושים את מרב המאמצים על מנת לאפשר להורה של ילד לצאת וללוות את הילד שלו בטיפול הרפואי.
יסמין טאו יצחק: במידה והדבר לא מתאפשר מבחינה ביטחונית, אנחנו מוודאים שאחד מקרובי המשפחה הקרובה ילווה את הילד לטיפול הרפואי.
יסמין טאו יצחק: אין ספק שמדובר כאן במקרים הומניטריים ורגישים מאוד אך חייבים להבין שלעתים השיקולים הקשורים לפן הביטחוני קשורים גם לביטחון מדינת ישראל ויש להם משקל כבד בהחלטה בנושא.
יסמין טאו יצחק: יש לי גם את הנתון.
יסמין טאו יצחק: אנחנו פעלנו לפתוח מטרת היתר, שהיא מלווה להורה כדי שנוכל להבחין בין הבקשות בהם מדובר באמת בהורים שבאים ללוות את הילדים שלהם ולתת סדר עדיפויות יותר גבוה ולהסתכל על זה ברגישות גבוהה יותר.
יסמין טאו יצחק: זה מאיץ את הטיפול בבקשה בגלל הרגישות של הנושא.
יוסף ג'בארין: כמה שאלות.
יוסף ג'בארין: האם יש נוהל כתוב לגבי ליווי של ילדים?
יוסף ג'בארין: אם יש, מה בדיוק נאמר בו?
יסמין טאו יצחק: תהליך הבקשה, אני אדבר עכשיו על רצועת עזה, כאשר אנחנו מקבלים בקשה מהוועדה האזרחית – ואני אציין שבתקופת הקורונה אפשרנו לתושב להגיש בקשה בדרכים נוספות לצאת לטיפול רפואי בישראל או בגדה המערבית – אנחנו בוחנים אותה לגבי המלווים עליהם הוא הגיש בקשה שילוו אותו.
יסמין טאו יצחק: במידה והדבר לא מתאפשר מסיבה ביטחונית, אנחנו מאפשרים לו להגיש בקשה לקרוב משפחה, מי שלא ההורים שלו.
יסמין טאו יצחק: ככלל אני יכולה לומר לך שהמדיניות היא שאין יציאה של קטין לטיפול רפואי, הן בגדה והן בישראל, ללא ליווי של אדם מבוגר, בין אם אלה ההורים שלו, במידה ומתאפשר, ובין אם זה הסבא או הדוד, וזה לבחירתם.
יוסף ג'בארין: אנחנו כאן בוועדה לזכויות הילד לכן אנחנו מתמקדים במצבם של ילדים שצריכים את הטיפול מציל החיים ומובן מדגישים את חשיבות הליווי של ההורים.
יוסף ג'בארין: האם יש לך נתונים כדי שנוכל להבין את ההיקף והקושי שאנחנו דנים בו כרגע?
יוסף ג'בארין: מקרים ששני ההורים נדחים ויכול להיות שקרוב משפחה אחר מתלווה לילד ויכול להיות שהילד לא מצליח לצאת לטיפול.
יוסף ג'בארין: יש לכם נתונים?
יסמין טאו יצחק: 60 אחוזים מתוך הבקשות שהוגשו על ידי ההורים אושרו וההורים יצאו ללוות את הילדים שלהם בבתי החולים.
יסמין טאו יצחק: ברצועת עזה, אני מדברת על 60 אחוזים ובאיו"ש אני מדברת על 92 אחוזים.
יוסף ג'בארין: את אומרת ש-40 אחוזים מבקשות הליווי של ההורים לא מאושרות.
יסמין טאו יצחק: לאו דווקא.
יסמין טאו יצחק: יתכן שיש בקשות שגם לא הוגשו עם ההורים ואנחנו נתקלים גם בבקשות כאלה בהן התושב עצמו מחליט להגיש בקשה עם קרוב משפחה אחר וזה מסיבותיו הוא.
יסמין טאו יצחק: אני לא יודעת לפרט לך כרגע את כל ה-40 אחוזים אבל זה יכול להיות משיקולים של הצד שמגיש את הבקשה או משיקולים של מניעה ביטחונית שקיימת.
יוסף ג'בארין: לגבי אותם 40 אחוזים, את יכולה לומר מה מספר המקרים שהילד לא מצליח לצאת ולקבל את הטיפול בגלל הקושי שאת מצביעה עליו?
יסמין טאו יצחק: בשאר המקרים, הילד ילווה על ידי קרוב משפחה מדרגה אחרת והוא כן ילווה אותו.
יוסף ג'בארין: אני שואל מה קורה בפועל.
יוסף ג'בארין: מתוך אותם 40 אחוזים, לפי הנתונים שיש לכם, כולם יוצאים עם ליווי אחר או שיש מקרים שבגלל היעדר ליווי של הורים הילד לא מצליח לצאת?
יסמין טאו יצחק: מתוך סך הבקשות שקיבלנו, 60 אחוזים אושרו לליווי עם ההורים שלהם.
יסמין טאו יצחק: בשאר המקרים המלווים הם לא ההורים אלא קרבה שונה וזה לבחירת אותו תושב שהגיש את הבקשה.
יוסף ג'בארין: דיברת באחוזים.
יוסף ג'בארין: יש לך נתונים מספריים שתוכלי לשתף אותנו?
יסמין טאו יצחק: אלה המון נתונים.
יסמין טאו יצחק: אולי תצליחו למקד אותו על איזה נתון תרצה לקבל.
יוסף ג'בארין: לגבי קטינים.
יוסף ג'בארין: אישורים של קטינים.
יסמין טאו יצחק: בנתונים שאני מביאה, מדובר רק על קטינים מגיל אפס עד 18.