GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חוה לוי: עשינו ניסיונות יחד עם מנהלת היחידה הבין-לאומית במשרד הרווחה לפנות גם לאיחוד האירופי וגם ליוניסף באיזשהו ניסיון, לפחות אולי באמצעותם להגיע לאיזה שהם גורמי רווחה ברשות הפלסטינית על מנת שננסה לעשות יחד איתם איזה שהן פעולות.
חוה לוי: בפועל, איפה שאנחנו יכולים ונאלצים, אנחנו אפילו מטפלים בהם במרכזי החירום ובשירותים הקיימים במדינת ישראל, למרות שההסכמים הבין-לאומיים לא באמת מאפשרים לנו לעשות את הדבר הזה.
חוה לוי: בעצם אנחנו הגורם שכן מנסה לפעול, אבל אנחנו פועלים לצד הסכמים שהם הרבה יותר גדולים מהעובד הסוציאלי לחוק הנוער שנמצא ברשות המקומית.
חוה לוי: יש דברים שהלוואי ודרך כנסת ישראל תצא גם קריאה לרשות הפלסטינית, שיהיו מוכנים לפחות להזיז הצידה סוגיות פוליטיות ולראות את הילדים ככאלה שיש לנו אינטרס משותף לתת להם מענה הטוב ביותר.
יוסף ג'בארין: את יכולה לשתף אותנו אולי בהתנסות שהייתה לכם באיזשהו מפגש עם הילדים הללו?
יוסף ג'בארין: האם היה ילד שסיפר על התנאים, על החוויה שלו?
יוסף ג'בארין: היו מקרים שילדים סיפרו, ומה הם סיפרו?
חוה לוי: אני חייבת להגיד שאת זה אנחנו פחות שומעים, גם כשנעשו ניסיונות משותפים עם משטרת ישראל, גם לעצור אימא עם ילד ולנסות להבין ממנה מה הוא הסיפור.
חוה לוי: מה שאנחנו יודעים זה שהילדים מגיעים לכאן באופן מאוד מאורגן.
חוה לוי: אין כאן משהו שפתאום צצים הילדים.
חוה לוי: יש מישהו מאוד מאורגן שכנראה מתפרנס בצורה מאוד שיטתית מהילדים האלה, שמביא אותם, שבסוף היום אמור לאסוף אותם, ואנחנו נכנסים במקומות שבהם אנחנו רואים את הסכנה אצל הילדים, בוודאי ילדים שאנחנו פתאום מגלים אותם בשעת לילה מאוחרת, שאף אחד לא בא לקחת אותם, ואנחנו מוצאים להם גם סידור במשפחות חירום או במרכזי חירום.
חוה לוי: עשינו כמיטב יכולתנו לתת מענה לכל ילד כזה, לא להשאיר אותו בתנאים כאלה.
חוה לוי: אנחנו לא מקבלים מהילדים מידע, אני חייבת להגיד את זה.
חוה לוי: יש איזשהו קשר של שתיקה שהמידע לא מגיע אלינו, אז אנחנו לפחות רוצים לתת לילד את המיטה, את המקלחת, את האוכל, את מה שאנחנו יכולים, אבל זה טיפה בים.
חוה לוי: צריכה להיות כאן איזושהי עבודת שורש מאוד רצינית בתיאום עם הרשות הפלסטינית.
יוסף ג'בארין: חוה, אני יודע שזה לא תחום העיסוק שלך, אבל את מדברת כנראה על קבלנים שמפתחים כאן תעשייה.
חוה לוי: ממה שהבנתי, ולדעתי זה עלה גם בישיבות קודמות בכנסת וגם בישיבות שהיו במשרד המשפטים בעבר.
יוסף ג'בארין: מהפרספקטיבה שלך, של רשויות הרווחה, איפה הכשל כאן לגבי התמודדות עם אותם אחראים, עם אותם קבלנים שמפתחים כאן תעשייה של קבצנות וניצול בתנאי עבדות של ילדים?
יוסף ג'בארין: מה התפקיד של המשטרה?
יוסף ג'בארין: האם יש שיתופי פעולה ביניכם לבין המשטרה בעניין הזה?
חוה לוי: תראה, אני פחות מומחית לדבר הזה, אז אני רוצה להיזהר בלתת ייעוץ למשטרה.
חוה לוי: אני לפני שנה ישבתי בעיריית נצרת יחד עם משטרת ישראל, יחד עם גורמי העירייה, יחד עם העובדים הסוציאליים לחוק הנוער, הנהלת העירייה.
חוה לוי: ניסינו לעשות חשיבה ביחד.
חוה לוי: לפני שנה עוד היה תיאום בין משטרת ישראל לבין המשטרה ברשות הפלסטינית, אז אמרנו, ננסה דרך המשטרה לעשות את התיאום.
חוה לוי: רווחה, כבר כמה שנים אין לנו תיאום.
חוה לוי: ננסה דרך המשטרה לעשות את התיאום.
חוה לוי: כן עשינו איזושהי חבירה.
חוה לוי: לפחות יכולנו להגיד שאותם ילדים שאנחנו מטפלים בהם והמשטרה מתאמת עם המשטרה הפלסטינית, למוחרת לא יחזור אותו ילד.
חוה לוי: לצערי יגיע ילד אחר.
חוה לוי: זה הדבר שצריך להיות כאן פעולת עומק.
חוה לוי: כשהיה תיאום עם הרווחה ברשות הפלסטינית, אחד המסרים שאמרו לנו זה שאנחנו רואים את הקצה של הדבר הזה של מה שקורה בישראל, אבל הילדים מקבצי הנדבות ברשות הפלסטינית, בכיכרות שכם ורמאללה, זה תופעה שהיא מוכרת וגם שם לא זוכה למענה, לכן אני אומרת, יש כאן משהו שצריך פעולה יותר גדולה.
חוה לוי: רננה תכלת, מנהלת היחידה יחד איתי, הגענו לאיחוד האירופי, הגענו ליוניסף, ניסינו לרתום אותם לפעולות בעניין הזה.
חוה לוי: לצערי בינתיים אנחנו עוד לא רואים תוצרים, אבל אני אומרת, הלוואי ואת זה נצליח לעשות, כי חייבת להיות כאן פעולה גם שהרשות מטפלת במי שמנצל את הילדים, ובעיקר בלתת מענה יותר טוב לילדים כדי שהם לא יצטרכו לקבץ נדבות.
יוסף ג'בארין: לגבי אותם קבלנים, האם יש לך מידע כלשהו?
יוסף ג'בארין: האם הם בעיקר פלשתינים מהשטחים הכבושים או אזרחי ישראל?
יוסף ג'בארין: יש לך מידע כזה?
יוסף ג'בארין: את יודעת?
חוה לוי: לצערי זה לא המומחיות שלי.
חוה לוי: אני יודעת שהמשטרה מטפלת בזה, אז כדאי שהם יתנו את ההתייחסות שלהם.
חוה לוי: אני פחות יודעת להגיד את זה, והאמת שמבחינתי זה לא כל כך משנה.
חוה לוי: מה שמשנה זה שיש מישהו שמנצל בצורה כל כך בוטה ואכזרית ילדים.
חוה לוי: מי שהוא לא יהיה, צריך טיפול מאוד רציני.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, חוה.
יוסף ג'בארין: זה נושא קשה.
יוסף ג'בארין: אני מקווה באמת שתוכלו גם להירתם לסוגיה הזו.
מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, קודם כל אני חושבת שהדיון הזה הוא חשוב ממדרגה ראשונה.
מיכל שיר סגמן: הוועדה הזו באופן כללי היא הקול של הילדים.
מיכל שיר סגמן: כל דיון שכזה רק מדגיש עד כמה הוועדה הזו היא חשובה.
מיכל שיר סגמן: זאת ועדה שהיא גדולה במהות שלה, היא גדולה בפה ובקול שהיא מוציאה.
מיכל שיר סגמן: הנושא הזה שלא נחשפתי אליו, אגב, עד היום, אני נחשפת ואני מזעזעת.
יוסף ג'בארין: נתקלת בזה, אישית?
מיכל שיר סגמן: בוודאי שראיתי.
מיכל שיר סגמן: אני לא אשכח שלפני חודש או חודשיים, משהו כזה, אמרתי שבמדינת ישראל של לפני 30 שנה כמעט ולא ראית את התופעות הללו או שהן היו מאוד מאוד בשוליים.
מיכל שיר סגמן: היום אנחנו רואים יותר ויותר את התופעות האלה מול עיננו.
מיכל שיר סגמן: אנחנו רואים את זה כאזרחים.
מיכל שיר סגמן: אני לא יודעת כי לא הייתי גם בכנסת, למה לא עצרו את זה עד לנקודה הזו, למה לא טיפלו בזה עד לנקודה הזו, למה אנחנו צריכים להגיע לרמות שזה יגיע לקול צעקה בכנסת כשכל כך הרבה ילדים כבר נפגעו?
מיכל שיר סגמן: אני כן יודעת שאנחנו צריכים לדרוש תשובות, והזרקור הזה על הנושא הזה הוא קריטי כי מדובר פה על דיני נפשות, מדובר פה על ילדים, וכולם נורא אוהבים לדבר על ילדים, זה הדור הבא שלנו, זה העתיד שלנו, אבל בסוף יש ילדים שנפגעים על בסיס יום-יומי, בין אם זה הנושא הזה של קבצנות על ידי קבלנים וניצול של ילדים.
מיכל שיר סגמן: זה לא משנה איפה הניצול של הילדים.
מיכל שיר סגמן: זה התפקיד שלנו, ואני מאוד מקווה שהוועדה תסיק את המסקנות ואנחנו גם נדע לעשות על זה את המעקב הנכון וגם לחשוף שיניים כוועדה, אם צריך.
מיכל שיר סגמן: זה מחובתנו לעשות את הדברים האלה למען הילדים.
יוסף ג'בארין: מי שמבין את היקף התופעה, גם בצפון, גם בנגב, גם ביישובי המשולש, מבין שלא משהו שולי קורה כאן.
יוסף ג'בארין: אני משתמש במילה תעשייה.
יוסף ג'בארין: באמת תעשייה של קבצנות שבמהותה זה הניצול של אותם ילדים.
יוסף ג'בארין: זה מערך הסעות וזה מערך שינה וזה מערך גם הובלה של אולי הדברים שהם לפעמים מוכרים, לפעמים לא.
יוסף ג'בארין: זה מחייב התמודדות של כל הרשויות האחראיות כאן.
מיכל שיר סגמן: אני אוסיף עוד משפט.
מיכל שיר סגמן: כשאני מבקרת למשל במקסיקו, שזאת מדינה שהיא עצומה בגודלה, מאות מיליונים של תושבים יש שם, התופעה הזאת הרי מאוד מאוד רחבה שם.
מיכל שיר סגמן: אין מטר שאתה הולך ואתה לא נתקל באיזה ילד שנמצא בתוך התעשייה הזו.
מיכל שיר סגמן: זה באמת ברמת המזעזע לראות את זה.
מיכל שיר סגמן: תמיד אמרתי, איזה יופי שאצלנו במדינת ישראל זה כמעט ולא קיים, בזמנו לא היה קיים בכלל.
מיכל שיר סגמן: מדינה של תשעה מיליון אנשים, אם מכלילים גם את הרשות, של קצת יותר, אין סיבה בעולם שהתופעה הזאת תהיה בכלל.
מיכל שיר סגמן: אני לא מדברת על לצמצם אותה, אני מדברת על למגר אותה.
מיכל שיר סגמן: אנחנו לא צריכים להסתפק בצמצום.
מיכל שיר סגמן: אנחנו צריכים להסתפק במיגור מוחלט.
מיכל שיר סגמן: אין סיבה שבמדינה כל כך קטנה תהיה את התופעה הזאת בכלל.
יוסף ג'בארין: אמר חבר הכנסת חמד עמאר בפתח הדיון הזה, יש מי שמסיע את הילדים, יש מי שמביא אותם בבוקר, יש מי שלוקח אותם.
יוסף ג'בארין: למה המשטרה לא יכולה להגיע אליהם, לאותם מסיעים, לאותם קבלנים?
יוסף ג'בארין: הרי אפשר לעשות את זה, זה לא מסובך.
מיכל שיר סגמן: בוודאי.
יוסף ג'בארין: משרד הביטחון.
שי קרמונה: בוקר טוב לכולם, אני סגן ראש המינהל האזרחי ביהודה ושומרון.
שי קרמונה: לידי נמצא אופיר.
שי קרמונה: המינהל האזרחי מרכז בתוכו נציגויות של כלל משרדי הממשלה והרשויות בישראל, ואופיר בעצם הוא מתאם רווחה, הוא קמ"ט רווחה במינהל האזרחי והוא אמון על הקשר השוטף והיום-יומי בכל ענייני הרווחה והעבודה הסוציאלית בין מדינת ישראל למינהל האזרחי לבין הרשות הפלסטינית.
שי קרמונה: אני כמובן אעביר אליו מייד את רשות הדיבור, אבל גם כקצין בצבא וגם כאבא לילדים אני חייב להגיד שהתופעה הזאת, לא רק שהיא מדאיגה, זה משהו שהוא הולך ומתעצם גם בשטחי יהודה ושומרון.
שי קרמונה: אני הרבה מאוד שנים משרת ביהודה ושומרון.
שי קרמונה: אנחנו רואים את התופעה הזאת לצערי הרב גם בצמתים בתוך יהודה ושומרון, בעיקר בירידות לכיוון בקעת הירדן ויריחו, וכן הלאה.
שי קרמונה: היום זה היום ה-116 להיעדר התיאום גם הביטחוני וגם האזרחי אל מול הרשות הפלסטינית.
שי קרמונה: אני חייב להגיד שיש הרבה מאוד נושאים ותחומים שאנחנו מאוד רוצים להחזיר ולדבר ולהיות בקשר שוטף עם הרשות הפלסטינית.
שי קרמונה: בראש ובראשונה כמובן זה הקורונה, ולנסות לסייע או לפחות להעביר בתיאום גם ציוד רפואי וגם ערכות בדיקה, ולתאם את המחסומים שהרשות מציבה בשטחים שהיא אמונה עליהם, ואנחנו די נתקלים בדלתות סגורות.
שי קרמונה: כפועל יוצא, גם בהקשרים האלה של כל מה שקשור לעולם הרווחה והטיפול בסוף בפרט.
שי קרמונה: זה הומניטרי, בראש סדר העדיפויות, חוצה גבולות, חוצה סכסוכים.
שי קרמונה: אין פה בכלל עניין של דילמות בהקשר הזה.
שי קרמונה: זה נמצא בראש סדר העדיפויות גם של הארגון וגם בכלל, ואני אשמח אם אופיר יתייחס בפרקטיקה של היום-יום, מה קורה היום בפועל בהקשר הזה.
אופיר שמא: צוהריים טובים, אני אתמקד רגע באמת בתופעה שעליה התכנס הדיון, של הילדים בצמתים.
אופיר שמא: תראו, זה משהו שמלבד עכשיו להצטרף לקריאות שכבר נקראו כאן, שיכול להיות שאם הכנסת תוכל לתת איזושהי אמירה גם למול הרשות הפלסטינית, של איך אנחנו מתאמים את הטיפול בהם, מכיוון שמה שקורה היום זה שמגיעה משטרת ישראל במאמציה שלה, מה שהיא יכולה לעשות, היא מעבירה אותם, ההורים ממתינים להם בדרך כלל ולוקחים אותם משם.
אופיר שמא: מקרים שהם מקרי קיצון, ואני עד להם לא מעט כי אנחנו עובדים מאוד מאוד בצמידות גם לדינה, גם לחוה, גורמי משרד הרווחה מן הסתם, ואנחנו מכירים את זה, אבל יש פה איזושהי בעייתיות מאוד גדולה.
אופיר שמא: אנחנו לא יכולים לקחת את הילדים שהם תושבי הרשות הפלסטינית, שכל מה שנאמר כאן, אפשר לחתום עליו בשתי ידיים, גם כאבא וגם כעובד סוציאלי שמכיר קצת את החוקים והתקנות.
אופיר שמא: אנחנו בצניעות צריכים גם להבין מה הן המגבלות ומה הן היכולות שלנו כרגע.
אופיר שמא: אם היכולות האלה קצת יגדלו בהיבט של התיאום, אז אני חושב שאנחנו נוכל לסייע לילדים האלה הרבה יותר.
אופיר שמא: כרגע מה שנעשה זה בתוך ישראל.
אופיר שמא: מקרי קיצון כמו שחוה כבר אמרה, ואין לי סיבה לחזור אבל אני אעשה את זה בכל זאת.
אופיר שמא: בתוך ישראל מקרי הקיצון מטופלים, ומטופלים טוב.
אופיר שמא: הם מגיעים לקלט חירום, הם מקבלים את הטיפול שהם צריכים לקבל, והטיפול, צריך להגיד, הוא טיפול חירומי לילדים שאינם תושבי מדינת ישראל.
אופיר שמא: אני לא מתייחס כרגע לילדים שהם כן תושבי מדינת ישראל מהסיבה הפשוטה שאנחנו במינהל האזרחי, זה לא המנדט שלנו, זה לדיון שלא קשור אלינו, אבל אני יכול להגיד כן שמקרי הקיצון מטופלים על ידי הרווחה, מטופלים בצורה טובה ומטופלים באופן זמני.
אופיר שמא: אם הכנסת תוכל לבוא באיזושהי קריאה שהיא קצת יותר משמעותית, שנותנת לנו איזושהי יכולת לתיאום קצת יותר טוב, אני חושב שזה דבר שיבוא בשירות אותם ילדים וזה יעזור לנו מאוד.
אופיר שמא: מבחינתי זה הכול ואני אשמח לקבל איזושהי בשורה מהוועדה.
יוסף ג'בארין: אופיר, התייחסת לעניין הרווחת, אני מניח בגלל שזה בתחום אחריותך, לעניין הילדים.
יוסף ג'בארין: השאלה מה לגבי אותם קבלנים.
יוסף ג'בארין: השאלה לשניכם כנציגי המינהל האזרחי.
יוסף ג'בארין: קודם כל האם יש לכם מידע לגבי אותם קבלנים, אותם מעסיקים ששולטים בעניין הזה?
יוסף ג'בארין: האם יש לכם מידע האם הם מהרשות הפלסטינית?
יוסף ג'בארין: האם הם אזרחים בישראל?
יוסף ג'בארין: האם יש שיתופי פעולה משני צידי הקו הירוק?
יוסף ג'בארין: מה המידע שיש לכם בנושא?
אופיר שמא: מאוד קשה לעלות על אדם שמעסיק צד שלישי או רביעי, ילדים בצמתים.
אופיר שמא: מאוד קשה לדעת ולהגיד, זה עושה ככה או אחרת, מה גם שהדברים האלה בדרך כלל יושבים אצל גופי האכיפה, קרי משטרת ישראל ופחות אצלנו.
אופיר שמא: אני חושב שאתה מאוד צודק מהבחינה הזאת שצריך לתפוס את הנחש מהראש ולא מהזנב, כיוון שמשם בסוף יבוא הפתרון לתופעה הזאת, אבל לשאלתך אם באופן ממוקד, אז התשובה היא לא.
אופיר שמא: אנחנו לא יודעים להגיד מצד שלישי או רביעי על מישהו שמעסיק או לא ילדים בצמתים.
יוסף ג'בארין: האם אתם מודעים לאותו צוות מיוחד שפועל במשרד המשפטים להתמודדות?
אופיר שמא: בהחלט.
יוסף ג'בארין: לנו יש נימה של אכזבה שהנושא הזה נידון לפחות עשור לפי הפרוטוקולים של הוועדה הזאת, ועדיין לא מרגישים בשטח שיש הצלחה.
יוסף ג'בארין: יכול להיות שזה אולי גלים, היה גל מסוים שטופל ויכול להיות שעכשיו הגל הזה חוזר, אבל זה מחייב התמודדות יותר מבצעית שבינתיים לצערי לא רואים אותה.
אופיר שמא: אני מראש מצטער על מה שאני עומד להגיד, אבל אני חושב שהדבר הזה צריך לצאת, יכול להיות כהנחיה, יכול להיות עם לוחות זמנים כמשהו שכולל את כל הגופים, כל אחד בתחום אחריותו.
אופיר שמא: זה לא מספיק לבוא באופן דקלרטיבי ולהגיד, אנחנו צריכים שתהיה יותר אכיפה, כי כן, אנחנו צריכים שתהיה יותר אכיפה.
אופיר שמא: אני חושב שצריך פה לבוא עם משהו שהוא קצת מעבר, של לוחות זמנים, של איזה אכיפה רוצים, של מה המשימות, כיוון שמשימות שיוצאות מוועדת הכנסת זה משימות שיבוצעו, וזה כבר לא ברמת הצהרה אלא ברמת ביצוע, ואז ניתן לעשות איזשהו פולו-אפ ולהבין איפה אנחנו נמצאים מבחינת הביצוע של אותן משימות.
אופיר שמא: אני חושב שזה הפתרון, אם שואלים אותי.
אופיר שמא: תודה.
יוסף ג'בארין: טוב, תודה רבה לכם.
יוסף ג'בארין: משרד המשפטים, דינה, אני מניח שהיית איתנו.
יוסף ג'בארין: שמענו את המשרד לביטחון פנים, גורמי המינהל האזרחי, משרד העבודה והרווחה.
יוסף ג'בארין: אני חייב לומר לך, התשובות לא משביעות את הרצון, בלשון המעטה.
יוסף ג'בארין: עדיין אני לא שומע על התארגנות מעשית, הייתי אומר מבצעית, כדי למגר את התופעה הזאת.
יוסף ג'בארין: זה אומר שעל כתפיכם במשרד המשפטים בתור המשרד שיוביל אותו צוות בין-משרדי, יש אחריות גדולה, בין השאר גם ללחוץ כדי להגביר את מערך האכיפה במיוחד בקרב המשטרה.
יוסף ג'בארין: בסופו של דבר הם אלה שיכולים להתמודד עם הסוגיה הזו ברמה הפלילית.
יוסף ג'בארין: אני גם העליתי את השאלה לגבי אותם קבלנים, אותם מסיעים.
יוסף ג'בארין: נראה שיש כאן איזשהו שיתוף פעולה משני צדדיו של הקו הירוק, ויש מערך של התארגנות גם של הסעות ואולי גם של שינה וכדומה.
יוסף ג'בארין: תוכלי אולי לשתף אותנו מה בכוונתם בתקופה הקרובה לעשות כדי אולי להגביר הילוך בנושא הזה של התמודדות עם התופעה, בהתחשב גם בדברים הקשים שנאמרו כאן על ידי חברי הכנסת?
דינה דומיניץ: תודה, יושב-הראש.
דינה דומיניץ: אני שמעתי כמובן את כל הדברים ואני חייבת לומר שאני לא באתי כדי להרגיע.
דינה דומיניץ: אני בעצמי רחוקה מלהיות רגועה מהתופעה הזאת.
דינה דומיניץ: זה באמת מדיר שינה גם מעיניי, באמת אחת מהתופעות הקשות.
דינה דומיניץ: אתה צודק שאפשר היה לעשות הרבה יותר.
דינה דומיניץ: נעשו מאמצים אבל בהחלט יש מקום להגביר הילוך ולהתמקד בזה.
דינה דומיניץ: כמו שאמרתי קודם, מה שאני חושבת שאנחנו נעשה, אנחנו מצרפים אלינו את הכוחות בהחלט המשמעותיים גם של כפיר, של מיכל גולד, מתאמת עבריינות נוער, ואנחנו נשמח להיעזר גם בכנסת ובוועדה שיסייעו לנו גם להמשיך להפעיל לחץ ומעקב בהמשך.
דינה דומיניץ: אנחנו נביא את הדברים גם בפני צוות האכיפה.
דינה דומיניץ: זה צוות שמתנהל ברשות המשנה למנכ"ל משרד לביטחון פנים, מר אליעזר רוזנבאום, ועוסק בדיוק בנושאים האלה של אכיפה, ולכן אנחנו נבקש דיון ספציפי על זה ביחד עם כל השותפים.
דינה דומיניץ: אנחנו ננסה בהחלט להגביר הילוך ולהתחיל בצעדים מעשיים בכיוון האכיפה לפחות.
דינה דומיניץ: נתחיל בזה ונראה כיצד אנחנו מתקדמים.
יוסף ג'בארין: מה בדיוק המנדט של אותו צוות?
יוסף ג'בארין: אתם אמורים לקבוע מסקנות איך להתמודד עם התופעה?
יוסף ג'בארין: מה המשימה של הצוות?
דינה דומיניץ: הצוות הזה בעצם מגבש המלצות, וככל שהוא מגיע להמלצות שיש בהן צורך במשאבים נוספים, כוח אדם, תיקוני חקיקה למשל, כל הדברים האלה יובאו בפני ועדת המנכ"לים.
דינה דומיניץ: יש ועדת מנכ"לים שיושבת לנושא המאבק בסחר בבני אדם.
דינה דומיניץ: ככל שוועדת המנכ"לים תאשר את ההמלצות והתקציב, שאנחנו כמובן נצטרך גם את תקציב המדינה בשביל זה, אבל התוכנית בעצם היא להביא את הדברים חזרה להחלטת ממשלה.
דינה דומיניץ: ככל שההמלצות יהיו אופרטיביות ברמה של תפקידים, אנחנו נצטרך את הסיוע גם של הוועדה כדי בעצם לקדם תוספת משאבית.
דינה דומיניץ: אני חושבת שיש לנו הרבה מה לעשות לפני שאנחנו מגיעים גם לשלב של המשאבים.
דינה דומיניץ: יש גם הרבה מה לעשות ברמת התיאום בשטח ושיתוף הפעולה גם פנימה בתוך הממשלה, בתוך הגופים השונים הרלוונטיים וגם החוצה כלפי הרשות הפלסטינית, ואולי גם ארגונים שונים כמו יוניסף שהזכירה חוה, לנסות לגייס גם אותם לסייע בדבר הזה.
דינה דומיניץ: בסופו של דבר המטרה היא להביא את המסקנות בפני ועדת המנכ"לים, לאשר אותן ובעצם להבנות את תורת הלחימה, אם אפשר לקרוא לזה ככה, כלפי התחום הזה.
יוסף ג'בארין: יש צפי של מתי הוועדה שלכם תוכל לגבש מסקנות בנושא?
דינה דומיניץ: אנחנו מקווים שבדצמבר נוכל לכנס את ועדת המנכ"לים ולהביא בפניה לפחות את המלצות הביניים של כל הצוותים.
דינה דומיניץ: יש לנו כמה צוותי עבודה, צריך להבין.
יוסף ג'בארין: הכוונה שלי, הצוות שעוסק בנושא של קבצנות ילדים.
דינה דומיניץ: אז גם מסקנות הביניים לפחות יובאו במהלך דצמבר לישיבת ועדת המנכ"לים.
יוסף ג'בארין: אוקיי, תודה רבה לך, דינה.
יוסף ג'בארין: אנחנו נמשיך ללוות את הסוגיה הזו.
יוסף ג'בארין: אני מניח שנקיים גם דיון מעקב.
יוסף ג'בארין: דצמבר זה יהיה זמן טוב לעשות את זה ולעמוד גם על ההתקדמות שלכם והגשת דוח הביניים.
יוסף ג'בארין: אנחנו נשמע את נציגת המועצה הלאומית לשלום הילד, כרמית.
כרמית פולק: שמעתי את הדברים של כולם.
כרמית פולק: כן חשוב לי מאוד להגיד שאני באמת מעריכה את העבודה של דינה וחוה ונילי ומיטל, ואנחנו עובדים איתם בשיתוף פעולה הדוק בכל כך הרבה נושאים.
כרמית פולק: אני יודעת באמת שהכוונות הן טובות.
כרמית פולק: אני חייבת להגיד שכל מה ששמעתי כאן קצת מדכא אותי.
כרמית פולק: אני נמצאת בדיונים האלה כבר כמעט 11 שנים.
כרמית פולק: מעבר לזה שכבר הייתה ועדה בין-משרדית שכבר גיבשה המלצות, שכבר היה פיילוט שהם בעצמם סיפרו עליו, למה אנחנו כל הזמן באותה נקודת זמן?
כרמית פולק: יפעת שאשא ביטון הלכה להיפגש עם המתאם ברשות הפלסטינית.
כרמית פולק: לא התקדמנו.
קריאה: עם שר הרווחה.
כרמית פולק-כהן: משרד הרווחה ברשות הפלסטינית.
כרמית פולק-כהן: לא התקדמנו.
כרמית פולק-כהן: יכול להיות שאנחנו צריכים לחשוב על פתרונות אחרים.
כרמית פולק-כהן: יכול להיות שאנחנו צריכים לנקוט בגישה אחרת.
כרמית פולק-כהן: אם אנחנו כל הזמן חוזרים לנקודה הזאת שבה אין שיתוף פעולה מצד הרשות, לא יכול להיות שזה ימשיך להיות כל הזמן הפתרון המיוחל, כי זה לא נותן מענה ועדיין אנחנו פוגשים את הילדים האלה בצמתים, ואנחנו חושבים שזו רק תופעה של ניצול אבל מדובר פה גם בתופעה של אלימות קשה.
כרמית פולק-כהן: אנחנו שמענו גם על תופעות של פגיעות מיניות קשות.
כרמית פולק-כהן: הרבה פעמים הילדים האלה לא חוזרים הביתה ואז הם משוכנים בכל מיני בתים נטושים וכו'.
כרמית פולק-כהן: הייתה כבר ועדה בין-משרדית.
כרמית פולק-כהן: קחו את ההמלצות ותיראו אם אנחנו צריכים לפעול אחרת.
כרמית פולק-כהן: אחד הדברים שאמרת זה באמת קשור לקבלנים.
כרמית פולק-כהן: אני חושבת שהאכיפה פה היא קריטית.
כרמית פולק-כהן: הישועה לא תבוא מלתחקר את הילדים או לשאול את הילדים, כי הילדים האלה הם מפוחדים.
כרמית פולק-כהן: הם ממש חרדים לחיים שלהם ולחיים של המשפחות שלהם שם.
כרמית פולק-כהן: הרבה פעמים נשמעים סיפורים על זה שהילדים מפחדים שיצאו נגד הקבלן ובסופו של דבר מי שיפגע זה המשפחה שלהם שמחכה להם מעבר לקו.
כרמית פולק-כהן: צריכים לעשות פעולות אכיפה יזומות.
כרמית פולק-כהן: המשמעות היא כן לחכות, לארוב לאנשים האלה.
כרמית פולק-כהן: הילדים האלה לא מגיעים משום מקום והם לא משתכנים בשום מקום.
כרמית פולק-כהן: איפה רשויות האכיפה?
כרמית פולק-כהן: אני אומרת שוב, אני מעריכה את מיטל ואת כל מי שדיבר, אבל להגיד עוד פעם שזה לא מסתדר כי אין לנו תיאום?
כרמית פולק-כהן: הבנו את זה כבר.
כרמית פולק-כהן: להגיד את האמת?
כרמית פולק-כהן: הלוואי והייתי יכולה להיות אופטימית שיהיה תיאום, אבל המציאות טופחת לנו חזור ושנה על הפנים ואין תיאום ואין שיתוף פעולה, אז צריך לחשוב איך אנחנו כאן בתוך מדינת ישראל, כשהתופעה הזאת קורית אצלנו בבית, מטפלים בתופעה הזאת, ואם זה דורש יותר אכיפה וכן פעולות יזומות, ואני מודעת לזה שאנחנו נמצאים בתקופה מאוד מאוד מאתגרת במובן הזה, אבל אנחנו גם יודעים שלתופעה הזאת יש זמנים שהם זמנים שבהם התופעה מתגברת, אז אלה זמנים שבהם משטרת ישראל, לעניות דעתי, צריכה לשנס מותניים ולהגיד, פה אנחנו עושים פעולות יזומות, אורבים לא בצמתים אלא במקומות המעבר.
כרמית פולק-כהן: הרי למשטרת ישראל יש מודיעין.
כרמית פולק-כהן: הם אמורים לדעת איפה הדברים האלה קורים.
כרמית פולק-כהן: אני חושבת שהגיע הזמן שפשוט נחשוב על פתרונות אחרים ולא כל הזמן נקווה ונייחל לשיתוף פעולה ממקום שלצערי, שוב, במשך שנים לא מגיע.
יוסף ג'בארין: כרמית, חשוב לי לצורך גם הפרוטוקול, התייחסת למסקנות שהיו קיימות קודם?
יוסף ג'בארין: אולי תתייחסי לזה, כי גם חשוב לנו לרשום את זה בפרוטוקול.
כרמית פולק-כהן: אם אני לא טועה, הייתה בשנת 2011 ועדה בין-משרדית.
כרמית פולק-כהן: לדעתי זה משהו שעלה כבר בדיונים של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.
כרמית פולק-כהן: זה עלה גם כחומר בעבר.
כרמית פולק-כהן: אני ראיתי, אני מניחה כמו כולם, את המסקנות.
כרמית פולק-כהן: היו שותפים בוועדה הבין-משרדית הזאת כל הגופים שדינה ציינה ששותפים גם היום, פחות או יותר כמובן, והגיעו למסקנות.
כרמית פולק-כהן: יכול להיות שתגידי לי, המסקנות האלה כבר לא רלוונטיות, אבל אני פשוט לא רוצה שנגיע שוב לאותן מסקנות, כי בעצם כל מה ששמעתי כאן בדיון זה שאנשים מאוד מאוד רוצים למגר את התופעה ופועלים כדי למגר אותה, אבל אולי פשוט פועלים שוב באותה דרך.
כרמית פולק-כהן: אני כל הזמן שומעת על שיתוף פעולה ועל איך הוא לא מתממש, ושבלי שיתוף הפעולה הזה אנחנו לא נצליח למגר את התופעה.
כרמית פולק-כהן: בינינו, אני אומרת שוב, אני לא בטוחה שנצליח ליצור שיתוף פעולה, אז חייבים עכשיו לייצר אלטרנטיבות.
יוסף ג'בארין: התייחסת ליוניסף ואולי לאיחוד האירופי.
יוסף ג'בארין: היה לכם מאמצים אל מול יוניסף בתור החברה האזרחית?
כרמית פולק-כהן: לא.
כרמית פולק-כהן: אנחנו מקבלים את הפניות האלה מאזרחים שבעצם פוגשים את הקטינים האלה.
כרמית פולק-כהן: בהתחלה היינו באמת פונים לרווחה.
כרמית פולק-כהן: כשראינו שהם, לצערי, ואני שמעתי אותם, גם לצערם, חסרי אונים פחות או יותר, אנחנו כן פונים למשטרה.
כרמית פולק-כהן: אני אומרת שוב, גם זה לצערי, כי במרבית המקרים גם המשטרה עומדת חסרת אונים מול התופעה, ויוצא מצב שהם פשוט מחזירים את הילדים לרשות ואז הילדים האלה פשוט יום למוחרת חוזרים לכביש אחרי שאני לא יודעת מה הם עברו כי הם לא הצליחו להביא את הכסף שהם צריכים להביא, אז במובן הזה אין לי איזה בשורה.
יוסף ג'בארין: אני אולי אשאל אותך בסוף רק שאלת סקרנות כדי שאנחנו נוכל גם לתכנן את צעדינו.
יוסף ג'בארין: בתור מי שעוסקים בתחום הזה של זכויות הילד, האם יש גורמים בין-לאומיים שאת חושבת שפנייה אליהם יכולה לסייע כאן, בהתחשב גם אולי בעניין היעדר התיאום כיום?
כרמית פולק-כהן: שוב, אני באמת לא יודעת.
כרמית פולק-כהן: אני יודעת שגם בתקופת הקורונה היו לנו כל מיני סיטואציות של ילדים, שפנו למועצה מהרשות.
כרמית פולק-כהן: ניסיתי לפנות לכמה גופים של החברה האזרחית, שאני יודעת שמטפלים ונותנים מענה לסוגיות שונות גם של אוכלוסייה שהם לא אזרחים או תושבים של ישראל, ולצערי הם היו חסרי אונים בהקשרים שונים אחרים, אז אני לא מאמינה שהם יוכלו לתת את הפתרון.
כרמית פולק-כהן: אני כן מאמינה שזה משהו שהממשלה צריכה לקבל על עצמה, ולקבל על עצמה בתוך הבית, איך אנחנו מטפלים בתופעה הזאת כאן.
כרמית פולק-כהן: לא לחשוב שנוכל לפתור את הבעיה שם או מול מי ששם.
כרמית פולק-כהן: שוב אני אומרת, יותר ממה שיפעת עשתה, שזה ממש לנסוע לרשות ולהיפגש עם הגורמים, אני לא יודעת איך הדברים האלה, ואתה שומע גם את חוה אומרת שהיא עובדת עם רננה שהיא מהמחלקה הבין-לאומית במשרד הרווחה, והם אמרו לך, אנחנו פונים לכל הגורמים האפשריים, ללא מענה.
יוסף ג'בארין: אני שואל לצורך גם לראות מה אופציות עבודת ההתמודדות.
יוסף ג'בארין: אני כמובן יכול גם לקחת על עצמי פנייה לרשות הפלסטינית בעניין הזה, אבל בינתיים המנדט של הוועדה הוא אל מול משרדי הממשלה כאן, ואנחנו נרצה שהם יפעלו ביעילות בנושא הזה בהתחשב בקשיי התיאום, אבל גם ללא קשר, כי עד לפני אולי 120 ימים היה תיאום, וגם אז התוצאות בשטח לא הראו שבהחלט קיימת התמודדות ראויה עם התופעה המסוכנת.
יוסף ג'בארין: שוב, חברי הכנסת כאן נתקלים בזה באופן יומי ולכן אני בטוח שהסוגיה הזו תמשיך בצדק כמובן להעסיק אותנו גם בתקופה הקרובה.
יוסף ג'בארין: אלה באמת מראות מזעזעים של אותו ניצול, חשיפה להתעללות, סכנת חיים שאני רואה כשהילדים הללו קופצים בין רכב לרכב גם כאשר הרמזור נהיה ירוק ויש תנועה של רכבים.
יוסף ג'בארין: זה פשוט מצב שלא יוכל להימשך.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לך, כרמית.
יוסף ג'בארין: האמת היא שאנחנו נתקלים בקשיים בזום ובאמת חבל, כי היו לנו גם דוברים גם ממשרדי הממשלה וגם מהשלטון המקומי, רשויות מקומיות, וחבל שכנראה בגלל התקלה הטכנית אנחנו לא מצליחים לשמוע אותם.
יוסף ג'בארין: מה שאמרתי בדיון אני גם מדגיש, שנצטרך לקיים דיון המשך גם בגלל חשיבות הסוגיה הזו וגם בהתחשב בקושי הטכני שאנחנו מזהים.
יוסף ג'בארין: אני רוצה קודם כל באמת להודות לשותפים בדיון, לחברי הכנסת שהשתתפו בו והביעו את מורת רוחם וגם את הזעזוע שלהם אל מול מה שהם רואים, וגם השמיעו קול חזק אל רשויות המדינה, רשויות אכיפת החוק כדי לפעול בעניין הזה.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לסיים בנימה הזו ולומר שהדברים ששמעתי אינם מניחים את הדעת ואנחנו עדיין לא מזהים התארגנות מתאימה למיגור התופעה הזו.
יוסף ג'בארין: מכאן הקריאה שלנו אל גורמי הממשלה, אל גורמי אכיפת החוק, אל המשטרה, לפעול ברמה המבצעית הנדרשת כדי למגר את התופעה הזו.
יוסף ג'בארין: מדובר בתופעה מזדעזעת שנהיית חלק מחיי היום-יום.
יוסף ג'בארין: לא מדובר בתופעה שולית, והיא חושפת את הילדים לסכנות רבות, תופעה שגוזלת את ילדותם של הילדים הללו.
יוסף ג'בארין: זה כמובן בניגוד לחוק בישראל אבל זה גם בניגוד לאמנה הבין-לאומית לזכויות הילד שעליה גם חתומה מדינת ישראל, לכן הוועדה מוחה נגד אוזלת היד של רשויות המדינה בטיפול בבעיה.
יוסף ג'בארין: הוועדה הזו דנה בנושא זה מזה כמעט עשר שנים ולא רואה התמודדות כפי שנדרש איתה, ולכן התופעה הזו נמשכת ואנחנו פוגשים אותה כמעט באופן יומי באזורים רחבים בארץ.
יוסף ג'בארין: הוועדה קובעת שיש לחזק את שיתוף הפעולה בין כל גורמי הממשלה הרלוונטיים, משרד הרווחה, משטרת ישראל, גם מתאם הפעולות בשטחים, המינהל האזרחי, משרד המשפטים.
יוסף ג'בארין: הוועדה מודעת לאותו צוות בין-משרדי שהוקם בתחילת השנה.
יוסף ג'בארין: רשמנו לפנינו את הצפי שלקראת דצמבר יוגשו לפחות המלצות ביניים לצוות המנכ"לים להתמודדות עם הסוגיה, ואנחנו בדיון ההמשך נרצה לעקוב וכמובן לשמוע את ההמלצות.
יוסף ג'בארין: לגבי משטרת ישראל ורשויות אכיפת החוק, לרבות משרד המשפטים, אין ספק שהדרישה שלנו לפעול לאכיפה מחמירה בכל הכלים האפשריים והכלים הלא קיימים, הוועדה יודעת שהם קיימים, בפעולות יזומות כנגד מעסקי הילדים, כנגד הקבלנים שמפתחים תעשייה מאוד קשה של קבצנות ילדים.