GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חוה לוי: כן צריך לקחת בחשבון, הייתי צריכה להגיד את זה קודם, שבמקום שהנתונים לא מתגבשים אלה המקומות שאו הייתה אופציה 'אחר' או 'לא ידוע' וחלק מה'לא ידוע' פשוט נשאר פתוח ולכן המספרים לא תמיד מתאזנים, אבל היו מקומות שפשוט עשינו את התרגיל החשבונאי כדי שזה יהיה ברור.
חוה לוי: בנושא של הגורם המפנה, כמו שאמרתי, המשטרה היא הגורם העיקרי, וזה מאוד משמח אותנו, אפרופו ההערה קודם של המקרים שנחקרים במשטרה ולא מופנים למרכזי הגנה.
חוה לוי: המשטרה משקיעה הרבה מאוד במקרים שמגיעים אליה להפנות אותם ישירות מהמשטרה ואנחנו רואים אותם באופן קבוע מדי שנה כגורם העיקרי שהוא מפנה.
חוה לוי: עדיין בנושא של מעל גיל 14 יש לנו עבודה לעשות.
חוה לוי: כמובן שהרווחה היא כתובת מאוד משמעותית בהפניה והחינוך.
חוה לוי: החינוך הוא הגורם המדווח גם באופן קבוע בכל הסוגיות של חובת הדיווח לעו"סים לחוק הנוער וגם בעניין הזה מקרים מגיעים אלינו דרך החינוך.
חוה לוי: אני חושבת שזה נתון שהוא מאוד חשוב.
חוה לוי: ציינתי קודם ואני חוזרת ומציינת את הנתון הזה, ואני מאוד אשמח אם נצליח להעלות אותו, של הפניות העצמיות, גם של בני משפחה וגם של קטינים במשפחה.
חוה לוי: אני חושבת שזה מאוד חשוב.
חוה לוי: אם נתייחס עוד לשקף האחרון של הפעולות שנעשות בתוך מרכז ההגנה, אתה רוצה שאני אתייחס לזה?
יוסף ג'בארין: אני חושב שיש לנו לגבי פעולות, אלא אם זה יעלה אחר כך.
יוסף ג'בארין: בתחילת דברייך דיברת על עלייה בפניות, אז את מזהה בעצם עלייה יחסית לשנים קודמות?
חוה לוי: אנחנו רואים מדי שנה עלייה.
חוה לוי: אני לא בטוחה מה יהיה מצבנו בשנת 2020, אנחנו בדקנו במרץ-אפריל וראינו קצת דאגה בשל הקורונה.
חוה לוי: למרות שהמרכזים מתחילת הדרך הוחרגו ועבדו כרגיל, אז ראינו קצת בעיה בעניין הזה.
יוסף ג'בארין: בעיה במובן הזה של ירידה?
חוה לוי: אנחנו ראינו ירידה, כן.
חוה לוי: אנשים פחדו לצאת מהבית למרות שהיו פניות ותואמו הגעות למרכזים וברגע האחרון היו ביטולים.
חוה לוי: כשכבר היו כן מקרים שהיה צריך לטפל בהם הם הגיעו.
חוה לוי: ראינו את הקצוות, את אלה שאמרו שלא חשוב אם עכשיו האזור שלנו הוא בסגר או במצב של הגבל אנחנו בכל זאת נגיע והיו את אלה שפחדו ולא הגיעו, אבל על זה בטח נדבר כשנסכם את 2020.
חוה לוי: אני אומרת שמדי שנה כן ראינו עלייה, כולל בשנת 2019, ראינו עלייה בנתונים ובפניות למרכזי ההגנה ובהגעה למרכזים ואני מקווה שהמגמה הזאת תמשיך.
יוסף ג'בארין: יש לי שאלה לגבי הנגשת השירות לחברה הערבית.
יוסף ג'בארין: אז קודם כל יש את המרכז בנצרת, אני מניח שהצוות שם הוא צוות ערבי לרבות הרופא, אם תוכלי להתייחס לזה, אבל גם דיברת על באר שבע ופניות מהאוכלוסייה הערבית הבדואית, האם בבאר שבע יש צוות שיכול לתת את השירות ואת המענים גם בשפה הערבית?
חוה לוי: אני אתחיל רגע במה שיש.
חוה לוי: בנצרת יש צוות שהוא כולו דובר ערבית, אבל יש לנו גם חוקרת ילדים דוברת עברית כי צריך לציין שהמרכז לא סוגר את שעריו בפני דוברי העברית ויש כאלה שכמובן מגיעים ומקבלים שירותים, יש גם חוקרת דוברת עברית וגם חוקרת דוברת ערבית וזה מאוד משמעותי.
חוה לוי: אמרתי קודם שאנחנו עשינו תהליך של חשיפה, אז אני אתן רגע גם את הנתונים של החשיפה של הצוות בנצרת.
חוה לוי: יש 3,020 עוקבים קבועים כשהמספר עולה מדי יום, הם ממש רואים מדי יום עלייה בעוקבים.
חוה לוי: בעקבות סרטונים שנעשו ופוסטים אז הייתה חשיפה ל-5,574,353 חשיפות, שזה נתון מרשים ביותר ומאוד מאוד מרגש בעיניי.
חוה לוי: אנחנו רואים עלייה באחוז הגברים שעקבו אחרי הדף, 4% של עוקבים בני נוער.
חוה לוי: זאת אומרת אנחנו כן רואים עניין בעניין הזה והצוות בנצרת כל הזמן מכניס עוד ועוד נתונים.
חוה לוי: אני חושבת שזה נורא משמעותי.
חוה לוי: הצוות מכניס נתונים, אגב נצרת, אבל הוא גם בעצם מעביר מידע על קיומם של מרכזים נוספים, כולל יש קו טלפון של כוכבית 91, אני לא זוכרת את ההמשך, כרגע, אני מתרגשת, אני אגיד אחר כך.
חוה לוי: הוא מפנה דרך המספר גם למרכזים אחרים על פי האזור על מנת להנגיש את השירות.
חוה לוי: גם במרכזים אחרים יש לנו עובדים דוברי ערבית כחלק מהצוות הקבוע.
חוה לוי: בחיפה, בצפת, יש לנו עובדים דוברי ערבית.
חוה לוי: במרכזים שבהם אין לנו את זה - - -
יוסף ג'בארין: שאלתי לגבי באר שבע.
חוה לוי: בבאר שבע.
חוה לוי: אמרתי, במרכזים שאין לנו את זה, ואתה כל פעם מקדים אותי, אדוני היושב ראש, תודה על העזרה, במרכז בבאר שבע באמת אין לנו דובר ערבית.
חוה לוי: ככל שנדרש בחקירות ילדים יש חוקר ילדים דובר ערבית והשירות לחקירות ילדים משתמש בו ומפנה אותו ואני מניחה שירדנה תתייחס גם בעניין הזה.
חוה לוי: האמת שאפשר להגיד את זה בכל מקום, ככל שנדרש דובר ערבית או שנסתייע בתרגום שעומד לרשותנו בעניין הזה, של גורמים מתרגמים, אגב גם לשפות אחרות, יש לנו עוד שפות שמאתגרות בתוך המרכזים, או שיגיע איש צוות שזאת שפתו ו הוא יוכל להשתמש בה.
יוסף ג'בארין: אני שאלתי גם לגבי באר שבע, אנחנו מדברים על אוכלוסייה של כרבע מיליון תושבים.
חוה לוי: עניתי, אמרתי שבבאר שבע אין דובר ערבית.
יוסף ג'בארין: לפי הסטטיסטיקה שאני מכיר ממש מחציתם הם קטינים, מתחת ל-18, כמובן בנוסף למצב הסוציואקונומי שם, מכאן הצורך להנגיש את השירות בבאר שבע.
יוסף ג'בארין: אני מבין ממך שגם הרופא אינו דובר ערבית שם.
חוה לוי: נכון.
יוסף ג'בארין: ובמיוחד אם את מזהה עלייה בפניות לשם אז זה ודאי קושי שצריך לתת עליו מענה.
חוה לוי: אני מסכימה איתך.
חוה לוי: הצוות בבאר שבע הוא לא דובר ערבית ואני מסכימה איתך שזו סוגיה שנצטרך לתת לה מענה קבוע.
חוה לוי: אנחנו נותנים מענה לכל מקרה, לא ייצא ילד או לא ייבדק ילד או לא ייחקר ילד שלא מבין מה שואלים אותו או מה מדברים איתו.
חוה לוי: אבל אני מסכימה איתך.
יוסף ג'בארין: מה את יכולה לעשות בעניין הזה?
חוה לוי: אנחנו נבדוק את האפשרויות בתוך המשרד וגם נעשה את זה בהידברות עם המשרדים האחרים כי לא הכול הוא רק במשרד הרווחה.
יוסף ג'בארין: טוב, תשובה לא כל כך מספקת, אבל אני מניח שנשמע גם התייחסות מהגורמים האחרים.
יוסף ג'בארין: אני מניח שגם ההמלצות שלנו בטח יהיו בכיוון של הצורך להנגיש את השירות המאוד חשוב והמאוד חיוני לשפה הערבית.
יוסף ג'בארין: שוב, את גם מצביעה על פניות שהולכות וגוברות והאמת היא שזה נושא שמחייב את ההתאמה התרבותית והלשונית.
יוסף ג'בארין: ילד צריך גם איש מקצוע שדובר את השפה שלו באופן מיוחד.
יוסף ג'בארין: אני חושב שתרגום לא כל כך ימלא את הפונקציה המקצועית כאן.
חוה לוי: אדוני היושב ראש, אני רוצה רגע להבדיל בין זה שילד בסוף יפגוש מישהו שמדבר את השפה שלו, הוא לא ייחקר בעברית כשהוא לא מדבר עברית, אין בכלל שאלה בעניין הזה, כמו שזה נכון לגבי ילד שדובר אמהרית או רוסית.
חוה לוי: אני אומרת רק שברור שהסוגיה היא רלוונטית לגבי הצוות הקבוע במרכז ואת זה אנחנו מחויבים לבדוק את הנושא הזה ולראות איזה תשובה אנחנו נותנים שהיא תהיה כן תשובה טובה.
חוה לוי: אני מבינה את מה שאתה אומר, אני לגמרי מסכימה איתך.
יוסף ג'בארין: ירדנה יעקב, אולי את רוצה להשלים מבחינת סוגיית תקן ייעודי לחוקר ילדים בתוך מרכזי ההגנה?
יוסף ג'בארין: חוה, תודה רבה לך.
יוסף ג'בארין: תודה גם החומרים והנתונים שהעברתם.
חוה לוי: בשמחה.
חוה לוי: אני אשמח להתייחס אם יהיו דברים שמופנים אלינו.
יוסף ג'בארין: כן, את נשארת איתנו.
חוה לוי: אז אם תיתן לנו גם את הזכות להתייחס בהמשך אני אעריך את זה, תודה.
ירדנה יעקב: שלום לכולם.
ירדנה יעקב: אנחנו ממסגרת כוח האדם של השירות, שהוא גם ככה לא כוח אדם גדול, נתנו לכל המרכזים חוקרים קבועים.
ירדנה יעקב: בשלב הזה יש לנו בשבעה מהמרכזים חוקרים קבועים ורק באחד מהם אין לנו חוקר קבוע וזה מתייחס למורכבות ובעייתיות מסוימת שהשותפים שלנו מודעים אליה וקבענו שתי פגישות לדיון, שנדחו בגלל השביתה של העובדים הסוציאליים וגם בגלל הקורונה, בתקווה שנצליח לשבת, לדבר, ללבן את הדברים ולתת את המענים על ידי חוקר קבוע.
יוסף ג'בארין: איזה מרכז זה?
ירדנה יעקב: אשקלון.
יוסף ג'בארין: זה קושי שכבר קיים כמה שנים?
ירדנה יעקב: לא, כמה חודשים, מהתקופה האחרונה, שנה אולי.
ירדנה יעקב: לפני זה היו לנו חוקרים קבועים גם באשקלון.
ירדנה יעקב: חשוב לי להדגיש, אדוני היושב ראש, שהיעדר חוקר קבוע לא פוגע במענים החקירתיים שאנחנו נדרשים לספק לילדים והרבה פעמים דווקא זה מאפשר לנו לתמרן ולתת מענים יותר מותאמים, אם זה על ידי חוקרת אישה כשמדובר בילדה, או אם זה על ידי חוקר גבר כשמדובר בילד, או אם זה נחקר מיוחד אז על ידי חוקר מיוחד, כי לא החוקרים שלנו הם חוקרים מיוחדים.
ירדנה יעקב: גם נגיד במרכזים שיש בהם חוקר דובר עברית אז אנחנו יכולים גם לתת בעת הצורך חוקר דובר ערבית שייתן מענה במחוזות שיש בהם.
ירדנה יעקב: לגבי המרכז בבאר שבע.
ירדנה יעקב: בסך הכול בבאר שבע יש לנו שלושה חוקרים בכל האזור הזה ובכל זאת אנחנו נותנים מענה של חוקר קבוע למרכז ההגנה בבאר שבע.
ירדנה יעקב: זה משהו שכביכול נלקח ממצבת כוח האדם שלנו הרגילה וזה מצמצם אפילו את היכולות שלנו לתמרן ולתת מענים בשטח.
ירדנה יעקב: אם אני נותנת חוקר קבוע למרכז הגנה, ויש תמיד שם חוקר קבוע שנותן מענים, ויש לי עוד עובד בחופשת מחלה ועוד עובד שמבקש חופש אז היכולת שלי לתת מענה בשטח לילדים נפגעים בתוך המשפחה, למקרים של עצורים, מאוד נפגעת ולא תהיה אפשרית.
ירדנה יעקב: לגבי דובר ערבית, יש חלק מהמחוזות שאנחנו מתקשים לגייס חוקרים דוברי ערבית.
ירדנה יעקב: בבאר שבע הצלחנו אחרי קושי רב ואיתורים רבים לגייס חוקר דובר ערבית שעובד ונותן מענה גם בשטח וגם במרכז ההגנה.
ירדנה יעקב: לדוגמה באזור תל אביב אנחנו לא מצליחים לגייס חוקרת או חוקר דובר ערבית כבר תקופה ארוכה.
יוסף ג'בארין: כאילו יש תקן לא מאויש?
יוסף ג'בארין: זה המצב?
ירדנה יעקב: יש לנו תקנים, יש לנו הרבה תקנים לא מאוישים.
ירדנה יעקב: לצערי אחוז העזיבה בחקירות ילדים, התייחסתי לזה בוועדה לביקורת המדינה שהייתה לפני שבועיים, הוא גבוה מאוד.
ירדנה יעקב: רק ב-2019 קיבלו מינוי 31.5% מכוח האדם החוקר שלנו.
ירדנה יעקב: היום יש לנו 14 תקנים פנויים לגמרי של חוקרי ילדים ויש לנו שישה תקנים, שישה עובדים שהם בתהליכי הכשרה והם עוד לא קיבלו את המינוי.
ירדנה יעקב: תהליך הכשרה של חוקר ילדים הוא תהליך מאוד ארוך, כולל קורסים, הדרכות פרטניות וגם כולל קבלת מינוי של משרד המשפטים, אז חוקר ילדים חדש או מתחיל יכול להתחיל לחקור, החקירה הראשונה שלו, תהיה רק אחרי בין ארבעה לחמישה חודשים מאז כניסתו לתפקיד.
סונדוס סאלח: יש לכם חוקרות?
ירדנה יעקב: כן, בטח, רוב הצוות שלנו.
ירדנה יעקב: כמו, את יודעת, העובדים הסוציאליים רובן נשים, אז רוב הצוות שלנו מורכב מנשים חוקרות ילדים.
סונדוס סאלח: אז ניתן להם את הקרדיט שהן חוקרות.
ירדנה יעקב: לא שמעתי, סליחה.
סונדוס סאלח: כל הזמן אמרת חוקרים וחוקרים והרוב הן חוקרות, כפי שאני קראתי, אז להגיד שהן חוקרות, מגייסות חוקרות, דווקא זה מעודד את הנשים שם.
ירדנה יעקב: כן, הרוב המוחץ שלנו זה חוקרות ילדים, 90% מהכוח החוקר שלנו וגם מכוח ההדרכה שלנו הוא של נשים.
יוסף ג'בארין: מה שאני יכול להגיד לך שלגבי איוש תקנים, ככל שזה מתקשר לפחות לחברה הערבית, אז אני אשמח לסייע בעניין הזה.
יוסף ג'בארין: אני חושב שהנגישות הלשונית היא מאוד חשובה ואם באמת יש קושי אז יכול להיות שנוכל להעביר את המודעה או את הדרישה הזו לעמותות, לחברה האזרחית, שיוכלו לסייע בעניין הזה.
יוסף ג'בארין: כי חבל, אז אפשר לסייע באיושם.
ירדנה יעקב: אנחנו מאוד נשמח לקבל עזרה בעניין.
ירדנה יעקב: אנחנו מפרסמים בכל מיני אתרים אבל לא מצליחים לאתר דוברי ערבית באזורים מסוימים.
ירדנה יעקב: נגיד במחוז צפון כמעט מחצית מכוח האדם שלנו הוא כוח אדם שדובר ערבית.
ירדנה יעקב: עכשיו יש לנו בתהליכי הכשרה ארבעה עובדים דוברי ערבית במחוז צפון, כי זה המחוז עם האוכלוסייה הערבית הכי גבוהה ברמה הארצית, וגם היתרון של חוקר דובר ערבית שהוא יכול לעשות חקירות בשתי השפות, גם הערבית וגם העברית.
ירדנה יעקב: אז אם נצליח לגייס גם באזורים אחרים זה יהיה מעולה.
יוסף ג'בארין: הקושי שאנחנו מזהים זה בעיקר בדרום, בהתחשב גם במרחק הגיאוגרפי, כאילו לא יכולים לבקש מילד או המשפחה שלו לנסוע שעתיים לנצרת כדי לקבל את השירות.
חוה לוי: אם אפשר להוסיף לעניין הזה את עזרתך, אדוני היושב ראש, אחת הבעיות הגדולות זה שהחברה הערבית עדיין מתקשה לדווח, היא מתקשה לפנות ולספר את הפגיעה המינית שקורית אצלה, ובדבר הזה אנחנו צריכים להשקיע ולשנות ואז היכולת אולי לתת את השירות בשלבים גם יותר מוקדמים.
סונדוס סאלח: אני חושבת שהטענה הזו היא גדולה מדי על החברה הערבית.
סונדוס סאלח: השאלה קודם מה נעשה על מנת להגביר את המודעות, חומר הסברה, חינוך בבתי הספר, בגופים הממשלתיים השונים שנמצאים בחברה הערבית, במשרדים, בבתי הספר, ואחרי זה נדבר אם יש דיווחים או לא.
סונדוס סאלח: אני רוצה להגיד לך שלפני שנכנסתי לוועדה עשינו מין בדיקה קטנה להתקשר למוקדי חירום ולא היה שם מענה בשפה הערבית.
סונדוס סאלח: למרות שהקשתי שאני מבקשת מוקדנית או עזרה בשפה הערבית לא קיבלתי את השירות הזה בשפה הערבית.
סונדוס סאלח: אז לפני שנגיד את הטענות האלה נבדוק האם אנחנו עושים את העבודה כמו שצריך בחברה הערבית.
סונדוס סאלח: אני מדברת על תופעה מאוד מזעזעת, מאוד, אחד מכל חמישה ילדים הוא נפגע פגיעה מינית, שני שליש מהאנשים שנמצאים במרכזי ההגנה הם כתוצאה מפגיעה מינית.
סונדוס סאלח: זו התופעה שצריך לשטח ולאפס אותה, ממש לאפס אותה.
סונדוס סאלח: והדבר הלא מדווח, העולם הלא מדווח הוא עוד יותר מדאיג וזה ברובו נמצא בחברה הערבית, כי מרכז הגנה אחד לא יכול לתת מענה.
סונדוס סאלח: כשהאנשים בטיפת חלב לא מקבלים הכשרה או השתלמות איך לזהות תינוק שעבר פגיעה מינית או ניסיון לפגיעה מינית אנחנו לא יכולים להגיע לאנשים, לתינוקות אלה, לילדים הפגיעים ביותר.
סונדוס סאלח: אני לא רוצה רק לקבל את המקרה בעת שהוא פגיעה מינית, אני רוצה למנוע את הפגיעה הזו.
סונדוס סאלח: יש עוד עבודה שאנחנו צריכות וצריכים לעשות אותה עוד לפני שיגיעו הילדים האלה למקלטים בטיפת חלב.
סונדוס סאלח: ורופאים, רופאי ילדים לא קיבלו הכשרה לזהות ילדים נפגעי מין.
סונדוס סאלח: זה אסוני בעיניי.
סונדוס סאלח: אלה האנשים שבאים במגע עם הילדים שלנו והם לא מקבלים הכשרה, הם לא יודעים לזהות ילד במצוקה וילד לא יכול לדווח.
סונדוס סאלח: וגם ההורים וגם המורים וגם האנשים המבוגרים סביב הילד הזה לא קיבלו שום חומר הסברה, שום הכוונה לזהות, או אם יש מוקד שהוא מדבר בשפה הערבית, מספר המקלטים לא מספק ולא מספיק.
סונדוס סאלח: היעדר הנחיות ברורות בתוך המרכזים האלה, בתוך המוקדים האלה, מחמיר את התופעה ומאפשר קרקע פורייה להמשך והחמרת הפגיעה בקטינים שהם חסרי ישע ואין להם את הכלים לפנות למוקדים אלה.
סונדוס סאלח: אז יש הרבה מה לעשות, הם שקופים למערכת ואין טיפול מספיק והוא לא מספק, לא מבחינה כמותית ולא מבחינת טיב השירות שניתן, לא בשפה העברית ויותר ויותר חמור בשפה הערבית, אין הנגשה למידע הזה בשפה הערבית.
יוסף ג'בארין: חוה, את רוצה להתייחס?
יוסף ג'בארין: אנחנו תיכף גם נשמע מנציגי הארגונים שהם פעילים גם בשטח ונוכל גם לשמוע פידבק מהם, אבל אולי תרצי להתייחס.
חוה לוי: אני מאוד מסכימה עם הדברים שנאמרו, בדיוק לזה אני מכוונת.
חוה לוי: אני חושבת שיש עדיין פער מאוד גדול בנושא הזה ואני חושבת שיש כאן הרבה מאוד נושאים להשלים.
חוה לוי: יחד עם זה אני כן רוצה להגיד, הדיווחים שמגיעים אל עובדים סוציאליים לחוק הנוער על פי חובת הדיווח, שזה ממקום אחר, אבל זה מאוד קשור כאן, אני רואה את הפערים המאוד גדולים שאנחנו מקבלים במקום שבו כולם דוברי ערבית.
חוה לוי: כולם מכירים את התרבות וזה לא זר להם וזה לא משהו שאני צריכה ללמד, אולי אני לומדת מהם, שזה דווקא יותר חשוב, ואני רואה פערים מאוד גדולים בדיווחים, גם כשמדובר ביישובים מאוד גדולים.
חוה לוי: חזקה עלינו שפגיעות, לצערנו הרב, אני מאוד מסכימה עם הדברים שנאמרו, הפגיעות קורות בכל מקום, בכל רמה סוציואקונומית, בכל תרבות, והתפקיד שלנו זה לגמרי לעשות את הכול כדי למנוע את הדבר הזה, שם אנחנו צריכים להיות.
חוה לוי: לזה התכוונתי.
חוה לוי: ככל שאנחנו נוכל לעזור לאנשים גם לראות את הדבר הזה, אבל גם לעשות איתו משהו, כי הרבה פעמים כשאנחנו מגיעים למקרה אנחנו שומעים שידעו עליו קודם.
יוסף ג'בארין: את אומרת שאת מסכימה עם הביקורות, גם הביקורת שהשמעתי קודם.
חוה לוי: אני אומרת שאני מסכימה עם ההערה שהיא העירה, זה עדיין לא מוריד מהעניין, זה שאנחנו רואים פערים מאוד גדולים בדיווחים שמגיעים אלינו מהחברה הערבית, ועדיין יש שמה סוגיות שכן צריכות עבודה.
חוה לוי: זה לא משהו שמוריד בעניין הזה.
חוה לוי: אני לא מאשימה אף אחד, אני רק אומרת שיש כאן עוד הרבה מאוד דברים שאנחנו צריכים להתקדם איתם ואנחנו רואים התקדמות.
חוה לוי: אני מזכירה את הנתונים של המרכז בנצרת.
חוה לוי: אבל כן חשוב להגיד שאין ציפייה שיגיעו רק למרכז בנצרת, כל המרכזים קולטים מכל החברות שמגיעות אליהם ומי שידבר עם הילד ידבר איתו בשפה שמתאימה לו, גם אם אנחנו נצטרך להתנייד עבורו.
יוסף ג'בארין: אבל זה לא בצוות הקבוע.
יוסף ג'בארין: ולגבי רופאים, אני מבין שהרופא הערבי המוכשר הוא רק במוקד בנצרת.
יוסף ג'בארין: שזה אומר שבשאר המקומות אי אפשר לקבל את המענה הרפואי המקצועי בשפה הערבית שזה בוודאי קושי שאת מסכימה איתו.
חוה לוי: אני מסכימה.
יוסף ג'בארין: אז יש לנו את העניין הזה של רופא דובר ערבית, אבל בנגב הצוות, בכלל לא ניתן לקבל מענה, גם של חוקר, גם של עו"ס בשפה הערבית ולכן אין ספק שזה בעייתי מאוד מהבחינה הזו.
יוסף ג'בארין: אני יכול לומר שמרכז ההגנה לא יכול לתפקד בדרום בלי ההנגשה בשפה הערבית.
חוה לוי: מרכז ההגנה מתפקד ונותן שירות - - -
יוסף ג'בארין: לא, הכוונה מתפקד לאוכלוסייה הערבית.
חוה לוי: אני אומרת שהסוגיה של הצוות הקבוע היא אכן סוגיה ואני מבטיחה שאני אביא את זה לדיון בתוך המשרד כדי לעשות חשיבה נוספת על איך אנחנו יכולים להתמודד עם הדבר הזה, עם המגבלות הקיימות.
חוה לוי: ירדנה דיברה קודם על הקושי לגייס חוקרי ילדים, אני יכולה להגיד שבאחד המרכזים אני עיכבתי קליטה של עובד סוציאלי לחוק הנוער עד שתגיע עובדת סוציאלית דוברת ערבית ולא הצלחנו, גם כשפנינו באופן אישי לעובדות ואמרנו להם שיבואו לעבוד וניסינו לפתות אותם בתנאים הטובים לא הצלחנו לגייס עובדים.
חוה לוי: אני לא סתם אמרתי, יש עדיין קושי בעניין הזה ואנחנו עובדים עליו.
חוה לוי: ואני מודיעה לך שאנחנו נמשיך לעבוד על זה.
יוסף ג'בארין: חוה, קודם כל אני שמח על הרצון שלך לקיים אותה חשיבה, שאנחנו כמובן מדגישים את החשיבות שלה.
יוסף ג'בארין: אנחנו נשמח בוועדה לקבל את המסקנות שלכם ואת ההמלצות לגבי הבטחת הנגישות של מרכזי ההגנה בשפה הערבית ונשמח לקבל אולי את סיכום הדברים או את המסקנות ומה שאמרתי, במה שקשור לרשויות נשמח לסייע, ובמה שקשור לגיוס אנשי מקצוע במידת האפשר גם אולי להשתמש בקשרים שיש לוועדה עם עמותות ועם ארגונים שפועלים בתחום הזה.
סונדוס סאלח: ברשותך, אני רוצה להוסיף משהו לחוה.
סונדוס סאלח: זה שאת אומרת שנפגע מיני גם מהחברה הערבית יכול לפנות לעוד מרכזים שהם לא ביישובים שלו או לא מדברים את השפה שלו, זה מאוד מדאיג אותי, מאוד מאוד מדאיג.
סונדוס סאלח: בן אדם במצוקה, אני לא יכולה להרשות לעצמי להוסיף לו עוד חסם, החסם של השפה.
סונדוס סאלח: אם את חושבת שבן אדם במצב רגיש, בקושי החליט שהוא הולך ומדבר על הפגיעה המינית, שזו עוד רגישות בתוך נושא מאוד רגיש בחברה שהנושא הזה רגיש מאוד, ואת עכשיו מצפה מהם שידברו בשפה העברית על הפגיעה המינית שהוא עבר.
סונדוס סאלח: זה יותר מדי.
סונדוס סאלח: זה מנותק מהמציאות ומנותק גם מהמקצועיות.
חוה לוי: אני מבקשת להבדיל רגע.
חוה לוי: הדברים שלי לא מובנים טוב.
חוה לוי: אני מבקשת להבדיל בין מה שאנחנו עושים על מנת להבטיח שיהיה צוות קבוע במרכז, וזה צריך להיות צוות קבוע שיש בו את הנציגים שהם יודעים לעבוד ביחד ולנהל את המקרה ביחד, לבין מי תפגוש המשפחה.
חוה לוי: לא תגיע משפחה דוברת ערבית ותפגוש מישהו דובר בעברית ויעמידו אותה באתגר של השפה.
חוה לוי: יחד עם זה אני רוצה להגיד, אני יכולה לתת לך דוגמה ממקום אחר.
חוה לוי: על אותו קו יש לנו מרכז בנצרת ומרכז בצפת, יש משפחות ערביות שלא תמיד ירצו להגיע לנצרת וכן ירצו להגיע לצפת.
חוה לוי: לפעמים הציפייה שאתה תגיע למקום של הדומים לך ויהיה לך יותר קל זה לא תמיד עומדת במבחן המציאות.
חוה לוי: אנחנו מאפשרים גם את הדבר הזה, אנחנו מאפשרים לוואדי ערה להגיע או לנתניה או לנצרת - - -
סונדוס סאלח: כי אין בוואדי ערה.
סונדוס סאלח: אין שם, בטח שהם יגיעו להכי קרוב אליהם, שזה המרכז בנצרת.
חוה לוי: לא, המרחק מבאקה לנצרת ולנתניה זה מרחק דומה ואנחנו מאפשרים להם את הבחירה ולא כולם תמיד יבחרו להגיע לנצרת.
חוה לוי: אנחנו מאוד מאוד קשובים למה שאומרים לנו האנשים, אבל ברגע שמשפחה מגיעה מי שידבר איתה ידבר איתה בשפתה.
חוה לוי: דיברה קודם ירדנה, ילד יפגוש חוקר ילדים דובר ערבית גם אם אנחנו נצטרך לעבור ממקום למקום, הוא יפגוש אנשים שמדברים בשפתו.
חוה לוי: זו בעיית שפה, זה לא יעלה על הדעת.
יוסף ג'בארין: הבנתי את הנקודה הזו ולכן ההתייחסות העיקרית היא לצוות הקבוע.
יוסף ג'בארין: מובן שאם אין צוות קבוע זה ייקח זמן, הם יכולים להמתין, לשלוח אותם למקום אחר, ברור שזה בעצם לא המצב שרצוי בעניין הזה.
יוסף ג'בארין: חוה, אני חושב שהתקדמנו כאן וסיכמנו שאנחנו נשמח ללוות את החשיבה הזו לגבי איך מנגישים באופן ראוי את שירותי מרכזי הסיוע וההגנה לאוכלוסייה הערבית, במיוחד הצבענו על הקושי באזור הדרום.
יוסף ג'בארין: ואני, שוב, אשמח כוועדה לא רק ללוות את זה, גם לקבל את המסקנות שלכם לגבי מה ניתן לעשות, איזה חסמים קיימים וכך אולי גם לקדם את הנושא הזה.
יוסף ג'בארין: נשמע אולי את נציג משרד הבריאות, ד"ר זהר סהר.
זהר סהר: בוקר טוב.
יוסף ג'בארין: אנחנו איתך.
יוסף ג'בארין: הקשבת לדברים, הערכה שלך לגבי עבודת המרכזים, הביקורת שהועלתה, אם אפשר את התייחסותך.
זהר סהר: כן.
זהר סהר: אז קודם כל הנושא אכן נמצא בדיונים ואנחנו כרגע בתהליך של חשיבה כיצד ניתן לתעל ולשפר את גם את הפריסה וגם את העבודה של הרופאים במרכזים.
זהר סהר: הוקמה ועדה פנימית במשרד הבריאות שבמסגרתה יש גם תת ועדה שעוסקת בכתיבת המלצות סביב הנושא הזה של הקשר בין מרכזי ההגנה למרכזים האקוטיים, הצרכים שיש לרופאים כדי באמת לשפר את המענה שניתן מבחינת הבדיקות, מבחינת כמות הרופאים שצריך וההכשרה שלהם, ואנחנו נשמח לשתף בהמלצות כשהן יוגשו.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על רופאים שעוברים הכשרה מיוחדת, נכון?
זהר סהר: נעשו שתי הכשרות גדולות, אחת בשנת 2008 והשנייה בשנת 2013, יש היום בסביבות 40 רופאי ילדים שעברו הכשרה, חלקם רופאי ילדים ויש כמה רופאי נשים וכירורגים של ילדים.
זהר סהר: כיום מי שנותן את המענה במרכזי ההגנה הם רופאי הילדים שעברו את ההכשרה.
יוסף ג'בארין: ההכשרה האחרונה הייתה רק ב-2013?
יוסף ג'בארין: כל השנים האחרונות אין הכשרות?
זהר סהר: ההכשרה האחרונה הייתה ב-2013.
יוסף ג'בארין: יש סיבה מדוע?
יוסף ג'בארין: אני מניח שגם אותם רופאים שעברו הכשרה - - -
זהר סהר: אני רוצה להבהיר משהו.
זהר סהר: אני רוצה להפריד בין ההכשרות שנעשות באופן שוטף לרופאים במערכת הבריאות, זה משהו שכן נעשה.
זהר סהר: נאמרה פה קודם אמירה שרופאי הילדים בכלל לא עוברים הכשרות, זה לא נכון, רופאי ילדים כן עוברים הכשרות בנושא של איתור וזיהוי של נפגעי אלימות והתעללות, נעשו בשנים האחרונות הרבה מאוד הכשרות, גם בבתי חולים וגם בקופות חולים.
סונדוס סאלח: האם זה חובה?
סונדוס סאלח: כל רופאי ילדים עובר את ההכשרה, האם זה ברמת חובה?
זהר סהר: כרגע זה לא ברמת חובה חוקית.
סונדוס סאלח: למה?
סונדוס סאלח: זה מזעזע.
איילת רזין בית אור: זו הצעת החוק שלנו.
זהר סהר: זה לא ברמה של חובה חוקית, אבל יש בהנחיות מנכ"ל חובה לעבור את זה ואני יכולה להגיד שכרגע בקופות החולים אנחנו גם מתחילים לעשות בקרות יותר אינטנסיביות על הנושאים הללו.
זהר סהר: לפני כשנה הפקנו לומדה ייעודית לאנשי המקצוע סביב הנושא של התעללות בקטינים, עשינו עוד שתי לומדות וכרגע יש בתהליך מתקדם הפקה של לומדה נוספת בנושא של פגיעה מינית שנעשית ביחד עם אנשי מקצוע מהשטח.
זהר סהר: הלומדות כרגע הן ממש בתהליכי הטמעה, זאת אומרת אנחנו כן נתנו זמן להטמעה כדי שכל מערכת תוכל להכניס את זה לתוך הפול של הלמידה שלה ואחרי שזה קצת יוטמע אנחנו נעשה חשיבה האם אנחנו עושים את זה כלומדת חובה או שנכניס להנחיות הנחיה אחרת שבעצם מחייבת הדרכה.
זהר סהר: זה משהו שהוא בתוכנית שלנו.
זהר סהר: אבל אני כן רוצה להפריד את ההכשרה הזאת, שהיא הכשרה יותר ראשונית בנושא של איתור, שזה רוב ההכשרות שנעשות במערכת הבריאות לבין הכשרות שנעשות באופן יותר ארוך לנושא של רופאים למשל במרכזי הגנה או רופאים שבודקים ילדים באופן יותר – מה שנקרא בדיקה משפטית לאיסוף ראיות, בדיקה בעצם לאיתור ילדים בסיכון באופן יותר מקצועי.
יוסף ג'בארין: אלה ה-40 רופאים שעברו את ההכשרה הספציפית למרכזי ההגנה?
זהר סהר: נכון.
יוסף ג'בארין: אגב, כמה מתוכם ערבים?
זהר סהר: בשתי ההכשרות היו שני רופאי ילדים ערבים, שאחד עובד במרכז ההגנה בנצרת והשנייה החליטה שהיא לא רוצה להתעסק בנושא הזה לאחר שהיא עברה את ההכשרה.
זהר סהר: שוב, זו הכשרה ארוכה שנעשתה בשיתוף עם מכון חרוב בתקציב משותף של מכון חרוב ומשרד הבריאות, הכשרה של כמעט שנה, כולל נסיעה לחו"ל.
זהר סהר: אני יכולה להגיד באופן אישי שבהכשרה בשנת 2013 ממש ניסינו לגייס מאוד מאוד מאוד באדיקות רופאים דווקא מהאוכלוסייה הערבית וזה היה מאוד קשה.
יוסף ג'בארין: נכון, אבל ד"ר סהר, 2013 זה נשמע באמת תאריך רחוק קצת.
זהר סהר: נכון, אני מסכימה.
יוסף ג'בארין: יש בתוכנית שלכם עכשיו תוכנית הכשרה חדשה, עכשיו, אחרי שבע שנים?
יוסף ג'בארין: מה שנראה כרגע באמת מתבקש.
יוסף ג'בארין: זה לא רק להכשיר צוות וכוח אדם חדש, אולי זה גם להתעדכן עם כל ההתפתחויות בנושא, הניסיון שצברתם.
זהר סהר: לא, הרופאים שעוסקים בנושא - - -
סונדוס סאלח: האם האחיות עוברות את אותה הכשרה?
סונדוס סאלח: אחיות שמטפלות בילדים?
זהר סהר: לא.
סונדוס סאלח: כי הסיכוי שלי לפגוש אחות כילד או ילדה יותר גבוה מאשר לפגוש - - -
זהר סהר: אחיות בבתי חולים עברו כמה הכשרות ספציפיות לנושא הזה ועוברות הכשרות שוטפות.
סונדוס סאלח: בטיפת חלב?
זהר סהר: בטיפת חלב הן עוברות הכשרות באופן קבוע.
סונדוס סאלח: זה חובה?
סונדוס סאלח: אז אם אני עכשיו אבדוק כולן עברו הכשרה?
זהר סהר: חובה, שוב, אמרתי, לא בחוק, אבל אני יכולה להגיד כמי שמרכזת את הליווי של העובדים הסוציאליים שעובדים עם טיפות החלב במחוזות בכל טיפת חלב אחיות עוברות הכשרה לפחות פעם בשנה בנושא הזה.
זהר סהר: שוב, כמובן שאנחנו כל הזמן בתהליך של ניסיון להטמיע את זה יותר טוב, לעשות חשיבה מה האופן הנכון לעשות את ההכשרות, האם רק הידע הוא חשוב, כמה בעצם הנושא של תרגול, עבודה על מקרים, הרבה נושא של עבודה על חסמים אישיים, בטיפות חלב במיוחד, יש הרבה מאוד התמודדות עם חסמים, קשיים באיתור ואחר כך בהמשך עבודה סביב הנושאים האלה.
זהר סהר: זה נושא מורכב, זה נושא שדורש הרבה מאוד השקעה און גואינג כל הזמן, אבל, שוב, אני אפריד בין הצוותים במסגרות השונות, שאנחנו בעיקר מצפים מהם לדעת לאתר, לדעת להסתכל ולדעת באמת להתייחס בצורה ראויה ומשמעותית, לבין הרופאים שעברו את ההכשרה היותר אינטנסיבית, ששם באמת אחד הדגשים זה מעבר לאיתור אלא גם באמת יכולת לעשות בדיקה של איסוף ראיות ו - - -
יוסף ג'בארין: כן, אז מה ששאלנו, יש תוכנית להכשרות חדשות עכשיו, במיוחד לאור הצורך?
יוסף ג'בארין: ראית את הצורך בהנגשה לשונית, בשפה הערבית לפחות.
זהר סהר: אני קודם כל לוקחת את זה ומנסה לראות איך אנחנו נוכל לקדם את הנושא הזה ספציפית, זה כבר עלה כמה וכמה פעמים בתקופה האחרונה, אבל אני כן רוצה לציין שאני אעשה שוב בדיקה עם רופאים, אבל אני לא שמעתי שהנושא של ההנגשה של הבדיקה הרפואית הוא זה שהיווה בעיה.
זהר סהר: זאת אומרת אני כן חושבת שבסופו של דבר, אני יכולה להגיד לך למשל במחוז דרום יש רופאה נהדרת שעושה את העבודה גם בבית חולים סורוקה וגם במרכז ההגנה ובודקת הרבה מאוד ילדים מהאוכלוסייה הערבית והבדואית ואני לא שמעתי על בעיה בנושא השפתי.
זהר סהר: כמובן, אתה צודק במאה אחוז, שזה נושא שאנחנו צריכים להשתפר בו.
זהר סהר: אני מסכימה איתך ואני מוכנה לעשות את הבדיקה.
יוסף ג'בארין: לא, אני חושב שברמה המקצועית - - -
זהר סהר: אני מתחייבת לעשות את הבדיקה הזאת ולחזור אליכם בהמשך עם תשובות.
יוסף ג'בארין: אז קודם כל ברמה המקצועית את בטח תסכימי שרופא שנותן מענה רפואי וטיפולי לילד שעבר פגיעה מינית אין ספק שההתקשרות הלשונית היא מאוד מרכזית וקרדינלית, לדעתי, בטיפול הזה.
יוסף ג'בארין: אני חושב שהמצב הזה קודם כל שלפיו יש רק רופא אחד ערבי, אין ספק שזה לא מספיק וזה לא מקיים, לדעתי, גם את הוראת החוק.