GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמיר מדינה: נתקענו אתו מספר חודשים אבל הוא יצא לפועל.
אמיר מדינה: ברגע שהוא יצא, את תראי שאנחנו נסבסד בצורה משמעותית ואנחנו נמצה כך שכל שקל שייכנס לקופת האגף, יוצא.
ע'דיר כמאל מריח: גם מתקינים או רק לספר את המצלמות?
יפעת שאשא ביטון: רוב המעונות התקינו.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אומר רוב אבל הרבה מאוד מעונות התקינו באופן פרטי כי אמרנו להם להתקין והם לא יקבלו כסף כי המדינה החליטה שמי שהתקין עצמאית, לא יקבל.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם שמבלפים את המערכת.
ע'דיר כמאל מריח: מקשים על האנשים במקום לעזור להם.
יוסף ג'בארין: אלה שפעלו באופן ראוי, התאמצו והתקינו מצלמות שיכול לעלות כמה אלפי שקלים, יכול להיות שדווקא הם לא יקבלו את הסיוע של הממשלה.
אמיר מדינה: נמצא אתנו נציג האוצר.
אמיר מדינה: התהליך הזה הוא בינינו לבינם.
אמיר מדינה: אם הוועדה תנחה אותנו עכשיו לפתוח את המנגנון שעשינו, נפתח את המנגנון שעשינו, נשלם רטרואקטיבית, אם האוצר יאשר את הפתרון הזה.
אמיר מדינה: אפשר לחשוב עליו אבל קחו בחשבון שזה פינג פונג שהוא ארוך יחסית בינינו לבינם.
ע'דיר כמאל מריח: הספק גם מתקין?
אמיר מדינה: הוא מתקין.
אמיר מדינה: הספק מתקין.
אמיר מדינה: הוא רק מתקין מצלמה במעון היום.
אמיר מדינה: הוא מגיע עם אישור התקנה וחשבונית שהלקוח שילם ואז אני משפה אותו בהתאם לקריטריונים שהגדרנו.
יוסף ג'בארין: חבר הכנסת כץ.
אופיר כץ: קודם כל אני רוצה לברך אותך.
אופיר כץ: תוך שבוע אתה מקיים דיון שני בנושא החשוב הזה.
אופיר כץ: ראוי להזכיר את חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון שפעלה שנים לקדם את החוקים האלה ביחד עם חברת הכנסת קארין אלהרר.
אופיר כץ: תמיד ראוי להזכיר את זה.
אופיר כץ: כל מה שנאמר כאן לגבי לוחות הזמנים, אין ספק שאנחנו באמת באיחור מטורף מכל הבחינות.
אופיר כץ: אני לא אחזור על הדברים אבל צריך לעשות את זה כמה שיותר מהר.
אופיר כץ: הזמן שזה היה אמור להיעשות כבר עבר מזמן.
אופיר כץ: לגבי הפיקוח.
אופיר כץ: אחרי כל מה שאמרנו, מישהו צריך לפקח על זה.
אופיר כץ: איך מתכוונים לעשות את זה עם 23 מפקחים?
אופיר כץ: איך מתכוונים לעשות את זה בכל הפעוטונים שאתם אפילו לא יודעים מה מספרם?
אופיר כץ: זה נראה לי בלתי אפשרי.
אופיר כץ: עד שהפעוט יראה את המפקח הזה, הוא כבר יגיע לכיתה א'-ב' ואין סיכוי שאפשר במספר כזה של מפקחים כזאת לכסות את כל המסגרות במדינה.
אופיר כץ: צריך מספר מפקחים הרבה יותר גדול.
יוסף ג'בארין: מספר המפקחים לא מספיק לפקח גם לא על אלה שקיבלו אישור ראשוני.
אופיר כץ: המספר הזה שנקבע, זה אומר שאנחנו לא מתכוונים לאכוף את החוק.
אופיר כץ: זאת המשמעות של מספר כזה, 23 מפקחים.
יוסף ג'בארין: הסכום התקציבי של 280 מיליון שקלים אמור לכסות גם את הגברת הפיקוח על ידי מפקחים?
יפעת שאשא ביטון: ה-280 מיליון שקלים עליהם דובר בדיונים מתייחס גם לחוק הפיקוח וגם לחוק המצלמות, בחלוקה.
יוסף ג'בארין: כי בינתיים אני מבין שאין כל תוספת.
יוסף ג'בארין: מספר המפקחים עומד על 23.
יוסף ג'בארין: הייתה הגדלה?
אמיר מדינה: התקציב הוא שנתי.
אמיר מדינה: כל שנה אנחנו אמורים לקבל 40 מיליון שקלים.
יוסף ג'בארין: מאז נחקק החוק, האם היה גידול במספר המפקחים?
אמיר מדינה: מספר המפקחים גדל מ-19 ל-23.
ע'דיר כמאל מריח: זה כלום.
אמיר מדינה: דיברתם על נושא פיקוח.
אמיר מדינה: אנחנו סמכנו על נושא תקציבי בעיקרו ובבקשת התקציב לשנת 2021 ביקשנו תוספת תקציבית כדי להביא גידול בסדר גודל של 70 תקנים כדי שנוכל לבצע את המשימות שלנו.
אמיר מדינה: האגף היום נותן מענה לסדר גודל של 2,000 מסגרות מסובסדות, מעונות יום, פלוס סדר גודל של 3,700 משפחתונים בפיקוח.
אופיר כץ: אמרת עכשיו 5,700?
אופיר כץ: זה אומר שהם לא מגיעים לכולם.
אמיר מדינה: תנו לי רגע.
אמיר מדינה: אני אענה על הכול.
אמיר מדינה: אני לא בורח משום נושא.
אמיר מדינה: המפקחות של האגף נותנות מענה למסגרות סמל והן מפקחות בעיקר על אספקטים של חינוך וטיפול.
אמיר מדינה: בחוק החדש אנחנו לא מפקחים על חינוך וטיפול אלא מפקחים בעיקר על דברים שהם יותר טכניים, על נראות, על מיקום, על בדיקות פיזיות כאלה ואחרות בנושא בטיחות.
אמיר מדינה: זה לא כוח האדם שאמור לתת מענה לפיקוח על מסגרות פרטיות ואני אומר את זה עם סימן קריאה.
אמיר מדינה: נכון לרגע זה, בשבוע השני אנחנו נעשה מבצע באמצעות כוח האדם שקיים בתוך המשרד, לא באמצעות כוח האדם באגף כי האגף אמור להמשיך לתת מענה לאותן 2,000 מסגרות שגם שם אנחנו נותנים מענה שהוא טוב מאוד, אבל הוא עדיין לא מצוין.
אופיר כץ: כרגע יש אפס מפקחים לשני החוקים.
אמיר מדינה: להגיד שקיבלנו תקנים חדשים שהייעוד שלהם הוא פיקוח אך ורק על מסגרות פרטיות, אין.
אמיר מדינה: אני מקווה שנקבל תוספת תקציב או נקבל תוספת תקנים כי לעבוד עם 22 מפקחים ולחשוב שהם יוכלו לעשות גם את העבודה על עוד 10 מסגרות פרטיות, זה לא סביר.
אמיר מדינה: אם מסתכלים על מפקחי משרד החינוך, במשרד החינוך יחס הפיקוח הוא אחד ל-100 כיתות.
אמיר מדינה: אצלי באגף שלי יחס הפיקוח הוא אחד ל-250 כיתות וזה במצב הקיים על מסגרות הסמל.
אמיר מדינה: אם רוצים שהאגף יעשה את העבודה שלו בצורה מיטבית, צריך לקבל את הבקשה שלנו, צריך להוסיף לנו תוספת ידיים עובדות.
קארין אלהרר: למה אתם לא לוקחים מה-280 מיליון?
אמיר מדינה: ה-280 מיליון, זה לא כוח אדם.
אמיר מדינה: זאת לא תוספת של ידיים עובדות.
אמיר מדינה: ה-280 מיליון הם כדי שנעשה הכשרות, הדרכות, ניתן עזרה ראשונה וניתן התנהלות בטוחה.
יוסף ג'בארין: האמת היא שמה שהוא אמר, לפי התקינה שאני שומע עליה, מפקח על מאות גנים, עד שיגיעו לגן, הילד יהיה בכיתה י"ב.
קארין אלהרר: לפחות.
קארין אלהרר: אנחנו צוחקים על זה, אבל זה ממש כך.
יוסף ג'בארין: עם כוח אדם כזה, בוודאי שאי אפשר לעשות פיקוח.
קארין אלהרר: למה לחוקק חוקים בכנסת?
קארין אלהרר: גם כך אף אחד לא שם עליהם, אפילו לא המדינה.
אופיר כץ: דבר נוסף.
אופיר כץ: יש פער בין המידע המצוי במשרד אצלכם לבין מה שקורה בשטח בגלל הזנחה של שנים רבות כשהתחום הזה לא היה תחום חינוכי אלא תחום פיראטי ופעל בלי פיקוח ובלי בקרה.
אופיר כץ: אני לא מבין למה לא מכניסים יותר את השלטון המקומי לאירוע הזה כי הוא יודע בדיוק כמה יש ומי המפעיל.
אופיר כץ: שוחחתי עם ראש עיריית פתח תקווה, רמי גרינברג, שהוא גם מעודד אותם כן לעבור את הקורסים וההכשרות שהוא מפעיל מטעמו בעירייה, ואז הוא מפרסם את זה.
אופיר כץ: הוא מפרסם מי עבר הכשרות, מי התקין מצלמות ואז לאותם הורים יש כתובת והם יכולים לבחור.
אופיר כץ: אם הם רואים שזה מישהו שעומד בקריטריונים, הם כן ירצו לרשום את הילד לגן.
אופיר כץ: זה יתרון משמעותי אבל לא אמורים להשית את זה על השלטון המקומי ולהגיד לו שהוא ייקח אחריות על זה.
אופיר כץ: לא כל הרשויות חזקות כמו פתח תקווה.
אופיר כץ: יש רשויות יותר חלשות שלומר להם לעשות את זה, לא יהיה להם את כוח האדם שקיים בפתח תקווה.
אופיר כץ: יש ערים חלשות שלא יוכלו לעשות את זה בעצמן.
אופיר כץ: אין להן את היכולת גם אם הן רוצות.
אופיר כץ: אני אומר כן לשלב את השלטון המקומי אבל אם עושים את זה, צריך לתקצב אותן ולעזור להן בעניין הזה.
יוסף ג'בארין: לפני שאמיר עונה, יש לי שאלה.
יוסף ג'בארין: רשות מקומית, אין לה רשימה של מעונות היום?
אמיר מדינה: אין לה.
אמיר מדינה: מעולם לא הייתה חובת רישוי עסקים למסגרת גיל רך וכאן התחילה הבעיה.
אמיר מדינה: לא כל הרשויות המקומיות מכירות את כל המסגרות.
אמיר מדינה: אתה מדבר על רשות אחת או שתיים אבל יש 256 רשויות ואני יכול לספור על יד אחת את מספר הרשויות שפועלות במתכונת שציינת.
אמיר מדינה: אנחנו כן בשיתוף פעולה עם השלטון המקומי ואנחנו חד משמעית על זה.
אמיר מדינה: אפשר לקבל עזרה מהשלטון המקומי אבל לא להטיל את זה עליהן כי זה דבר לא נכון.
יוסף ג'בארין: רשות מקומית יכולה להגיד לך כמה מסגרות.
אמיר מדינה: חד משמעית אנחנו נעזרים ברשויות.
אופיר כץ: צריך לתקצב אותן.
אופיר כץ: לא כולן יכולות לעמוד בזה, בעיקר לא החלשות.
יוסף ג'בארין: רשות מקומית יכולה להגיד לך כמה חנויות בגדים יש אצלה אבל לא יכולה להגיד לך כמה מסגרות יש לה?
אמיר מדינה: התשובה היא כן.
אמיר מדינה: שוב, אם יש נציג שלטון מקומי, אולי כדאי שהוא יתייחס.
קארין אלהרר: זו הייתה הבעיה מלכתחילה.
אמיר מדינה: גם אם אין לה את כל התמונה, עדיין לרשות המקומית יש הרב היותר מידע.
יוסף ג'בארין: זה נכון, אבל בינתיים אין סנכרון בנתונים האלו.
יוסף ג'בארין: זה גם לא רישום רשמי.
אמיר מדינה: בדיוק.
אמיר מדינה: לא היה כל צורך באישור.
אופיר כץ: שני משפטים אחרונים.
אופיר כץ: לגבי המצלמות.
אופיר כץ: קודם כל, יש כאן פערים בסכומים.
אופיר כץ: במסמך שקיבלנו מהכנסת רשום שתוקצב 12 מיליון וכאן רשום שלושה מיליון.
אופיר כץ: אנחנו רוצים להבין את המספרים המדויקים.
אופיר כץ: מה שאמור להגיע בחוק ההסדרים, אני באמת לא מבין מהיכן הרעיון ולמה צריך לדחות את זה בשנתיים.
יפעת שאשא ביטון: להקל על המעונות.
אופיר כץ: אבל למה שנתיים?
אופיר כץ: אם חסר כסף, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו כן עושים את זה, שזה יהיה מתואם וגם נעזור למעונות אבל קודם כל להגן על התינוקות.
אופיר כץ: אני למשל אתמול עשיתי בדיקה.
אופיר כץ: התקשרתי לארבעה ספקים שאני לא מכיר והסכום הממוצע הוא כ-5,000 שקלים לשש מצלמות במעגל סגור.
אופיר כץ: זה לא נראה לי משהו שבשביל זה אנחנו צריכים לדחות את החוק בשנתיים.
אופיר כץ: אם אתה נותן 5,000 שקלים ל-5,000 מסגרות, זה 25 מיליון שקלים והסכום זה הוא לא סכום שאמור להקפיא את היישום של התקנת המצלמות בשנתיים.
אופיר כץ: תוך כדי שאנחנו בדיון יצאו פושים על מה שקורה ברמלה.
אופיר כץ: תקשיבו למספר.
אופיר כץ: יותר מ-200 מקרי אלימות כנגד פעוטות תועדו במצלמות.
יפעת שאשא ביטון: יותר מ-200.
יפעת שאשא ביטון: 250.
אופיר כץ: מה שהם אמרו שם – לכאורה – זה פשוט גיהינום וזה רק מצדיק ואומר עד כמה המצלמות חשובות ואנחנו לא נאפשר ולא ניתן שיידחו את זה בשנתיים.
אופיר כץ: זה כבר היה צריך להיעשות ולהתחיל את התהליך.
אופיר כץ: אני שמח לשמוע שחלק כן התקינו ואנחנו צריכים לשמור על כך שזה ייושם כמה שיותר מהר.
אופיר כץ: אם צריך להוסיף כסף, אז צריך להוסיף, העיקר שזה יקרה ויהיו מצלמות שהן הגורם היחיד שמתעד ומביא את מי שצריך לבית המשפט ולגזר דין.
אופיר כץ: משפט אחרון.
אופיר כץ: אני חייב שוב להזכיר את החוק שהגשתי, עונש מאסר בפועל מינימום למתעללות בפעוטות.
אופיר כץ: עדיין לא הגעתי להסכמה עם שר המשפטים שכן משרד המשפטים רוצה לתת לשופטים את האפשרות להמיר את זה לעבודות שירות, דבר לו אני לא מסכים.
יוסף ג'בארין: בדיון שלנו ביום רביעי השתתפו הורים של פעוטות מאותו גן ברמלה והם חשפו בפנינו שכל החשיפה הייתה בעקבות זה שהורה אחד היה צריך להתעסק עם המצלמה וכך הוא נחשף למה שקורה.
יוסף ג'בארין: מדברים על כסף.
יוסף ג'בארין: אנשי משרד האוצר, אביעד שוורץ אתנו?
יוסף ג'בארין: או איציק דניאל?
אביעד שוורץ: אני כאן.
אביעד שוורץ: שלום.
אביעד שוורץ: במה אתם רוצים שאני אתחיל?
קארין אלהרר: תתחיל ותאמר איפה הכסף.
יוסף ג'בארין: שאלה טובה.
יוסף ג'בארין: אתה בטח הקשבת לדיון.
יוסף ג'בארין: דיברנו על כך שהיה שמור תקציב של כ-300 מיליון שקלים כדי לאפשר את יישומו של החוק.
יוסף ג'בארין: לא מובן לנו מה קרה מאז.
יפעת שאשא ביטון: כולל התקנות.
יוסף ג'בארין: גם עניין המצלמות מחייב כסף.
יוסף ג'בארין: סכום שלשלושה מיליון שקלים כמעט ולא מאפשר, אפילו לאלה שכבר אושרו, להתקין מצלמה.
יוסף ג'בארין: יש את הסוגיה הזאת של הפקחים והמפקחות ואנחנו מדברים על כך שצריך לפחות לשלש את המספר כי כיום מדברים על כ-22-20 מפקחים אבל כדי ליישם את החוק צריכים לפחות 80 מפקחים.
יוסף ג'בארין: הרבה דברים קורים בתקציבים אצלכם.
קארין אלהרר: אדוני היושב ראש, אולי גם לשאול אותו מה הייתה המניעה שלהם לאישור התקנות.
יוסף ג'בארין: האם ראיתם את התקנות?
יוסף ג'בארין: האם יש לכם הסתייגויות?
אביעד שוורץ: לגבי של התקציב, התקציב נועד לשבע שנים.
אביעד שוורץ: זאת אומרת, הסכום הוא 40 מיליון לשנה, מתוכו 25 מיליון שקלים מתקציב משרד האוצר ו-15 מיליון שקלים מתקציב משרד העבודה והרווחה.
אביעד שוורץ: ההקצאה נעשתה בהתאם לבקשת משרד העבודה והרווחה בשנה שעברה, בהתאם לצרכים שהם העלו.
אביעד שוורץ: כך זה תוקצב בפועל.
אביעד שוורץ: חלק מהכספים עדיין משמשים היום, כמו שאמיר מדינה תיאר, לטובת ההשתלמויות בעזרה ראשונה וגם כספים לטובת התקנת המצלמות כאשר כרגע הוקצו שלושה מיליון שקלים כדי לראות איך עובדות ההגשות, כמה מעונות מגישות.
אביעד שוורץ: זה יכול להספיק אפילו לסדר גודל של כ-3,000 מעונות, תלוי מאיזה רשויות יגישו ומה הגודל של מעונות היום בישוב.
אביעד שוורץ: כמו שנאמר כאן, אנחנו לא יודעים כמה מעונות יתקינו מצלמות, כמה לא יתקינו.
אביעד שוורץ: מספר המעונות לא ברור וכך גם מה קורה שם בחלק מהדברים, כולל התקנת המצלמה.
אביעד שוורץ: המנגנון הוא כפי שאמירה מדינה תיאר, איך זה מוקצה ועכשיו הם בשלבי סיום של בחירת הזוכים ובעצם פתיחה של קול קורא.
אביעד שוורץ: אני אומר עוד משהו.
אביעד שוורץ: בחוק הוקצו 10 תקנים - שישה תקנים תוספתיים ממשרד האוצר שהוקצו כבר ועוד ארבעה תקנים ממשרד העבודה והרווחה - שגם הם למיטב ידיעתי הוקצו לטובת יישום חוק הפיקוח ואני מקווה שהם ינוצלו בחוכמה.
אביעד שוורץ: לגבי שאר הפיקוח, חלקו יוכל להיות מתוך סכום הכסף שהוקצה.
אביעד שוורץ: בחוק יש אפשרות לעשות חלק מהדברים באמצעות פיקוח חיצוני ולא בהכרח הכול על ידי המשרד.
יוסף ג'בארין: עכשיו אמורים להיות מאוישים 10 תקנים כי יש כסף?
אמיר מדינה: חלק מההתקנים המאוישים הם לאו דווקא בפיקוח.
יוסף ג'בארין: התוספת.
אמיר מדינה: אני מדבר על התוספת.
אמיר מדינה: הינו צריכים להעמיד לצורך העניין יחידת בקרת כשירות.
אמיר מדינה: יחידת בקרת הכשירות אמורה לטפל בכל נושא בדיקות הרישום הפלילי.
אמיר מדינה: את בדיקות הרישום הפלילי אנחנו עושים בתוך האגף והיה צריך להביא לזה תקנים כדי שמישהו יבצע את העבודה.
אמיר מדינה: צריך להביא תקן לנושא של פיקוח על בטיחות.
אמיר מדינה: תקנים שאמורים לתת מענה לפיקוח על כל המסגרות הפרטיות במתכונת שאנחנו מכירים, יכולים לבוא בשתי צורות: יכולים לבוא בפעם הראשונה בצורה של מכרז גדול שאפשר לצאת החוצה ולקבוע ששוכרים שירותים של מפקחים חיצוניים.
אמיר מדינה: אני כמובן מעדיף שזה יהיה בתקנים בתוך האגף ולא במיקור חוץ וזה בדיוק מה שהנחנו בתקציב 2021, בקשה לתוספת תקנים בסדר גודל של 70 תקנים.
אופיר כץ: שאלה לאוצר.
אופיר כץ: ה-280 מיליון שקלים זה תקציב חד פעמי?
אופיר כץ: מה קורה אחר כך?
אמיר מדינה: תקציב שבע שנתי, כמו שהקשבתם לאביעד, חלק ממנו הוא ממקורות האגף.
אמיר מדינה: זה לא בדיוק שכל ה-40 מיליון שקלים מגיעים אלינו.
אמיר מדינה: אנחנו מדברים על סדר גודל של 25 מיליון שקלים בשנה, זה התקציב, על פריסה של שבע שנים.
אמיר מדינה: מה קורה אחרי שבע שנים?
אמיר מדינה: כנראה שיצטרכו או להאריך או למצוא מקורות מימון אחרים.
יוסף ג'בארין: אביעד, לגבי התקנות, יש לכם הסתייגויות מסוימות?
יוסף ג'בארין: אתם אחראים לעיכוב שקיים?
אביעד שוורץ: לנושא של התקנות יש השלכה מאוד משמעותית על הרגולציה ועל היכולת של מעונות פרטיים לא להפוך אותם לעבריינים.
אביעד שוורץ: אחד המורכבות שעלה בוועדה הוא הנושא של השימוש החורג לגבי הרשויות.
אביעד שוורץ: לא סתם מעונות יום לא מגישים בקשה לקבלת אישור ראשוני.
אביעד שוורץ: הם חוששים מהנושא מכיוון שכל הסדרה של נושא הבינוי בהתאם לשימוש חורג מול הרשות המקומית וברגע שהם יבקשו אישור ראשוני והפרטים שלהם יהיו במערכת, העירייה תבוא אליהם ותדרוש מהם אישור לשימוש חורג.
אביעד שוורץ: עלות של דבר כזה יכולה לעמוד על למעלה מ-100,000 שקלים, אפילו ללא תיקונים משמעותיים.
אביעד שוורץ: אם הם יצטרכו לעשות איזה שהם תיקונים מבניים, זה יכול לעלות עוד כמה עשרות אלפי שקלים, סדרי גודל שיכולים להביא לסגירת מעונות היום ולתוצאה הפוכה מזו שאנחנו רוצים ולא לתמיד זה בגלל הדברים המהותיים לשמם אנחנו רוצים את חוק הפיקוח.
אביעד שוורץ: לכן צריך מאוד להיזהר בנושא הזה ולא להגיע לתוצאה הפוכה.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, זו הטעיה בוטה, גם של המעונות.
יפעת שאשא ביטון: כשהם מגישים את הבקשה למשרד העבודה והרווחה כדי לקבל רישוי, אין שם כל התייחסות לנושא של היתר חורג.
יפעת שאשא ביטון: המעונות האלה שלא בהיתר חורג, חלקם הגדול גם ידוע לשלטון המקומי וכל רשות בוחרת אם היא מתעלמת מזה או לא ועושה דין לעצמה.
יפעת שאשא ביטון: זה חוק משנת 1965 בחוק התכנון והבנייה, זה שנים על גבי שנים.
יוסף ג'בארין: יש דרישה לבטיחות המקום.
יפעת שאשא ביטון: שמו את הכול בסל אחד.
יוסף ג'בארין: הדרישה היא שהמקום הוא מקום בטוח.
אביעד שוורץ: אני אחדד.
יפעת שאשא ביטון: לפני שאתה מחדד.
יפעת שאשא ביטון: כשפונים למשרד העבודה והרווחה, אומרים באיזה מקום זה נמצא כדי לראות שזה לא באיזה מחסן או באיזה חדר מדרגות.
יוסף ג'בארין: שזה מקום בטוח לילדים.
יפעת שאשא ביטון: מגישים את השמות של האנשים שעובדים שם כדי שנדע שאין להם עבר פלילי ויש את העניין של עזרה ראשונה.
יפעת שאשא ביטון: זה בעיקר הדברים שבודקים.
יפעת שאשא ביטון: שם מילה, גם לא בחוק וגם לא בטפסים שלהם לגבי ההיתר החורג.
יפעת שאשא ביטון: זה לא עניין של משרד העבודה והרווחה.
יפעת שאשא ביטון: זה עניין של השלטון המקומי ועניין של תכנון ובנייה.
יפעת שאשא ביטון: אז תפסיקו לערבב את הדברים.
יפעת שאשא ביטון: פשוט תפסיקו.
יפעת שאשא ביטון: זה שאתה בכלל מעלה את זה כאן ונותן לגיטימציה ואומר שהחוק הופך אותם לעוברי עבירה, בעיניי זו הטעיה בוטה שלהם וזה מה שגורם בסופו של דבר לזה שהם לא מגיעים.
יפעת שאשא ביטון: הנושא של התקנות.
יפעת שאשא ביטון: אתם הייתם צריכים להתייחס בתקנות לכל העניין של תקינה של כוח אדם ועוד סוגיות נוספות.
יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לכם מה מטריד אותם.
יפעת שאשא ביטון: מטריד אותם העניין של רגולציה כי על ילדים לא צריך לפקח.
יפעת שאשא ביטון: רגולציה על אלף ואחד דברים אחרים, זה כן, אבל במה שקשור לבטיחות של הילדים שלנו – זה לא ואת זה אנחנו צריכים להפסיק היום.
יפעת שאשא ביטון: היום.
יפעת שאשא ביטון: גם משרד האוצר, גם משרד ראש הממשלה, גם משרד העבודה והרווחה צריכים להתכנס כולם כדי ליישר קו ולייצר כאן מנגנון שנדע להבטיח את הביטחון של הילדים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: כל דבר אחר שהם יגידו, אני אומרת לכם, זאת כבר עם שנייה שאני אומרת את זה בכנסת השבוע – זה תירוץ.
יפעת שאשא ביטון: פשוט תירוץ למה לא לעשות את הדברים האלה.
קארין אלהרר: זה טיעון שנשמע גם עת חוקקנו את החוק.
קארין אלהרר: גם אז הייתה אמירה מה עם ההיתר החורג.
קארין אלהרר: שיפסיקו לנסות לקחת את החוק הזה ולמצוא אתו דרך להלבין משהו שהוא לא קשור.
קארין אלהרר: עם כל הכבוד, ההיתר החורג היה גם קודם.
קארין אלהרר: תסדירו את זה ולא על הגב של הילדים.
ענת דייגי: פורום הורים למען אחריות מלידה.
ענת דייגי: אני רוצה לומר משהו לאנשי משרד האוצר.
יוסף ג'בארין: אם את מקבלת את רשות הדיבור, תתייחסי ואם יש לך עוד תוספת לדברים, זה הזמן שלך.
ענת דייגי: היתר שימוש חורג אמור לחול על כולם.
ענת דייגי: זה חוק משנת 1965 שלא קשור לחוק של 2018.
ענת דייגי: לא רק זה אלא הטענה המגוחכת של הרשויות המקומיות שהן בעצם לא יכולות לאכוף את האישור הראשוני כי אז הם יגלו על הגנים, היא מטופשת ואני רוצה להסביר למה.
ענת דייגי: הם כבר יודעים על הגנים.
ענת דייגי: כל הרשויות המקומיות גובות מהם ארנונה עסקית.
ענת דייגי: לא רק שהיא סתם ארנונה עסקית אלא זו ארנונה שהיא ייעודית לגנים.
ענת דייגי: זאת אומרת, כבר יש את החיבור בין השלטון המקומי לגנים.
יוסף ג'בארין: ארנונה לגנים, זה סעיף נפרד?
ענת דייגי: יש סעיף מיוחד של ארנונה עסקית לגנים.
ענת דייגי: זאת אומרת, רשות מקומית כבר יודעת מי גן ומי לא.
יוסף ג'בארין: לפחות אמורה להיות לה רשימה של אותם מקומות.
ענת דייגי: כן.
קארין אלהרר: הנה דרך לדעת כמה גנים יש.
ענת דייגי: נכון.
ענת דייגי: הינה דרך לדעת כמה גנים יש.
יפעת שאשא ביטון: אם הם באמת רשומים?
ענת דייגי: הם מקבלים הנחה.
אביעד שוורץ: נכון שבחוק לא מוזכר שימוש חורג אבל חלק מהבעיה היא שהוא לא מוזכר כי בסופו של דבר זה יוצר מצב של רגולציה כפולה על מעונות היום.
אביעד שוורץ: מעונות היום מצד אחד הולכים לפי החוק החדש, חוק הפיקוח החדש, ומצד שני רשות מקומית, כאשר מעון מבקש להיות מעון ולהסדיר את זה מול הרשות המקומית, הם יכולים לבקש הסדר לשימוש חורג כדי לשנות את המהות ובדרישות שם לדרוש ממנו הרבה דברים שלא בהכרח יהיו תואמים לחוק הפיקוח.
אביעד שוורץ: הנושא הזה הוא הבעייתי.
אביעד שוורץ: יש מעונות שהסדירו את הנושא של שימוש חורג אבל יש המון מעונות שלא הסדירו את הנושא הזה.
אביעד שוורץ: הם גם לא משלמים ארנונה עסקית.
אביעד שוורץ: רק בחלק קטן מהרשויות יש ארנונה שהיא מיועדת לגנים.
אביעד שוורץ: לכן המצב הזה הוא יותר מורכב והפעילות היא בעייתית.
אביעד שוורץ: זה נושא שמעונות היום יוכלו להגיב עליו בעצמם.
אביעד שוורץ: נתנו מענק באישור ראשוני ועדיין זה העלה את הרישום הראשוני של מעונות היום הפרטיים למרות שהיינו מצפים להרבה יותר אבל יש להם את החששות של אלה שלא הגישו.
יוסף ג'בארין: החששות במקומם, אבל כפי שמעת לגבי החוק עצמו, החוק עצמו הוא נושא אחר לגבי השימוש החורג.
יוסף ג'בארין: הדרישות של החוק הן מינימליות והן לגבי המקום בו משתמשים.
קריאה: שיהיה מקום בטוח לילדים.
יוסף ג'בארין: מקום בטוח לילדים שלנו.
יוסף ג'בארין: כל הנושא האחר של שימוש חורג מוסדר בחוק אחר והוא לא קשור.
אביעד שוורץ: זה נכון אבל אי אפשר להתעלם ולעצום עיניים ולהגיד שזה בחוק אחר, אנחנו לא קולטים.
אביעד שוורץ: בגלל שהרשויות המקומיות עכשיו מכירות את הנושא ויכולות לפנות למשרד העבודה ולומר שהנה, יש לי כאן ברשות את המעונות האלה והאלה והן יכולות לדרוש את הדברים האלה.
יפעת שאשא ביטון: אביעד, אתה אומר את זה ברצינות?
אביעד שוורץ: הנושא זה הוא בעייתי.
אביעד שוורץ: אנחנו יכולים להגיד שהוא לא בחוק אבל לכן הוא בחוק ההסדרים.
אביעד שוורץ: צריך להגיש הצעה בדיוק כדי לפתור את הנושא הזה כדי למנוע את החסם הזה ממעונות היום וכמה שיותר להסדיר את הנושא הזה בצורה טובה ובחוק.
קארין אלהרר: אז תסדירו.
יפעת שאשא ביטון: זה שאתם מסדירים את זה בחוק ההסדרים, זה מצוין.
יפעת שאשא ביטון: אני אתן לך טיפ.
יפעת שאשא ביטון: 20 ילדים זה לא מספיק, צריך אפילו להסדיר את זה גם למסגרות של 25 ילדים וצריך לתת מענה אמיתי ולא כסת"ח.
יפעת שאשא ביטון: כל היתר לא רלוונטי.
יפעת שאשא ביטון: אתה צריך להסדיר את מול השלטון המקומי.
יפעת שאשא ביטון: אתם יכולים לתקן את חוק התכנון והבנייה.
יפעת שאשא ביטון: יש הרבה מאוד דרכים לעשות את זה חוץ מלבוא עכשיו ולהלביש את זה על חוק הפיקוח שהגיע רק בשנה האחרונה.
יוסף ג'בארין: ועוד משהו.
יוסף ג'בארין: דווקא העובדה שכרגע עוסקים בעניין הזה של שימוש חורג כדי להקל עם המסגרות, דווקא זה מחייב אותנו לפעול ולסיים את התקנות כי אלה יבטיחו שהמקום לפחות הוא מקום בטוח ולא שיש לך מסגרת ליד תחנת דלק למשל.
אביעד שוורץ: אנחנו רוצים להסדיר את הנושא הזה לשני הצדדים, גם התקנות וגם את חוק התכנון והבנייה.
אביעד שוורץ: אנחנו רוצים לתקן את שני הדברים.
אביעד שוורץ: אין כאן משהו שזה רק זה או רק זה.
אביעד שוורץ: המטרה היא לעשות את הדברים אלה במקביל.
אביעד שוורץ: לכן קידמנו בחוק ההסדרים את התיקון לחוק התכנון והבנייה ובקביל אנחנו יושבים עם משרד העבודה על התקנות.
אביעד שוורץ: אין כאן סתירה בנושא.
אביעד שוורץ: כן חשוב להעלות את הנושא הזה כי הוא בעייתי.
אביעד שוורץ: גם אם תסדירו חוק פיקוח מעולה, עדיין כל עוד לא נסדיר את המצב השני, כנראה שיהיו מסגרות, או אפילו חלק לא מבוטל מהמסגרות, שיפחדו להירשם לחוק הפיקוח.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מצליחה להבין את השיח.
יוסף ג'בארין: אתה אומר שיהיו מסגרות שיפחדו בגלל שלא מקיימות את התנאי המינימלי של מקום בטוח לילדים.
אביעד שוורץ: לא יפחדו מהתנאים של חוק הפיקח.
אביעד שוורץ: הם מפחדים מהתנאים של היתר לשימוש חורג.
יפעת שאשא ביטון: אני צריכה לצאת.
יוסף ג'בארין: נשמע את השלטון המקומי כי עולות כאן סוגיות מאוד חשובות.
נועה בן אריה: שלום.
נועה בן אריה: צוהריים טובים.
נועה בן אריה: אני אגיב קצרות רק לגבי הנושא של ההיתר לשימוש חורג.
נועה בן אריה: ראשית, אנחנו לא יכולים לדעת על כל המסגרות שמתקיימות כיום כמסגרות פרטיות בבתי מגורים אלא אם הדברים מתגלים.
נועה בן אריה: במצב הזה מתחיל תהליך שכולל בתוכו גם את הבקשה לשימוש חורג.
נועה בן אריה: לגבי רשויות שעשו איזשהו מודל להסדרה ולהכשרה של מערכי בקרה ופיקוח באופן וולנטרי, זה אכן באופן וולנטרי.
נועה בן אריה: אין שום דבר שמטיל היום את החובה על הרשות המקומית לקחת על עצמה את חובת הפיקוח, האכיפה והבקרה.
יוסף ג'בארין: את מדברת על ההקשר המשפטי.
נועה בן אריה: זה המקסימום שאני יכולה לדבר.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לשאול את השאלה שמלווה אותנו בכל הדיון הזה.
יוסף ג'בארין: רשות מקומית כיום לא אמורה לדעת על קיומם של כל מסגרות המעונות אצלה?
יוסף ג'בארין: הרי יש מחלקת רווחה, יש מחלקת חינוך ורשות מקומית בוודאי אחראית על הפעוטות ועל הילדים של כולנו.
יוסף ג'בארין: אין לה את המידע הבסיסי הזה?
נועה בן אריה: מעונות יום שקיבלו סמל ורישוי ונמצאים תחת פיקוח האגף, מודעים להם.
נועה בן אריה: אבל מעונות פרטיים שמוקמים, וכאלה יש הרבה מאוד, מוקמים ומתקיימים בתוך דירות, בתוך מבנים, שלא עברו איזשהו תהליך של רישוי, לא.
יוסף ג'בארין: בסדר, לא ב-100 אחוזים אבל לא ב-85-80 אחוזים?
נועה בן אריה: גם לא 80 אחוזים אדוני.
נועה בן אריה: אני ממש לא יכולה לשים כאן
נועה בן אריה: מספרים לגבי היקף הידע שיש היום ברשויות המקומיות לגבי מעונות פרטיים.
נועה בן אריה: ממש לא.
נועה בן אריה: זה לא נתון לשלוף אותו, לא בכלל הרשויות המקומיות.
נועה בן אריה: בהחלט אני יכולה לומר שבמקומות בהם יש שיתוף פעולה וולנטרי שרשות מקומית בחרה לייצר איזשהו מודול עבודה מסודר עם גופים מהסוג הזה, עם מעונות בשטחה, אז כן, רמת הידע ורמת היכולת לשלוף נתונים היא רבה יותר.
נועה בן אריה: אבל כל עוד הדבר הזה לא מוסדר ומעוגן במסגרת חקיקה, בוודאי שלא.
קארין אלהרר: אתם יכולים להעביר למשרד העבודה והרווחה נתונים לגבי מי משלם ארנונה עסקית בפעוטונים?
נועה בן אריה: מידע לגבי תשלומי ארנונה, כן, יש ברשויות המקומיות.
קארין אלהרר: את זה אתם יכולים להעביר כאשר מדובר בפעוטון?
נועה בן אריה: אני יכולה לבדוק את זה.
נועה בן אריה: שוב, גם הגדרת הסיווגים בתוך צווי הארנונה, לפעמים גם היא משתנה.
נועה בן אריה: זאת אומרת, לא תמיד אנחנו נראה שמדובר בפעוטון.
נועה בן אריה: גם הנושא הזה הוא מאוד מורכב אבל כן נוכל להריץ איזושהי שאילתה במספר רשויות מקומיות כדי לקבל אינדיקציה.
קארין אלהרר: יש ארנונה שמשולמת לעסקים ואתם יודעים שזה פעוטון ולא מספרה.
נועה בן אריה: יש להניח שבהבחנה בין פעוטון למספרה, אנחנו נדע לעשות את זה.
קארין אלהרר: או קוסמטיקאית.
נועה בן אריה: כנ"ל.
נועה בן אריה: אני רק אומרת שמסגרות יכולות להיות כל מיני מסגרות ואנחנו לא נדע לסווג אותן כפעוטון והן מחויבות בארנונה עסקית.
קארין אלהרר: אני רוצה הציע.
קארין אלהרר: כרגע יש לנו הרבה אי ודאות ואני מנסה לייצר נתיב לוודאות מסוימת, גבוהה יותר.
נועה בן אריה: חשוב מאוד.
קארין אלהרר: אם תוכלו להעביר את הנתון הזה למשרד העבודה והרווחה, הוא יוכל לעשות אאוט ריצ' שלא הגיעו אליו עד עכשיו וזה יצמצם את אי הוודאות.
קארין אלהרר: זה מקובל עליך, אמיר?
קארין אלהרר: אדוני, אפשר לייעל את זה?
נועה בן אריה: אנחנו ננסה לעשות פנייה כזאת.
יוסף ג'בארין: מתחילת הדיון אנחנו מחפשים הסנכרון הזה.
יוסף ג'בארין: אמרתי שלא יתכן שלרשות מקומית יש מידע על חנויות בגדים ואין לה מידע מקיף על מסגרות של פעוטות.
נועה בן אריה: חנויות בגדים, אדוני היושב ראש, בדרך כלל לא מתנהלות בתוך דירות מגורים.
נועה בן אריה: אדוני, יש הבדל גדול מאוד בין עסק לממכר שמתנהל בשטח שהוא ברור, ידוע, מוסדר, יש לו חלון ראווה ויש לו דיווח שוטף לבין עסק שמתחיל את דרכו בתהליך של התנהלות בתהליך מתגלגל של דירת מגורים ולאחר מכן במצב שבו צריך לרשות אותו או להכשיר אותו באיזשהו אופן, רק אז מתחיל איזשהו תהליך סדור והוא מובא לידיעתה רשות המקומית וכאלה יש המון.
נועה בן אריה: גם כשאנחנו מטילים ארנונה, לאת מיד נדע שמדובר בפעוטון וכאשר אנחנו מדברים על מסגרת חינוכית בתוך דירת מגורים ומבקשים שימוש חורג, גם אז רשויות מתחילות את התהליך מול אותו גורם.
נועה בן אריה: מקורות הידע הם חלקיים.
יוסף ג'בארין: אם זה יותר מ-30 אחוזים, זה מצב קטסטרופלי.
יוסף ג'בארין: הרשות המקומית עצמה לא יודעת על כך שיותר מ-30 אחוזים מהמסגרות בתוכה הן של פעוטות.
נועה בן אריה: אני לא חושבת שהאצבע המאשימה צריכה להיות מופנית כלפי הרשויות המקומיות.
יוסף ג'בארין: לא, אני לא מאשים.