GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ירון קגן: דובר פה הרבה על היסח דעות וכו', אני לא רוצה לדבר שוב, אני חושב שכולנו מבינים, התראות והסברה זה חשוב, זה עוזר, אבל אנשים לא קמים בבוקר על מנת לשכוח את הילד שלהם, זה צריך להיות מכשיר אוטונומי לחלוטין, בלי התערבות של הנהג או ההורה.
ירון קגן: השני, ההתקנה צריכה להיות פשוטה, אם עכשיו נכנס פה אלמנט של התקנה, מישהו, כמו שאמר סגן השר, ב-200 שקלים או ב-100 שקלים, זה הופך את כל העסק מסורבל ומייקר את העסק.
ירון קגן: והדבר השלישי שנאמר לנו, אני מצטט מההמלצה שהייתה בוועדה ב-2017,של המשרד לבטחון פנים, זו ההמלצה, שהמכשיר יהיה נייד, שאפשר יהיה להעביר אותו מרכב לרכב.
ירון קגן: אלה שלושה הפרמטרים, אוטונומי, פשוט להתקנה, שבן אדם יכול לבד להתקין אותו או שהוא כבר חלק אינטגרלי מתוך הכיסא או מתוך הרכב, ושהוא יהיה נייד.
ירון קגן: ואני אוסיף את הדבר הרביעי, הוא צריך להיות זול.
ירון קגן: אם הדבר הזה יהיה משהו יקר לא תוכל לעשות משהו שכל אזרח יוכל להשתמש בו.
ירון קגן: ורק לסכם, יש פתרונות טכנולוגיים היום, אתם רק צריכים להכיר אותם ולהיות מודעים להם.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, ירון.
יוסף ג'בארין: כן, אכן אני מקווה שהדברים שלך גם אופטימיים לגבי הצלחת הקול הקורא, אני מקווה שבאמת זה יקרה אחרי כל כך הרבה שנים של התעסקות בנושא.
יוסף ג'בארין: הדובר האחרון שלנו בהנהגת ההורים, סיגל שפיץ טולדנו.
יוסף ג'בארין: כן, סיגל.
סיגל שפיץ טולדנו: קודם כל תודה רבה על הזכות להשמיע גם את הצד של ההורים.
סיגל שפיץ טולדנו: אני אדבר בקצרה ואשתדל לא לחזור על דברים שנאמרו.
סיגל שפיץ טולדנו: מהצד של ההורים קודם כל חשוב לי לומר שהתופעה היא הרבה יותר רחבה ממה שאנחנו חושבים.
סיגל שפיץ טולדנו: כי אנחנו יודעים משיחות מסדרון ומשיחות עם הורים וחברים, שלמעשה יש הרבה הורים ששוכחים את הילד ברכב, אבל לא קרה כלום, זה לא דווח ואז למעשה אף אחד לא יודע בכלל שזה קרה.
סיגל שפיץ טולדנו: לשתי דקות, שלוש דקות, הילד ניצל, הכול בסדר, וההורה, שאפילו מתבייש או מרגיש אשם באותם רגעים, למעשה לא סיפר לאף אחד.
סיגל שפיץ טולדנו: אז קודם כל סטטיסטית, מדברים כאן על אחוזים ומספרים, אז חשוב לי להגיד שהתופעה היא כנראה הרבה יותר רחבה ממה שאנחנו יודעים וזה בהחלט משהו שצריך לקחת בחשבון.
סיגל שפיץ טולדנו: חוץ מזה אנחנו חושבים שאין מספיק הסברה.
סיגל שפיץ טולדנו: ההורים לא מוטרדים מספיק, נקודה.
סיגל שפיץ טולדנו: ההורים לא מבינים את גודל הסיכון שקיים בדבר הזה.
סיגל שפיץ טולדנו: כמו שאמרה כאן מישהי קודם, הורים מרגישים שזה לא יכול לקרות להם.
סיגל שפיץ טולדנו: ואם אנחנו מסתכלים על התקשורת, על כל ההסברה שנעשית במערכת החינוך, אין כמעט הסברה.
סיגל שפיץ טולדנו: אחד הדברים שאנחנו ביקשנו בעבר, ולא דיברו על זה כאן, זה שבמערכת החינוך תהיה התראה בבוקר שילד לא הגיע לגן.
סיגל שפיץ טולדנו: בבית הספר זה קורה, אין כאן עניין של העברת אחריות.
סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו מכירים את הביקורת של הגננות או של הסתדרות המורים שלכאורה אנחנו מחפשים להעביר את האחריות.
סיגל שפיץ טולדנו: ההורים לא מחפשים להעביר אחריות לאף אחד, כולנו ביחד כאן לאותה מטרה, לנסות להפחית את מספר המקרים שנגמרים באסון.
סיגל שפיץ טולדנו: אם מורה בבית הספר יכולה לדווח במערכת ברבע השעה הראשונה של הבוקר שילד לא הגיע לכיתה אין שום סיבה בעולם שגננות לא יעשו את זה בגני הילדים.
סיגל שפיץ טולדנו: יש המון אפליקציות מאוד נוחות, מאוד פשוטות לשימוש, שבהן הגננות יכולות לדווח על זה שילד לא הגיע לגן.
סיגל שפיץ טולדנו: בסך הכול אפילו לשלוח אס.
סיגל שפיץ טולדנו: אמ.
סיגל שפיץ טולדנו: אס להורה.
סיגל שפיץ טולדנו: זה דבר כל כך פשוט שאפשר לפתור אילו לא הייתה כאן איזה שהיא תחושה של ניסיון להעביר אחריות ואני אומרת כאן בשם כל ההורים, אין כאן שום ניסיון להעביר אחריות לאנשי החינוך.
סיגל שפיץ טולדנו: יחד עם זאת משרד החינוך מצהיר, גם באתר שלו ובכל מיני מסמכים אחרים, שיש להם כוונה לטפל בנושא.
סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו לא רואים במסגרת החומרים שמועברים להורים, לא בגנים הפרטיים, לא במעונות, לא בגנים הציבוריים, אנחנו לא רואים שום מידע בנושא.
סיגל שפיץ טולדנו: ההורים לא מקבלים כלום, לא ידע, לא מידע, לא שום דבר שיכול לעזור בנושא הזה.
יוסף ג'בארין: אבל השאלה, מצדכם זה נושא שלכאורה ניתן היה לקדם גם בהבנות עם הגננות?
יוסף ג'בארין: אולי כעניין של אד-הוק, לא בהכרח כחובה משפטית.
סיגל שפיץ טולדנו: ניסו לקדם את זה בעבר, זה לא צלח, שוב, מהסיבה הזו שהייתה כנראה איזה שהיא תחושה שמנסים להעביר אחריות לגננת, שאם הגננת לא דיווחה וקרה משהו אז יוכלו להאשים אותה.
סיגל שפיץ טולדנו: צריך לפתור את זה.
סיגל שפיץ טולדנו: אני חושבת שלא ייתכן שמי שיפתור את זה אלה ההורים, יש פה מספיק גורמים בכנסת, בממשלה, במשרד החינוך, שיכולים לפתור את הסוגיה הקטנה הזו שלא דיברו עליה כאן והיא כל כך חשובה.
סיגל שפיץ טולדנו: שוב, עובדה שבבתי הספר זה עובד.
סיגל שפיץ טולדנו: גם הגננות הפרטיות צריכות מאיפה שהוא, למרות שהן לא מפוקחות, לצערנו הרב, זו עוד בעיה קשה, צריכות לדווח בבוקר להורה, חבר'ה, שהילד לא הגיע לגן.
סיגל שפיץ טולדנו: זה יכול להיות גם מסיבה אחרת, שלא נדע, אבל זה בהחלט יכול להוריד את כמות המקרים.
סיגל שפיץ טולדנו: וגם הסברה ודברור.
סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו כמעט שלא רואים שום חומרים, שום פרסומות.
סיגל שפיץ טולדנו: אנחנו בהנהגת ההורים מנסים לייצר מדבקות, לשלוח להורים, כדי לנסות להזכיר להם בוקר.
סיגל שפיץ טולדנו: זה צריך לעבוד בצורה מסודרת, זה צריך לעבור גם דרך מערכת החינוך.
סיגל שפיץ טולדנו: בסופו של יום, סליחה אם זה נשמע קצת ביקורתי, אנחנו מרגישים שיש כאן תופעה שהנזק הוא אדיר, אנחנו מדברים כאן על מוות של ילד ואנחנו מרגישים שהדבר הזה לא מטופל, נקודה, בשום רמה.
סיגל שפיץ טולדנו: אני לא נכנסת לקטע של הטכנולוגיות, כי ברור שההורים היו רוצים שתהיה ברכב איזה שהיא טכנולוגיה כזו או אחרת, ולא משנה לנו בכלל איזה, שתאפשר לנו לזכור רגע בתוך החיים הטורדניים האלה שיש לנו ש: היי, אולי שכחתם משהו.
סיגל שפיץ טולדנו: אבל בסופו של יום אם לא נבין כמה זה חשוב ואם לא תהיה הסברה ולא יסבירו לנו את הסיכוי הזה שזה יכול לקרות לכל אחד ההורים יהיו שאננים, מערכת החינוך לא מסבירה, הגננות לא מדווחות ובסוף אנחנו מרגישים שהדבר הזה לא מטופל.
יוסף ג'בארין: סיגל, המסר ברור וחשוב כמובן.
יוסף ג'בארין: תודה, סיגל.
יוסף ג'בארין: אם נציגת משרד החינוך עדיין איתנו בדיון, אורית לוריא כהן, אני אשמח לשמוע התייחסות שלה לתפקיד של משרד החינוך, האם לקח על עצמו פונקציות מסוימות.
יוסף ג'בארין: כן, אורית.
אורית לוריא-כהן: אז משרד החינוך ביצע פעולות ממוקדות בכל נושא ההסברה, בכל הפלטפורמות השונות הקיימות, הן מבחינת פורטלים למוסדות חינוך ולהורים והן מבחינת הפייסבוק של המשרד ושל היחידות הרלוונטיות, כמו אגף זה"ב נגישות ואורח חיים בטוח.
אורית לוריא-כהן: דוברות המשרד מעורבת בנושא.
אורית לוריא-כהן: יש אגרות ייעודיות לנושא שכחת ילדים שמועברות דרך הווטסאפ, לקבוצות של קהלי היעד השונים שלנו, מרכזים ועד - - -
יוסף ג'בארין: אורית, כנראה שהגילאים הרלוונטיים הם בעיקר גילאי שלוש עד ארבע או עד חמש, השאלה מה באופן ספציפי כאן עושה המשרד, גם בעניין ההסברתי.
אורית לוריא-כהן: בעניין ההסברתי, כמו שאמרתי, זה בעיקר פרסום שמתייחס להעלאת המודעות של ההורים, קודם כל למסמס את הסיסמה של לי זה לא יקרה, לשתף קמפיינים של השותפים שלנו כמו ארגון 'בטרם' והרלב"ד בקרב אוכלוסיות היעד שלנו ולהביא לידיעת ההורים שיש להם מה לעשות, לסגל לעצמם הרגלים, אם זה המלצה על אפליקציות כלשהן שקיימות בשוק, אם זה לקיים שיחות, לסגל הרגל של לבצע שיחת טלפון עם בן או בת הזוג כדי למסמס את הנושא, אם לשים את התיק במושב האחורי.
אורית לוריא-כהן: כל זה מגולם באגרות שאנחנו מפיצים לשטח.
אורית לוריא-כהן: אורלי, הקולגה שלי, תוכל להרחיב גם קצת לגבי מה נעשה מול הגננות והצפי לפעולות נוספות.
יוסף ג'בארין: אבל ממש בקיצור, כי אנחנו צריכים לסיים, ואם אפשר להתייחס במיוחד לפתיחת שנת הלימודים אוטוטו.
יוסף ג'בארין: כן, אורלי.
אורלי נעים: צהריים טובים.
אורלי נעים: אני אמשיך ואומר שאגף החינוך הקדם יסודי רואה מחויבות להגברת המודעות בקרב צוותי הגן.
אורלי נעים: שוב אני אומרת ומצטרפת, אנחנו מפיצים בעיקר דרך הפורטלים את המידע, יש שם מכתבים שמיועדים גם להורים וגם לצוותים ובהחלט לקראת פתיחת השנה אנחנו שוב מרעננים את הנהלים במציאת סדירויות, כמו שסיגל אומרת, לעדכון, אז בזה צריך להיות הדדיות, גם הורים, מנהלת הגן אל מול ההורים, יחד איתם בשיתוף פעולה, לעדכן על היעדרויות, על איחורים לגן וכמובן, אני אומרת שוב, זו לא הנחיה מחייבת, זה באמת פה ממקום של הצלת נפשות ליצור קשר עם ההורים כשילד לא מגיע לגן ולברר למה הוא לא הגיע במידה שההורה לא דיווח שהילד לא מגיע לגן.
אורלי נעים: כמובן גם העלאת המודעות בקרב ההורים בניסיון למציאת פתרונות - - -
יוסף ג'בארין: אז אתם כן ממליצים לגננות לעשות את זה, גם אם זה לא עניין של חובה משפטית.
אורלי נעים: אנחנו ממליצים לעשות את השיח הזה לפחות, לעורר את המודעות ולייצר את השיח אל מול ההורים בתחילת שנה ולהבין למה כל כך חשובה השותפות הזאת ולדעת איפה כל ילד ולמה הוא לא מגיע בבוקר לגן.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לכל המשתתפים, סליחה שלא הספקנו לשמוע את כולם.
יוסף ג'בארין: אנחנו נמשיך בנושא הזה בתיאום עם סגן שר התחבורה, קבענו ישיבת המשך לעוד כחודשיים, אני מקווה שעד אז הדברים גם יתקדמו בכיוון המבוקש.
יוסף ג'בארין: הרבה שנים עסקה הוועדה הזו והוועדה למדע וטכנולוגיה בכנסת בנושא, הבנו שיש כבר קול קורא עד 19 באוגוסט, אנחנו באמת מקווים שהדברים יתקדמו כדי שבאמת נוכל להגיע לתקינה מחייבת לעזרים הטכנולוגיים בנושא כך שנוכל להתמודד עם זה גם ברמה הזו ולא רק ברמה ההסברתית.
יוסף ג'בארין: הוועדה תבקש ממחלקת המחקר והמידע של הכנסת לבחון את הנושא מבחינת מה שקורה בעולם, ידע השוואתי באיחוד האירופי, במדינות ה-OECD ומדינות אחרות, אני מקווה שזה יוכל לסייע בקידום הנושא הזה ובדיון בעוד כחודשיים נקבל תמונה יותר רחבה לגבי מה שקורה בעולם.
יוסף ג'בארין: הוועדה פונה למשרד האוצר, יכול להיות גם לוועדת חריגים, כדי לקדם את קבלת התקצוב הנדרש בנושא הקמפיין.
יוסף ג'בארין: כפי ששמענו ממשרד הבריאות יש צורך לאשר את התקציב הזה.
יוסף ג'בארין: הוועדה גם מברכת על היוזמה של המשרד לחיזוק וקידום קהילתי על הפיילוט ששמענו ומבקשת להרחיב אותו ככל שאפשר ליישובים נוספים.
יוסף ג'בארין: הוועדה גם קוראת ליצרנים שהיו איתנו כאן ולאחרים, אם יש להם אינפורמציה נוספת על הנעשה בעולם אנחנו נשמח לקבל ובין השאר גם נעביר למרכז המחקר והמידע לקראת הכנת מסמך מקיף על הנושא הזה שיוגש לנו.
יוסף ג'בארין: אנחנו כמובן קוראים למשרד החינוך לקדם ולהרחיב פעילות הסברה בנושא הזה, במיוחד לקראת פתיחת שנת הלימודים הקרובה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לכל המשתתפים וכפי שאמרתי, אנחנו נעשה ישיבת מעקב בעוד כחודשיים, עד אז אנחנו בהחלט מקווים שכל הילדים שלנו יהיו בריאים ונשמור על בריאותם של כל הילדים.
יוסף ג'בארין: היום ה-5 באוגוסט 2020, יום רביעי, ישיבה שעוסקת באחד הנושאים הכואבים שהוועדה הזו מלווה בשנים האחרונות.
יוסף ג'בארין: לוועדה היה חלק מאוד משמעותי בעצם קידום חקיקה שמטרתה להתמודד עם התופעה הכואבת, המדאיגה והמקוממת בה אנחנו דנים והיא התעללות בפעוטות בגנים ובמסגרות לגיל הרך.
יוסף ג'בארין: כבר בתחילת הדיון חשוב לי לומר שביום שני, בתחילת השבוע, אנחנו מקיימים דיון מיוחד שעוסק בהיקף היישום של החוק שנחקק בוועדה, חוק הפיקוח על מעונות היום.
יוסף ג'בארין: החוק נכנס לתוקף לפני כשנה ובתום שנה לכניסתו לתוקף, אנחנו נרצה לעמוד על היקף היישום של החוק ומה כל משרד עושה בתחום אחריותו.
אופיר כץ: יש שני חוקים בעניין הזה.
יוסף ג'בארין: יש שני חוקים.
יוסף ג'בארין: גם חוק הפיקוח על מעונות יום וגם חוק המצלמות.
אופיר כץ: נדון על שניהם?
יוסף ג'בארין: ביום שני יהיה דיון על שני החוקים הללו, היישום שלהם, מה נעשה עד עכשיו ובאיזו מידה שני החוקים באמת מיושמים.
יוסף ג'בארין: אלה שני חוקים שאני חושב שהוועדה הזאת יכולה להתגאות בחקיקתם לפני כשנתיים.
יוסף ג'בארין: הדיון היום נועד כדי לשמוע את השטח וגם לעקוב אחר המקרים האחרונים של התעללות, במיוחד המקרה האחרון בשפלה, כבר פורסם שזה היה ברמלה, ואנחנו כן רוצים לשמוע הורים ולשמוע את חברי הכנסת.
יוסף ג'בארין: הייתה פנייה מיוחדת של חברתי חברת הכנסת קארין אלהרר שהיא בעצמה הייתה שותפה לחקיקת החוק במסגרת הוועדה, הייתה מיוזמי החוק וגם מיוזמי הדיון היום.
יוסף ג'בארין: ברמה היותר פורמלית משפטית, אני רוצה להבהיר שהחוק במקרים הללו מחייב אותנו לא לפרסם פרטים על הקטינים, על המשפחה, מידע שיכול לחשוף את זהותם ולכן אני קובע לפי סעיף 120 לתקנון הכנסת שככל שתהיה בקשה או שיעלה הצורך, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או של קטינים עליהם דובר בדיון או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול, ככל שהדבר נדרש כדי להגן על עניינם של קטינים וכן ככל שהדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה או עלולה לגרום לו נזק או לזולתו.
יוסף ג'בארין: ההורים שמשתתפים אתנו, הורים למקרים קודמים של התעללויות ואני מבין שהצטרפו אלינו גם ההורים מהמקרה האחרון שהיה ברמלה.
יוסף ג'בארין: שוב, לפי חוק הנוער, היות והדיון הזה גם משודר, אנחנו לא חושפים בשידור את הפנים של הדוברים או הדוברות וגם הקול יהיה מעוות ככל שזה קשור לשידור הדיגיטלי בערוץ הכנסת.
יוסף ג'בארין: כמובן שכאן נוכל לשמוע את הדברים ללא הפרעה וללא העיוות הזה.
יוסף ג'בארין: צר לנו שאנחנו נאלצים לקיים שוב ושוב דיונים במקרים הקשים הללו, מקרים מזוויעים.
יוסף ג'בארין: לכולנו יש ילדים, אחים, אהובים והתחושה הקשה היא שלאף אחד כרגע לא יכולה להיות תחושה של ביטחון שזה לא יקרה לו.
יוסף ג'בארין: זה הרקע שהוביל לחקיקת שני החוקים שהזכרתי – חוק הפיקוח וחוק המצלמות – אבל נראה באיזו מידה החוקים הללו באמת נותנים מענה לפרשות שחוזרות על עצמן.
יוסף ג'בארין: הפרשה האחרונה ברמלה הייתה תזכורת לקושי שקיים בשטח ויכול להיות – ואני אומר את זה אולי בבוטות הנדרשת בהקשר הזה – שהכישלון הוא של המערכת לוודא שמקרים כאלו לא יקרו.
יוסף ג'בארין: הכישלון של המערכת להבטיח שילדים לא יהיו קורבן להתעללות.
יוסף ג'בארין: החיבור הזה בין להיות פעוט ולהיות קורבן להתעללות הוא חיבור בלתי מתקבל על הדעת.
יוסף ג'בארין: מכאן הייתה חשיבות הדיון הזה היום, בנוסף לדיון היותר עקרוני שנקיים בשבוע הבא.
יוסף ג'בארין: אני רוצה בפתח הדיון לתת לחברתי חברת הכנסת קארין אלהרר לומר את דבריה.
קארין אלהרר: אני רוצה בראשית הדברים להודות לך שאתה מקיים את הדיון הזה בעת הזאת.
קארין אלהרר: יש לי דז'ה וו.
קארין אלהרר: אנחנו עדים לכך שיש יותר מדי מקרים של התעללות בפעוטות חסרי ישע.
קארין אלהרר: לאחרונה נחשפנו למקרה המאוד מאוד קשה ברמלה ואני מבינה שאנחנו מכירים רק את קצה קצהו של הקרחון.
קארין אלהרר: כל מקרה הוא אחד יותר מדי.
קארין אלהרר: כל פעם אנחנו אומרים זה יהיה האחרון ועדיין זה לא.
קארין אלהרר: צריך להבין שכאשר אנחנו מגלים מקרים מהסוג הזה, מאחורי הסיפור יש ילדים שזה לא עניין נקודתי שהתעללו בהם וזה נגמר, אלא זה ממשיך אתם לאורך כל החיים.
קארין אלהרר: זה פצע, פצע שנשאר פתוח גם לילדים וגם למשפחות שלהם.
קארין אלהרר: הדבר הזה הפך להיות לא פומפוזי בכלל אלא מכת מדינה.
קארין אלהרר: אני רוצה להבהיר.
קארין אלהרר: יש הרבה מאוד פעוטונים מצוינים עם גננות וצוות מעולים אבל אנחנו נחשפים יותר ויותר למקרים אחרים, למקרים שבהם נשים ואנשים נכנסים לגני הילדים, לפעוטונים הללו, היכן שכולנו מפקידים את היקר לנו מכל, ומבצעים בילדים מעשים שאפילו תסריטאי נוראי של סרטי אימה לא היה מעלה בדעתו.
קארין אלהרר: הדבר הזה מבחינת החוק מטופל.
קארין אלהרר: שיהיה ברור.
קארין אלהרר: יש חקיקה מתאימה.
קארין אלהרר: יש את חוק הפיקוח על המעונות, יש את חוק המצלמות, כל מה שהיה צריך – ונדבר על זה בדיון ביום שני – הוא תקנות ויישום הרשות המבצעת.
קארין אלהרר: הרשות המחוקקת עשתה את החלק שלה ואנחנו, התפקיד שלנו, אחרי שחוקקנו, הוא לוודא את היישום.
קארין אלהרר: אני רוצה לציין שהעובדה שעוד אין תקנות היא תעודת עניות לספר החוקים הישראלי ולממשלה בישראל כי הם היו צריכות להיות כבר כתובות ובתוקף.
קארין אלהרר: צריך להבין, החוק הזה נכנס לתוקף ב-2018.
יוסף ג'בארין: חוקק ב-2018.
קארין אלהרר: חוקק.
קארין אלהרר: אמרנו שנתנו אקסטרה זמן.
קארין אלהרר: אמרנו שבתוך שנה יהיו תקנות וזה היה באקסטרה כי לא באמת היה צריך שנה אבל זה לאקרה.
קארין אלהרר: זה לא רק היעדר פיקוח אלא זה גם היעדר ענישה מרתיעה.
קארין אלהרר: אי אפשר לנתק את הרגליים האלה.
קארין אלהרר: יש כאן בעיניי שלוש רגליים שצריך לתת עליהן את הדעת.
קארין אלהרר: האחת, הראשונה, היא העברת כל הנושא הזה תחת משרד החינוך.
קארין אלהרר: פעוטונים זה לא בייבי סיטר.
קארין אלהרר: כל מומחה שנשאל אותו יודע לומר שצריך לתת מענה חינוכי מגיל אפס ועד גיל 18 או גיל 21 לילד עם צרכים מיוחדים אבל כאן זה לא קורה.
קארין אלהרר: יש כאן סיפור פוליטי, הנושא הזה עובר ממשרד למשרד כאיזה תיק שזורקים אותו ממקום למקום.
קארין אלהרר: זה הדבר הראשון שצריך לקרות.
קארין אלהרר: הדבר השני הוא פיקוח.
יוסף ג'בארין: ככל שזה נוגע לנושא הראשון, בעצם חוק הפיקוח השאיר את ההסדר הקיים למסגרת משרד העבודה והרווחה.
קארין אלהרר: נכון ואני הגשתי הצעה ביחד עם חברת הכנסת חברתי יפעת שאשא ביטון.
קארין אלהרר: אני אפילו שמעתי הבטחה של ראש הממשלה בעניין הזה אבל איך נאמר?
קארין אלהרר: זה היה אי אז, מערכת הבחירות הראשונה ב-2019, זה כנראה חמק לו בין שלל ההבטחות שהוא פיזר אז.
קארין אלהרר: הדבר השני, אמרנו, פיקוח והכשרה.
קארין אלהרר: הדבר השלישי זה ענישה.
קארין אלהרר: ראינו את המקרים הקודמים, מה מקבלות אותן גננות?
קארין אלהרר: אותן סייעות?
קארין אלהרר: ענישה שהיא לא מתריעה.
קארין אלהרר: אני אומרת שאם מדובר באמת במכת מדינה, ואני רואה אותה ככזו, צריך להתמודד אתה בהתאם.
קארין אלהרר: הגשתי הצעת חוק בעניין הזה ואני מבינה שיש עוד הצעות חוק.
יוסף ג'בארין: החמרת ענישה.
קארין אלהרר: החמרת ענישה.
קארין אלהרר: שוב, לא להצר את צעדיו של בית המשפט, חלילה, לקבוע רף שהמקסימום בו הוא גבוה יותר ולכוון לשם.
קארין אלהרר: אם אנחנו רוצים להיפטר מהתופעה הזאת, אנחנו צריכים לתת כלים כדי שהדבר הזה יקרה.
קארין אלהרר: עד שלא נעשה את זה, אני אומרת את זה בצער גדול, אנחנו נחזור לדיונים כאן ואנחנו נבכה כמו שבכינו במקרה של יסמין וינטה, במקרה של דוד דיאג'י ובעוד מקרים.
קארין אלהרר: הגיע הזמן לעשות לזה סוף.
יוסף ג'בארין: אנחנו בהמשך כמובן נשמע את נציגי משרד המשפטים והפרקליטות.
יוסף ג'בארין: רק לחדד את עניין הענישה, בנסיבות של מעונות יום והתעללות של האחראי עליהם, היום העונש יכול להגיע לתשע שנים.
אופיר כץ: הבעיה היא לא במקסימום אלא במינימום.
יוסף ג'בארין: רציתי לחדד.
יוסף ג'בארין: קארין, ההצעה שלך היא להעלות את רף הענישה.
קארין אלהרר: שהמינימום יהיה גדול יותר והמקסימום, שלא נותנים אותו, יישאר.
יוסף ג'בארין: יש שאלה של החמרת הענישה כעניין שבחוק ויש שאלה של מדיניות הענישה.
יוסף ג'בארין: נמצא אתנו בדיון חבר הכנסת אופיר כץ וחברת הכנסת סונדס סאלח שביקשה לדבר כי יכול להיות שתצטרך ללכת לדיון אחר.
סונדוס סאלח: בוקר טוב לכולם.
סונדוס סאלח: ברכות ליושב ראש הוועדה חבר הכנסת יוסף ג'בארין וגם ליוזמת, חברת הכנסת קארין אלהרר.
סונדוס סאלח: נכון שהתופעה היא כל כך מדאיגה.
סונדוס סאלח: אני לא מכירה תופעה שהיא חוצת דעות או מגזרים או מגדרים או כל פלח אחר באוכלוסייה.
סונדוס סאלח: זו תופעה שמייצרת משבר אמון בין האימהות העובדות לבין המסגרות הטיפוליות, מעונות יום.
סונדוס סאלח: גילוי נאות, אני בעלת מעון יום ואני יכולה להגיד לכם בפירוש שיש היעדר פיקוח פרלמנטרי על הנשים או המטפלות והמטפלים, אם יש כאלה, שהן מתקבלות לעבודה הזאת.
סונדוס סאלח: כל אחת יכולה ללמוד ולהתחיל לעבוד.
סונדוס סאלח: לפני שאני אציע החמרה בענישה, אנחנו צריכות קודם לזהות מי לא מתאים לעבוד בתחום הזה.
סונדוס סאלח: לא כל אחת שעוברת הכשרה באיזושהי מכללה או במוסד לימודי, יכולה להתקבל למעון יום.
סונדוס סאלח: צריך לאתר ולמנוע נשים עם נטיות או עבר ואני יכולה לומר לכם בפירוש שאין את הפיקוח הזה על העובדות שעובדות במסגרות.
סונדוס סאלח: אני מזמינה כבוד היושב ראש לדיון המשך את נושא המסגרות לאיתור אלימות שהמקור שלה בבית.
סונדוס סאלח: מסגרות מעונות היום והגנים צריכים להיות תחנה שתאתר עוד סוגי אלימות אותה פוגשים הילדים והפעוטות שהם חסרי ישע ולא יכולים להסביר את עצמם או להתלונן על אלימות שהם חווים.
סונדוס סאלח: אם כן, כן להדרכות והכשרות, כן לבחור את האנשים המתאימים לעבוד בתחום הזה ולהחמרת הענישה.
סונדוס סאלח: שוב, תודה רבה לכם על הדיון המאוד חשוב.
סונדוס סאלח: אני מתנצלת, אני צריכה להיות בעוד ועדה.
יוסף ג'בארין: לגבי ההכשרה, זה אחד התנאים או אחת הדרישות שמופיעות בחוק ונעמוד עליהן יותר בדיון שנקיים ביום שני.
יוסף ג'בארין: חבר הכנסת אופיר כץ.
אופיר כץ: תודה רבה אדוני היושב ראש.
אופיר כץ: ראשית, אני רוצה לברך את חברת הכנסת קארין אלהרר על הדיון החשוב הזה ובכלל על הליווי שלה את כל התהליך, את החקיקה בשנים האחרונות וכמובן גם את הוועדה.
אופיר כץ: אני גם מברך על הדיון העתיד לבוא ביום שני כי זה באמת עכשיו הדבר המשמעותי והחשוב ביותר, לראות איך אנחנו דואגים ליישום של החוקים המאוד מאוד חשובים וקריטיים שייושמו על מנת שנמזער את מספר המקרים המזעזעים האלה אליהם אנחנו נחשפים.
אופיר כץ: משיחות שקיימתי עם ראשי רשויות ואנשים שרלוונטיים לנושא, אומרים שזה בהרצה אבל אני חושב שזה אפילו לא מתקרב לסוג של הרצה ובאמת חשוב שנשים את הדגש על זה כאן אל מול הממשלה.
אופיר כץ: הדוח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת שמונח בפניכם זה דוח שאני ביקשתי לפני מספר חודשים, גם מהמשטרה וגם ממשרד המשפטים, כדי לראות את סדר הגודל העומד בפנינו וריבוי המקרים.
אופיר כץ: שימו לב שהנתון המעניין בו הוא שגילי אפס עד שלוש, יש פחות מקרים, גם מבחינת פתיחת התיקים וגם מבחינת כתבי האישום.
אופיר כץ: מה שמעניין זה שלא שיש פחות מקרים אלא הקטנטנים האלה לא יכולים לדווח, הם עדיין לא מדברים.
אופיר כץ: זאת אומרת, המספר הזה לא מעיד על מה שקורה במציאות.
אופיר כץ: אלה פשוט מקרים שקורים ואפילו יותר בגיל הזה אבל אין להם את היכולת להעביר את מה שהם עוברים.
אופיר כץ: לכן, מה שיש כאן בדוח, אני מאמין שאלה מספרים הרבה יותר גבוהים וזה הרבה יותר קשה, לדעת שהם חווים את זה והם לא יודעים איך לבטא את זה, ההורים לא יודעים מה עובר עליהם, לפעמים אנחנו שמים לב כי יש רמזים והם שואלים שאלות, אבל לא יודעים באמת מה הילדים עוברים בגנים.
אופיר כץ: תיכף נשמע את אותו אבא שמספר שהילד ממש שרט אותו כדי שלא יעזוב אותו ולא ישלח אותו לגן בגלל מה שהוא עובר שם – באמת נקרע הלב.
אופיר כץ: מעבר לסרטונים, קשה לראות גם את ההורים שעכשיו צריכים לחיות עם ההרגשה הזאת שהם שלחו את הילדים שלהם פשוט לגיהינום.
אופיר כץ: אין דבר יותר קשה מזה.
אופיר כץ: אני לא מקנא בהם.
אופיר כץ: לכן אנחנו כאן צריכים לעשות כל מה שאפשר כדי לצמצם את האירועים האלה עד שלא יקרו בכלל.
אופיר כץ: בהמשך למה שאמרה חברת הכנסת אלהרר לגבי ענישה.
אופיר כץ: שוב, המקסימום הוא בסדר אלא שאף פעם לא מגיעים אליו.
אופיר כץ: לא צריך לשנות את המקסימום אבל הבעיה היא במינימום.
אופיר כץ: משרד המשפטים, גם לפי הדוח של מרכז המחקר והמידע - ביקשתי שיראו כמה מקרים כאלה קרו בפעוטונים – הוא לא יודע לסווג אותם לפי מקרים.
אופיר כץ: קשה לו.
אופיר כץ: זו בעיה במשרד המשפטים.
אופיר כץ: התחלתי לעשות סקירה וגיליתי מקרים מזעזעים של התעללות, של תקיפה, מקרים הכי מזעזעים שיש והענישה הייתה פשוט מבישה – עבודות שירות, קנסות, הייתה אחת ששלחו אותה לעבודות שירות בבית אבות, אחרי שהתעללה בחסר ישע אחד, עכשיו תתעלל בחסר ישע שני.
אופיר כץ: ענישה מגוחכת ולא מידתית.
אופיר כץ: אין כאן מידתיות בין חומרת המעשים לחומרת הענישה ואין כאן הרתעה.
אופיר כץ: לכן הגשתי הצעת חוק לקביעת עונש מאסר בפועל מינימום.
אופיר כץ: הוא עלה לפני שלושה שבועות לוועדת שרים.
אופיר כץ: נדחה בשלושה שבועות.
אופיר כץ: אני בשיחות עם משרד המשפטים ועם שר המשפטים.
אופיר כץ: שלשום הייתה לנו פגישה.
אופיר כץ: משרד המשפטים מתנגד בכלל לכל החוק.
אופיר כץ: שר המשפטים דווקא כן בעד למרות התנגדות המשרד אבל לצערי לא הגענו להבנות כי בחוק שהגשתי אני ביקשתי שיהיה מאסר בפועל ולא יוכלו להמיר אותו, לא בעבודות שירות ולא בקנסות.
אופיר כץ: לסעיף הזה שמרד המשפטים כמובן מתנגד וגם שר המשפטים שרוצה להעביר את החוק אבל ללא הסעיף הזה, מה שאני לא הסכמתי כי לא נראה לי הגיוני שאפשר לאפשר להמיר את הענישה בעבודות שירות.
אופיר כץ: אני מקווה שהחוק יעבור כלשונו כי החמרת הענישה חשובה פעמיים, ראשית, המידתיות כנגד חומרת המעשה, ושנית, ליצור הרתעה.
אופיר כץ: אני איאבק ואני מקווה שאני אצליח להעביר את החוק כלשונו.
אופיר כץ: תודה.
יוסף ג'בארין: לגבי הענישה, רק לחדד את זה.
יוסף ג'בארין: אפשרות אחת היא להגדיל את עונש המקסימום שקיים, שכיום הוא תשע שנים בנסיבות של מעונות היום.
אופיר כץ: אם זאת חבלה מחמירה, העונש הוא תשע שנים.
יוסף ג'בארין: המקסימום שיכול להיות בנסיבות מעונות היום, הוא תשע שנים.
יוסף ג'בארין: הצעה אחרת היא לנסות לקבוע סף מינימום של ענישה בתחום הזה.
יוסף ג'בארין: זו האופציה השנייה.
יוסף ג'בארין: כמובן יש את הסוגיה הזאת, שתיכף נדון בה, של מדיניות הענישה, הגישה של בתי המשפט ושל השופטים לנושא בתחום.
יוסף ג'בארין: מה שאני שומע, גם מדוח מרכז המחקר של הכנסת, שהעונשים שניתנים עד כה הם רחוקים בהרבה מעונשי המקסימום הקיימים.
יוסף ג'בארין: אני יודע שנציגי משרד העבודה והרווחה, משרד החינוך, משרד האוצר, משרד המשפטים והמשרד לביטחון פנים אתנו, אבל לפני שאני עובר אליהם הייתי רוצה לשמוע בפתח הדיון אחד מנציגי ההורים מפרשות קודמות של התעללות.
יוסף ג'בארין: כפי שאמרתי, אנחנו כמובן שומרים על הסודיות גם בשידור של דיוני הוועדה וגם בפרוטוקול שיוצא בהמשך.
תמי ברנע: בלי להזכיר שמות.
ל.י.: אני מהמקרה שקרה לפני שנתיים פלוס.
ל.י.: בהזדמנות זו אני מאוד רוצה להודות לחברת הכנסת קארין אלהרר ולחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון שלקחו את המאבק הזה בשתי ידיים ופועלות מהנשמה.
ל.י.: תודה גם לחבר הכנסת אופיר כץ שאני רואה שהוא מאוד בעניין ומבין אותו.
ל.י.: מה שאמרה חברת הכנסת קארין אלהרר מאוד נגע בי.
ל.י.: פשוט הוצאת את המילים מפי כשתיארת את זה כדז'ה וו.
ל.י.: לפני שנה נכחתי כאן בוועדת החינוך וישבתי עם מר מדינה, מנהל אגף מעונות יום, ועם שר החינוך רפי פרץ, וסיפרנו ושיתפנו והראינו את ההשלכות אבל מרגיש שכאילו לא רק נשארנו באותו מקום אלא אפילו הלכנו כמה צעדים אחורה כי פשוט המצב בארץ – מדינת ישראל 2020 - הוא כזה שיש הזנחה פושעת של הילדים שלנו.
ל.י.: לא ברור לי איך אתם מצפים שהילדים האלה של היום ישמרו בעתיד על מדינת ישראל כאשר מדינת ישראל בוחרת לא לשמור עליהם.
ל.י.: אני יכולה להגיד לכם שכאימא אני מצפה להביא לעולם ילד וכאזרח במדינה, הזכות הבסיסית שלו לקיום והגנה, זכות של ביטחון, פשוט לא מתקיימת.
ל.י.: זה מאכזב ואני תוהה איזה רצון יהיה היום למאבקים בכלל במדינה שלנו להביא ילד.
ל.י.: אנחנו נמצאים בחששות יום יום, להכניס את הילדים לתוך הגן, כי זה מרגיש כאילו הם הולכים למלחמה.
ל.י.: אתה לא יודע איך הילד יחזור ואם הוא יחזור כי יש הורים שפשוט הילדים שלהם לא חזרו.
ל.י.: ...
ל.י.: חברה טובה שלי ואנחנו במאבק הזה וכל כך כאב לי לשמוע וכואב לי לראות את הילדים שלי שבאופן אישי נפגעו.
ל.י.: אני יכולה להגיד לכם שההשלכות הן מאוד קשות.
ל.י.: אלה ילדים שחווים הפרעות התפתחותיות, אם אלה הפרעות שינה, אם עיכוב שפתי שנעשה להם.
ל.י.: יש ילדים, במקרה שלי, שנכנסים לחינוך מיוחד.
ל.י.: לא הצלחנו להשלים את הפערים.
ל.י.: שני ילדים שלי נפגעו.
ל.י.: גילינו דרך אחד על השנייה.
ל.י.: אלה ילדים שיש להם התקפי זעם.
ל.י.: אלה ילדים שלא יודעים לסגל קשרים חברתיים כי הבן אדם האחר המשמעותי בחיים שלו, פרט להורה, שזאת אותה אשת חינוך שאמורה לעטוף אותו בחום ואהבה, למעשה בוחרת לתווך לו את העולם בצורה אלימה, בצורה מכאיבה, בצורה שלא בריאה אפילו לאדם מבוגר.
ל.י.: קחו את עצמכם, תחשבו אתם מגיעים למקום העבודה ויום יום רודים בכם, פוגעים בכם פיזית, פוגעים בכם נפשית, אומרים לכם אתה מסריח, אתה מגעיל, תישן, תסתום, קללות.
ל.י.: תסלחו לי, אני לא אפתח את זה בפורום הזה אבל המילים שיצאו לאנשים מהפה, זה פשוט מטריף.