GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף ג'בארין: אני שואל אותך ,כבר במארס ובאפריל דיברת על 50 מיליון ואתה אומר שכל משרד החינוך עם המיליארדים שיש לו, אין לו עד עכשיו כלום כדי לסייע ל-140,000?
עופר רימון: תשמע, אני איש מקצוע במשרד החינוך.
יוסף ג'בארין: תעזוב עכשיו את שאר הדברים.
יוסף ג'בארין: זו הסוגיה עליה אנחנו מדברים.
עופר רימון: ...
עופר רימון: הכסף.
עופר רימון: אני לא יודע איך לעשות את זה.
קריאה: אתה גם לא איש מקצוע.
יוסף ג'בארין: מי אמור לתת לי תשובה במשרד החינוך?
יוסף ג'בארין: למה אותו בן אדם לא אתנו?
עופר רימון: יש לך כאן נציג של משרד האוצר.
עופר רימון: הוא צרילך לתת את התשובה.
סעיד אלחרומי: אני שאלתי שאלה אחרת.
יוסף ג'בארין: שאלתי לגבי תקציב המשרד, לא על התוספת של משרד האוצר.
יוסף ג'בארין: כבר במארס אתם ידעתם על הבעיה.
יוסף ג'בארין: עד עכשיו לא הקציתם.
עופר רימון: אני יכול להגיד לך שאנחנו מובילים תוכנית התקשוב הלאומית וכבר ב-2013, עת היינו רק ב-1,200 בתי ספר, בכל זאת הגדלנו את זה מ-1,200 ל-1,900 בתי ספר על חשבון תקציבי משרד החינוך.
עופר רימון: משרד החינוך נותן תוכנות ניהול לכל בתי ספר על חשבון משרד החינוך.
עופר רימון: משרד החינוך נותן תוכן דיגיטלי לבתי הספר על חשבון משרד החינוך.
עופר רימון: משרד החינוך נותן המון משאבים על חשבונו.
סונדוס סאלח: לא.
סונדוס סאלח: הוא נותן מה שהוא צריך לתת.
עופר רימון: אבל יש גבול במה שהוא יכול לעשות.
עופר רימון: אתה לא רוצה שהוא יפגע בשעות הלימוד, בליבה של הדברים.
קריאה: זה לא על חשבון משרד החינוך.
קריאה: זה על חשבון כולנו.
יוסף ג'בארין: נציגי משרד המדע והטכנולוגיה.
יוסף ג'בארין: חשוב לשמוע גם אתכם בסיפור הזה.
יוסף ג'בארין: יש שלושה נציגים, תסכימו מי מכם ידבר.
מרים כהן: אני אדבר מטעם המשרד.
מרים כהן: גם אנחנו מודעים לעובדה שיש קושי רב גם במגזר החרדי וגם במגזר הלא יהודי.
סונדוס סאלח: הערבי.
מרים כהן: הערבי.
מרים כהן: כן.
מרים כהן: אנחנו ניסינו להניע את הפרויקטים שלנו, את הפרויקטים שאנחנו יכולים להיות באופן מקוון.
מרים כהן: אין לנו את התקציבים שמדברים עליהם כדי לעזור בנושא הזה אבל באמצעים שלנו יש לנו פרויקטים שאנחנו עושים בחינוך הבלתי פורמלי, במדעים וטכנולוגיה, ואנחנו ממירים את כל הפעילויות שלנו לפעילות שהיא מקוונת.
מרים כהן: לכן אנחנו באמת שותפים למטרה הזאת, כדי שלכל ילד יהיה את המחשב בבית כדי שהוא יוכלל למוד לא רק בחינוך הפורמלי אלא גם בחינוך הבלתי פורמלי.
יוסף ג'בארין: האם במשרד יש נתונים מבחינת מיפוי השטח לגבי ישובים - אני מניח שזה בעיקר רלוונטי לישובים הערבים בנגב, אבל זה לא רק - שבכלל אין בהם תשתיות אינטרנט ולחלקם אולי גם אין תשתית סלולרית כך שאפילו טלפון נייד לא יעזור כדי להתחבר מרחוק?
יוסף ג'בארין: יש לכם נתונים כאלה?
מרים כהן: אין לנו נתונים אלה.
תמי ברנע: אנחנו גם הזמנו אתמשרד הדיגיטל והם לא הגיעו.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, מרים.
יוסף ג'בארין: אני רוצה למקד במחסור הזה של אמצעי קצה.
יוסף ג'בארין: בטח נשתף פעולה גם בנושאים אחרים עם המשרד.
יוסף ג'בארין: יש אתנו את נציג המועצה של הכפרים הלא מוכרים בנגב?
יוסף ג'בארין: ד"ר שרף חסאן?
שרף חסאן: אני כאן.
יוסף ג'בארין: שמענו גם את מנכ"ל הוועד וגם את מר ראג'י מנסור.
יוסף ג'בארין: אולי תוכל בקיצור להוסיף דברים.
שרף חסאן: קודם כל אני רוצה לברך אותך, את הוועדה ואת הנוכחים על הדיון החשוב הזה.
שרף חסאן: אני מסכים עם מה שאמר דוקטור עופר בכך שהחינוך הוא הרבה יותר מהדבר הטכנולוגי.
שרף חסאן: אבל אני רוצה להגיד לך דוקטור עופר שגם החינוך לצערי הרב כשל בהכנת המורים ובהכנת הגורם האנושי גם עכשיו בעידן הקורונה.
שרף חסאן: לצערי הרב אפילו מפמ"ר מחשבים אין בחינוך הערבי.
שרף חסאן: מאז יצא המפמ"ר הקודם לפנסיה, עדיין התפקיד לא אויש.
שרף חסאן: כוחות ההדרכה הקיימים, כדי להשקיע בהון האנושי הזה ולהכין את בתי הספר, גם זה לא קיים ולא חל שיפור מאז התחיל עידן הקורונה.
שרף חסאן: פה ושם יש קצת השקעה בתוכן דיגיטלי כי יש כל מיני שינויים אבל בגדול הפער עדיין אדיר בין מה שהוצא על החינוך היהודי לבין המוצא על החינוך הערבי גם בנושא הדיגיטלי.
שרף חסאן: הנושא של הנגב.
שרף חסאן: אני מסכים עם לגבי רוב הנתונים ואלה כמעט אותם נתונים שיש לנו אבל בגדול התמונה אחרת.
שרף חסאן: להערכתנו גם הנתונים שלנו יותר מעודכנים כי אנחנו בקשר עם השטח ובצורה אינטנסיבית והדוקה.
שרף חסאן: להערכתנו יותר ממחצית מהתלמידים הערבים לא היו מחוברים לתהליך הלמידה מרחוק.
שרף חסאן: חסרים בחברה הערבית בלבד כ-140,000 מחשבים.
שרף חסאן: צריך לקחת בחשבון שהנתונים בנגב, צריך לעשות ממש עבודת מיפוי שטח עמוק כדי לדעת את הנתונים ואנחנו עשינו כמה שיותר ויותר מכל המיפויים האחרים.
שרף חסאן: כדי להבין את הבעייתיות, בישובים בנגב בלבד, ישובים בלתי מוכרים – 37 ישובים שיש בהם 26,000 תלמידים ובעוד ישובים בתהליכי תכנון יש עוד 25,000 תלמידים ואלה ישובים שאין בהם תשתיות חשמל, אינטרנט וכולי.
שרף חסאן: סביר להניח שהתלמידים האלה, כל מיפוי שנעשה בשטח לא הגיע לתלמידים האלה בתקופת הקורונה.
שרף חסאן: זה קצת משנה מבחינת הנתונים הקיימים.
שרף חסאן: הדבר האחרון.
שרף חסאן: אנחנו בוועדת המעקב בקשר עם כל הגורמים בשטח, גם ועדי הורים, גם רשויות מקומיות, גם בתי ספר.
שרף חסאן: שמחתי לשמוע על הנושא התקציבי שמר חלאילה הציג וגם דוקטור עופר אמר אבל בינתיים בשטח אין שום התקדמות.
שרף חסאן: צריך לקחת בחשבון שהבעיה של המחשבים, הדבר הזה שהפך לכל כך חיוני, זה מתווסף לבעיות נוספות בחינוך הערבי.
שרף חסאן: צריך לדעת שבחינוך הערבי עדיין לומדים בקרוואנים, עדיין בשנת 2020 נאלצנו לעתור לבית המשפט כדי לחבר בית ספר למים.
שרף חסאן: צריך להבין את זה.
שרף חסאן: על מה אנחנו מדברים?
שרף חסאן: על חומרת המצב.
שרף חסאן: מאז תקופת הקורונה תלמידים באחוזים גבוהים לא הגיעו לבתי הספר וגם מנהלים ומורים לא ששו לקבל אחריות ולשכנע את התלמידים להגיע לבתי הספר כי גם למנהלים ולמורים בהרבה בתי ספר בחברה הערבית אין הרבה משאבים וכלים.
שרף חסאן: צריך לקחת בחשבון שלמשל בעיר כמו נצרת, בלא מעט בתי ספר, עדיין יש 40 תלמידים בכיתות.
שרף חסאן: אז איך ילמדו?
שרף חסאן: זה חלק מההסבר.
שרף חסאן: כדי להחזיר את התלמידים האלה לבתי הספר, צריך לבנות אמון.
שרף חסאן: לצערנו הרב, מאז תקופת קורונה, לא קיבלנו אף מענה לאף מכתב ששלחנו.
שרף חסאן: אנחנו מתחננים לדיאלוג עם משרד החינוך אנחנו מקבלים מענה רק כשיש בית משפט והתשובה היא רק לבית המשפט.
שרף חסאן: המצב כרגע בחברה הערבית, אם המצב הוא כזה וממילא אין לימודים – כנראה שפתיחת שנת הלימודים בחברה הערבית, על סדר היום של כל מיני גורמים והישיבה המכרעת תהיה אחרי החג.
שרף חסאן: החג מתחיל ביום שישי.
שרף חסאן: הישיבה היא כנס של כל הגורמים המייצגים את חברה הערבית ויש סיכוי שעל סדר היום יהיו כל מיני אופציות.
שרף חסאן: אם אנחנו לא רואים תוכניות אמיתיות, אם אנחנו לא רואים תשובה אמיתית, פתיחת שנת הלימודים היא בסימן שאלה גדול.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שהזעקה שלך נופלת על אוזן קשבת ותתקיים ישיבת עבודה בהקדם.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שמשרד האוצר יתקדם די מהר עם התוכנית ששמענו עליה.
יוסף ג'בארין: בהחלט אני יכול להבין צעדי מחאה בהיעדר פתרונות לנושאים שעלו.
יוסף ג'בארין: נציגת ועד ההורים הארצית, צופית גולן.
יוסף ג'בארין: תרצי להוסיף לדיון?
צופית גכולן: כן.
צופית גכולן: אני רוצה להוסיף לדיון.
צופית גכולן: המשבר הזה, כמו שכולנו הבנו, העמיד את מערכת החינוך ואת ההורים בפני אתגרים.
צופית גכולן: בבסיס העמדה שלנו עומדת איזושהי תובנה שהגיע הזמן שמשרד החינוך ישנה את הטרמינולוגיה ויבין שהלמידה היא מהבית.
צופית גכולן: לא למידה מרחוק מאיזה כוכב לכת אלא מהבית.
צופית גכולן: ברגע שהיא מהבית, היא תלויה במשאבי הקצה של הבית, ברשת אינטרנט שיש לנו בבית, במכשירים שיש לנו בבית, בזמינות שלנו.
צופית גכולן: הלמידה הזאת, כמו שהיא מבוצעת כרגע, מגדילה את הפערים הלימודיים בין האוכלוסיות השונות על רקע של סוציו אקונומי, על רקע של מקום מגורים.
צופית גכולן: הכול.
צופית גכולן: מהנתונים של הלשכה המרכזית שיש לנו עולה תמונה מאוד עגומה לפיה ל-16 אחוזים ממשקי הבית אין להם מחשב ו-24 אחוזים ממשקי הבית, אין להם חיבור לאינטרנט.
צופית גכולן: אנחנו מסתכלים כאן על החברה הערבית והתמונה היא עגומה וקשה הרבה יותר.
צופית גכולן: 51 אחוזים ממשקי הבית שם, אין להם חיבור לאינטרנט ולרבים אין מכשירי קצה כפי שחודד לנו יותר ויותר במהלך הדיון הזה וכפי שגם עלה בזעקה שעלתה מהשטח.
צופית גכולן: השתתפנו בדיון עם נציגי המגזר.
צופית גכולן: מר רימון דיבר כאן על למידה כערך אבל בחלק מבתי הספר במגזר אין תשתית אינטרנט בתוך בית הספר, כך שאם המורים רוצים לבוא לבית הספר וללמד, אין להם את היכולת.
צופית גכולן: מי שאחראי על זה, זה רק המשרד.
צופית גכולן: נתון נוסף שחשוב לתת עליו את הדעת, שלדעתי הוא עלה כאן קודם לכן, זה שרק ל-15 אחוזים ממשקי הבית יש יותר ממחשב אחד באופן שתואם את מספר הילדים באותו בית.
צופית גכולן: המשמעות, לפי המתווים הנוכחים שבהם כמה ילדים ישבו בבית, היא שמספר ילדים לא יכול לבצע למידה במקביל והרי הלמידה מתרחשת תמיד באותן שעות, בשעות הבוקר, לכל התלמידים.
צופית גכולן: גם אם יש למשפחות מחשב וגם חיבור, גם זה לא תמיד מאפשר כי בתקופת הקורונה ראינו שהרבה פעמים ההורים נמצאים בבית והם משתמשים במחשב.
צופית גכולן: מהדוח של מרכז המחקר והמידע שהוצג לנו למדנו שיש פער על רקע סוציו אקונומי בין העשירון העליון לבין העשירון התחתון.
צופית גכולן: אנחנו רק מגדילים כאן את הפער.
צופית גכולן: אנחנו לא פוגעים כאן במורים כפי שניסה מר רימון לומר.
צופית גכולן: חלילה.
צופית גכולן: אנחנו זועקים על הכישלון של משרד החינוך.
צופית גכולן: מערכת שהשקיעו בה מיליונים במשך 10 שנים.
צופית גכולן: המורים לא קיבלו הכשרה, אין מכשירי קצה, יכלו לחשוב על זה מזמן.
צופית גכולן: שנת הלימודים הקרובה ממש בפתח ועל מנת שלא להגדיל את הפערים החברתיים והלימודיים שכבר נוצר, צריך לפעול עכשיו, לאשר תקציב, להגדיל תקציב, לרכוש מחשבים, לדאוג לתשתיות אינטרנט, לדאוג למכשירים מוזלים עבור משפחות שלא יכולות לרכוש יותר ממחשב אחד.
צופית גכולן: צריך למצוא עכשיו פתרון עבור החברה הערבית שהקושי בה הוא לא רק שאין מכשירי קצה אלא גם אין אינטרנט.
צופית גכולן: אם אנחנו עוסקים בפתרון, דיברו בקטנה על החברה החרדית שאמנם אין בה מחשבים ודיברו על כך שרוכשים להם טלפונים, יש שם בעיה נוספת.
צופית גכולן: כל המערכת האינטרנטית, מרכזיות הטלפון שלהם קורסות.
צופית גכולן: גם בזה צריך לטפל.
צופית גכולן: שמעתי על ההצעה של עופר ממשרד החינוך, ברצון הטוב של כל השותפים כאן, אבל – וזה אבל מאוד גדול – אני חייבת להדגיש כאן בשם כולנו, תתעוררו.
צופית גכולן: שנת הלימודים כבר כאן.
צופית גכולן: כל הרצון הטוב שבעולם לא יעזור אם לא יהיו מאחוריו מעשים, פעולות ממשיות כאן ועכשיו.
צופית גכולן: תודה רבה.
יוסף ג'בארין: הערות מאוד חשובות בנושא.
יוסף ג'בארין: מרכז השלטון המקומי, נועה בן אריה, היועצת המשפטית.
נועה בן אריה: אני מתנצלת, אני ברכב.
יוסף ג'בארין: בטח שמעת וראית שתמונת המצב מאוד קשה.
יוסף ג'בארין: מה אתם יכולים לתרום לקידום הנושא?
נועה בן אריה: קודם כל, אני אקדים ואומר שמרכז השלטון המקומי מעורב בנושא הפערים שקיימים בתקשוב, במכשירי קצה וציוד קצה, לכל אורך הדרך וביתר שאת כמובן בעת הנוכחית, בתקופת הקורונה.
נועה בן אריה: המרכז גם היה חלק מהליך הדיוני בבית המשפט העליון שבו בעצם הוצגו באופן ברור גם לבית המשפט הפערים עליהם דובר וביתר שאת הפערים בחברה הערבית ובמגזר החרדי.
נועה בן אריה: אני אקדים ואומר שאני חושבת שהתהליך הזה, כפי שהוצג כאן על ידי כל הנוגעים בדבר, כולל בתוכו לפחות ארבעה שלבים שצריכים להיעשות בצורה שהיא מאוד מאוד מהירה.
נועה בן אריה: אני חושבת שהראשון שבהם כמובן הוא ההכרה בצורך קבלת התקציב המתאים וכפי שאמרו כאן נציגי האוצר, וגם דוקטור עופר רימון, אנחנו בתהליך מאוד מתקדם בעניין הזה וגם השלטון המקומי שמעורב בתהליך הזה ומנסה לסייע בחלקו, בהחלט מודע למהירות התהליכית שהדברים מתבצעים, גם אם הדברים לא מתבצעים מספיק מהר ביחס למועד פתיחת שנת הלימודים.
נועה בן אריה: המגבלות ברורות וידועות לכולם.
נועה בן אריה: הדבר השני הוא העניין של מיפוי הצרכים.
נועה בן אריה: כאן אני אבקש לשים דגש על שני אלמנטים.
נועה בן אריה: אם לפני משבר הקורונה אנחנו מיפינו צרכים של הצורך בציוד קצה לתלמידי, בעיקר אלה שידם אינה משגת, כיום, כפי שאמרה גם צופית, אנחנו מזהים פער נוסף והוא באמת הצורך בציוד קצה במספרים גבוהים יותר בכל בית אב.
נועה בן אריה: זה נתון שבהחלט משנה את המשוואה גם מבחינת הצורך במספר המחשבים או במספר ציודי הקצה שצריך והתאמת התוכניות והתקציב בהתאם, בעיקר לאור שנת הלימודים הצפויה לנו.
נועה בן אריה: המיפוי הזה לא עובר רק דרך מחלקות רווחה אם כי אני בהחלט מסכימה עם מה שנאמר כאן, שמחלקות הרווחה, גם בנושא מחשב לכל ילד וגם בכלל בנושא חלוקת אמצעי קצה בתקופת הקורונה למשפחות מעוטות אמצעים, היה תהליך שחייב את שיתוף מחלקות הרווחה ואגפי הרווחה השונים ברשויות המקומיות אבל כעת אנחנו נדרשים למצב חדש שבו המיפוי נעשה לא רק ביחס למשפחות מעוטות יכולת כפי שהוגדרו עד כה, אלא ביחס למשפחות שבהן היכולת לשלם עבור רכישת מחשב נוסף היא גם נתון שצריך לבוא לידי ביטוי ככל שיהיה צורך ביותר משני תלמידים בבית ללימודים מרחוק באותו זמן, בהיעדר פתרון אחר.
נועה בן אריה: אני אשלים ואומר נתון מאוד מאוד חשוב שחשוב להדגיש אותו מבחינת הרשויות המקומיות.
נועה בן אריה: הרשויות המקומיות מסייעות לכל אורך התקופה הזאת ולוקחות חלק לא מבוטל גם בשיח עם משרד החינוך ומשרד האוצר, אם כי זה ברור לכולם שהמחשב נועד לשמש את האמצעי הפדגוגי.
נועה בן אריה: הוא לא חלק מהקיום וההצטיידות של מוסד החינוך.
נועה בן אריה: יחד עם זאת, הנתון הזה לא ריפה את ידיה השלטון המקומי שבתקופת הקורונה, בהינתן שתוכנית מחשב לכל תלמיד - כפי שהוצגה כאן גם על ידי אורלי וגם על ידי בת חן – לא באה לטפל בפער הדיגיטלי הקיים.
נועה בן אריה: השלטון המקומי נרתם לגייס כמה שיותר תרומות, בין אם זה באמצעות מפעל הפיס, בין אם זה באמצעות חברות היי-טק, בין אם זה באמצעות ספקים שונים, בין אם זה באמצעות האצת תהליכי רכש דרך החברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי, כדי לספק מענה יותר מהיר, ויותר זמין לרכישת ציוד קצה גם בתקופה שקדמה וגם עתידית.
נועה בן אריה: העניין הרביעי, אדוני היושב ראש, שחשוב לומר אותו.
נועה בן אריה: אחרי ששמענו את דוקטור רימון ואחרי ששמענו את מוחמד חלאילה ממשרד האוצר, חשוב לומר שהדבר הזה, גם אחרי שיאושרו כל התוכניות, באמת אכן מצריך זמן לתהליכי הצטיידות לכשעצמם.
נועה בן אריה: זאת אומרת, גם הנושא של התקשרויות של הרשויות המקומיות, גם הנושא של חלוקת האמצעים לבתי הספר, גם סיום המיפוי על ידי מנהלי בתי הספר ביחס לצורך האמיתי של כל תלמיד בבית הספר לציוד קצה.
נועה בן אריה: כל אלה גם נמצאים בשיח וחשוב לומר את זה.
נועה בן אריה: אנחנו מנהלים שיח מאוד פורה ומאוד אינטנסיבי, גם עם משרד החינוך, גם עם משרד האוצר וגם עם משרד ראש הממשלה על מנת לראות כיצד לקצר תהליכים.
נועה בן אריה: ברגע שהתקציב יאושר, ברגע שהקולות הקוראים יפורסמו, ברגע שנוכל לצאת לדרך – אנחנו מחפשים את כל הדרכים לקצר תהליכי התקשרויות, לקצר תהליכי רכש כדי לספק מענה לפער הזה עוד לפני תחילת שנת הלימודים ולכל המאוחר בתום הרבעון הראשון של שנת הלימודים כאשר בתקופת הביניים, עד להשלמת כל הרכש וחלוקת כל הציוד המתבקש, אנחנו נצטרך לייצר חלופות פתרון.
נועה בן אריה: חלופות פתרון יהיו בהחלט באמצעות איגום של ציוד למספר תלמידים, הסתייעות בכיתות לימוד לצורך לימוד של תלמידים שאין להם מספיק ציוד קצה בבתים שלהם וגם, ובעיקר, באמצעות מתן האוטונומיה ומתן הגמישות התפעולית להפעלת כיתות הלימוד בבתי הספר ברשויות עצמן בהתאם ליכולת הקליטה והתפוסה של מספר התלמידים בחלל למידה כדי לאפשר לכמה שיותר תלמידים בפריסה מאוד רחבה ברחבי הארץ לקבל פתרון לציוד הקצה כאשר אין להם את הפתרון הזה בבית.
נועה בן אריה: בהקשר הזה, השלטון המקומי פנה - ואף מקבל את ברכתו של שר החינוך שמשתף עם זה פעולה – לאפשר את כל הגמישות התפעולית לרשויות המקומיות, לראות כיצד אנחנו מסייעים במציאת פתרונות בחללי למידה משותפים תוך שמירה כמובן על הכללים של משרד הבריאות, כדי לפתור את הבעיה באופן זמני לתלמידים שחסר להם.
נועה בן אריה: לצד זה כמובן שאנחנו פונים גם לגיוס תרומות.
נועה בן אריה: רשויות מקומיות מגייסות תרומות.
נועה בן אריה: מפעל הפיס מסייע בעניין הזה וכמובן תוכנית מחשב לכל ילד.
נועה בן אריה: אני חושבת שכל הדברים האלה ביחד, בהתייחס לכל ארבעת ראשי הנושאים שצריך לטפל בהם באופן מיידי וביחד, בו זמנית, עשויים לצמצם את הפערים הללו בטווח זמנים - כפי שזה נראה לנו – של מספר חודשים לתוך שנת הלימודים עם מציאת פתרונות ביניים לעת הנוכחית.
נועה בן אריה: אני אסיים ואומר שלכולנו ברור שהתקופה הזאת תפסה את כולנו לא מוכנים מספיק ובהקשר הזה בעת הנוכחית אנחנו יכולים רק לנסות ולצמצם כמה שיותר מהר את הפערים אבל לא ניתן לגשר על כולם במהירות הנדרשת.
נועה בן אריה: אולי צריך לקחת גם את הנתון הזה בחשבון.
נועה בן אריה: הדבר הזה אולי נכון, כפי שנמסר כאן, במגזר הערבי אבל הוא נכון גם ברשויות מקומיות רבות אחרות בהן יש פריפריה חברתית ובכל המקומות האלה אנחנו מנסים גם בעת הנוכחית לגשר על הפערים בכל האמצעים שעומדים לרשותנו, גם אם הם נתפסים בעיני הוועדה הנכבדה כמוגבלים מדי או לא מספקים.
נועה בן אריה: תודה.
יוסף ג'בארין: הערות חשובות וגם נימה יותר אופטימית מכפי שהייתה בדיון.
יוסף ג'בארין: נקווה שזה יהיה הכיוון.
יוסף ג'בארין: עורך דין הרן רייכמן מהקליניקה המשפטית באוניברסיטת חיפה.
הרן רייכמן: שלום.
הרן רייכמן: ישראל מובילה בעולם בפערים על רקע סוציו אקונומי ועל רקע לאומי, בין יהודים לערבים, ועל רקע סוציו אקונומי לפי נתוני פיזה האחרונים ההזנחה היא ארוכה ורבת שנים.
הרן רייכמן: ברור מהדברים שנאמרו לפני שה-140,000, זה לא המספר.
הרן רייכמן: זה לא קרוב להיות המספר.
הרן רייכמן: אני חושב שבחברה היהודית יש מספר דומה.
הרן רייכמן: זה לא מתקרב באחוזים לחברה הערבית אבל מכיוון שמספר הילדים גדול יש מחסור שלא קיבל התייחסות.
הרן רייכמן: גם בחברה הערבית, בהתייחס לכך שיש משפחות מרובות ילדים, המספרים להערכתנו הם הרבה יותר גדולים.
הרן רייכמן: לצד זה גם חשוב לומר שאוכלוסייה כמו מזרח ירושלים שלא קיבלה כאן ביטוי ואני לא בטוח שנספרה, שם הצפיפות של בתי הספר ותשתיות האינטרנט בתוך בתי הספר הן בלתי נסבלות.
הרן רייכמן: היא לא קיבלה התייחסות והמצב שם קטסטרופלי.
הרן רייכמן: אוכלוסייה נוספת שלא קיבלה התייחסות ולא ברור לי שהיא בכלל נספרת, זאת אוכלוסיית מבקשי המקלט שזה עוד מעל 10,000 תלמידים.
הרן רייכמן: שם יש פחות מחמישה אחוזים מחשבים וגישה לאינטרנט והיא חייבת לקבל התייחסות.
הרן רייכמן: שם קשה לתת פתרונות כי יש צפיפות.
הרן רייכמן: אני שמעתי היום את מנכ"ל משרד החינוך היוצא מדבר על כ-2,000 בתי ספר שבכלל לא ערוכים לכל לימוד מתוקשב, אין מערכות בתוך בתי הספר עצמם וכל הפתרונות האלה חסרים וההיערכות רחוקה מלספק.
הרן רייכמן: לכן, גם ההיערכות היא הרבה יותר דחופה לאור הפערים הקיימים.
הרן רייכמן: אני מודה ששמעתי את המספר ש-60 מתוך 400 יקבלו מחשבים, אוזניי סמרו.
הרן רייכמן: זאת לא תחושת דחיפות.
הרן רייכמן: גם כשמסבירים שזאת לא דרך הלימוד וחשוב הגורם האנושי, זה מאוד מאוד נחמד אבל אי אפשר לאפשר את הגדלת הפערים באוכלוסיות מוחלשות והמדינה צריכה לצאת מכליה ולעשות מאמץ יתר כדי לסגור את הפערים כמה שיותר מהר ולא לסמוך על כמה שהמורים נהדרים, עם כל כמה שהמורים נהדרים.
הרן רייכמן: זה מטריד כי אין תחושת דחיפות לאורך שנים ואין תחושת דחיפות מספקת עכשיו.
הרן רייכמן: שוב אני אומר, המספרים כאן הרבה יותר גדולים והמדינה צריכה להיערך כבר עכשיו לנתונים הרבה יותר גדולים.
יוסף ג'בארין: מה ההערכה שלכם לגבי המספרים הכוללים של כלל התלמידים בישראל?
הרן רייכמן: זה לא אחראי מצדי לומר את המספרים אבל אם לוקחים את הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ואת מספר המשפחות עם שני ילדים ומעלה, ואת מעט המשפחות עם יותר ממחשב אחד, גם אם נוציא את החברה החרדית, אני חושב שהמספר הוא לפחות כפול, אם לא יותר, של אלה שאין להם פתרון.
הרן רייכמן: אני מעריך שהוא הרבה יותר אבל לצערי עת היינו בבית המשפט, אחד הדברים שביקשו היה לאסוף נתונים.
הרן רייכמן: בעיניי זה פשוט מדהים שעד היום משרד החינוך לא יודע נתונים.
הרן רייכמן: כל מנהל בית ספר היה מזמן צריך לתת תשובה ומנהלי בתי הספר יודעים מי הילדים שאין להם אצלם פתרון, שיודעים שיש לילד הזה אח ואין לו פתרון.
הרן רייכמן: זה היה מביא לנתונים קיימים של משרד החינוך וצריך לעשות ריצ'ינג אאוט, זה לא היה מסובך והיו חודשים על חודשים לעשות את זה, שלא לדבר על כך שבתוכנית התקשוב הלאומית ובתוכנית ההכנה לחירום יש דרישות של שנים על גבי שנים לאסוף את הנתונים.
הרן רייכמן: יש תרגיל חירום שנתי כל שנה, במסגרתו מנהלים צריכים למסור כמה תלמידים בתוך המערכת.
הרן רייכמן: הנתונים האלה היו צריכים להיות כבר שנים וגם העובדה שבמצב הזה עדיין אין נתונים שאומרים לכמה ילדים בבית ספר, פר בית ספר, חסר.
הרן רייכמן: ועדת המעקב עשתה עבודה מדהימה לגבי הישובים הערביים.
הרן רייכמן: אלה מספרים חסרים ותפקיד המערכת היה לדעת את הנתונים עצמם.
הרן רייכמן: גם אם אני רואה שיש התגייסות יפה של משרד האוצר היום, ההתגייסות מתייחסת לנתונים חסרים.
הרן רייכמן: ברור שהמספרים עליהם מדובר עכשיו לא יספיקו וצריך לדעת אותם כמה שיותר מהר.
יוסף ג'בארין: הנתונים שקיבלנו במשרד החינוך באמת היו חסר נתון לגבי המחסור באוכלוסייה היהודית הכללית, ללא האוכלוסייה החרדית.
יוסף ג'בארין: הנתונים שקיבלנו התייחסו רק לאוכלוסייה החרדית.
יוסף ג'בארין: אם נמצאת אתנו נציגת משרד העבודה והרווחה, היא תהיה הדוברת האחרונה.
יוסף ג'בארין: איתנה ברמן.
איתנה ברמן: אני כאן.
יוסף ג'בארין: תודה שהיית אתנו לאורך הדיון.
איתנה ברמן: אני חייבת לדבר על ההשפעה של המצב הזה על המשפחות ועל הילדים.
איתנה ברמן: המצב הזה העמיק והרחיב את הפערים החברתיים, בעיקר בקרב משפחות עניות שהן כ-20 אחוזים מתושבי המדינה ולאור מצב הקורונה אתם יודעים שיש קפיצה אדירה בפניות לרווחה.
איתנה ברמן: עוני הוא הפרה של זכויות אדם.
איתנה ברמן: הוא בעצם מתקיים בשלושה מעגלים שנוגעים ישירות בילדים שאין להם מחשבים.
איתנה ברמן: המחסור הראשון הוא מחסור חומרי, כולל גם אוכל ותזונה.
איתנה ברמן: המחסור שמקיף אותו זה המחסור בהזדמנויות חברתיות, זכות לתעסוקה, דיור, רווחה, בריאות וחינוך.
איתנה ברמן: המעגל השלישי שמקיף אותו זה מחסור בחוויה של ערך חברתי, ההון הסימבולי, איך אנחנו תופסים את הבן אדם או את הילד על ידי החברה.
איתנה ברמן: היעדר מחשב נוגע בשלושת המעגלים האלה כשזה בעיקר בולט בפריפריה, וכפי שציינתם – בחברה הערבית, הבדואית והחרדית.
איתנה ברמן: היעדר מחשב לילד חוסם את ההזדמנות שלו ללמידה ומביא לנשירה סמויה, מביא לנשירה גלויה ותחשבו גם על עוד 20 אחוזים ילדים שיש להם קשיי קשב וריכוז וקשיי למידה.
איתנה ברמן: ילד ששלושה או ארבעה חודשים לא למד, יש לו קשיי למידה וקשיים נוספים, איך מצפים ממנו ב-1 בספטמבר התיישב על הכיסא או על ה-זום או על כל דבר אחר ולהמשיך כאילו לא קרה כלום?
איתנה ברמן: מבחינת המגע של הערך החברתי, ההון הסימבולי, בואו נבין את המשמעות של ילד שלא היה ב-זום.
איתנה ברמן: הילדים למדו, היו אולי אירועים חברתיים, אולי כל ילד דיבר על כל מיני דברים שקרו לו אבל הילד הזה, הערבי, החרדי, הבדואי, לא היה חלק מזה.
איתנה ברמן: עושים להם הדרה.
איתנה ברמן: לא רק העוני, עוני והדרה, מדירים אותם גם חברתית.
איתנה ברמן: זאת אומרת, הם נשארים בשולי החברה, הם לא יודעים על מה מדובר שם, הם לא חלק מקבוצת הילדים והם לא שם.
איתנה ברמן: אי קבלת המחשב יכול ליצור סכנה או הזדמנות.
איתנה ברמן: בעצם המצב הזה שילדים לא קיבלו מחשבים יצר מה שנקרא אפקט הפרפר.
איתנה ברמן: זאת אומרת, למידה מרחוק, לא דאגו למחשבים, רצו למשרד הרווחה, מאות ואלפי משפחות.
איתנה ברמן: משרד הרווחה ניסה להתארגן, המנכ"ל, דוקטור אביגדור קפלן, בעזרת קרן רש"י והג'וינט ארגן מיליון שקלים, חולקו במיליון השקלים האלה כ-400 מחשבים אבל זה לא מספיק.
איתנה ברמן: זה לא בתחום שלנו וחייבים להיאבק בזה.
איתנה ברמן: במשרד הרווחה יש תוכנית שנקראת תוכנית מפ"ה, שאלה משפחות פוגשות הזדמנות.
איתנה ברמן: זאת ממש תוכנית פורצת דרך שמדברת על מחויבות של המשרד לשנות את המצב של המשפחות העניות.
איתנה ברמן: זה בהובלה של אגף משפחות, ילדים ונוער בקהילה ועלתה תמונה ממש קשה.
איתנה ברמן: דרך אגב, 60 אחוזים מהמשפחות בעוני, חלקן הן משפחות חד הוריות שיש להן עוד קשיים.
איתנה ברמן: כולנו כאן צריכים להתגייס כי הילד נמצא בסיכון ובסכנה מבחינה אישית, מבחינה חברתית ומבחינת הסיכוי שלו להתקדם כי איך הוא יתקדם אחר כך הלאה?
איתנה ברמן: אנחנו סוגרים לו את כל התהליך החברתי שלו, לא נותנים לו הזדמנות ללמוד ופוגעים בהזדמנויות החברתיות והאישיות שלו.
איתנה ברמן: 50 מיליון שקלים, זה לא הרבה.
איתנה ברמן: אני בטוחה שהוועדה הזאת תעמוד על כך ותסגור את זה חזק חזק כדי שכל הילדים יקבלו את המחשבים, כולל כל התפעולים וכל מה שדיברתם עליו בתחום של האינטרנט וכל שאר המשאבים.
איתנה ברמן: אנחנו חייבים את זה לילדים, אלה הילדים שלנו, של כולנו.
יוסף ג'בארין: תודה רבה על הדברים שיש בהם נימה מסכמת.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לסכם את הדיון וקודם כל להביע את המחאה של הוועדה על כך שלמרות הצורך לספק אמצעי קצה ליותר מ-100,000 תלמידים במערכת החינוך שלא יכלו ללמוד מרחוק, למרות שהצורך הזה עלה עוד בתחילת המשבר, עד היום הנושא הזה לא נפתר והתלמידים משלמים מחיר פדגוגי וחברתי מאוד קשה.
יוסף ג'בארין: הוועדה מביעה דאגה גדולה מכך שכנראה גם ב-1 בספטמבר כ-150,000-140,000 תלמידים יוותרו בלי אמצעי קצה שיאפשרו להם להתחבר באופן מלא למערכת החינוך.
יוסף ג'בארין: אמנם הוועדה רשמה לפניה את הצהרת נציג משרד האוצר על הקצאת כ-400 מיליון שקלים לרכישת אמצעי קצה וכן כחצי מיליארד שקלים כדי לחזק את מערכת התקשוב בתוך בתי הספר, אבל הוועדה קוראת להליך אישור התקציב והעברתו למימוש היעדים אכן יהיה הליך מהיר ויתקיים בימים ובשבועות הקרובים כדי שהתלמידים יוכלו לקבל את אמצעי הקצה בהקדם האפשרי עוד בספטמבר.
יוסף ג'בארין: בהמשך להערות שעלו בדיון.
יוסף ג'בארין: ביקשנו פילוח של חלוקת המחשבים בתוכנית מחשב לכל ילד לרבות על בסיס יישובי ועל בסיס לאומי ואם יש תוכניות עתידיות לשנתיים הקרובות של התוכנית.
יוסף ג'בארין: הוועדה גם מפנה תשומת לב המשרד לאוכלוסיות שאולי לא נלקחו בחשבון עד כה כמו אוכלוסיית מבקשי המקלט וגם היעדר נתונים לגבי האוכלוסייה הכללית בנוסף לנתונים לגבי האוכלוסייה הערבית והחרדית.
יוסף ג'בארין: שוב, אני חושב שכולם יכולים לחוש את הדאגה, את המחאה ואת הכעס שעלה בדיון.
יוסף ג'בארין: זה משקף את חומרת המצב.
יוסף ג'בארין: הקריאה שלנו, הן למשרד החינוך והן למשרד האוצר, היא לפעול באופן מיידי - מה שהיה אמור להיות קודם לכן, בחודשים האחרונים - כך שיתאפשר לכלל התלמידים להיות מחוברים דרך אמצעי קצה למערכת החינוך מרחוק.
יוסף ג'בארין: חינוך מרחוק, אם זו האופציה שנבחרה על ידי משרד החינוך, היא זכות לכולם כי אחרת יותר מ-150,000 תלמידים יישארו רחוק מלמידה ולא ילמדו מרחוק.
יוסף ג'בארין: אני שוב מביע את הדאגה מתמונת המצב ששמענו כיום, את הצורך בטיפול דחוף של משרדי הממשלה בנושא הזה שכן אי אפשר לסבול פגיעה נוספת באותם תלמידים לאחר חודשים רבים שהם לא יכלו ללמוד מרחוק.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לכולם וסליחה למשתתפים ב-זום שלא יכולתי לשמוע אותם.
יוסף ג'בארין: נקוה שהם יהיו אתנו גם בדיונים עתידיים.
יוסף ג'בארין: אני פותח את הישיבה של הוועדה, היום יום שלישי, 4 באוגוסט, בנושא שהוועדה הזו עסקה בו במשך השנים האחרונות.
יוסף ג'בארין: לצערי, אולי רק להסתכל על התקופה האחרונה ולראות שהיו ארבעה מקרים של ילדים קטנים - - -
קריאה: כבר חמישה.
יוסף ג'בארין: חמישה מקרים של ילדים קטנים שמצאו את מותם, בין כי נשכחו ברכב או ננעלו.
יוסף ג'בארין: אני חושב שהנתון הזה כשלעצמו אולי אומר שיכול להיות שלא נעשה די עד כה בעניין הזה וכמובן מחייב אותנו בוועדה ליזום עוד דיון ואולי עוד דיון מעקב כדי שנראה שיש התקדמות בנושא הזה, התמודדות שיכולה לחסוך בחיים.
יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שהנתונים שקיבלנו מארגון 'בטרם' מורים על כך שבעשור האחרון אנחנו מדברים על 35 ילדים שמצאו את מותם באירועים טרגיים אלה ועוד כ-900 מקרים של ילדים שנשכחו או ננעלו ברכב, אבל תודות לנסיבות שונות חייהם ניצלו.