GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף ג'בארין: המקרה שלכם כלל גם התעללות פיזית?
ל.י.: בוודאי.
ל.י.: גם.
ל.י.: אני אתן לך דוגמה קטנה.
ל.י.: היו מעירים אותם בזה שהיו מפילים אותם מהמזרנים והם היו מקבלים מכה בראש מהרצפה, וכך הם היו מתעוררים.
ל.י.: זאת הדרך להעיר ילד.
ל.י.: היו טלטולים, להאכיל בכוח.
ל.י.: בגן הזה היו ילדים שפיתחו הפרעות אכילה.
ל.י.: היה ילד נכה עם אפילפסיה שנפגע.
יוסף ג'בארין: הנושא הגיע לבית המשפט?
ל.י.: מה שקורה, הייתה מנהלת הגן עם עוד כמה סייעות.
ל.י.: אנחנו מדברים על ארבע נאשמות.
יוסף ג'בארין: יש כתבי אישום נגד ארבע גננות?
ל.י.: כולן הורשעו.
ל.י.: הבדיחה היא שאחת קיבלה מאסר על תנאי.
ל.י.: כלומר, יש עדויות של סייעות מלפני שנים, ואגב, גם כאן לא ברור.
ל.י.: יש חוק במדינת ישראל.
יוסף ג'בארין: התעללות נפשית היא התעללות.
ל.י.: יש משהו שאני חייבת להבין.
יוסף ג'בארין: רק לחדד.
יוסף ג'בארין: היו ארבע גננות שהורשעו?
ל.י.: שלוש.
ל.י.: עוד מחכים לטיעונים לעונש.
ל.י.: מי שהייתה אחראית וידעה בדיעבד גם שנים, בסך הכול קיבלה חצי שנה מאסר על תנאי.
ל.י.: כלומר, היא יוצאת לחופשי.
ל.י.: אין כלום.
ל.י.: היא חיה את חייה.
ל.י.: אנחנו נשארנו עם צלקות.
ל.י.: משקמים את הילדים.
יוסף ג'בארין: היו סרטונים?
ל.י.: היו סרטונים.
יוסף ג'בארין: איך אתם כהורים נחשפתם לזה?
יוסף ג'בארין: איך חשפתם את זה?
ל.י.: אני חשפתי את זה.
ל.י.: הילד שלי חזר הביתה עם שטפי דם בגוף.
ל.י.: התחיל להרביץ לעצמו.
ל.י.: הילד לא נתן לגעת בו אחרי מקלחת, דבר שהיה שחריג כי הילד הזה היה שנה אתי בבית.
ל.י.: מדובר על ילד שנולד פג בניתוח חירום ועברנו המון.
ל.י.: היינו צריכים לשקם אותו.
ל.י.: מה שעוד יותר כאב לי זה שדרכו גיליתי שגם אחותו עברה אותו הדבר.
ל.י.: זה כמו אגרוף לבטן.
יוסף ג'בארין: אחותו שמבוגרת ממנו בכמה שנים?
ל.י.: כן.
יוסף ג'בארין: בכמה שנים?
ל.י.: משהו כמו חמש ומשהו שנים.
יוסף ג'בארין: גילית את ההתעללות בילד.
ל.י.: לא ידעתי במה אנחנו מטפלים.
ל.י.: שנים טיפלנו ולא ידענו במה.
ל.י.: התחלתי טיפול כשהיא עוד הייתה בגן.
ל.י.: שמתי לב אבל אתה לא יודע לשים את האצבע.
ל.י.: אתה רואה שמשהו שלא בסדר ואתה לא יודע מה.
ל.י.: אצלו הבנתי.
ל.י.: כשהלכתי וראיתי ובדקתי, אפילו לא ידענו שיש לה מצלמות בגן.
ל.י.: אף אחד לא שיתף.
ל.י.: אגב, חוק המצלמות הוא חובה כמובן לא בדרך כפי שהוא כי אני לא מסכימה שהגישה היא רק במקרה שמבקשם, אלא אני רוצה שלהורים תהיה גישה כי אם הורה חושש, הוא יכול לבוא ולדרוש את זה ממי שצריך ולא לעבור תהליך בירוקרטי מסורבל שיגרום לו באמצע להיות מותש.
ל.י.: לגבי חוק הדיווח.
ל.י.: אני יודעת שאכן בשנת 1988 – תקנו אותי אם אני טועה – הייתה ילדה שנפטרה ומאז יצא החוק.
ל.י.: כל אדם במדינת ישראל ששותף, שראה דבר עבירה, מחויב לדווח.
ל.י.: אני רוצה להבין, אם היום אני הולכת ברחוב ואני עדה לרצח ולא דיווחתי, אני שותפה?
ל.י.: אז למה כל אותן סייעות שבמשך שנים – ואצלנו בגן היו המוני סייעות שראו ובחרו לברוח – למה הן לא נחקרות?
ל.י.: למה הן לא חלק מהדבר הזה?
ל.י.: למה סייעת שנזכרה אחרי שנים שהיא יכלה לעצור את זה, כשילד אחד אצלי נפגע, לא עשו עם זה כלום.
ל.י.: למה נתנו לה להמשיך?
ל.י.: למה אף אחד לא מיישם את החוקים במדינה?
ל.י.: יש נבחרי ציבור, למה אתם כאן אם לא בשביל להגן על הילדים האלה?
ל.י.: אנחנו מרגישים שהילדים שלנו מופקרים והילדים הולכים לשדה הקרב.
ל.י.: אנחנו בסך הכול רוצים לצאת לעבוד, להביא פת לחם הביתה ולהפרות את שוק הכלכלה.
ל.י.: לשם כך בהתחלה הקימו את הגנים, אבל איך אנחנו יכולים לצאת לעבודה?
ל.י.: כל יום שאני שמה את הילד בגן, והיום הוא כבר בגן עירייה, יש לי דפיקות לב.
ל.י.: קשה לי לשים אותו בגן.
יוסף ג'בארין: אני חושב שהעברת את המסר המאוד כואב של ההורים, בעצם של כולנו.
יוסף ג'בארין: אגב, גם יושב ראש הוועדה הוא אב לבת חמש שגם היא בגן.
ל.י.: אם אפשר, עוד משפט לסיום.
ל.י.: לגבי הענישה.
ל.י.: אתם מדברים על ההחמרה.
ל.י.: הענישה היא תוצאה של היעדר פיקוח.
ל.י.: לכן חשוב ואנחנו מצפים שיהיה תקנון לתוך החוק הזה ושהוא יצא לפועל.
יוסף ג'בארין: את דיברת על חובתם של נבחרי הציבור ואני אומר לך שבשנים האחרונות הוועדה הזאת עשתה עבודה מאוד חשובה, חוקקה שני חוקים חשובים ואנחנו ממשיכים לעקוב אחרי היישום שלהם.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לשמוע כמה פרטים לגבי המקרה האחרון ברמלה.
יוסף ג'בארין: ההורים בדרך אבל אתנו מאור צור מחדשות 13 שליווה את הפרשה ברמלה.
יוסף ג'בארין: אני מבין שחשפת את הפרשה ברמלה ונרצה לשמוע ממך כמובן ללא הפרטים שמזהים את הילדים ואת ההורים.
מאור צור: ברור.
מאור צור: קצת קשה לי לדבר אחרי שמה ששמענו עכשיו.
מאור צור: האמת היא שאני מתעסק במקרים האלה כבר תקופה ארוכה.
מאור צור: אני מלווה את הנושא הזה ומשתדל לשים אותו בראש סדר היום אצלנו בחדשות 13, להילחם בשביל הילדים האלה כי כמו ששמעתם וכמו שהבנתם, הם מופקרים.
מאור צור: אף אחד לא מגן עליהם.
מאור צור: אני רוצה להזכיר לכם שההורים עצמם, אין להם שום יכולת לדעת שזה מה שקורה בגן שלהם ולכן הפיקוח של המדינה הוא מאוד חשוב כאן.
מאור צור: אני אדבר על שני נשואים כי באמת נגעתם בנושאים במדויק.
מאור צור: אני רוצה לחדד שני דברים.
מאור צור: האחד, בנושא של עונש המינימום ובהצעה של חבר הכנסת אופיר כץ.
מאור צור: חייבים לשים כאן עונש מינימום.
מאור צור: אני כתב פלילי.
מאור צור: אני רוצה להזכיר לכם ש-50 אחוזים מהעובדה שיש את עונשי המינימום, זה לא בעונש עצמו אלא במודעות ובהרתעה.
מאור צור: לכן אחד הדברים החשובים הוא שכל מי שנכנס או נכנסת לתחום הזה של החינוך ולעבודה עם ילדים, ישב להם בראש שאם הם ירימו יד על ילד, הם יגיעו משפט ויש סיכוי שהם הולכים למינימום שלוש-ארבע שנים בכלא.
מאור צור: זה חלק מהעניין של החמרת העונשים.
מאור צור: חד משמעית.
מאור צור: אני אומר לכם כי אני מכיר את החוק ואני ידוע שלכל עבריין יש סיכון מקצועי שהוא לוקח וגם כאן זה חייב להיות.
מאור צור: כל פעם שמטפלת תורשע או גננת או סייעת או מישהו שמתעסק בחינוך יורשע בדבר הזה, יהיו כותרות בעיתונים כי רק כך זה יעלה את המודעות.
מאור צור: אני רוצה להזכיר לכם שלפני כמעט שנה אינה סקיבנקו, הסייעת מפתח תקווה, שהרגה את יסמין וינטה, נשלחה ל-17 שנות מאסר.
מאור צור: אני חשבתי מבחינתי שזה יעשה כאן איזשהו שינוי במדינה, אבל מסתבר שלא.
מאור צור: שימו לב, סייעת הרגה ילדה שהייתה באחריות שלה וזה כבר קרה וזה ממשיך לקרות.
מאור צור: בזמן שאנחנו מדברים, אני מאמין שבגנים שאנחנו לא יודעים עליהם, ילדים חוטפים מכות.
מאור צור: ממש עכשיו.
מאור צור: אף אחד לא יכול לדעת את הדבר הזה.
יוסף ג'בארין: בינתיים הצטרפו אלינו שני הורים מהמקרה ברמלה.
מאור צור: אני מסיים את דבריי.
יוסף ג'בארין: אולי תתייחס ספציפית איך הנושא הזה נחשף, איך הוא הגיע אליך.
מאור צור: זה הגיע אלי דרך ההורים שרצו לתחנה.
מאור צור: בגלל שאני כל כך מוכר בתחום הזה של ההתעללות בתינוקות ואני נשאבתי כי גם אני בעצמי אבא לילדים בגן, הסיפורים מגיעים אלי.
מאור צור: אני רוצה לתת לכם נקודה בנושא של סינון.
מאור צור: הנושא של סינון שעלה כאן הוא הכי חשוב שיש.
מאור צור: אינה סקיבנקו, שהרגה את יסמין וינטה, הייתה אזרחית זרה בכלל.
מאור צור: היא לא אזרחית של ישראל.
מאור צור: היא הייתה סייעת שעובדת ושומרת על ילדים.
מאור צור: זה דבר הזוי.
מאור צור: כרמל מעודה בת 25, סיימה תואר בחינוך, אף אחד לא בדק אותה.
מאור צור: וכל הזוועות שהיא עשתה.
מאור צור: ציפי דוד, מטפלת שהורשעה, פוצצה ילד במכות, טיפלה אצלה בבית.
מאור צור: אף אחד לא פיקח עליהן.
מאור צור: אני רוצה לומר שאני חושב שבנושא של הסינון אפשר לרתום את הרשויות המקומיות כי לדוגמה כשאני רוצה לפתוח עסק, דוכן פלאפל, דוכן בגדים, לא משנה מה, אני צריך רישוי עסקים, אני צריך כיבוי אש, אני צריך משרד הבריאות, אני צריך את העירייה.
מאור צור: יש אפשרות לפזר את הסמכויות אצל הרשויות המקומיות, אצל כל הגורמים שיכולים לעזור.
מאור צור: לא יתכן שאני והשכן שלי ממול יכולים לפתוח עכשיו פעוטון ואני אטפל ב-30 ילדים.
מאור צור: זה דבר הזוי, זה דבר מטורף, זה דבר שלא יתכן.
מאור צור: מאחורי רשום חיבוק דב.
מאור צור: אלה הרצאות שאני נותן בנושא אבל חיבוק דב זה מהמקרה של כרמל מעודה.
מאור צור: כרמל מעודה כל יום שהיא הייתה מפוצצת את הילדים במכות, בסוף היום היא הייתה שולחת אותם הביתה עם איזה דובי שהיא הייתה נותנת להם כדי שהם יגידו שהכול היה בסדר.
מאור צור: כל פעם הם היו שולחים תמונה של הילדים, היא הייתה שולחת, כשהם מפוצצים ממכות ואומרת שהוא נפל בגן, משכו לו בשיער וכולי.
מאור צור: כל מיני תירוצים.
מאור צור: אלה אנשים שהם מפלצות ולי כהורה ולהורים האחרים אין שום יכולת לדעת את זה ולכן צריכים הרתעה וסינון.
מאור צור: אלה שני הדברים הכי חשובים שצריך לעשות היום.
יוסף ג'בארין: תודה רבה מאור, גם על הדברים וגם על העבודה החשובה שאתה עושה בנושא.
יוסף ג'בארין: לצערי יכול להיות שאפילו חיבוק דב הוא אולי בלשון המעטה כי הדברים יכולים להיות הרבה יותר מסוכנים מאשר חיבוק דב.
יוסף ג'בארין: הצטרפו אלינו שני הורים.
יוסף ג'בארין: ברשותכם, לפני שאני עובר לנציגי הממשלה, הייתי רוצה לשמוע אחד מכם.
יוסף ג'בארין: אמרנו בתחילת הדיון שהדיון הזה מוקלט ומשודר אבל אנחנו לא נפרסם את התמונות שלכם ולא את השמות.
יוסף ג'בארין: לכן, אנא, אל תמסרו פרטים ספציפיים על המקרה הספציפי, מה גם שהנושא בחקירה.
יוסף ג'בארין: אפשר להתייחס למקרה בלי פרטים מזהים.
מ.ב.: שלום לכולם.
מ.ב.: לפני שמונה ימים גילינו שהילדים שלנו למעשה עברו התעללות קשה מאוד ואנחנו אומרים די.
מ.ב.: די, זה לא יכול להימשך כך.
מ.ב.: לא יכול להיות שכל כך הרבה ילדים במדינת ישראל מקבלים מכות ועוברות התעללויות קשות על ידי סייעות שלא עוברות הכשרות מקצועיות.
מ.ב.: אנחנו מבקשים, אפילו מתחננים, מחברי הכנסת שיושבים כאן ומכל מי שיכול לתת יד ולחוקק עונש מינימלי.
מ.ב.: היום אין עונש מינימלי לסייעות מתעללות ואפילו בעלת הגן, מי ששמע, גם היא מעורבת, בחשד, בהתעללות בילדים ובהשתקה.
מ.ב.: הנושא כמובן עוד בחקירה.
מ.ב.: אנחנו לא נשתוק עד שיהיה כאן עונש ראוי של לפחות, לטעמי, חמש שנות מאסר בלי יותר מדי בירוקרטיה ובלי יותר מדי סחבת.
מ.ב.: גם ההורים עוברים התעללות אחרי שהילדים שלנו עברו התעללות.
מ.ב.: גם אנחנו עכשיו עוברים התעללות ואנחנו מבקשים מכל מי שיושב כאן בקהל לקדם כמה שיותר מהר את חוק הענישה המינימלית.
מ.ב.: לא יכול להיות שלא תהיה הרתעה ובגלל שאין הרתעה, המקרים ימשיכו ויגיעו לעוד משפחות.
מ.ב.: למה מחכים?
מ.ב.: שיהיה עוד אסון?
מ.ב.: שתהיה עוד יסמין וינטה?
מ.ב.: זה לא יכול להימשך כך.
יוסף ג'בארין: תוכל לשתף אותנו איך חשפתם את הנושא לפני שבוע?
מ.ב.: כן.
מ.ב.: בעלת הגן ביקשה שמאחד מההורים לעשות עבודה שקשורה למצלמות.
מ.ב.: הוא במקצועו טכנאי מצלמות.
מ.ב.: הוא נחשף לסרטונים שהיו בחודש וחצי האחרונים.
קארין אלהרר: במקרה?
מ.ב.: במקרה.
יוסף ג'בארין: אחד ההורים במקרה נחשף?
מ.ב.: הוא נחשף לסרטונים.
מ.ב.: הוא גילה זוועות.
מ.ב.: עד עכשיו אנחנו לא מעכלים את מה שקרה.
מ.ב.: היו שם, כמו ששמעתם, חמש סייעות.
מ.ב.: חמש.
מ.ב.: לא אחת אלא חמש סייעות מתעללות ועוד בעלת הגן ובעלה.
מ.ב.: היה שם ארגון פשע.
מ.ב.: לא פחות.
מ.ב.: אנחנו לא נוותר ואנחנו מקווים שהמאבק הזה יהיה קצר וקולע ושהם ייכנסו לבית הסוהר כמה שיותר.
מ.ב.: דבר נוסף שאנחנו מבקשים גם כהורים.
מ.ב.: אנחנו נמצאים בתקופה מאוד מאוד קשה.
מ.ב.: אנחנו גם עוברים סוג של התעללות.
מ.ב.: אנחנו מטפלים בעצמנו.
מ.ב.: הרבה מאוד הורים בדיכאון ואנחנו מבקשים שהחוקים האלה יחוקקו כמה שיותר מהר.
יוסף ג'בארין: יש לכם תחושה כמה זמן נמשכה ההתעללות הזאת?
מ.ב.: כשאני הייתי בדיונים בבית המשפט, המשטרה אמרה שיש עדויות משנת 2019 על התעללויות בילדים.
מ.ב.: זה עוד בחקירה.
מ.ב.: אנחנו לא יודעים מה היה ב-2019.
מ.ב.: אבל אנחנו כן יודעים שהיה שם קשר שתיקה.
מ.ב.: הרבה מאוד סייעות השתמשו באלימות קשה מאוד.
מ.ב.: כשייחשפו הסרטונים, האדמה תרעד לנו בין הרגליים.
מ.ב.: חוץ מעונש מינימלי שצריך, צריך להיות כאן חוק מסודר למצלמות לילדים.
מ.ב.: לא יכול להיות שזה יהיה בכוח הגנים הפרטיים מתי כן לפתוח ומתי לא לפתוח מצלמות.
מ.ב.: יש להם אינטרס מובהק כלכלי לא תמיד לחשוף להורים את האמת וזה לא יכול להיות בידיים שלהם.
מ.ב.: זה חייב להיות בידי ההורים ועל זה אנחנו גם צריכים להילחם.
יוסף ג'בארין: הילדים שלכם ואולי גם אחרים בגן בינתיים מקבלים תמיכה נפשית, פסיכולוגית?
מ.ב.: נפגשתי עם ראש העיר רמלה, מיכאל וידל.
מ.ב.: הוא מסייע ככל יכולתו דרך העירייה באמצעות טיפולים פסיכולוגים להורים.
מ.ב.: כרגע זה יותר בשיחות זום עקב הקורונה.
מ.ב.: יש טיפול כלשהו שאנחנו התחלנו לקבל.
מ.ב.: חלק מההורים כבר פנו באופן אישי – אני יודע מחברי כאן – לקופת חולים, לרופא המשפחה, כדי לקבל טיפול מתאים איך להתמודד עם הילדים.
מ.ב.: אני מקבל גם פניות מהורים שהילדים שלהם היו בעבר בגן ולא יודעים מה לעשות.
יוסף ג'בארין: כמה ילדים בגן כיום?
מ.ב.: 46 ילדים.
מ.ב.: בקבוצות.
מ.ב.: מחולקים לתינוקייה, לפעוטות, לבוגרים.
מ.ב.: זוועות א' וזוועת ב'.
קארין אלהרר: והסייעות המדוברות, עבדו בכל הקבוצות?
מ.ב.: היו סייעות קבועות שנמצאות עם כל קבוצה אבל היו גם חילופי משמרות.
מ.ב.: כלומר, כמעט כל יום הסייעות שהיו למעלה, מסיימות את המשמרת בשעה 4:00 היו יורדות למטה כדי לפזר את שאר הבוגרים, הילדים שנשארו בגן.
מ.ב.: הייתה שם תחלופה.
מ.ב.: כלומר, כל הסייעות, היה להן קשר עם כל הילדים בגן אבל בעיקרון שתי סייעות היו בתינוקייה, שתי סייעות היו בפעוטות והשאר עם הבוגרים.
אופיר כץ: מה הוותק של הגן והוותק של הסייעות?
מ.ב.: הגן עובד שש שנים.
מ.ב.: זה מקצוע שמתחלפים.
מ.ב.: יש תחלופה גדולה.
מ.ב.: יש שם סייעות, לא אנקוב בשמן כי זה כרגע נמצא בחקירה, שיש להן ותק יותר גדול, הסייעות שלמעשה היו בפעוטות, ויש סייעות שהוותק שלהן שנה, שנתיים.
יוסף ג'בארין: היום הנושא עדיין סוער.
יוסף ג'בארין: מה לדעתך, מהשיחות שקיימת עד עכשיו עם ההורים, מה היה חסר כדי שזה לא יקרה.
יוסף ג'בארין: מה צריך לעשות.
יוסף ג'בארין: על מה היית מצביע ואומר שהיום חסר?
מ.ב.: אני יכול לתת טיפים להורים שקודם כל לא יהססו לבקש לראות סרטונים במידה ויש איזושהי התנהגות מוזרה מצד הילד.
סונדוס סאלח: הרגשתם שיש התנהגות מוזרה מצד הילד?
מ.ב.: הרגשנו.
מ.ב.: חד משמעית.
מ.ב.: הרגשנו והתרענו ותמיד סיפרו לנו סיפורים וסיבנו אותנו ואמרו לנו שהכול בסדר.
יוסף ג'בארין: אחרי תקופה מסוימת הרגשתם שמשהו מוזר?
מ.ב.: הרגשנו ויש לנו עדויות.
מ.ב.: יש לנו למעשה התכתבויות בווטסאפ ובכל מיני כלים דיגיטליים.
מ.ב.: הורים מצלמים ילד כזה עם שבר בשן או ילד כזה עם סימן בגב או סימן ביד או ילד שיש לו סימן בראש, פצע.
מ.ב.: יש כל מיני תמונות שהעברנו לחקירה.
מ.ב.: אנחנו חשדנו.
מ.ב.: הרבה הורים חשדו.
מ.ב.: הרבה אימהות וגם אבות חשדו ושלחו לה הודעות: היי, תגידי, הילד בסדר?
מ.ב.: מה קרה לו היום?
מ.ב.: הוא קיבל מכה?
מ.ב.: מישהו הרביץ לו?
מ.ב.: אולי נפתח מצלמות לראות?
מ.ב.: היא תמיד סיבנה אותנו ואמרה שהיא הסתכלה והכול בסדר והרחיקה אותנו מהמצלמות ודאגה לומר לנו במפורש שהילד הוא מתוק והוא ישן כמו שצריך והוא אכל 14 מעדנים.
קריאה: הייתה הודעה אחת שהיא רשמה: ראיתי, שיהיה בריא, הוא רב עם כל הילדים.
קארין אלהרר: אני רוצה לציין שבתקופת הקורונה להורים בלתי אפשרי להיכנס.
מ.ב.: היו מוציאים אותם לדלת.
מ.ב.: אתה מגיע, יש שולחן בכניסה ואתה לא עובר את הדלת.
מ.ב.: מגישים לך את הילד.
קארין אלהרר: הפיקוח העצמי נגמר.
יוסף ג'בארין: אולי שאלה אחרונה.
יוסף ג'בארין: כמה זמן היה חשד אצלכם?
יוסף ג'בארין: תקופה ארוכה חשדתם שמשהו קורה וקיבלתם תשובות שהכול בסדר?
מ.ב.: יש לנו במעקבים שלנו, בהודעות, גם מ-2019 וגם מתחילת 2019.
מ.ב.: כלומר, שנה וחצי-שנתיים שאנחנו שואלים שאלות ומקבלים את אותן תשובות, את אותם טיוחים ואת אותן הרגעות, כל מה שהורה רוצה לשמוע.
מ.ב.: האמת, מה שאנחנו לוקחים מכאן ואנחנו רוצים לתת טיפים להורים זה קודם כל לא להסס לבקש לראות סרטונים, לראות מצלמות.
מ.ב.: לא רק לא להסס אלא לדרוש ולעמוד על זה.
מ.ב.: לא לעמוד מולם ולשמוע את הסיבונים האלה של: לא, עד עכשיו לא עבדת הרבה זמן, בדיוק חזרת לעבוד, אז הילד עובר איזשהו משבר ולכן הוא מתנהג כך.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, היה חוק המצלמות.
יוסף ג'בארין: דיברנו על זה.
א.ב.: צריך להעלות אותו לסדר העדיפויות.
א.ב.: לי בגן הזה היו שני ילדים, אחד סיים שם לפני שנתיים ואחד סיים עכשיו תוך כי הפרשה הזאת, הוא תינוק בן חצי שנה, והיום אנחנו מתחילים לחבר פזל על המון התנהגויות של הילד האמצעי שלי שהיה שם במשך שלוש שנים.
א.ב.: לא הגיוני שהילד היה שם במשך שלוש שנים ועד לפני שנתיים הילד לא דיבר.
א.ב.: היינו מקבלים כל מיני תירוצים של אולי יש לו מים באוזן והוא לא שומע טוב ולכן קשה לו לדבר.
א.ב.: אנחנו מתחילים לראות כל מיני התנהגויות ואתה מבין למה הילד מתנהג באלימות, למה לילד יש התקפי זעם, למה הוא לא מסוגל להביע רגשות.
א.ב.: אם הוא מתבייש, הוא משתמש באלימות.
א.ב.: הוא עצוב, הוא משתמש באלימות.
א.ב.: הוא שמח, הוא קיבל מתנה, הוא נותן לי מכה.
א.ב.: לא הבנו למה זה קורה.
אוסאמה סעדי: לא הייתם בטיפול פסיכיאטרי?
א.ב.: היינו בטיפול רגשי שהתחלנו עכשיו, לפני חודש ותוך כי הפרשה הזאת אתה מתחיל לחבר פזל ואתה מתחיל להבין שהילד כנראה במשך שלוש שנים עבר שם התעללות מאוד קשה וזו הסיבה שהוא מתנהג כך.
א.ב.: ילד בן שלוש שלא יודע לדבר, זה לא משהו שהוא ריאלי.
א.ב.: זה לא משהו שהוא נורמלי.
מ.ב.: עוד דבר שדורש תשומת לב גדולה.
מ.ב.: לדעתי כולם יסכימו אתי שלא יכול להיות ששמים ילד בגיל שלושה חודשים בגן.
מ.ב.: צריך להאריך את חופשת הלידה של האישה.
מ.ב.: להפקיד תינוק בן שלושה חודשים שצריך את אימא שלו, להפקיד אותו בגנים פרטיים ולחשוף אותו לזוועות האלה, זה פשוט פשע.
אוסאמה סעדי: זו סוגיה אחרת.
אוסאמה סעדי: גם אם זה שלושה חודשים, גם אם זה שנה, זה לא מצדיק את מה שקורה שם.
יוסף ג'בארין: זו הערה שבאה מהניסיון האישי.
יוסף ג'בארין: אני רוצה להודות לכם שהגעתם לכאן ושיתפתם אותנו בחוויה המאוד קשה שאתם עוברים.
יוסף ג'בארין: אני מבין שהדאגה שלכם היא שזה לא יקרה להורים אחרים ושהמערכת תפעל כדי לחשוף את המקרים האלה.
מ.ב.: תעצרו את זה עכשיו.
יוסף ג'בארין: ההתגייסות שלכם למאבק החברתי הזה באמת ראויה להערכה.
יוסף ג'בארין: אני יכול להבטיח לכם כיושב ראש הוועדה שנמשיך במאמצים שלנו ולקדם פתרונות כדי להתמודד עם הסוגיה הזאת, לרבות כמובן יישום שני החוקים החשובים שנחקקו כאן, חוק הפיקוח וחוק המצלמות.
יוסף ג'בארין: הצטרפו אלינו שני חברי כנסת נוספים, חברת הכנסת היבה יזבק וחבר הכנסת אוסאמה סעדי שאני מבין שנבחר ליושב ראש ועדת המשנה לתאונות עבודה בוועדת העבודה והרווחה.
יוסף ג'בארין: ברכות.
יוסף ג'בארין: כם, אני רוצה לשמוע דובר אחרון מארגון הורים למען אחריות מלידה.
יוסף ג'בארין: אני מבקש שתדבר בקצרה כדי שנוכל להתקדם ולשמוע גם את חברי הכנסת וגם את משרדי הממשלה.
יוסף ג'בארין: תרצי להוסיף, אולי בעיקר לעניין התובנות?
רוני שניר: כן.
רוני שניר: יש לנו תובנות חשובות.
רוני שניר: ני מארגון הורים למען אחריות מלידה.
רוני שניר: הדברים שנאמרים כאן הם מאוד מאוד חשובים, הם מאוד מאוד כואבים.
רוני שניר: אנחנו נמצאים בסיפור הזה כבר כמה שנים.
רוני שניר: הדברים שיש כאן, הענישה, אני רוצה להתייחס לדבר הזה כי הוא קריטי.
רוני שניר: הענישה כאן היא קריטית מצד אחד והמצלמות הן קריטיות ומצד שני אנחנו רואים שעם כל להצהרות שאנחנו מקבלים לגבי חוקים, אנחנו רואים שבחוק ההסדרים מנסים להשחיל סעיף שאומר בוא נדחה את חוק המצלמות בשנתיים.
רוני שניר: רבותיי, בלי מצלמות אין עדויות, בלי עדויות אין ראיות ובלי ראיות אין הרשעות.
רוני שניר: לא יהיה למי לתת את המינימום.
רוני שניר: כפי שאמר ניסים מהגן של כרמל מעודה, כשהסבל של ההורים מתחיל, מפסיק הסבל של הילדים.
רוני שניר: בלי מצלמות זה לא יקרה.
רוני שניר: אי אפשר להעביר את הסעיף הזה.
אופיר כץ: אם זה נכון מה שאת אומרת, בינתיים נשלחה טיוטה - אני מרכז הקואליציה בוועדת הכספים – ואני מתחייב לך שזה לא יקרה.
רוני שניר: תודה.
יוסף ג'בארין: עניין המצלמות הוא עניין חשוב והוא גם יעלה באופן מובהק בדיון שלנו ביום שני.
יוסף ג'בארין: לפי החוק, המצלמות היו אמורות להיות מותקנות עד תחילת ספטמבר.
קארין אלהרר: אני רוצה לומר משהו בעניין הזה.
יוסף ג'בארין: היה אמור להיות איזשהו סיוע כלכלי של המדינה.
רוני שניר: להתקין מצלמות אבטחה, אנשים מתקינים את זה על חשבונם הפרטי בביתם הפרטי.
רוני שניר: אלה לא הוצאות גדולות.
קארין אלהרר: צריך לשים על השולחן את העניין שהרבה מאוד גנים פרטיים, מעונות יום, נמצאים בקשיים כלכליים.
קארין אלהרר: אני לא אומרת את זה כדי חלילה וחס לגרוע מהתוקף והיישום של חוק המצלמות.
קארין אלהרר: אבל אני אומרת שהמדינה יכולה להכניס יד לכיס בדרך אחרת ולסייע להם.
קארין אלהרר: אנחנו לא רוצים שגנים ייסגרו, בטח לא כאלה שמתפקדים מצוין, אבל לא בחוק המצלמות.
א.ב.: זה לא מה שיפיל את הגן.
א.ב.: אני בעל עסק ואני השקעתי המון כסף בעסק שלי ועוד 1,000 שקלים, 2,000 שקלים, 5,000 שקלים למצלמות לא ימוטטו לי את העסק.
א.ב.: אם מחייבים את הגן לעשות את זה, זה חייב להיות בחוק.
א.ב.: כמו שבן אדם שרצה לפתוח עסק, הוא צריך ללכת להוציא תעודת יושר ודברים נוספים, אז יש הנחיה לגבי גני הילדים.
יוסף ג'בארין: החוק קיים.
יוסף ג'בארין: הסוגיה היא סוגיה של יישום.
קארין אלהרר: אתה מתפרץ לדלת פתוחה.
קארין אלהרר: אני אומרת שחס וחלילה זה לא יהיה בחוק המצלמות.
קארין אלהרר: מאוד שמחתי לשמוע את ההצהרה של אופיר כץ.
יוסף ג'בארין: חברת הכנסת יזבק ואחר כך מר מדינה, מנהל אגף מעונות יום במשרד הרווחה.
היבה יזבק: תודה כבוד היושב ראש על היוזמה.
היבה יזבק: דיון מאוד חשוב ומאוד כאוב וכואב.
היבה יזבק: אני רוצה לפנות לשני ההורים שנמצאים אתנו ולהביע הזדהות מלאה, גם כאימא.
היבה יזבק: אני מאוד מרגישה את הכאב שאתם כהורים חווים.
היבה יזבק: אני יודעת מה זה לשלוח את הילד בבוקר לגן ולשלוח אותו לידיים טובות ובסוף לגלות שהילד שלנו הוא במקום הכי מאיים.
היבה יזבק: אני מאחלת לכם שתאזרו את כל הכוחות כדי שתוכלו להתמודד עם הטראומה הזו שאתם כהורים חווים וגם חווים הילדים.
היבה יזבק: אני כן חושבת שצריך התגייסות טוטלית גם בסיוע נפשי וגם בתמיכה רגשית וחברתית לילדים האלה ששהו בגן הספציפי הזה ובכלל.
היבה יזבק: זה מביא אותי, כבוד היושב ראש, לנקודה המאוד חשובה שלצערנו הנושא הזה של התעללות ופגיעה בילדים במעונות יום, בגנים פרטיים ובכלל בכל המסגרות היא מגיעה אלינו החל מהזעקה של ההורים.
היבה יזבק: אם ההורים לא היו שמים לב ולא היו יודעים על המקרים האלה, אף אחד לא היה שומע על זה.
יוסף ג'בארין: במקרה של רמלה, אני מבין שזה התגלה במקרה.
היבה יזבק: במקרה.
יוסף ג'בארין: הבנתי שהטכנאי הוא הורה לילד בגן.
היבה יזבק: הילדים עד גיל שלוש מופקרים טוטאלית.
היבה יזבק: הם מופקרים.
היבה יזבק: אנחנו יודעים שחוק הפיקוח לא מיושם וגם חוק המצלמות לא מיושם ומפקירים את הילדים האלה ומתעללים בהם.
היבה יזבק: אנחנו יודעים על זה או במקרה או עד שמגיעים למצב של התעללות מאוד חמורה, מאוד גדולה והמקרים נחשפים.
היבה יזבק: זה מאוד מקומם.
היבה יזבק: אני שמחה שהעניין של חוק המצלמות ייושם בהקדם אבל היום יש אפליקציות ואפשר להשתמש גם במצלמות און ליין.
היבה יזבק: אני יודעת שלפי החוק זה לא ממש אפשרי אבל זה עוד משהו שאנחנו צריכים להציע להורים.
היבה יזבק: זה עוד דבר.
היבה יזבק: לצערי ההורים צריכים אפילו לעקוב באפליקציה אחרי מה שהילד שלהם עושה שעה שעה ודקה דקה.
היבה יזבק: אני אומרת את זה לצערי אבל אין מה לעשות, זה המצב.
יוסף ג'בארין: יש מעונות שעושים את זה.
היבה יזבק: יש מעונות שעושים את זה אבל בינתיים החוק לא מאפשר את זה.
היבה יזבק: זאת הצעה שגם אותה צריך לקחת בחשבון וליישם.
היבה יזבק: אם אנחנו יכולים לגרום לכך שבכל מעון או בכל גן תהיה מצלמה, המצלמה הזו צריכה להיות משודרת און ליין למשפחות ולהורים שרוצים לעקוב.
היבה יזבק: כנראה אין דרך אחרת.
היבה יזבק: עד גיל שלוש, זה הפתרון שיכול להביא הגנה על הילדים ושקט להורים.
יוסף ג'בארין: כיום זה לא החוק.
יוסף ג'בארין: יש חובת התקנת מצלמות אבל השימוש בסרטונים הוא מאוד מוגבל.
היבה יזבק: נכון וזה משהו שאנחנו צריכים לפתוח די שייפתח להורים.
היבה יזבק: להסיר את ההגבלות האלה.
יוסף ג'בארין: אמיר מדינה, מנהל אגף מעונות יום במשרד העבודה והרווחה.
תמי ברנע: הוא לא אתנו.
יוסף ג'בארין: מי נציג משרד העבודה והרווחה?
תמי ברנע: הודיה.
יוסף ג'בארין: הודיה היא גם מנהלת תחום הרגולציה.
יוסף ג'בארין: הודיה, את שומעת אותנו?
הודיה הומינר רוזנבלום: כן.
הודיה הומינר רוזנבלום: אבל היה אמור להיות כאן נציג אגף מעונות יום.
קארין אלהרר: תקראו לו.
יוסף ג'בארין: היה אמור להיות אתנו אמיר אבל אני מבין שהוא לא מחובר.
יוסף ג'בארין: נבדוק מה קורה כי חשוב לנו לשמוע אותו.
יוסף ג'בארין: משרד המשפטים, לילך וגנר מייעוץ וחקיקה, פלילי.
לילך וגנר: בוקר טוב.
יוסף ג'בארין: אני אומר בוקר טוב אבל הדיון לא כל כך טוב מבחינת הדברים שנשמעים כאן.
לילך וגנר: אכן.
יוסף ג'בארין: אני חייב לומר לך שכאשר נכנסתי לתפקיד יושב ראש הוועדה, אחד הדברים שלמדתי יותר לעומק היה חוק הפיקוח וחוק המצלמות.
יוסף ג'בארין: אני מבין שבינתיים היישום של שני החוקים מתעכב.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר שכיום יש אלפי מעונות יום שפועלים ללא כל פיקוח, ללא כל השגחה, ללא כל דרישות מינימליות להבטחת שלום הילדים, להבטחת המקום המתאים וסוגיית ההכשרה.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר לך שתמונת המצב הזו היא מדהימה, היא מקוממת וקשה לחיות אתה.
יוסף ג'בארין: קשה לחיות עם מצב שכל המערך הזה ממשיך להתקיים ללא כל פיקוח.
יוסף ג'בארין: זה פשוט בלתי מתקבל על הדעת.
יוסף ג'בארין: יושבים כאן חבר כנסת, לרבות יושב ראש הוועדה, אנחנו שולחים את הילדים שלנו למעונות היום ונדהמים לגלות עד כמה המערכת עדיין לא מפקחת.
יוסף ג'בארין: לא הייתי אומר שהיא לא מפקחת מספיק אלא בכלל ואין פיקוח.
יוסף ג'בארין: כמובן זה פתח לכל הדברים הקשים שאנחנו שומעים בדיון הזה.
לילך וגנר: אנחנו היינו שותפים לדיונים בוועדה הזאת בשני החוקים החשובים האלה, גם חוק המצלמות וגם חוק הפיקוח, שנותנים כלים מאוד מאוד רחבים.
לילך וגנר: גם אנחנו הופתענו לראות שיש כוונה לדחות את היישום של חוק המצלמות מספט
לילך וגנר: מבר השנה ואנחנו שותפים להתנגדות הנחרצת בנושא הזה.
לילך וגנר: עיקר הטיפול בהקשרים האלה צריך להיות בטיפול מניעתי, גם בהיבטים של מצלמות שיאתרו התנהגויות אלימות והתנהגויות של התעללות כלפי קטינים וגם בהיבט של בדיקת עבר פלילי של כל מי שנכנס ומגיע למגע עם קטינים ועם חסרי ישע.
לילך וגנר: אני מבינה שזה כן נכנס לתוקף וזה במשרד הרווחה.
קארין אלהרר: כן, אבל זה לא מיושם.
לילך וגנר: בהקשרים שלנו, אנחנו יותר בהקשרים של ההצעות שעלו כאן להחמרת ענישה.
לילך וגנר: אנחנו שותפים לגמרי לכל העניין של הרגולציה, החוסר ברגולציה והצורך ליישם אותה.
לילך וגנר: אנחנו נשתתף ונעשה כל מה שניתן כדי לקדם את הנושאים האלה.
יוסף ג'בארין: חברי הכנסת העלו כאן את הדרישה, לא רק הצעה, להגביר את הענישה כגורם הרתעתי מרכזי.
יוסף ג'בארין: עלה גם הרעיון להעלות את עונש המקסימום אבל עלתה הצעה לעונש מינימום מאסר בפועל.
יוסף ג'בארין: כרגע לא משנה אם מדובר בשלוש שנים או בשנתיים או בארבע שנים, אבל יש לכם עמדה מגובשת בנושא הזה?
יוסף ג'בארין: אגב, מדובר בהצעות חוק שקיימות והוגשו כבר לוועדת השרים.
לילך וגנר: אני אתייחס.
לילך וגנר: קודם כל אני מזכירה שיש לנו ב-זום גם את נציג הפרקליטות.
לילך וגנר: אנחנו כן העברנו נתונים בהקשר של הענישה בעבירות האלה ויש לנו את העמדה שלנו.
לילך וגנר: נציג גם את עמדת שר המשפטים בנושא הזה.
לילך וגנר: אני רק רוצה להקדים ולומר שלטעמנו, וזה לא עמדה שנוגעת להערכה כזו או אחרת אלא היא תוצאה של מחקרים ודוחות של ועדות ציבוריות שאומצו על ידי הממשלה, הנושא של ההרתעה שנובעת מענישה מחמירה, לא מוכיח את עצמו.
לילך וגנר: זאת אומרת, הסיכוי להיתפס הרבה יותר משפיע על ההחלטה של אדם אם לבצע עבירה או לא לבצע עבירה מאשר הענישה בצידה.
לילך וגנר: ראיה לכך היא הענישה בעבירות ההתעללות, ולצערנו יש את התיק של יסמין וינטה המזעזע ביותר שבו המקרה נגמר במוות והוטל עונש מאוד מאוד מחמיר והיום - אגב, לפי חוק העונשין והתיקון של הרפורמה בעבירות המתה, זה היה מסווג כעבירת רצח ולא כעבירת הריגה כפי שהיה באותה תקופה – העונש הוא מאסר עולם.