GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף ג'בארין: ננסה מאוחר יותר, אם יספיק הזמן.
יוסף ג'בארין: נשמע את מור דקל.
מור דקל: שלום.
מור דקל: צוהריים טובים.
מור דקל: אני מודה לכם על הדיון.
מור דקל: לצערי אני שומעת את עוד חוזר הניגון.
מור דקל: אנחנו כבר שומעים שנתיים פלוס על כל הדברים האלה שמתנהלים ואנחנו בעצם מבינים ששום דבר לא קורה וכנראה גם לא יקרה.
מור דקל: אני מזכירה לכם ומעוררת את כולכם שאו-טו-טו נפתחת שנת הלימודים ואלפי פעוטות חוזרים למסגרות פיראטיות וגם המפקחות כרגע יהיו כרגע ללא עיניים, גם על פי התו הסגול, כאשר הורים לא יכולים להיכנס לגנים.
מור דקל: אין לנו שום דרך.
מור דקל: עצימת העיניים.
מור דקל: הממשלה, ברגע שהיא דוחה את חוק המצלמות, היא עוד יותר עוצמת לנו את העיניים.
מור דקל: צריך להבין את המשמעות.
מור דקל: יש היום כלים ישימים, יעילים ופשוטים שאפשר כבר להתחיל היום להשתמש בהם.
מור דקל: זה מכתב המתווה ששלחנו לוועדה.
מור דקל: תנו את הסמכויות לרשויות המקומיות.
מור דקל: היום ברשויות המקומיות יש את התשתיות גם להוציא מהסטטיסטיקה מה מספר הילדים בגילי לידה עד שלוש יש בעיר שלהם, למנות רכזת יישובית בעיר של גיל לידה עד שלוש או לחליפין הרחבת הסמכות למי שאחראית על הגיל הרך של גיל שלוש עד שש ברשות.
מור דקל: זה הכול עניין של החלטה.
מור דקל: ברגע זה היא תהיה איש הקשר בין כל הסמכויות של העיר, כל האגפים וגם עם כל האגפים במדינה.
מור דקל: אני שומעת את אמיר מדינה.
מור דקל: גם אם יגדילו את מספר המפקחים, זה עדיין לא יהיה יעיל וישים לפנות ולגעת בכל ילד ובכל מסגרת.
מור דקל: לרשויות המקומיות יש את היכולת הזאת, אם הן רוצות.
מור דקל: אני אתן כדוגמה את פתח תקווה עליה דובר הרבה.
מור דקל: אני אישית עובדת שם כאימא, כפעילה וגם מתוך העמותה.
מור דקל: בפתח תקווה, לפני שנה, לאחר המחאה של ההורים, הוקמה יחידה, לא אגף, למה?
מור דקל: בגלל תקציבים ורגולציה וכל הבירוקרטיה.
מור דקל: הוקמה יחידה לפיקוח על מעונות היום.
מור דקל: היחידה הזאת הוקמה תחת מינהל החינוך.
מור דקל: זו בשורה של ראש עיר שבעיניי כל ראשי הרשויות בארץ וראשי מועצות - והמדינה – צריכות לצאת היום עם הבשורה הזאת.
מור דקל: באותה נשימה, מי שקיבלה לנהל את היחידה, פנתה גם להורים – זה היה בשיתוף פעולה של ההורים ושיתוף פעולה של הגנים – והוצאנו קול קורא בעיר, גם להורים וגם לגנים, לבוא ולהירשם לפי המסגרות.
מור דקל: הלכנו דלת דלת, גם אנחנו ההורים וגם דרך הרשות, הלכנו וחיפשנו ברחובות פתח תקווה, העיר הרביעית בגודלה, דפקנו בדלתות.
מור דקל: דרך הורים הגענו לכל המסגרות הפיראטיות והתחלנו לפנות אליהן וגם לדווח להן על חוק הפיקוח, למי שלא ידע, למרות שכולם היו אמורים לדעת, כי לא הייתה מספיק הסברה בנושא.
מור דקל: הרשות, בשיתוף פעולה עם עמותות, התחלנו לתת להם הדרכות בסבסוד הרשות או בהשתתפות עצמית נמוכה או אפילו עמותות התנדבות.
מור דקל: הכשרות למטפלות, בטיחות בגן, איך אפשר אפילו ברמה של בישול ולהאכיל ילד, איך להחזיק תינוק, איך להאכיל תינוק.
מור דקל: אתם כנראה לא מודעים לכך שמסגרות לא מפוקחות, אין להן אפילו את הידע הבסיסי הזה וכאן צריך להתחיל.
מור דקל: באותה נשימה הכנסנו זוג עיניים לגן.
מור דקל: כך התחלנו לדעת מה קורה בגנים.
מור דקל: גנים שלא פתחו את הדלת, העלו חשד.
מור דקל: רוב הגנים, ברגע שהדבר הזה יצא בקול קורא ובהכרזת רשות, רצו לפתוח את הדלת.
מור דקל: היום, אחרי שנה, לאחר כל ההדרכות והדברים שנעשו, אני רוצה להגיד לכם ששיתוף הפעולה של ההורים עם הגנים, הוא שיתוף פעולה מלא.
מור דקל: עוד ועוד גנים רוצים לקחת חלק בדבר הזה, עוד ועוד הורים רוצים שהגנים של הילדים שלהם יהיו חלק מהדבר הזה והפרסום ברמת רשות היה כזה שהורים היו פותחים את העיניים.
מור דקל: אני מסכימה עם חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, ההורים הם חלק בלתי נפרד.
יוסף ג'בארין: הורים יכולים גם לשאול ולבקש אישורים.
מור דקל: גם חבר הכנסת אופיר כץ קרא את המתווה הזה ונתן עליו את הדעת.
מור דקל: אני אומרת לכם שזה משהו ישים ויעיל, ללא הרבה תקציבים.
מור דקל: פשוט עניין של להוציא בשורה והחלטה מהמדינה שתרד לרשויות ומתוך הרשויות זה יתחיל להגיע.
מור דקל: עד אז תעשו את כל תהליך הבירוקרטיה והמשפטי של החוק ושל התקנות בל בינתיים תתחילו ליישם ותשתמשו במה שאפשר כדי להתחיל ליישם.
יוסף ג'בארין: יניב בר אור, התאחדות גני הילדים הפרטיים.
יניב בר אור: שלום ותודה רבה על הדיון החשוב הזה.
יניב בר אור: אני אתייחס לשני דברים.
יניב בר אור: קודם כל, לחוק הפיקוח.
יניב בר אור: אין פרסום.
יניב בר אור: אנחנו מדברים כאן על כך שב-1 בספטמבר אנשים יהיו עבריינים ולא רק לפי חוק הפיקוח עצמו.
יניב בר אור: המדינה לא מפרסמת את עצם העובדה, לא בתקשורת המצולמת ולא בשום מדיה אחרת.
יניב בר אור: היה פרסום מאוד מאוד דליל.
יניב בר אור: אין פרסום ואנשים פשוט לא יודעים שהחוקים האלה עברו.
יניב בר אור: אנחנו כל הזמן מזכירים את זה כאן בוועדה ועדיין אנחנו לא רואים כל פרסום מצד המדינה לעצם העובדה שאנשים מחויבים למצלמות ומחויבים להגיש בקשה לאישור ראשוני.
יניב בר אור: לגבי הכשרות.
יניב בר אור: גם בעבר דיברנו על כך שיש תוכניות מדהימות להכשרות מקוצרות למטפלות, הכשרות של 50 שעות, של 100 שעות, אבל עדיין אין תקציבים ועדיין לא שוחררו תקציבים לזה.
יניב בר אור: אם כן, שמעתי לאחרונה שכן, דיברתי עם אמיר מדינה והוא אמר ששוחררו תקציבים, ולכן הדברים האלה קיימים כבר ואפשר – ואפילו למעונות היום הפרטיים יאפשרו את זה – אבל נכון להיום אנחנו לא מצליחים למצוא דרך להשתמש בכלי הזה וגם זה לא מפורסם מספיק.
יניב בר אור: כדאי שזה יגיע לפחות לראשי הארגונים ומפעילי המסגרות.
יניב בר אור: לגבי חוק המצלמות.
יניב בר אור: אנחנו חושבים שחוק המצלמות, ככל שהוא חוק טוב, הוא שם בתוכו המון לקונות.
יניב בר אור: אנחנו לא נוכל לפקח על העובדים שלנו.
יניב בר אור: מבחינתנו לוקחים מאתנו את האחריות על העובדים שלנו ואומרים לנו שאנחנו לא נוכל לצפות ומצד שני אנחנו אחראים למה שהם עושים.
יניב בר אור: גם על הדברים האלה דיברנו.
קארין אלהרר: ואם לא תהיה מצלמה, אתם לא אחראים?
קריאה: זה פשוט גם לא נכון.
קריאה: יש בחוק סייג שאומר שאפשר לצפות במצלמות לצורך הדרכה.
שמרית גיטלין שקד: אלה לא המצלמות הקבועות המותקנות במעון.
שמרית גיטלין שקד: מדובר על משהו אחר.
קארין אלהרר: הוא אומר שאם לא יהיו מצלמות, הם לא יהיו אחראים?
שמרית גיטלין שקד: לא.
שמרית גיטלין שקד: הוא אומר שזה קשה לו להיות אחראי אם הוא לא יכול להסתכל במצלמה.
יוסף ג'בארין: אין מה שימנע מההורים להסכים יחד עם המפעיים להכניס מצלמות נוספות עם תנאים אחרים.
שמרית גיטלין שקד: הם לא יכולים מצלמות במעגל סגור.
שמרית גיטלין שקד: בחוק כתוב: "כדי למנוע צילום במעון יום ושימוש בצילומים למטרות שונות לרבות חינוך והדרכה ובלבד שלא ייעשה שימוש במצלמות שמותקנות במעון".
שמרית גיטלין שקד: כלומר, אין אפשרות להתקין מצלמות קבועות במעון ולפקח במעגל סגור על הנעשה במעון אלא המצלמות שיש לפי החוק, בעלי המעונות לא יכולים להסתכל בתמונות.
יוסף ג'בארין: האם יש בחוק מה שימנע מההורים להסכים עם המפעילים להוסיף מצלמות נוספות עם תנאי השימוש עליהם יסכימו?
יניב בר אור: אם במצלמות המותקנות אסור להשתמש בהן, מה העניין להתקין עוד סט מצלמות שגם בהן הרי אסור להשתמש?
יניב בר אור: לכן צריך לחוקק כאן הוראת שעה שמאפשרת את השימוש במצלמות לצורך פיקוח ובקרה לבעלי מעונות היום כי אחרת אנחנו לא נוכל לקחת אחריות ולפקח על העובדים שלנו.
יוסף ג'בארין: זה כבר יחייב שינוי בחוק.
קארין אלהרר: זה יכול להיות בהוראת שעה.
יניב בר אור: לדעתנו אפשר לפתור את זה גם בהוראת שעה וגם במשרד העבודה לדעתי לא יתנגדו לעניין הזה ואפשר לבדוק.
יניב בר אור: אם לא תינתן לנו האחריות, אנחנו לא נוכל לפקח על העובדים ובלי הזכויות האלה אנחנו לא נוכל להיות אחראים.
יניב בר אור: בנוסף לזה יש כאן את העניין הפדגוגי של עזרה לילדים.
יניב בר אור: גם שם אנחנו לא נוכל להשתמש.
יניב בר אור: נאמר כאן "למעט שימוש פדגוגי", אבל לא במצלמות המותקנות אלא במצלמה ארעית.
יניב בר אור: אם אנחנו נציב מצלמה מול מטפלת וילד ונגיד להם עכשיו תתנהגו כמו שהתנהגתם אתמול כדי שאני אוכל להראות ליועץ החינוכי מחר, זו ההצגה הכי טובה בעיר.
יניב בר אור: אף אחד לא יקבל כאן תוצאות פדגוגיות.
יניב בר אור: לכן לא יכול להיות שלא תינתן אפשרות לשימוש במצלמות המותקנות לצורך בקרה, לצורך פיקוח ולצורך עזרה לילדים ופיקוח פדגוגי.
יניב בר אור: הדבר הזה פשוט זועק לשמיים.
יניב בר אור: לגבי הסוגיה של התקצוב.
יניב בר אור: אנחנו חושבים שהסוגיה של התקצוב היא מאוד מאוד חשובה.
יניב בר אור: לתקצב ברמה של אחד עד חמש באוכלוסייה לפי הדירוג הסוציו אקונומי, זה פשוט להשאיר את רוב האוכלוסייה במדינת ישראל, את רוב האוכלוסייה של מעמד הביניים שעליו ייפול כל הנטל, לתקצוב המצלמות האלה.
יניב בר אור: למעשה אנחנו ניצור מצב בשילוב של השימוש החורג, בשילוב של כל הדרישות שצריך להסיר אותן.
יניב בר אור: אם העלויות של המצלמות אנחנו ניצור כאן מצב של גנים לעשירים.
יניב בר אור: אנחנו ניצור מצב של סגירה של גני ילדים, היעדר מספיק מקומות להורים ועלויות מטורפות שההורים יצטרכו לשאת על עצמם גם בתל אביב, גם בפתח תקווה ובעוד ערים גדולות אחרות שלא יזכו לתקצוב כזה.
יניב בר אור: מצד שני איך יכול להיות שבמקום שנמצא באזור סוציו אקונומי מספר אחד והוא זכאי לתקצוב, אבל אם אין לו 13 ילדים ויש לו רק שבעה או 10 ילדים, היא לא תקבל תקצוב אפילו למצלמה אחת.
יניב בר אור: היא לא תקבל כל סיוע והיא נמצאת באזור סוציו אקונומי שזכאי לסיוע.
יניב בר אור: היא לא תקבל אפילו שקל.
יניב בר אור: יש כאן איזושהי פנטזיה שאפשר להטיל על מעונות היום הפרטיים את כל הדברים האלה ולחשוב שאנחנו נצטרך לממן את כל הדברים האלה והמדינה לא תכניס את היד לכיס.
יניב בר אור: חברים, אתם התבלבלתם.
יניב בר אור: אנחנו בעד שלומם וביטחונם של הילדים אבל אתם לא יכולים להטיל עלינו את כל התקנות ואת כל החוקים האלה ולצפות שאנחנו נעמוד מהצד ונקיים את הכול ואנחנו או-טו-טו עבריינים ואין פתרון לשום דבר.
יניב בר אור: עושים כאן איזשהו מישמש אחד גדול שמעונות היום מתנגדים לשלומם וביטחונם של הילדים.
יניב בר אור: חברים, זה לא נכון.
יניב בר אור: אם רוצים לדאוג לשלומם ולביטחונם של הילדים, צריך לדאוג היום שמחר יהיו כאן אותם אנשים שאמורים לדאוג לשלומם ולביטחונם של הילדים, בעלי זכויות ולא כעבדים בשנת 2020.
יניב בר אור: תודה רבה.
יוסף ג'בארין: אנחנו חותרים לסיום.
יוסף ג'בארין: נציג ההורים, אחז אגם.
אחז אגם: תודה רבה.
אחז אגם: תודה על הדיון בוועדה אחרי שבשבוע שעבר התקיימה ישיבת הוועדה.
אחז אגם: הנושא מאוד חשוב והוא צריך להיות על סדר היום כל הזמן.
אחז אגם: אני חייב לומר שאנחנו כבר כשלוש שעות בישיבה ואני שומע יותר איך אנשים מנסים להתחמק מלשמור על הילדים ולא למצוא פתרונות אמיתיים.
אחז אגם: אלמלא חברות הכנסת שאשא ביטון ואלהרר היו יושבות כאן וכל הזמן לוחצות על הדבר הזה, גם התקנות וגם חוק המצלמות וכל הדברים היו ממשיכים להידחות ואף אחד לא היה עושה את זה.
יוסף ג'בארין: אי אפשר לדחות.
יוסף ג'בארין: זה קבוע בחוק.
יוסף ג'בארין: מה שקבוע בחוק, אי אפשר לדחות.
יוסף ג'בארין: הבעיה היא עם היישום.
אחז אגם: אני מסכים.
אחז אגם: הבעיה העיקרית נוצרה והדיון מתקיים מכיוון שאנחנו נתקלים במקרי אלימות בתקופה האחרונה.
אחז אגם: ישיבת הוועדה הזו לא נקבעה מראש ולא הייתה אמורה להיקבע אלא אם היינו שוב רואים מקרי אלימות וזאת הבעיה.
תמי ברנע: זה ממש לא נכון.
אחז אגם: אנחנו כל זמן מטפלים בתחום הזה רק כשקורים מקרי אלימות ואסור שזה יהיה כך.
אחז אגם: אנחנו צריכים לשנות את סדר העדיפות.
יוסף ג'בארין: הוועדה הזו היא ועדה מיוחדת ולכן אי אפשר היה לקיים ישיבה.
יוסף ג'בארין: קיימנו ישיבה ראשונה כבר בשבוע הראשון להקמת הוועדה.
יוסף ג'בארין: זה אולי דיון רביעי שלנו בסוגיה הזאת.
אחז אגם: אני שוב אומר שאני מסכים עם הדברים אבל יש הרגשה שרק כשקורים מקרים קיצוניים, אנחנו יושבים ומדברים.
אחז אגם: חייבים לגרום לכך שתקנות הפיקוח ייכנסו כמה שיותר מהר, שחוק המצלמות לא יידחה בשום מקרה, שהצעת החוק של חבר הכנסת אופיר כץ לגבי החמרת ענישה תיכנס תחוקק ותהווה איזשהו פטיש על מנת למנוע את הדברים.
אחז אגם: כל ניסיון של דחייה של דברים בגלל סוגיות תקציביות, שחלקן שוליות.
אחז אגם: אנחנו מדברים על מצלמות ב-2,000 שקלים אל מול העלויות המטורפות של חלק מהמסגרות, ואני לא מבין בכלל למה זה משהו שאמור לעכב את התהליך.
אחז אגם: חייבים לשמור על הילדים, חייבים שהנושא הזה יהיה בראש סדר העדיפויות ואתם יודעים מה?
אחז אגם: אף אחד לא אולי לא דיבר על זה בצורה מספיק ברורה היום אבל הגיע הזמן שהתחום הזה יעבור למשרד החינוך ומשרד החינוך יהיה זה שאחראי לדברים.
יוסף ג'בארין: העלינו את זה.
אחז אגם: לא שאין לי ביקורת על משרד החינוך כי התקופה הזו היא תקופה שמאתגרת גם את משרד החינוך ויש לנו קשיים גם מולו.
אחז אגם: שימו לב שבתקופה האחרונה מאז חזרנו ממשבר הקורונה, כמעט כל יום יש פרסום על מקום חדש וכבר מדברים על כך שהמצלמות ברמלה, יכול להיות שלא יתקבלו בגלל שהגישה למצלמה התקבלה בצורה לא חוקית.
אחז אגם: צריך לאשר גם את עניין המצלמות.
אחז אגם: צריך אולי לתקן גם את חוק האזנת סתר כך שבכל מקרה המצלמות האלה.
אחז אגם: צריך לעזור לקדם את הדברים.
יוסף ג'בארין: ג'וזף אבו האני ביקש לומר כמה מילים.
ג'וזף אבו האני: אני שמח שנתת לי את האפשרות לדבר.
ג'וזף אבו האני: כל אלה שדיברו דיברו 100 אחוזים ואני מסכים אתם, במיוחד עם שתי חברות הכנסת המיוחדות והיקרות ללבי.
ג'וזף אבו האני: באמת עשו עבודה מצוינת.
ג'וזף אבו האני: לעניין ובקיצור.
ג'וזף אבו האני: לפני 15 שנים, מישהו מנצרת – אני מנצרת – רצה לפתוח מעון בנצרת עילית שעכשיו נקראת נוף הגליל.
ג'וזף אבו האני: הוא פתח, השקיע כמעט 200,000 שקלים ואחרי חודשיים סגרו אותו.
ג'וזף אבו האני: למה?
ג'וזף אבו האני: הרשות המקומית אמרה שהוא לא עמד בתנאים ולכן סגרו אותו.
ג'וזף אבו האני: משרד העבודה לא שמע על כך ולא ידע על כך אלא רק הרשות המקומית.
ג'וזף אבו האני: אני לא מסכים עם הגברת מתל אביב שהם לא יודעים על המעונות שנמצאים ברשות.
ג'וזף אבו האני: רוב המעונות בארץ הם בכפרים, בישובים, בקיבוצים ובמושבים וכולם יודעים על כולם, חוץ מאשר תל אביב, ירושלים וחיפה ואולי ראשון לציון ופתח תקווה.
ג'וזף אבו האני: שלא תאמרו לי שלא יודעים ואי אפשר להגיע לכל המעונות.
ג'וזף אבו האני: צריך להיות פרסום וזה צריך להיות מחר בבוקר.
ג'וזף אבו האני: פרסום בעיתונות, ברדיו, בטלוויזיה.
ג'וזף אבו האני: חובה על כל בעל מעון שעובד להגיש בקשה לאישור.
ג'וזף אבו האני: כל ההסברים האלה, אלה תנאים מינימליים.
ג'וזף אבו האני: לגבי התקנות.
ג'וזף אבו האני: לפני שנתיים, אני השתתפתי בישיבה שקיימה חברת הכנסת שאשא ביטון עת הייתה יושבת ראש הוועדה כאשר עבר החוק.
ג'וזף אבו האני: מה קרה במשך שנתיים?
ג'וזף אבו האני: אתם יודעים מה התוצאה והתוצאה היא שאנחנו יושבים היום ומדברים על הנושא.
ג'וזף אבו האני: אני מודה לך שנתת לי את האפשרות לדבר.
ג'וזף אבו האני: צריך להקפיד שממחר יהיה פרסום בכל הארץ כדי שידעו.
ג'וזף אבו האני: יש הרבה של יודעים.
ג'וזף אבו האני: אלה שהם בעלי סמל, 20 אחוזים מהמעונות, יש להם אישור ראשוני.
ג'וזף אבו האני: השאר, 80 אחוזים, אולי במקרה הטוב ביותר יש רישיון ל-10 אחוזים.
ג'וזף אבו האני: ל-80 אחוזים מהמעונות שהם לא עם סמל, אין להם שום דבר וחלק לא יודעים על החוק וחלק סוגרים עיניים.
ג'וזף אבו האני: תודה רבה.
ג'וזף אבו האני: אני מאוד שמח על הישיבה הזאת.
יוסף ג'בארין: כל הכבוד שאתה מלווה את כל הדיונים ואת הנושא החשוב הזה.
יוסף ג'בארין: תמשיך להיות אתנו גם בעתיד.
ענת דייגי: אני רוצה לספר על זה שמה שאנחנו רואים בתקשורת, למי שלא יודע, מרוחק שנות אור ממה שקורה בשטח ולא בכיוון החיובי.
ענת דייגי: אנחנו לא רואים את ההזנחה היום יומית ואת הדברים שקורים בשטח ביום יום.
ענת דייגי: יש מקרים לא פחות חמורים מרמלה ולא פחות חמורים מכרמל מעודה.
ענת דייגי: המצב חמור הרבה מעבר למה שאנחנו יודעים וגם מעבר למה שהציבור יודע.
ענת דייגי: אני שומעת ביום יום שלי על מקרים מאוד קשים ואני רוצה להסביר משהו על עניין המשטרה.
ענת דייגי: המשטרה, כשהיא מסתכלת ופותחת מצלמות, כשהיא רואה גרירה של ילד, היא אומרת, טוב, היה צריך למשוך אותו.
ענת דייגי: אני באופן אישי שמעתי על מקרה שסגרו תיק מחוסר עניין לציבור, תיק של ילד שהוטח על הרצפה.
ענת דייגי: גם חוק המצלמות, חייבים לעשות בו תיקון שפותח ומאפשר לעוד גורמים להסתכל פנימה, גורמים שיש להם זווית חינוכית ופדגוגית ומבינים בתחום הספציפי הזה ולא המשטרה.
יוסף ג'בארין: זה ברמת המפקחים.
יוסף ג'בארין: כל המפקחים של המשרד אמורים לעסוק בזה.
קארין אלהרר: לפי החוק זה קיים.
יוסף ג'בארין: הפנייה של ההורים צריכה להיות למפקחים.
יוסף ג'בארין: מספיק שיש חשד או אפילו לא צריך חשד?
שמרית גיטלין שקד: חשד לפגיעה בשלומם הגופני או הנפשי של הפעוטות.
יוסף ג'בארין: מספיק שההורים ידווחו על איזושהי התנהגות.
שמרית גיטלין שקד: המפקחים של משרד העבודה.
יוסף ג'בארין: הניסיון היה למצוא איזון בין הזכות לפרטיות.
ענת דייגי: אנחנו חייבים להוציא לאור שדחייה בחוק המצלמות לא תתקבל על הדעת בהתחשב במצב הזה.
ענת דייגי: חייבים קודם כל לעזור לילדים שכבר היום נמצאים במצבים מסוכנים ולעצור כל דחייה בחוק המצלמות.
ענת דייגי: זה הדבר המיידי.
ענת דייגי: אני רוצה להוסיף פנייה למשרד האוצר ולכל חברי הכנסת שעובדים עם משרד האוצר והשותפים שלו.
ענת דייגי: לא יתכן שנשמע אמירות מקוממות של לשפוך את התינוק עם המים בהתייחס לזה שייסגרו מעונות.
ענת דייגי: אני איבדתי את הבן שלי בגן.
ענת דייגי: לא יתכן שאנחנו נשמע שקודם כל חשוב הכיס של בעלי המעונות.
ענת דייגי: הדבר הראשון שאנחנו צריכים לשים בראש מעיננו, אלה הם הילדים.
יוסף ג'בארין: שלומם של הילדים ובטיחותם.
ענת דייגי: לא יתכן שאנחנו קודם כל נעשה שיקולים כלכליים.
ענת דייגי: מי שהיה שם באוצר, אני מבקשת, עשו קודם כל את השיקול של טובת הילדים.
ענת דייגי: מעבר לזה שיש את כל ההוכחות מסביב, כמה זה יתרום לכלכלה, יש לנוע כשיו צורך להשמיש כוח אדם, חתן פרס נובל הוכיח שזה משתלם להשקיע בגיל הרך – אני לא צריכה לצטט כי כולם כאן יודעים את המספרים האלה.
ענת דייגי: למה משרד האוצר עדיין מעכב תקנות כל כך קריטיות?
ענת דייגי: זה לא יתכן, זה לא יעלה על הדעת.
ענת דייגי: אני באמת מתחננת לכל מי שיושב כאן לשבת על האוצר עד שישחררו את זה.
יוסף ג'בארין: תודה ענת.
קארין אלהרר: אדוני, אני רוצה לשוב ולהודות לך על קיומו של הדיון הזה.
קארין אלהרר: אני אפתח באמירה שאולי לא נאמרה אבל היא חשובה.
קארין אלהרר: מרבית המעונות מתנהלים בצורה טובה, יש גננות טובה, לא בכולם מתעללים בילדים ולא פוצעים את נפשם של הילדים.
קארין אלהרר: אבל – וזה האבל הגדול – חקיקה נועדה כדי למנוע מקרים כמו אלה ששמענו עליהם.
קארין אלהרר: אני יוצאת מהדיון הזה מאוד לא מעודדת.
קארין אלהרר: אני לא אחזור על כל הדברים שנאמרו אבל אני כן רוצה להציע כמה הצעות פרקטיות, אדוני היושב ראש.
קארין אלהרר: ראשית, לעניין סוגיית הנוסח של התקנות.
קארין אלהרר: הם רוצים קודם להעביר את זה להערות הציבור ואז להעביר את זה לדיון בוועדה.
קארין אלהרר: הדיון בוועדה יכול להתקיים במקביל להערות הציבור.
קארין אלהרר: אני רוצה לומר עוד משהו.
קארין אלהרר: אם מחכים שתהיה הסכמה בין כל משרדי הממשלה, אני מתחייבת שזה לא יקרה כי שנתיים הם לא מסכימים.
קארין אלהרר: אני מבקשת מאדוני לבקש להביא את התקנות לכאן.
קארין אלהרר: אני מבטיחה שההסכמות יושגו כאן בוועדה בלי לחץ פיזי מתון של אף אחד אלא רק כתוצאה משיח.
קארין אלהרר: אני רוצה לראות את המשרד הממשלתי שיבוא ויגיד שלא צריך, לא בשלה העת, אין עניין כי יש עניין גדול.
יוסף ג'בארין: רק להבהיר את הנקודה הזו.
יוסף ג'בארין: אמיר, ברגע שזה מופץ להערות הציבור – אני מקווה עוד כמה ימים – זה אומר שכל המשרדים אישרו את זה.
יוסף ג'בארין: לא?
יוסף ג'בארין: אתם מפיצים נוסח שעדיין לא הוסכם עליו?
קארין אלהרר: שהשר הסכים עליו.
אמיר מדינה: נוסח מוסכם על המשרד.
יוסף ג'בארין: רק של משרד העבודה והרווחה.
קארין אלהרר: בנקודת הזמן הזו אנחנו נמצאים בשלב קריטי.
קארין אלהרר: אנחנו בחודש אוגוסט והגנים מתחילים בספטמבר.
קארין אלהרר: למיטב הבנתי לא יהיו תקנות עד ספטמבר.
קארין אלהרר: בואו לא נעשה את זה ספטמבר 2023.
קארין אלהרר: נקודה שנייה, לעניין היתר שימוש חורג.
קארין אלהרר: אני מבינה ללבם של בעלי ובעלות הפעוטונים שבאים ואומרים, תראו, עכשיו, בגלל האירוע הזה, באים ודורשים ממני 100,000 שקלים כדי שאני אהיה חוקית בסיפור הזה.
קארין אלהרר: אני בעניין הזה אני באה לממשלה ואומרת שאם חיי הילדים יקרים לכם, ואני רוצה להאמין שכן ושלא מדובר רק בהצהרות פומפוזיות דקה לפני הבחירות, בואו נעביר הצעה שאומרת שתשהו את עניין היתר שימוש חורג והבטיחות של הילדים תוסדר בתקנות.
קארין אלהרר: לא צריך גם וגם.
קארין אלהרר: בלי השימוש הזה של ה-130,000 שקלים או כמה שזה עולה.
קארין אלהרר: דבר שלישי לעניין מספר הפעוטונים שקיימים.
קארין אלהרר: אמיר, תוציאו מכתב לכל הרשויות המקומיות שיעבירו אליכם את שמות והפרטים של כל הפעוטונים שהם יודעים עליהם.
קארין אלהרר: אם יש משהו שהרשות לא יודעת, אפשר לפי הארנונה.
קארין אלהרר: אני רוצה להציע עוד משהו.
קארין אלהרר: שמעתי את יושב ראש הגנים שאומר שהרוב בכלל לא יודעים על זה.
קארין אלהרר: לא יודעים על החוק.
קארין אלהרר: צאו בקמפיין פרסומי.
קארין אלהרר: לעניין המצלמות.
קארין אלהרר: אני לא רואה סיטואציה בה מישהו מאתנו יכול לשאת על כתפיו את האחריות שבדחיית התקנת המצלמות.
קארין אלהרר: אני מציעה שאו שהמדינה תחליט שהיא מקצה סכום כסף לכל פעוטון והיא לא צריכה את הזכיין, את האדם שזכה במכרז, ואז זה יאיץ את התהליך.
קארין אלהרר: אני מבטיחה לכם שאף אחד לא ירצה להיות בהפרת חוק.
קארין אלהרר: או לחילופין אנחנו נגיד שאנחנו נחריג את זה מההיתר הראשוני כרגע לתקופה של שלושה חודשים.
קארין אלהרר: זה עדיין יהיה וולנטרי, נקרא לזה כך, אבל אנחנו נחריג את זה לשלושה חודשים.
קארין אלהרר: אנילא רוצה לתת דחייה גורפת כי אז זה אומר שזה לא יקרה.
אופיר כץ: בנוגע למצלמות.
אופיר כץ: בשני המסלולים אנחנו הולכים להפוך את בעלי הפעוטונים לעבריינים.
אופיר כץ: אם אנחנו אומרים שאנחנו נחוקק, לא נספיק.
אופיר כץ: זה מסלול אחד בו לא נצליח.
אופיר כץ: מסלול שני הוא חוק ההסדרים ואני לא רואה אותו מגיע בעשרת הימים הקרובים.
אופיר כץ: בשורה התחתונה, אנחנו צריכים להביא פתרון מהיר כדי שלא נהפוך אותם לעבריינים.
אופיר כץ: אני מתנגד בתוקף לדחייה כלשהי.
אופיר כץ: צריך לראות איך עושים את זה – הוראת שעה, חקיקה מהירה עם בקשה לחובת הנחה, תחליט אתה אדוני היושב ראש על דרך הפעולה הפרלמנטרית הכי מהירה - כך שלא נאפשר כל דחייה של התקנת המצלמות אלא פרק זמן שיגרום לכך שעדיין הם לא עוברים על החוק או משהו מהסוג הזה אבל שיהיה המסלול הזה שמתקינים מצלמות במשך מספר חודשים אבל שהתאריך יישאר ה-1 בספטמבר.
יוסף ג'בארין: לא קל לסכם את הדיון.
יוסף ג'בארין: אמיר, נשמע אילו בשורות יכולות לצאת ממך ואחר כך אני אסכם.
אמיר מדינה: את שלי כבר אמרתי ואני אחזור בקצרה.
אמיר מדינה: הבשורה היחידה שאני יכול לומר הוא בנושא שלא הובא אצלנו לטיפול, כל מה שקשור לפנייה לשלטון המקומי וקבלת אותו סעיף ארנונה ואנחנו נבצע את זה במיידי וכך אולי נוכל לצמצם את הדלתא של חוסר הוודאות.
יוסף ג'בארין: אתה שותף להערכה אותה שמענו כאן שרק 25 אחוזים מהגנים הפרטיים מוכרים לשלטון המקומי?
אמיר מדינה: אני לא שותף להערכה.
אמיר מדינה: אני לא אוהב להעריך כשאני לא יודע.
אמיר מדינה: כמו ששמעתם בדיון הזה, כל אחד העריך את ההערכה שלו ואין הערכת הראשון דומה להערכת השני.
אמיר מדינה: אני יוצא מנקודת הנחה, בהערכה שמרנית, שסדר גודל של 50 אחוזים מהמסגרות עוד לא הגישו.
אמיר מדינה: לא 25 אחוזים.
אמיר מדינה: אנחנו נעשה את הפנייה לשלטון המקומי ונראה אם נצליח לצמצם את הדלתא.
אמיר מדינה: אני מעריך שמרבית המסגרות שכבר פנו אלינו, אנחנו נמצא אותן ככאלה שמשלמות את הארנונה ואז אני מניח שהדלתא תהיה יחסית קטנה כי אלה בדיוק המסגרות של אנשים שמחפשים את החוק ורוצים לקיים את הוראות החוק.
יוסף ג'בארין: יש הרבה דרכים לעשות את זה.
יוסף ג'בארין: ניתן לתת שאלונים להורים בבתי הספר, ניתן לבקש את כל הרישומים שקיימים היום ברשויות למקומיות ולאגד את זה.
יוסף ג'בארין: לדעתי יש אפשרויות לעשות את זה ולהתקדם.
יוסף ג'בארין: גם להשתמש בסטטיסטיקה הקיימת, בשנתונים, כמה ילדים בשכבות הגיל האלו.
יוסף ג'בארין: לדעתי ניתן להתקדם.
אמיר מדינה: נכון אדוני היושב ראש.
אמיר מדינה: זאת ועוד, אנחנו גם התחלנו כבר בעבר ואנחנו מחדשים את זה עכשיו עם קבלת תקציב, להרים את אותו קמפיין עליו אנחנו מדברים.
אמיר מדינה: אמרתי את זה כבר לפני חודשים רבים וזה לא יצא לפועל.
אמיר מדינה: אנחנו נעלה קמפיין להעלאת מודעות.
אמיר מדינה: הקמפיין הזה יהיה דואלי, הוא יפנה בפעם הראשונה לצד של ההורים ונאמר להורים בואו תעזרו לאגף למפות את המסגרות שאנחנו לא מכירים ואם אתם נכנסים למסגרת ורואים שאין בה אישור ראשוני, פשוט לא מכניסים את הילד ומדווחים לאגף.
אמיר מדינה: זה בפעם הראשונה.
אמיר מדינה: בפעם השנייה, אותו מסר חד לבעלי מסגרות פרטיות ואחרות שעוד לא הגענו אליהם, דעו לכם, אנחנו נגיע.
אמיר מדינה: אלה שני המסרים שאנחנו רוצים להעלות בקמפיין.
אמיר מדינה: בנושא התקנות.
אמיר מדינה: כמו שאמרתי, הכי מוקדם שאפשר.
אמיר מדינה: אני רוצה שכל חברי הוועדה יבינו, מי שלא מכיר אותי ואת האגף, שזה בראש מעיננו.
אמיר מדינה: אנחנו חלילה לא רואים לנגד עינינו שיקולים זולת שיקולי הפעוטות בתוך מעונות היום עם שלושה סימני קריאה.
אמיר מדינה: התהליך הזה הוא תהליך ארוך ומתיש ויש לו תכלית הכי ראויה שיכולה להיות ובסוף אנחנו נגיע אליה.
אמיר מדינה: אנחנו באמת - הפעם זה באמת - בישורת האחרונה ובתוך ימים אנחנו נניח את הטיוטה.
אמיר מדינה: אני מניח שהטיוטה הזו עוד תעבור המון תהפוכות כאן בתוך הוועדה אבל זה שיש ועדה, הוועדה תוליך אותנו במשעול הזה, זה יכול לעזור גם ללוחות הזמנים וגם לעצם העברת התקנות.
יוסף ג'בארין: אני רוצה להדגיש בדברי הסיכום שאנחנו מדברים על שלומם, ביטחונם ובריאותם של ילדינו.
יוסף ג'בארין: הנושא הזה לא הוסדר כראוי במשך עשרות שנים.
יוסף ג'בארין: אחרי עבודה מאומצת בוועדה הזו, עבודה שלא הייתה קלה, נחקקו שני חוקים מתוך ציפייה ששני החוקים האלה ייתנו מענה ולו חלקי לדאגות של כולנו לגבי הזמן שהילדים שלנו מבלים במסגרות האלה.
יוסף ג'בארין: הידיעה שאלפי מסגרות קיימות ללא כל פיקוח צריכה להדאיג את כולנו וצריכה לחייב את כולנו לפעול כדי ליישם את שני החוקים עליהם עבדנו קשה ואולי הם ייתנו את המענה להבטחת שלומם, ביטחונם וזכויותיהם של הילדים.
יוסף ג'בארין: אין ספק שחשיפת המקרים האחרונים חיזקה בתודעה הציבורית את החשיבות של שני החוקים האלה אבל אף אחד לא צריך לחכות עד לזוועה הבאה.
יוסף ג'בארין: אנחנו לא רוצים להגיע לזוועה הבאה וזה אפשרי.
יוסף ג'בארין: לפחות אפשר לצמצם את היכולת שמקרים כאלה יקרו.
יוסף ג'בארין: לכן הפנייה של הוועדה למשרדים הרלוונטיים, בעיקר למשרד העבודה והרווחה ולמשרד האוצר.
יוסף ג'בארין: צריך לסיים את מלאכת התקנת התקנות.
יוסף ג'בארין: היה צריך לעשות את זה לפני שנה אבל עכשיו, עם תמונת המצב הזאת, בוודאי צריך לעשות זאת.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שבתוך ימים ספורים הוועדה תקבל את אותו נוסח שיאושר על ידי השר.
יוסף ג'בארין: הוועדה תרצה להיות שותפה באותו דיון שיתקיים עוד לפני שנגיע לשלב אישור התקנות.
יוסף ג'בארין: מטרת הדיון של הוועדה היא להבטיח שיש הסכמות בין כלל המשרדים הרלוונטיים, בעיקר משרד האוצר, וכך גם לקדם את העבודה ואת האישור הסופי שהוועדה הזאת תעשה.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לקוות עם פתיחת שנת הלימודים ב-1 בספטמבר, הוועדה הזו תוכל לשבת כדי לאשר את אותו נוסח שיהיה כבר מוסכם וכדי לוודא שזה קורה הוועדה תקבע ישיבה שתתקיים תוך שבועיים, עוד לפני הפגרה בסוף החודש.
יוסף ג'בארין: זאת כדי לוודא שהדיון מתקדם ואולי כדי לסגור קצוות לקראת האישור הסופי של הוועדה.
יוסף ג'בארין: אם כן, אני מקווה שבתחילת השבוע נקבל את אותו נוסח שיפורסם לציבור ועם קבלתו אנחנו נקבע ישיבה שנקיים אותה תוך שבוע, אחרי שנפיץ גם לחברי הוועדה ולחברי הכנסת.
יוסף ג'בארין: אני רוצה להדגיש שאנחנו רואים את הסחבת ואת העיכוב באישור התקנות הללו כביזוי של החוק.
יוסף ג'בארין: החוק קבע באופן מפורש שאת התקנות האלה צריך היה לאשר לפני שנה, שנה לאחר חקיקת אותו חוק.
יוסף ג'בארין: מדובר בתקנות מהותיות שמסדירות דברים מאוד מהותיים.