GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איריס בן יעקב: באמת אני גם רוצה לפרגן מאוד למרכזי ההגנה, זה שירות מצוין, נעים, נגיש, אנחנו בקשר שוטף עם מרכזי ההגנה.
איריס בן יעקב: לרוב אנחנו אלה שמפנים, אבל לפעמים יש קשר הפוך, כשיש כל מיני שאלות, כשצריכים את עזרת בית הספר, כשמתעורר - - -
יוסף ג'בארין: לגבי חומרים כתובים, יש אפשרות שתעבירו אלינו, שיהיה לנו בוועדה תיעוד של – מה יש לכם, ערכה שאתם מפיצים או הנחיות?
איריס בן יעקב: כן, יש לנו קודם כל ערכה ליועצות החינוכיות, הן אלה שמעבירות בחדרי מורים, מרעננות כל שנה את סימני האיתור והזיהוי, איך מורים יכולים לדעת שילד עובר משהו.
איריס בן יעקב: אז יש לנו את הערכה הזאת, אנחנו פיתחנו גם כל מיני סרטוני הדרכה שברגע שמורה מאתר ילד כזה אז איך הוא מנהל שיח עם הילד הזה, כי הרבה פעמים כשלא יודעים לנהל שיח זה גם יכול לחסום את הרצון של הילד לשתף.
יוסף ג'בארין: אני מניח שזה קיים בעברית ובערבית, נכון?
איריס בן יעקב: זה קיים גם בעברית וגם בערבית.
איריס בן יעקב: גם הכתובות שאנחנו מפרסמים לפנייה לעזרה הן גם בעברית ותמיד גם בערבית.
יוסף ג'בארין: אז, ברשותך, תעבירי עותק מהערכה, אפשר אולי גם להעלות אותו לאתר הוועדה.
איריס בן יעקב: בשמחה רבה.
יוסף ג'בארין: נראה לי שנקיים עוד דיונים בהקשרים הללו, אז בטח אנחנו גם נהיה בקשר בנושאים הללו.
יוסף ג'בארין: גליה, רצית להוסיף?
גליה אנג'ל: אני רק רציתי לשאול שאלה, אם אפשר, לחינוך.
גליה אנג'ל: מה קורה עם גילאי הגן?
גליה אנג'ל: זאת אומרת לגננות, יש הכשרות גם לגננות וביקורים במרכזי ההגנה וכל זה?
יוסף ג'בארין: הגן את מתכוונת שלוש עד חמש?
גליה אנג'ל: שלוש עד חמש, וכמובן באפס עד שלוש יש לנו את אותה בעיה כמו תמיד, שאף אחד לא לוקח אחריות.
איריס בן יעקב: אני רק רוצה להגיד שלהבדיל מבתי ספר הגננת היא די מנהלת הגן ואין לה ממש צוות כמו שנגיד יש בבית ספר.
איריס בן יעקב: המעטפת המקצועית של הגננת, יש לכל כמה גנים יועצת חינוכית, את היועצת אנחנו מכשירים, היחידה שלי, היחידה למיניות ולמניעת פגיעה בילדים ובני נוער, אנחנו מכשירים את היועצות בסימני האיתור והזיהוי וגם איך זה נראה בגן והן אלה שמכשירות את הגננות.
איריס בן יעקב: בימים אלה אנחנו גם מפתחים עוד יחידת ידע, כמו לומדה, שתגיע ישירות לעובדי ההוראה ללא תיווך של היועצת.
איריס בן יעקב: נגיד במקומות שאין יועצת, במקומות שגננת רוצה להעמיק, היא תוכל להעמיק בסימני האיתור והזיהוי.
איריס בן יעקב: אנחנו מחלקים את הערכה שלנו כרגע לגנים, ליסודי ולעל יסודי, כי הרבה פעמים יש סימנים ייחודיים לגילאים מסוימים.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, איריס.
יוסף ג'בארין: חוה, דברי סיכום לפני שאני מסכם.
חוה לוי: אז אני רוצה לחזור ולהודות עוד פעם על קיומה של הישיבה.
חוה לוי: אני חושבת שעלו כאן
חוה לוי: דברים שגם נשים אותם לבדיקה אצלנו ולחשיבה ולראות אם אנחנו יכולים לפתח עוד תחומים בנושא הזה.
חוה לוי: אתם מבקשים שנבחן עוד מרכזים, אז כמובן שזה מחייב אותנו לעשות בדיקה בעניין הזה.
חוה לוי: אני לוקחת גם את הדברים בתודה, את דברי השבח וגם את דברי הביקורת, ואנחנו נצטרך לעשות חשיבה על איך אנחנו פועלים כדי לתקן אותם, בכל התחומים שהעליתם, אני לא אחזור על זה עוד פעם.
חוה לוי: אני כמובן כתבתי אותם לעצמי ואני אביא את זה לדיון בתוך המשרד וגם בצוות המשותף שמלווה את מרכזי ההגנה באמצעות ועדת ההיגוי וגם בתתי הצוותים שאנחנו עובדים באופן קבוע עם כל האנשים שדיברו ושותפים בעבודת מרכזי ההגנה אנחנו נמצאים בקשר הדוק.
חוה לוי: אני חייבת להגיד תודה רבה על המחויבות של כל השותפים שלנו, בלעדיהם זה לא יכול היה לקרות, אני לוקחת מתוך הביקורת את הרצון לעוד מהשירות המאוד מאוד חשוב הזה.
חוה לוי: אני חושבת שילדים זוכים ליכולת תיקון טובה יותר דרך המעבר במרכזי ההגנה ולא בפלטפורמה הרגילה, ואני לגמרי אבחן יחד עם השותפים שלנו מה אפשר לעשות.
חוה לוי: עלו כאן סוגיות מקצועיות, כולל לעניין הגילאים, לעניין ההנגשה של התרבות והשפה, לחלקם יש לנו תשובות ובחלקם הם באמת לא קשורים רק לעניין מרכזי ההגנה, אלא ליכולת שלנו לדייק את הדברים ולא ליצור איזה שהיא ציפייה שלא נוכל לעמוד בה ביכולת לתת את השירות המיטבי בעניין הזה, אבל לאור הדברים שעלו כאן בוודאי שנצטרך לחזור ולדון בהם פעם נוספת.
חוה לוי: גם אם התשובה תהיה אותו דבר, לפחות נאתגר את עצמנו בלשאול אותה.
חוה לוי: אז אני כתבתי לעצמי את ההערות.
חוה לוי: בדברים שנראה על פניו שצריכים חשיבה ואולי תיקונים לגביהם אנחנו נבחן אותם בתוך המשרד ונגיב עליהם.
יוסף ג'בארין: כן, תודה רבה.
יוסף ג'בארין: גם רשמנו בפנינו את ההצהרה שלך לגבי באמת הצורך לבחון כמה דברים שעלו כאן.
יוסף ג'בארין: אנחנו כמובן מצטרפים לתמימות הדעים שקיימת כאן לגבי החשיבות המאוד מכרעת של השירות שניתן במרכזי ההגנה והאמת היא שאנחנו בוועדה לא נחכה לעוד שנה כדי לשמוע את העדכון הבא לגבי 2020, אני מציע שאולי בטווח זמן של שלושה-ארבעה חודשים לכל היותר, אולי אחרי החגים, לקיים דיון מעקב, לפחות לגבי נושאים שעלו כאן וזה יותר בהיבטים היותר ביקורתיים.
יוסף ג'בארין: הוועדה באמת מתריעה על הפער שקיים בין הצורך במענים ייחודיים לקטינים נפגעי עבירות מין ואלימות לבין מה שקיים בפועל והוועדה גם מבקשת לסיים את העבודה על הנוהל הייעודי לטיפול בנפגעי פגיעות מיניות לילדים בגיל הרך והוועדה מבקשת לקבל העתק הנוהל שמתגבש או שכבר התגבש.
יוסף ג'בארין: עלתה סוגיית הנגישות הלשונית והתרבותית ומכאן הקריאה שלנו למשרד הרווחה בעיקר, אבל גם לכל הרשויות המעורבות, להנגיש את כלל השירותים במרכזי ההגנה במיוחד בבאר שבע, ברמה הלשונית והתרבותית, במיוחד לאוכלוסייה הערבית הבדואית בדרום שכאמור מחציתה הם קטינים מתחת ל-18.
יוסף ג'בארין: הוועדה גם אמרה שהיא מוכנה לסייע באיתור גם של חוקרים, עו"סים, ככל שיידרש לאיוש משרות שנודע לוועדה שהן קיימות ומצריכות איוש.
יוסף ג'בארין: ברמה היותר כללית, הוועדה קוראת לצאת במסע הסברה לצורך העלאת המודעות הציבורית למרכזי ההגנה.
יוסף ג'בארין: שמענו ביקורת על כך שאולי אין מספיק מודעות בקרב הציבור למודעות של המרכזים לכן מסע הסברה חשוב בהקשר הזה.
יוסף ג'בארין: הוועדה גם מבקשת להאריך את שעות העבודה במרכזים, במיוחד הצורך לספק מענים אולי בצורת כונן בעת הצורך שיגיע בשעות אחרי ארבע או אחרי שש, שעות שמרכזי ההגנה אינם פועלים.
יוסף ג'בארין: בכל מה שקשור למשרד הבריאות, הוועדה, כפי שאמרתי, מבקשת לקבל לידיה גם את המלצות הוועדה הפנים משרדית שהתייחסנו אליה.
יוסף ג'בארין: הוועדה גם קוראת לקיים הכשרות ייעודיות נוספות.
יוסף ג'בארין: ההכשרה האחרונה הייתה ב-2013, ההכשרה מאוד חשובה בעינינו ומלבד איתור ילדים נפגעים מינית ההכשרה גם יכולה לספק ידע ומומחיות ביכולת לבצע בדיקות לאיסוף ראיות.
יוסף ג'בארין: כפי שאמרתי, הוועדה גם תשמח לסייע באיתור רופאים ערבים שמעוניינים בהכשרה הזו לאור המחסור הברור שקיים בתחום הזה.
יוסף ג'בארין: הוועדה גם קוראת להתאים את החדרים האקוטיים הקיימים, הן לנוהל הייעודי והן בהכשרת רופאי ילדים שיוכלו לבצע בדיקות פורנזיות כאמור.
יוסף ג'בארין: בכל מה שקשור למשטרה, הוועדה מדגישה את הצורך לרענן את הנהלים ולהפנות את הנפגעים למרכזי ההגנה על מנת שיוכלו לקבל שם את הטיפול המיטבי שהחוק מבטיח.
יוסף ג'בארין: הוועדה גם תקיים דיון ספציפי בנושא של השלכות טראומות של פגיעה מינית, נושא שעלה במסגרת הדיון.
יוסף ג'בארין: לקראת הסוף התייחסנו למשרד החינוך ולצורך להגביר את המודעות בקרב הילדים וההורים לעניין הפגיעות המיניות ופגיעות אלימות וגם לעניין קיומם והשירות שניתן במרכזי ההגנה.
יוסף ג'בארין: אנחנו נמשיך במעקב אחרי הסוגיות הללו ואחרי החומרים שביקשנו לקבל.
לירון חביב: גם לעניין איוש התקנים של חוקרי הילדים במרכזים שהם היו מאוד משמעותיים ועלו פה, לדאוג באמת שיאוישו כפי שהחלטת הממשלה באמת מורה, כי זה כרגע לא קורה.
יוסף ג'בארין: כן, לעניין שני הנושאים הספציפיים במסגרת הפעילות של מרכזי ההגנה, אז הוועדה שמחה על תאריך היעד שנקבע, תוך לכל היותר שבועיים לפתיחת המרכז השמיני ברמת גן, בעקבות הסגירה בשיבא, וכמובן אנחנו נעקוב אחרי היישום.
יוסף ג'בארין: הוועדה גם מדגישה את חשיבות האיוש של חוקר ילדים קבוע במסגרת כל מרכזי ההגנה.
יוסף ג'בארין: עלה המחסור באופן ספציפי במרכז באשקלון ולכן הוועדה קוראת למצוא פתרון מיידי למחסור הזה ולהבטיח שבאופן קבוע תהיה המשרה הקבועה הזו של חוקר ילדים.
יוסף ג'בארין: אז כמו שאמרתי, נעקוב אחרי קבלת החומרים והעדכונים וכן נקבע ישיבת מעקב בעוד כשלושה-ארבעה חודשים, לא נחכה להשלמת השנה כדי לשמוע את הדיווח השנתי.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לכולם, סליחה לאלה שלא אפשרתי להם לדבר, בטח יהיו לנו עוד דיונים בהמשך.
יוסף ג'בארין: תודה ואני סוגר את הישיבה.
יוסף ג'בארין: בוקר טוב לכולם.
יוסף ג'בארין: היום יום רביעי, 19 באוגוסט, ואני פותח את ישיבת הוועדה.
יוסף ג'בארין: על סדר-היום: ליווי רפואי לתלמידים עם בעיות בריאות במערכת החינוך.
יוסף ג'בארין: יכול להיות שנתייחס גם לגילאי לידה עד שלוש שהם יותר באחריות משרד הרווחה, ככל שהקשיים נוגעים לדיון בסוגיה היום.
יוסף ג'בארין: הדיון היום הוא דיון מעקב חשוב לקראת פתיחת שנת הלימודים, ולכן התכוונו לקיים אותו לפני פתיחת שנת הלימודים.
יוסף ג'בארין: ישנם אלפי ילדים במערכת, וגם בגיל הרך, הזקוקים לסייעת כשבהרבה מקרים היא ממש ההבדל בין חיים למוות.
יוסף ג'בארין: הסייעת היא לכל הפחות מחסום בפני סבל קשה שיכול להיגרם לילדים.
יוסף ג'בארין: הוועדה הזו מתכנסת כדי להבין את הקשיים העומדים בפני המשרדים השונים, בפני השלטון המקומי, ובפני ההורים המתמודדים איתם לקראת פתיחת שנת הלימודים.
יוסף ג'בארין: אנחנו גם דנים בשאלה איך אפשר לפתור את אותם קשיים בטווח הזמן שנותר עד לפתיחת שנת הלימודים.
יוסף ג'בארין: לא יכול להיות שיהיו ילדים שזכאים לסייעות שלא מקבלים את התמיכה הזו בגלל קשיים בירוקרטים או תקציביים.
יוסף ג'בארין: אין ספק שעניין ההיערכות לשנה החדשה בצל הקורונה הוא עניין מיוחד השנה.
יוסף ג'בארין: אנחנו מעוניינים לדעת כיצד הגורמים השונים, בעיקר במשרדי הממשלה ובשלטון המקומי, נערכים לשנת הלימודים, שחלקה יהיה מרחוק, בעיקר עבור ילדים אלרגיים שזקוקים לליווי רפואי, כיצד ייערכו ההכשרות לסייעות, האם יש להן מתווה העסקה בתקופה המאוד ייחודית הזו.
יוסף ג'בארין: יש שאלות רבות בצל הקורונה.
יוסף ג'בארין: למשל, במצבים בהם תלמידי הכיתות הנמוכות נמצאים חלק מהזמן בבית, עולה השאלה האם הסייעות הרפואיות תוכלנה ללוות את התלמידים האלה גם בבית.
יוסף ג'בארין: כמו כן, מכיוון שבשל הקורונה נאסרה כניסה של אלו שאינם מהצוות החינוכי, יש לבחון כיצד לאפשר את קיום ההכשרה לשימוש במזרק אפיפן המציל חיים עבור ילדים אלרגיים.
יוסף ג'בארין: במקרה והוא לא ניתן לו באופן מיידי, עולה השאלה האם יש כאן מתווה שמאפשר כניסת סייעות, לפחות ככל שזה נוגע לכיתות הנמוכות.
יוסף ג'בארין: אני מודה לכל המצטרפים, וגם לנוכחים באולם.
יוסף ג'בארין: ברשותכם, אני מציע שנפתח ונשמע את המחקר שהוכן במרכז המחקר לקראת הדיון.
יוסף ג'בארין: יסכה, אני מודה לך על המחקר ועל זה שבאת.
יוסף ג'בארין: אני מבקש שתתייחסי בעשר דקות לסוגיות שעלו שם ולפיהן נמשיך את הדיון.
יסכה מוניקנדם-גבעון: שלום, אני יסכה ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.
יסכה מוניקנדם-גבעון: אציג את עיקרי המסמך שכתבנו לבקשת הוועדה לזכויות הילד בראשות חבר הכנסת יוסף ג'בארין ואת הנקודות המרכזיות העולות מהמסמך.
יסכה מוניקנדם-גבעון: לגבי הסייעות הרפואיות – אנחנו יודעים שמדובר בסייעות שהזכאות להן מתקבלת משני קריטריונים מרכזיים: הראשון, סיוע בפעילות פולשנית אקטיבית באופן שגרתי כמו: מתן חמצן או טיפול בסוכרת, והשני, השגחה במניעת מצבי סכנת חיים מיידית כמו: אפילפסיה או אלרגיה מסכנת חיים, כשזה הסעיף המרכזי והיום למעלה מ-77% מהבקשות מאושרות על הסעיף הזה שרובן הגדול זה אלרגיה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: מדיניות משרד החינוך בהקצאת השעות היא כזו: הזכאות מתחילה סביב גיל שלוש, זאת אומרת, עם הכניסה למערכת החינוך כבר בשלב הראשון של הגן, ובהתאם למצב הרפואי והתקדמות העצמאות בטיפול עד סביבות כיתה ב' הרוב הגדול של הילדים זכאים, ואחר כך זה בהתאם למצב הרפואי.
יסכה מוניקנדם-גבעון: אציין בהקשר זה שהבנו מהארגונים שיש איזושהי דיפרנציאציה בשעות הזכאות.
יסכה מוניקנדם-גבעון: זאת אומרת, בגן חובה מקבלים 5 שעות, בכיתה א' 4 שעות, ובכיתה ב' 3 שעות.
נעמה שמואלי: אצלנו זה 6, 5 ו-3.
יסכה מוניקנדם-גבעון: סליחה, זה 6, 5 ו-3.
יסכה מוניקנדם-גבעון: לא קיבלנו הסבר ממשרד החינוך לגבי אופן חלוקת השעות.
יסכה מוניקנדם-גבעון: זאת אומרת, מלבד האמירה העקרונית שזה תלוי בעצמאות של הילד וביכולת שלו לטפל בעצמו, לא ראינו משהו ממוסמך שמסביר את החלוקה הזו של השעות.
יסכה מוניקנדם-גבעון: אולי אחר כך אפשר יהיה לקבל התייחסות משרד החינוך לנושא הזה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: בעיקרון, יש ועדה בין-משרדית שמורכבת מנציגי משרד הבריאות ומשרד החינוך שקובעים את הזכאות.
יסכה מוניקנדם-גבעון: הזכאות ניתנת לילד אבל בפועל יכול להיות מצב שבו יוחלט לתת סייעת אחת לשני ילדים, כמובן בהתאם למצב הרפואי.
יסכה מוניקנדם-גבעון: נקודה מאוד חשובה היא שהסייעת חייבת לעבור הכשרה רפואית כדי לתת את המענה הרפואי, ורק באישור הגורם הרפואי שמטפל בילד היא יכולה להתחיל לעבוד עם התלמיד.
יסכה מוניקנדם-גבעון: מעבר לזה, יש הנחיות גם שנוגעות לתהליך קליטת התלמיד בתוך בית הספר בנוגע להדרכת הצוות החינוכי, מפגש מקדים במטרה להבין במה מדובר ואיך אפשר לסייע לתלמיד, מהן הגדרות התפקיד של הסייעת, וכמובן איך יוצרים סביבה בטוחה ומונעים סכנות ביום יום מעבר להתנהלות בשעת החירום.
יסכה מוניקנדם-גבעון: כמו שאנחנו יודעים, אלרגיה היום היא הקריטריון המרכזי שבגינו ילדים מקבלים סייעת רפואית, וזה המצב השכיח ביותר שתופס נתח באמת מרכזי.
יסכה מוניקנדם-גבעון: 61% מהילדים שמקבלים סייעות הם על בסיס אלרגיה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: כדי לסבר אוזן, סוכרת זה 17% והבא אחריו זה אפילפסיה עם 4%, ואחר כך כל המצבים הרפואיים הספציפיים.
יסכה מוניקנדם-גבעון: מסיבה זו משרד החינוך הסביר ואמר שהוא מונע לצמצם את הנטל הכלכלי של הסייעות וליצור מצב שבו יהיה פחות צורך בסייעות, ולכן יצא חוזר מנכ"ל ואיזשהו מתווה שמדבר על יצירה של בית ספר בטוח מאלרגנים.
יסכה מוניקנדם-גבעון: לעניין הזה הייתה התנגדות מאוד גדולה, גם של הסתדרות המורים וגם של הורים וארגונים.
יסכה מוניקנדם-גבעון: מבחינת ההסתדרות האמירה הייתה: אתם מוסיפים אחריות על המורים והם לא מעוניינים בה מכל מיני סיבות, גם כי זה מפריע להוראה וגם כי זה לא ממקומם, וכנגד זה ההורים והארגונים אומרים: ברמת העיקרון, זו חשיבה נכונה, הקושי הוא ביישום.
יסכה מוניקנדם-גבעון: זאת אומרת, קודם צריך לוודא שבאמת מיישמים כמו שצריך שבית ספר הוא באמת בטוח ואחר כך אפשר לדון האם לצמצם את הסייעות.
יסכה מוניקנדם-גבעון: חלק מהקשיים שהארגונים מעלים בקושי של היישום הוא גם עניין של אכיפה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: זאת אומרת, אם יש הורים שאומרים: נשים בסנדוויץ' של הילד גבינה שהוא מאוד מאוד רצה, והשורה התחתונה היא שיש ילד שהוא יותר חשוף, אז צריך איזשהו גורם שמפקח ומוודא שהדברים האלה ידועים.
יסכה מוניקנדם-גבעון: עוד נקודה שהארגונים ציינו היא שאין סימון היום על מזון לאלרגנים, וכשאנחנו מדברים על בית ספר בטוח ולא יודעים איזה מוצרים יש בתוך האוכל שהילדים מביאים אז אנחנו לא יכולים באמת לדבר על מה זה בית ספר בטוח.
יוסף ג'בארין: לא הבנתי למה עד היום לא טופל נושא הסימון.
יוסף ג'בארין: הסימון הוא נושא חשוב.
יוסף ג'בארין: הוא לא מורכב מבחינת רגולציה ויישום כי העסקים הפרטיים הם אלה שאמורים לעשות את זה, וחבל שזה לא סודר עד היום.
יסכה מוניקנדם-גבעון: נכון, זו סוגיה מאוד משמעותית.
יסכה מוניקנדם-גבעון: לגבי המימון – היום משרד החינוך הוא זה שמממן את הסייעות ב-75% והרשות המקומית ב-25%, כשבעיקרון מבחינת ההסכמות היה שגם משרד האוצר וגם משרד הבריאות אמורים להשתתף בתקצוב.
יסכה מוניקנדם-גבעון: לרשויות המקומיות יש עלויות תקצוב מאוד גבוהות שהן לא משופות עליהן, גם מבחינת תוספת שעות שהן נותנות מעבר למה שמשרד החינוך מאשר או הוועדה המשותפת, וגם הרבה מאוד הוצאות על העסקה כיוון שההעסקה של הסייעות היא מאוד לא יציבה, ובהמשך אדבר על זה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: יש פה הרבה מאוד עלויות תפעול, וגם הרשויות המקומיות מציינות את הקושי שלהן בזה.
יוסף ג'בארין: המטצי'נג הוא קבוע, אין התחשבות בדירוג הסוציו-אקונומי של היישובים.
יסכה מוניקנדם-גבעון: להבנתי, לא.
יסכה מוניקנדם-גבעון: מבחינת נתונים – יש כל שנה עלייה מאוד משמעותית בזכאים.
יסכה מוניקנדם-גבעון: לפני שלוש שנים היו כ-5,000 זכאים, לפני שנתיים היו 5,700.
יסכה מוניקנדם-גבעון: זאת אומרת, עלייה של בערך 14%.
יסכה מוניקנדם-גבעון: בשנה שעברה היו כ-6,300.
יסכה מוניקנדם-גבעון: זאת אומרת, גידול של עוד 9%.
יסכה מוניקנדם-גבעון: אנחנו רואים שהסיפור הזה הולך וגדל כל שנה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: 57% מהזכאים, כלומר, השיעור הניכר, זה ילדים בגן – שלוש שכבות: 3, 4 ו-5.
יסכה מוניקנדם-גבעון: השכבה הבאה זה כיתה א' – 14%, כיתה ב' – 13%, ואחר כך זה הולך ויורד לשיעורים הרבה יותר מצומצמים.
יסכה מוניקנדם-גבעון: זאת אומרת, ג' זה 5% ומטה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: הנתח העיקרי הוא אכן ילדים בגיל הגן.
יסכה מוניקנדם-גבעון: מבחינה מגזרית – בחברה הערבית יש נתון מאוד מעניין.
יסכה מוניקנדם-גבעון: אם אני מסתכלת שנה אחורה, וזה גם דומה בשנים קודמות אך פחות מובהק, עד כיתה ב', כולל כיתה ב', השיעור הוא 9%, וזה נמוך מהשיעור באוכלוסייה, אבל מכיתה ג' ומעלה אנחנו קופצים לבין 21% ל-40%.
יסכה מוניקנדם-גבעון: ההסבר שיכול להיות הוא שאו שבחברה הזו יש פחות ילדים עם אלרגיה או שהמודעות לסייעת מאוד מאוד נמוכה בגילים האלה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: זו השערה, אנחנו לא יודעים את זה, לא בדקתי.
יוסף ג'בארין: כן, הקפיצה לא כל כך ברורה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: הקפיצה היא מעבר לכיתה ב'.
יסכה מוניקנדם-גבעון: זאת אומרת, אם אני אומרת שהרוב המרכזי של הזכאויות הן לאלרגיה הם עד כיתה ב' אז יכול להיות שהפער מוסבר בזה או שיש פחות אלרגיות או שבאמת יש בעיה של מודעות וזכאות.
יוסף ג'בארין: מבחינה רפואית קשה לי להאמין שהאלרגיה מתפתחת בעיקר אחרי כיתה ב' או שיש תופעה כזו.
יסכה מוניקנדם-גבעון: לא, זה לא בגלל אחרי כיתה ב'.
יסכה מוניקנדם-גבעון: זאת אומרת, אחרי כיתה ב' הם מקבלים זכאויות כבר לא על בסיס אלרגיה אלא על בסיס מצבים שדורשים טיפול רפואי כמו דברים אחרים: סוכרת, מתן חמצן ומוגבלויות אחרות.
יסכה מוניקנדם-גבעון: אנחנו כן יודעים שיש הבדלים תרבותיים.
יסכה מוניקנדם-גבעון: למשל, בארצות הברית שיעור האלרגיה הוא הרבה יותר גבוה לעומת מה שיש בארץ.
יסכה מוניקנדם-גבעון: יכול להיות שגם פה יש עניין כזה, אבל אנחנו לא בדקנו את זה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: זה שווה בדיקה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: מצד שני, בחברה החרדית אנחנו רואים שהשיעור הוא קצת יותר גבוה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: שם זה בערך 15% - 18% וזה קצת יותר גבוה מהשיעור באוכלוסייה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: לא מאוד, אבל זה יותר גבוה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: זה נושא שבהחלט צריך לבדוק אותו לעומק.
יסכה מוניקנדם-גבעון: מבחינת הסייעות – כמו שאמרתי קודם, יש בעיה מאוד קשה במערך כוח האדם של הסייעות.
יסכה מוניקנדם-גבעון: יש גם תלונות מצד הארגונים על כך שמגיעות סייעות שיש להן הכשרה רפואית אבל היכולת שלהן היא מאוד נמוכה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: הטענה היא שהשכר שלהם הוא נמוך.
יסכה מוניקנדם-גבעון: אומנם לפני חמש שנים היה איזשהו שיפור, אבל עדיין השכר מאוד נמוך.
יסכה מוניקנדם-גבעון: הן גם לא יכולות להתקדם בתפקיד, אין מערך קידום, אין להן קביעות, וזה גורם לכך שיש חוסר רצף טיפול שמאוד מקשה, ואנחנו רואים את זה הרבה מאוד בילדים עם סוכרת.
יסכה מוניקנדם-גבעון: מדיווחים שקיבלנו, אם ילד מפתח אמון בסייעת שמזריקה לו, בודקת אותו, ונמצאת איתו בקשר של אחד על אחד וכל חצי שנה הסייעת מתחלפת אז זה ממש פוגע במצב הרפואי.
יסכה מוניקנדם-גבעון: יש גם כאלה שהציעו לבנות מערך יותר מתקדם מבחינת שכר וכו'.
יוסף ג'בארין: כמה סייעות יש בסך הכול?
יסכה מוניקנדם-גבעון: בסך הכול, בשנה שעברה היו 6,300.
יסכה מוניקנדם-גבעון: מעבר לתנאי ההעסקה של הסייעות, עולה קושי נוסף בנושא הסייעות והוא נושא ההחלפה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: אם סייעת חולה או חלילה יושבת שבעה או יוצאת לחופש, אין לה מחליפה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: הבעיה הרצינית היא שאי אפשר למצוא סתם מחליפה כי כל מחליפה חייבת לעבור הכשרה רפואית.
יסכה מוניקנדם-גבעון: שוב, זה מעלה את הוצאות הרשויות וזה אומר שהילדים יושבים בבית.
יסכה מוניקנדם-גבעון: ההשלכה של זה היא מובנת.
יסכה מוניקנדם-גבעון: אם ילד יושב בבית במקום ללכת לבית הספר אז גם ההורים יושבים בבית.
יסכה מוניקנדם-גבעון: יש קושי מאוד רציני בנושא ההיעדרויות.
יסכה מוניקנדם-גבעון: בנוגע להיערכות לשנה הבאה גם בהקשר הקורונה, אבל לא רק, יש כמה סוגיות מרכזיות: ראשית, גיוס סייעות.
יסכה מוניקנדם-גבעון: אנחנו נמצאים בתקופה של אבטלה ויכול להיות שכן יהיה ביקוש.
יסכה מוניקנדם-גבעון: מצד שני, יכול מאוד להיות שהרבה מאוד מהסייעות, שהן הרבה פעמים מבוגרות, לא ירצו להיכנס לבתי הספר ולחשוף את עצמן, ולכן ייתכן שתהיה פה בעיה גם מבחינת הגיוס.
יוסף ג'בארין: האם בחנתן האם יש כבר הנחיות או מתווה של המשרד?
יסכה מוניקנדם-גבעון: כרגע לא התקבל מתווה מיוחד, המתווה הוא מתווה רגיל.
יסכה מוניקנדם-גבעון: זאת אומרת, משרד החינוך מסר לנו שאין איזושהי היערכות מיוחדת.
יסכה מוניקנדם-גבעון: יש איזושהי היערכות כללית לגבי ניקיון והיגיינה שרלוונטיים גם פה אבל אין איזשהו מתווה מיוחד.
יסכה מוניקנדם-גבעון: יכול להיות שיתעורר פה איזשהו קושי וילדים יישבו בבית כי לא יהיו סייעות, אבל יכול להיות שלא – אני לא יודעת.
יוסף ג'בארין: תיכף נשמע ממשרד החינוך.
יסכה מוניקנדם-גבעון: שתי סוגיות אחרות: אם כיתות א' ו-ב' ילמדו גם מהבית, וכרגע לא מדובר בכך, השאלה היא האם הסייעות יוכלו להתלוות אליהם בבית.
יסכה מוניקנדם-גבעון: זו סוגיה מאוד משמעותית גם מבחינת רצון ויכולת הסייעות וביטוח.
יסכה מוניקנדם-גבעון: אבל האמירה העקרונית היא שאם במצב רגיל גם בייביסיטר ודמויות אחרות שהם לא ההורים יכולים להישאר בבית, פה אין את המצב הזה כי זה חייב להיות דמות שיודעת לטפל בילד.
יסכה מוניקנדם-גבעון: הסוגיה האחרונה היא סוגיית ההכשרה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: ההכשרות לצוות החינוכי, במיוחד במקומות שאין בהם סייעת, זאת אומרת, לילדים הגדולים יותר, הן ממש מצילות חיים.
יסכה מוניקנדם-גבעון: דרושה הכשרה מעשית בהזרקת אפיפן, וכרגע בגלל הקורונה נאסרה כניסה של אנשים שהם לא מהצוותים החינוכיים לתוך בתי הספר.
יסכה מוניקנדם-גבעון: נשאלת השאלה איך פותרים את הבעיה הזו וכן מקיימים הכשרות מעשיות לצוותים.
יוסף ג'בארין: האם בחודשים האחרונים הסייעות לא נכנסו?
יסכה מוניקנדם-גבעון: סייעות נכנסות, אבל אם רוצים לתת הכשרה למורים בכיתות ג' ומעלה אז צריכה להתקבל הכשרה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: הם כבר קיבלו בתחילת השנה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: פה יש לנו צוותים שנכנסים מחדש לכיתות והם לא עברו הכשרה בכלל, וזה מצב מאוד בעייתי.
יסכה מוניקנדם-גבעון: אני רוצה להדגיש דבר אחד שיכול להיות שמדגיש את חשיבות הסייעות.
יסכה מוניקנדם-גבעון: כשאנחנו מסתכלים על מספר האשפוזים, לא מאושפזים, בגין אלרגיה, אנחנו רואים שככל שהגיל עולה מספר האשפוזים יורדים, אבל מגיל חמש עד תשע יש איזושהי עלייה במספר האשפוזים.
יסכה מוניקנדם-גבעון: אשפוזים זה מספר הפעמים שמגיעים ואומרים שמתאשפזים בגלל שיש אלרגיה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: כלומר, צריך איזשהו טיפול מציל חיים או טיפול סביב זה.
נעמה שמואלי: זה מישהו שפונה למיון כתוצאה מתגובה אלרגית חריפה והוא אושפז.
יוסף ג'בארין: הכוונה לאשפוזים של תלמידים.
יסכה מוניקנדם-גבעון: כן, תלמידים.
יסכה מוניקנדם-גבעון: אני מדברת מאפס עד 18.
יוסף ג'בארין: האם הכוונה שהם יוצאים מבית הספר לאשפוז?
יסכה מוניקנדם-גבעון: לא בהכרח מבית הספר, זה יכול להיות גם מהבית.
יסכה מוניקנדם-גבעון: הנתונים מגיעים מנקודת הקצה, מבית החולים.
יסכה מוניקנדם-גבעון: הם אומרים לנו כמה ילדים מגיל אפס עד 18 הגיעו בגלל חשיפה לאלרגן.
יסכה מוניקנדם-גבעון: הנתונים האלה מתייחסים לאפס עד 18, ואנחנו רואים בערך 25% - 26% מהאשפוזים הם בדרך כלל בגילאים אפס עד שלוש , ושלוש עד ארבע זה יורד, אבל מגיל חמש עד תשע יש פתאום איזושהי קפיצה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: בגילאים הגדולים יותר זה בסביבות ה-10%, פלוס מינוס.
יסכה מוניקנדם-גבעון: השאלה היא למה יש קפיצה מגיל חמש עד תשע?
יסכה מוניקנדם-גבעון: אדגיש שמדובר באשפוזים ואני לא יודעת לומר האם זה מספר מועט של ילדים שמתאשפזים הרבה או האם הרבה ילדים שמתאשפזים קצת, אבל ברור שבגיל הזה יש יותר, והשאלה היא למה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: ההשערה היא כי בגיל הזה הילדים הם יותר עצמאיים והם יותר חשופים כי הם לא כבר מגוננים בתוך הבית, הם מגיעים למערכת החינוך, הם מסתובבים בחוץ, הם מגיעים לימי הולדת, הם הרבה יותר חשופים, ומצד שני, הם הרבה פחות אחראיים.
יסכה מוניקנדם-גבעון: הם פחות שולטים בעצמם כשזה נוגע לשאלה במה הם נוגעים ומה הם מכניסים לפה.
יסכה מוניקנדם-גבעון: שוב, יכול להיות שזה נתון שמדגיש את החשיבות של הסייעות, ולהגן באמת דווקא על הקבוצה הזו.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, אכן סקירה מקיפה, ובזמן קצר.
יוסף ג'בארין: חברת הכנסת סונדוס, בבקשה.
סונדוס סאלח: כבוד היושב-ראש, תודה רבה.
סונדוס סאלח: אתה מציף נושאים כל כך חשובים, במיוחד לפני תחילת שנת הלימודים ולפני ההצבעה על התקציב, ואני מקווה שנוכל להשפיע ולעגן עוד דברים בתוך התקציב שעדיין לא עבר.
סונדוס סאלח: מוכח בכל המחקרים שבעיות בריאותיות מפריעות לתפקוד הלימודי של התלמידים ושהן יכולות לגרום לאיחור בביצוע הפדגוגי של התלמידים.
סונדוס סאלח: זה גורם לכך שתלמיד שסובל מבעיות רפואיות לא נמדד לפי המיומנויות והיכולות הדידקטיות שלו אלא הוא נמדד לפי גורמים אחרים, וכך יוצא שהוא לא נמצא במצב שוויוני ביחס לשאר התלמידים.
סונדוס סאלח: לכן, הליווי הרפואי הוא מאוד חשוב על מנת שהתלמיד יוכל להיות במצב שוויוני מול שאר התלמידים והוא יכול לעזור לו להתמקם נכון בתוך הכיתה.
סונדוס סאלח: הליווי הרפואי הוא לא רק בכיתה אלא הוא מתחיל בהסעות לבית הספר.
סונדוס סאלח: אנחנו יודעים ויודעות עד כמה נושא ההסעות לתלמידים עם צרכים מיוחדים הטריד הורים רבים בגל הראשון והשני של הקורונה.
סונדוס סאלח: חברות הסעות השביתו את השירות שלהן ופגעו ביכולת תלמידים אלו להגיע לבתי הספר.
סונדוס סאלח: ללשכה שלי הגיעו פניות רבות של הורים שאמרו שבתי הספר לא מונגשים עבור הילדים שלהם.
סונדוס סאלח: אני מכירה באופן אישי אימא שסחבה את הבת שלה שמרותקת לכיסא גלגלים וכל הזמן ליוותה אותה בכניסה לשירותים, בעלייה במדרגות וביציאה להפסקה, כי בית הספר לא היה מונגש פיזית.
סונדוס סאלח: היו בו מדרגות ולא הייתה אפשרות לניוד בכיסא גלגלים.
סונדוס סאלח: אנחנו יודעים שבכל כיתה ובכל בית ספר יש לפחות תלמיד אחד עם מוגבלות פיזית ועם בעיה רפואית.
סונדוס סאלח: הנגשת הכיתות צריכה להיות גם מבחינת בידוד רעשים עבור ילדים כבדי שמיעה.
סונדוס סאלח: הנושא הזה עולה כל פעם מחדש ויש מאבק, ולמרות שהמספרים עולים לא רואים שיש עלייה בהנגשת הכיתות לצרכים אלו.
סונדוס סאלח: בסופו של דבר, כל עוד מערכת החינוך לא מעגנת תקציב להנגשת בתי הספר והכיתות לתלמידים אלה, היא בעצם מפלה והיא מביאה לידי כך שתלמידים אלו לא מקבלים יחס שוויוני.
סונדוס סאלח: יש צורך בתוכנית לתקצוב חדש להנגשת כלל בתי הספר, וליווי צמוד לתלמידים, במיוחד בתקופת המשבר הזו, שסבלו ושעכשיו נמצאים בפערים לימודיים גבוהים.
יוסף ג'בארין: תודה רבה, חברת הכנסת סאלח.
יוסף ג'בארין: נמצאים פה נציגים מעמותת יה"ל – ייעוץ והדרכה בנושא אלרגיות מזון.
יוסף ג'בארין: נעמה, תחדדי בקצרה שלוש-ארבע נקודות שאת רוצה שנציגי המשרדים יתייחסו אליהן.
נעמה שמואלי: תודה רבה גם על הדיון, ותודה ליסכה ממרכז המחקר והמידע על העבודה החשובה והרצינית ועל זה שנתנה לנו מקום להגיד את דעתנו ואת נקודת מבטנו על הדברים.
נעמה שמואלי: להערכתנו, יש היום במערכת החינוך בערך 75,000 ילדים אלרגיים למזון מגן ועד כיתה י"ב.
נעמה שמואלי: הכוונה שלנו היא לילדים שהם עם אלרגיה למזון שהיא מסכנת חיים ושיש להם מזרק אפיפן שחס וחלילה אם קורה להם משהו מישהו צריך לדעת להזריק להם או שהם בעצמם, אבל לפחות הסביבה צריכה לדעת לזהות ולתת להם מענה.
יוסף ג'בארין: זה המספר הכולל, אבל לא כולם זוכים לסייעות.
נעמה שמואלי: ברור.
נעמה שמואלי: הסייעות באופן כללי הן מגן ועד כיתה ב'.
נעמה שמואלי: כמו שאמרה יסכה, והילדים האלרגיים זה בערך 4,000 פלוס-מינוס כל שנה.
נעמה שמואלי: זה באמת הולך ועולה מידי שנה.