GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרף חסאן: זה שמשרד החינוך מופתע מהתוצאות, זה הדבר המפתיע ביותר כי זה לא רחוק מתוצאות אחרות.
שרף חסאן: מחקרים של משרד האוצר שפרסם בשנה האחרונה מראים שהפער נשמר, הפער בין יהודים לערבים במבחנים שונים נשמר, כבר 15 שנים, גם כשיש שיפור בחברה הערבית ויש שיפור מקביל בחברה היהודית.
שרף חסאן: הפער עצמו נשמר וזה מדאיג, העניין הזה שהפער נשמר ואפילו התוצאות האחרונות מלמדות שהפער מתרחב.
שרף חסאן: לכן אני חושב שמשרד החינוך לא יכול – למרות ההערכה שלי לאנשים עצמם, למוהנא ולאחרים –לחקור את עצמו ואת הכישלון המתמשך שלו לגבי החינוך הערבי.
שרף חסאן: ועדת המעקב לענייני חינוך ערבי שהיא גוף מקצועי שמייצג את החברה הערבית לענייני חינוך פנתה למשרד החינוך, למנכ"ל המשרד, במכתב ואמרנו שצריך לקיים דיאלוג עמוק עם החברה הערבית וקראנו להקמת ועדה משותפת עם נציגי החברה הערבית כדי לבדוק את התוצאות ולהגיע לתוכנית אסטרטגית לשינוי החברה הערבית.
שרף חסאן: לצערנו הרב לא קיבלנו אפילו מענה לפנייה הזאת ולפנייה שלנו לדיאלוג.
שרף חסאן: יש לנו אינטרס לקדם את החינוך של הילדים שלנו.
שרף חסאן: החינוך מבחינת החברה הערבית הוא דבר אסטרטגי, הוא אופק אסטרטגי להתקדמות, זו השקעה אדירה אצל חלק גדול מההורים כדי לקדם את הילדים שלהם.
שרף חסאן: לצערנו משרד החינוך לא ענה לפנייה הזאת.
שרף חסאן: אני חושב שהמשרד בעצמו לגבש את התוכנית, במיוחד שהראייה שלו היא נקודתית.
שרף חסאן: הוא לא רואה את המכלול.
שרף חסאן: תוצאות הפיזה ותוצאות של מבחנים אחרים הם חלק ממכלול דברים וצריך לראות אותם כך.
שרף חסאן: אי אפשר לתקן את התוצאות של הפיזה שבודקת מיומנויות, בודקת את מכלול הדברים, דרך חוברות ודרך משימות וכל מיני דברים מהסוג הזה אלא צריך שינוי שורשי במערכת החינוך הערבי.
שרף חסאן: אם לא יהיה שינוי שורשי שקשור גם לפערים הקיימים במשאבים, גם לגבי התכנים של החינוך הערבי ולמעמד החינוך הערבי בתוך משרד החינוך, העניין הזה לא יניב תוצאות.
יוסף ג'בארין: אתה אומר שעד עכשיו לא הייתה כל פנייה אליכם ולא עירבו אתכם בנושא במסקנות.
שרף חסאן: נכון.
שרף חסאן: אנחנו כוועדת המעקב לא קיבלנו פנייה.
שרף חסאן: רצינו שתהיה ועדה משותפת עם ועד ראשי הרשויות, עם ההורים, עם הנציגים של החברה הערבית, ועדה שתתבונן במכלול ההתנהלות של משרד החינוך בכל מה שקשור לחינוך הערבי.
שרף חסאן: בזה לא חל שינוי.
שרף חסאן: מכיוון שאין זמן אני רוצה לתת שתי הערות קצרות.
שרף חסאן: ראשית, לגבי הנושא של השפה הערבית.
שרף חסאן: השפה היא לא רק משהו טכני.
שרף חסאן: לא כלי רק לתקשורת.
שרף חסאן: השפה הערבית היא גם תרבות, היא גם זהות, היא גם שייכות, וכשמלמדים את השפה הערבית רק מבחינה טכנית איך לקרוא טקסט – שזה כמובן חשוב – בלי הרוח של השפה, כמו שזה קורה בחברה היהודית שם השפה היא חלק מבניית אומה, חלק מבניית תרבות, חלק משייכות, היא לא רק עניין של המורה לעברית לבד אלא היא העניין של כל בית הספר בכל מערכת החינוך – בחברה הערבית היחס הזה לשפה הערבית לא קיים, כאילו שזה הנושא שקשור רק למורה לערבית.
שרף חסאן: בלי לטפל בנושא של שפת האם ולעשות שינוי שורשי כולל בתוכניות לימודים, לא רק בשפה הערבית אלא באופן כללי במכלול התוכניות, יהיה קשה לעשות שיפור משמעותי בחינוך.
שרף חסאן: לגבי הפערים.
שרף חסאן: אני רוצה להסב את תשומת לב הוועדה.
שרף חסאן: בחברה הערבית שני שלישים מהתלמידים הערבים נמצאים מתחת לקו העוני.
שרף חסאן: הם בחמישון האחרון, התחתון, מבחינת קטגוריה סוציו אקונומית של משרד החינוך.
שרף חסאן: למרות זאת אם משווים את ההשקעה בתלמידים האלה מול תלמידים באותה קטגוריה כלכלית-חברתית בחברה היהודית, מגלים את עומק הפער שקיים.
שרף חסאן: תלמיד ערבי מקבל הרבה פחות מאשר מקבל תלמיד יהודי בקטגוריה הזאת ולדעתי, נכון, חמש יחידות מתמטיקה זה טוב למעמד הביניים הערבי אבל הוא לא יפתור את הבעיה.
שרף חסאן: זה לא מדד לבדוק שני שלישים מהתלמידים הערבים שנמצאים בתחתית המצב הסוציו אקונומי.
שרף חסאן: לכן זה לא משקף התקדמות.
שרף חסאן: זה משקף את עומק הפער שנפתח בתוך החברה הערבית עצמה, בין מעמד הביניים לבין שני שלישים מהתלמידים שנמצאים מתחת לקו העוני ובאלה צריך להשקיע.
שרף חסאן: חלק גדול מהם גם לא נמצאים בנגב ודיבר על זה חבר הכנסת אלחרומי.
שרף חסאן: זה נושא מאוד משמעותי.
שרף חסאן: נושא אחרון הוא הנושא הטכנולוגי.
שרף חסאן: הפער הטכנולוגי והדיגיטלי הוא עצום.
שרף חסאן: רק עכשיו הקורונה חשפה את עומק הפער.
שרף חסאן: חסרים בחברה הערבית יותר מ-150,000 מחשבים לילדים.
שרף חסאן: התלמידים האלה היו מנותקים לצד עוד ילדים שהם גרים במקומות בהם אין תשתית של מחשבים.
שרף חסאן: אנחנו איבדנו כמעט שליש משנת הלימודים שחלפה ומה לגבי שנת הלימודים הבאה?
שרף חסאן: יש סכנה שהתלמידים האלה לא ילמדו גם בשנת הלימודים הבאה כי הלמידה מרחוק תהיה מרכיב משמעותי בלמידה בכל האופציות שמשרד החינוך הציע לתלמידים.
שרף חסאן: השאלה המרכזית היא מה עושים עם התלמידים האלה.
שרף חסאן: כפי שאמר דוקטור ג'בארין, בחינת הפיזה הקרובה קרובה.
שרף חסאן: אם איבדנו את שנת הלימודים הקודמת וכנראה שנת הלימודים הבאה בסכנה ולא תהיה למידה, בעצם לא יהיה שיפור.
שרף חסאן: צריך להסתכל גם על התמונה הזאת.
שרף חסאן: לכן לקראת פתיחת הלימודים אנחנו קוראים לסגור את הפער הזה בעניין הטכנולוגי גם בבתי ספר וגם לילדים כי זה ישפיע גם על תוצאות בחינת הפיזה שהיא אינדיקציה משמעותית.
שרף חסאן: אני אסתפק בדברים האלה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה דוקטור חסאן.
יוסף ג'בארין: הערות מאוד חשובות.
יוסף ג'בארין: 150,000 תלמידים ערבים שכיום לא מצליחים ללמוד מרחוק, זו סוגיה מאוד קריטית ומצריכה תשומת ליבנו.
יוסף ג'בארין: מר מוהנא שומע אותנו ואני מדגיש את הקריאה של דוקטור חסאן שתהיה שותפות של ועדת המעקב בגיבוש ההמלצות כרגע ולא לחכות עד סוף העבודה.
יוסף ג'בארין: אנחנו גם נלווה את שני ההיבטים הללו.
רם שפע: חבר הכנסת כסיף,.
רם שפע: רצית להתייחס?
עופר כסיף: כן.
עופר כסיף: גם אני מברך את שני יושבי הראש על הדיון המאוד חשוב הזה.
עופר כסיף: אני רוצה להתייחס לשני דברים.
עופר כסיף: חלק מהדברים שמופיעים כאן מולנו, למשל בגילוי הדעת מטעם ראמ"ה כתוב שכביכול אין קשר בין מצב סוציו אקונומי, תרבותי וכן הלאה לבין חינוך.
עופר כסיף: אני לא יודע מהיכן הם לוקחים את זה.
עופר כסיף: זה נראה לי מופרך.
עופר כסיף: רק כדי להפנות את תשומת הלב, ב-2014 בכנס שנקרא כנס אלי הורוביץ הוציאו מסמך שמשותף למכון ון ליר, לפורום קיסריה ולמכון הישראלי לדמוקרטיה ואני מסתכל ורואה שיש קו ליניארי ישר, ממש יחס ישר ומתאם גבוה בין עוני לבין תוצאות מבחני פיזה.
עופר כסיף: כלומר, בוודאי שיש השפעה של המעמד של האדם - אם אתם רוצים, מצבו הסוציו אקונומי – לבין התוצאות.
עופר כסיף: במובן הזה הייתי אומר שהשם מבחן פיזה הוא מבחן מתאים כמו מגדל פיזה.
עופר כסיף: הכול עקום.
עופר כסיף: זאת אומרת, במקום להשקיע במי שצריך, דווקא פחות עושים.
עופר כסיף: הפתרון הוא, ראשית, העדפה מתקנת במקרה הזה לציבור הערבי שכפי שנאמר על ידי חבריי קודם אחוזי העוני בקרב הציבור הערבי הם הרבה יותר גבוהים, וצריכה להיות העדפה מתקנת שבאה לידי ביטוי - ודיברנו על זה בנושא חמד בשבוע שעבר בהקשר אחר, וצריך להיות תקצוב דיפרנציאלי.
עופר כסיף: העובדה היא שגם היום בחינוך היסודי יש תקצוב דיפרנציאלי ושם הפערים קטנים יותר.
עופר כסיף: עדיין אני לא חושב שהתקצוב הדיפרנציאלי הוא מספיק דיפרנציאלי אבל לפחות הוא קיים.
עופר כסיף: בחטיבה העליונה אין תקצוב דיפרנציאלי ושם הפערים גדלים, מה שעוד יותר מוכיח את מה שכרגע טענתי.
עופר כסיף: תקצוב דיפרנציאלי – ואני פונה כאן גם ליושב ראש ועדת החינוך – לנהל דיון בהקדם עליו.
עופר כסיף: זה קריטי.
עופר כסיף: במסמך שמונח לפנינו מטעם יוזמות אברהם, יש כאן משהו מאוד מעניין שנראה לי גם מאוד הגיוני ואני אצטט.
עופר כסיף: נאמר כאן שהמדיניות של תקצוב דיפרנציאלי והעדפה מתקנת "היא חשובה אך אינה מספיק.
עופר כסיף: מניסיוננו ארוך השנים לקידום מדיניות חינוך שוויונית, אנו מסיקים כי מערכות חינוך נפרדות אינן יכולות להיות שוויוניות".
עופר כסיף: מערכת חינוך נפרדת אבל שווה היא פנטזיה ולפיכך אחת מההמלצות כאן שצריך לחשוב על זה ולבחון את זה היטב היא "הקמת זרם חינוך יהודי-ערבי מעורב" כחלק מהפתרון גם לפערים האדירים שקיימים.
רם שפע: חבר הכנסת עודה בבקשה.
רם שפע: שמחים שאתה בוועדת החינוך.
איימן עודה: כבוד יושבי הראש, רם ויוסף, למרות שאני לא חבר בוועדה אבל עקב החשיבות הגדולה ביותר של הנושא, רציתי לומר משהו.
איימן עודה: אחד הדברים שאנחנו הכי גאים בהם זה המספר ואחוז הסטודנטים הערבים באוניברסיטאות.
איימן עודה: צריך לשאול איך זה יכול להיות שמבחינה אחת יש לנו הישג שאני יכול לקרוא לו הישג היסטורי מבחינת אחוז הסטודנטים הערבים באוניברסיטאות, ואז יש את תוצאות במבחן הפיזה.
איימן עודה: אפשר לפרש את זה בכמה אופנים אבל אחד מהם הוא ההבדל המעמדי בקרב חלקים מהאוכלוסייה הערבית, בין מעמד ביניים לבין מעמד יותר חלש, ואנחנו רואים בין היתר תוצאות בין למידה והצלחה אדירה - ממש אדירה – במערכת האקדמית לבין תוצאות מבחן הפיזה.
איימן עודה: זה מוביל אותי לשאלה היכן צריך להשקיע.
איימן עודה: האם להשקיע בקרב החזקים יותר או בקרב המוחלשים ביותר.
איימן עודה: אני חושב שכאן אנחנו יכולים לנווט היכן אנחנו צריכים להשקיע בעיקר כדי לצאת מהמצב העגום הזה.
איימן עודה: האמת היא שכאשר אני יושב ומדבר מול יוסף ג'בארין, ווליד טאהא, עופר כספי וסמי אבו שחאדה, אני מרגיש שקטונתי כי אלה הם המומחים.
איימן עודה: אני בא במבט מלמעלה ומנסה להבין את ההתפתחות הזו בכיוונים שונים.
איימן עודה: אני חושב שכל מה שכתוב כאן בניירות העמדה, גם של העמותות, גם מה ששמענו מדוקטור שרף חסאן וגם מאחרים, אני חושב שהכיוון מאוד ברור.
איימן עודה: השאלה היחידה היא האם המדינה החליטה לשנות כיוון או לא.
איימן עודה: זה הדבר העיקרי.
איימן עודה: האם היא תופסת שלימוד וחינוך, זה אמצעי לכל דבר טוב, בין היתר כלכלה טובה לטובת כולנו, כן או לא.
איימן עודה: האם יש הפנמה עמוקה שהאזרחים הערבים הם חלק בלתי נפרד וטובתם היא טובת כלל החברה, כן או לא.
איימן עודה: אני חושב שאלה הם הדברים הבסיסיים.
איימן עודה: מתחת לדברים הבסיסיים הללו, כל מה שאומרים החברים לרבות ג'בארין וטאהא, הם הדברים הנכונים מבחינה מקצועית.
איימן עודה: השאלה היא האם יש מדיניות בכיוון הנכון, כן או לא.
יוסף ג'בארין: תודה רבה חבר הכנסת עודה.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שאתנו פרופסור ח'אלד אבו עסבה.
ח'אלד אבו עסבה: תודה רבה על הזימון ותודה על הדיון המאוד חשוב הזה.
ח'אלד אבו עסבה: בנוסף למה שאמר ידידי ועמיתי דוקטור שרף חסאן, אני חושב שצריך לומר את הדברים כהווייתם.
ח'אלד אבו עסבה: אנחנו נשב כאן בעוד כמה שנים ואנחנו נחזור על אותו דיון.
ח'אלד אבו עסבה: ישבנו את הישיבות האלה כבר עשור ולא הצלחנו למצוא את המענה לכל התוצאות שאנחנו מקבלים והן לא מפתיעות.
ח'אלד אבו עסבה: אני אתייחס לשלושה הדגשים בקצרה.
ח'אלד אבו עסבה: כל המחקרים המדעיים בחינוך מצאו קשר הדוק ומובהק בין תשומות לבין תפוקות.
ח'אלד אבו עסבה: אין חוכמות כאן.
ח'אלד אבו עסבה: אין-פוט ואאוט-פוט.
ח'אלד אבו עסבה: מה שאתה משקיע, אתה מקבל.
ח'אלד אבו עסבה: אתה מקבל כמה אתה משקיע.
ח'אלד אבו עסבה: מקורות ההשקעה הם ארבעה – גם משרד החינוך, גם השלטון המקומי, גם ההורים וגם המגזר השלישי, מה שנקרא החברה האזרחית.
ח'אלד אבו עסבה: בארבעתם יש לנו בעיה שהיא בעיה גדולה ופערים מאוד רחבים וכאן צריכה להיכנס מבחינתי מדינת הרווחה ולסגור את הפערים האלה.
ח'אלד אבו עסבה: זה שהאוכלוסייה הערבית נמצאת במצוקה כלכלית, כולנו יודעים.
ח'אלד אבו עסבה: זה שהשלטון המקומי הערבי קורס, כולנו יודעים.
ח'אלד אבו עסבה: זה ששני שלישים מההורים נמצאים מתחת לקו העוני, כולנו יודעים.
ח'אלד אבו עסבה: זה שהחברה האזרחית אצלנו היא חלשה מכדי לספק כפי שזה קורה במגזר היהודי, גם זה ידוע.
ח'אלד אבו עסבה: כאן צריכה להיכנס מדיניות שהיא מדיניות שוויונית.
ח'אלד אבו עסבה: זה מתייחס גם לשאלה שעולה כאן לאחרונה, חבר הכנסת עודה, לגבי איזו אוריינטציה צריך ללכת, האם להשקיע במצוינות לעומת שוויוניות.
ח'אלד אבו עסבה: אני לא חושב שזה או או.
ח'אלד אבו עסבה: אלה לא שתי אוריינטציות.
ח'אלד אבו עסבה: נתן ללכת לדרך השלישית, לאמצע, ולהשקיע במצוינות אבל מצד שני גם לא לזנוח את האוכלוסיות שאנחנו צריכים לתת להן מענה ואוי לנו שנזניח את האוכלוסיות המוחלשות האלה כי אחר כך אנחנו מדברים על נוער בסיכון, נוער שוליים שאנחנו סובלים ממנו, שהוא כיום בחברה הערבית.
ח'אלד אבו עסבה: לכן, צריך תשתיות ותשתיות שהן תשתיות והמדינה צריכה להיכנס כאן ולתת תשתיות שהן תשתיות באמת ראויות.
ח'אלד אבו עסבה: הזכירו כאן את הקורונה.
ח'אלד אבו עסבה: 40 אחוזים מהילדים הערבים בכלל לא היו במערכת הלימודים בזמן הקורונה.
ח'אלד אבו עסבה: זה גם מעיד על התשתיות הטכנולוגיות כפי ששרף ציין אותן.
ח'אלד אבו עסבה: הנושא השלישי הוא איכות ההוראה וכל מה שקשור באיכות ההוראה, בהכשרת מורים, כל מה שקורה במכללות להכשרות מורים, צריך לבדוק את זה יותר לעומק ולראות מה קורה שם, לבדוק מדוע שם אנחנו קולטים סטודנטים שהם סטודנטים עם 500-400 בפסיכומטרי ומה אנחנו מצפים שנקבל?
ח'אלד אבו עסבה: הנושא השלישי זה הנושא של תוכניות לימודים.
ח'אלד אבו עסבה: ידידי מוהנא התייחס לזה אבל שוב, אני מתחבר כאן למה שאמר דוקטור שרף חסאן.
ח'אלד אבו עסבה: בנושא של שפה זאת בעיה גם של זהות, בעיה של תרבות, בעיה של איך אנחנו מתייחסים לשפה כשפת אם, באמת בצורה יותר מהותית.
ח'אלד אבו עסבה: לסיום אני אומר שאם אנחנו באמת רוצים לצאת מהפלונטר הזה, צריך לנסות לתת איזשהו כיוון שהוא כיוון שמראה איזשהו כיוון חיובי.
ח'אלד אבו עסבה: אנחנו חייבים לבדוק את כל מערכת החינוך בצורה מאוד יסודית, מערכת החינוך הערבית, ולא רק לגעת בנקודות פה ושם כי כל שינוי תוספתי לא ייתן מענה לרמת המחדל שקיימת בחינוך הערבי.
ח'אלד אבו עסבה: תודה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה פרופסור אבו עסבה.
יוסף ג'בארין: נקודות מאוד חשובות.
יוסף ג'בארין: מר מוהנא שומע את הדברים.
יוסף ג'בארין: מר מוהנא, עלו שתי סוגיות.
יוסף ג'בארין: האם בהמלצות שלכם תהיה התייחסות גם לתשתיות ולתקציבים?
מוהנא פארס: המנדט של הוועדה שניהלתי היה מנדט פדגוגי.
מוהנא פארס: לכן התייחסתי בכל המסקנות והממצאים לצד הפדגוגי.
מוהנא פארס: אני אבדוק במשרד האם אכן יש התרחבות גם לנושאים אחרים שהם תשתיתיים כמו טכנולוגיה ודברים אחרים.
מוהנא פארס: המנדט שלי הוא מנדט פדגוגי.
מוהנא פארס: אני חייב לומר משהו לגבי השפה הערבית.
מוהנא פארס: לגבי השפה הערבית, דרך המדען הראשי יש לנו ועדה שבודקת ובה מיטב אקדמאים ערבים כדי לבדוק לעומק את הנושא של השפה.
מוהנא פארס: יהיה מסמך אקדמי שאני מוכן להציג אותו בישיבה הבאה אם אכן תהיה.
יוסף ג'בארין: בטח שמעת את הקריאה של דוקטור שרף חסאן, יושב ראש ועדת המעקב, לשיתוף פעולה בנושא.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שהוא ימצא אוזן קשבת לדרישה המאוד חשובה הזאת.
יוסף ג'בארין: אני באמת מקווה שיהיה שיתוף בעניין הזה.
יוסף ג'בארין: אנחנו חייבים לסיים אבל קיפחנו את חברנו חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.
סמי אבו שחאדה: כמו תמיד.
רם שפע: לא.
רם שפע: מכיוון שהוא קיבל העדפה מתקנת בזמן היותו ב-זום כפי שהוא בעצמו ציין, בסך הכול יצרנו שוויון.
סמי אבו שחאדה: אני מקווה שחגית ממשרד החינוך עדיין אתנו.
חגית גליקמן: אני כאן.
סמי אבו שחאדה: אני רוצה להציע משהו כדי שלא נישאר בדיון של מה הגורם שיותר מסביר את הפערים.
סמי אבו שחאדה: אני חושב שבערים המעורבות יש לנו אפשרות להיכנס קצת יותר למחקר אחר ולעשות שתי השוואות שיכולות לעזור לנו הרבה בהבנת הנתונים.
סמי אבו שחאדה: דבר אחד הוא בהשוואה בין יהודים לערבים בתוצאות של פיזה ומבחנים אחרים חשובים, בהישגים בין תלמידים יהודים לתלמידים ערבים של אותה עיר.
סמי אבו שחאדה: דבר שני, יהיה מעניין לראות תוצאות של השוואות בין התלמידים הערבים והיהודים שהולכים לאותה מערכת חינוך באותם בתי ספר יהודים בעיקר בערים המעורבות ולראות אם גם שם יש פערים כדי להבין את הדברים בצורה יותר מעמיקה.
סמי אבו שחאדה: אז נוכל גם להבין יותר את הגורמים המסבירים את כל הפערים המזעזעים האלה.
רם שפע: תודה רבה לך.
רם שפע: אנחנו רוצים לסכם את הדיון.
רם שפע: תודה גדולה לכל חבריי שהגיעו לדיון.
רם שפע: יוסי טייב הצטרף אלינו במהלך הדיון וזה בסדר שלא תדבר אבל אני כן אציין את זה שאמרתי בפתח דבריי שאין כאן נציגים של מפלגות אחרות שהם לא נציגי הרשימה המשותפת ואני שמח לראות אותך כאן אתנו.
רם שפע: אני שמח שהנושא הזה חשוב גם לך ואני אומר זאת בכנות.
רם שפע: אני חושב שהדברים נאמרו.
רם שפע: המציאות עגומה והיא ברורה לכולנו.
רם שפע: פיזה הוא פשוט מזקק באופן מדויק וברור את הפערים הגדולים שאנחנו רואים באין ספור פרמטרים של החינוך בישראל.
רם שפע: אגב, גם בפרמטרים אחרים.
רם שפע: אני חושב שמוהנא דיבר על כך ואני חושב שאם אנחנו נדע ליישם את המסקנות שהן כבר ברורות, אם כי הן עוד לא יצאו, על איך מייצרים שינוי לקראת מבחני הפיזה הבאים, הלוואי שנצליח להוביל לצמצום אפילו מסוים וקטן של הפערים האדירים והכי גדולים שנמצאים בישראל ביחס ל-OECD.
רם שפע: תודה רבה לידידי ג'בארין.
רם שפע: בבקשה, נשמח שתסכם את הדיון.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לכל השותפים, תודה רבה לך כבוד היושב ראש.
יוסף ג'בארין: אנחנו מאוד נרצה להיחשף בהקדם האפשרי להמלצות של אותה ועדה שהקים משרד החינוך ויכול להיות שנקיים דיון המשך בהמלצות הללו.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שזה באמת יקרה בחודש הקרוב.
יוסף ג'בארין: תשומת לב משרד החינוך גם לסוגיות נוספות שעלו שלא בהקשר הפדגוגי כמו סוגיית התשתיות, שעות הלימוד, תקציב דיפרנציאלי.
יוסף ג'בארין: אני חושב שאלה סוגיות שבוודאי קשורות וצריך לראות מה ימליץ המשרד באותם נושאים.
יוסף ג'בארין: אני אסכם ואומר שהפערים הללו צריכים לטלטל את המערכת ותפקידנו - גם בוועדת החינוך וגם בוועדה לזכויות הילד - ללוות את זה ולראות שאכן המשרד מקצה את כל המשאבים הנדרשים ועושה את כל השינויים כדי באמת לצמצם פערים ולהגיע אולי באיזשהו שלב גם לשוויון אמיתי ומהותי.
יוסף ג'בארין: נראה שהדרך עדיין ארוכה מאוד אבל הציפייה שלנו היא ששתי הקבוצות, גם התלמידים היהודים וגם התלמידים הערבים, יהיו בקבוצות צמרת באותה ליגה של מבחן הפיזה.
יוסף ג'בארין: זה אפשרי אלא שזו שאלה של סדר עדיפויות.
יוסף ג'בארין: אנחנו נלווה את זה כדי להבטיח שאכן סדר העדיפויות ישקף את ההחלטות הנכונות, הראויות והשוויוניות.
רם שפע: אנחנו נועלים את הדיון המשותף.
יוסף ג'בארין: בוקר טוב לכולם, אני פותח את הישיבה.
יוסף ג'בארין: היום יום שני, 20 ביולי.
יוסף ג'בארין: הישיבה תעסוק בנושא שהייתי מתאר אותו באמת נושא כאוב אבל הוא גם נושא מקומם.
יוסף ג'בארין: אני חייב לומר לכם שאני מלווה את הנושא הזה של היעדר מסגרות חינוך לאלפי ילדים ערבים בנגב בגילאי לימוד חובה, 3 עד 5.
יוסף ג'בארין: אני מלווה את הנושא הזה בשנים האחרונות ופשוט צריך להתקומם כנגד העובדה שאני מרגיש שהמצב לא משתפר.
יוסף ג'בארין: היו לנו מספר דיונים בוועדת החינוך ב-2017.
יוסף ג'בארין: היה גם דיון ב-2018.
יוסף ג'בארין: אני גם זוכר די טוב שמנכ"ל משרד החינוך הציג תוכנית חומש שלפיה בשנת הלימודים הזו אנחנו אמורים היינו להישאר רק עם כ-800 ילדים בלי מסגרת, ככה שבתחילת שנת הלימודים הבאה, 2021, הבעיה הזו הייתה אמורה להיפתר לפי התוכנית שהוצגה על ידי משרד החינוך.
יוסף ג'בארין: לקראת הדיון הזה ביקשנו שוב לבחון את המצב ולראות את הנתונים.
יוסף ג'בארין: מסתבר שלפי הנתונים שקיבלנו ממרכז המידע והמחקר של הכנסת, השיפור היה כמעט שולי.
יוסף ג'בארין: היום אנחנו מדברים על כ-4,469 ילדים שאינם נמצאים במסגרת חינוך למרות שהם בגילאי חובה, למרות שהחוק מחייב שהם יהיו במסגרת חינוכית, לכן המספר הזה של 5,000 שהיה לפני שלוש שנים, נראה לי שחוץ מהשיפור הקטן של כמה מאות, הוא עדיין מהדהד את הבעיה הקשה הזו.
יוסף ג'בארין: מטרת הדיון היום היא לבחון פתרונות לסוגיה הזו ואני מקווה שאנחנו גם נתקדם בדיון, לא רק לראות את תמונת המצב המאוד עגומה, נראה לי שהיא כבר מוכרת לנו ולצערי לא רק מהשנה הזו, אלא גם רוצים להתקדם ולדעת מקרוב מה מתוכנן בתקופה הקרובה כדי למצוא את הפתרון שיאפשר שילובם של אלפי הילדים הערבים בנגב במסגרות חינוך.
יוסף ג'בארין: יש לנו הרבה אורחים, גם משרדי ממשלה אבל גם נציגי ארגונים שעוקבים אחרי הנושא הזה, אז אני כבר מבקש שהמשתתפים יהיו קצרים בדבריהם, כשלוש דקות לכל היותר, וגם להיות תמציתיים ולקלוע לנושא.
יוסף ג'בארין: כמובן לצורך הפרוטוקול גם להציג את עצמם בפתח הדיון.
יוסף ג'בארין: אני מציע, ברשות חברי הכנסת שנמצאים, חברי כנסת ווליד טאהא, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, חבר הכנסת יוסי טייב וחברת הכנסת אימאן יאסין, אולי נשמע שלוש דקות את חומר הרקע שהכינו במרכז המחקר ואחר כך נעבור לדיון.
יוסף ג'בארין: בבקשה אתי, ובאמת תודה על המסמך.
אתי וייסבלאי: שמי אתי וייסבלאי, אני חוקרת במרכז המחקר והמידע של הכנסת.
אתי וייסבלאי: אני אציג בקצרה נתונים מתוך מסמך שהכין מרכז המחקר והמידע על יישום חוק לימוד חובה בקרב ילדים בגילאי 3 עד 5 ביישובים הבדואים בנגב.
אתי וייסבלאי: המסמך המלא נמצא באתר הוועדה.
אתי וייסבלאי: במערכת החינוך הבדואי בנגב כ-103,000 תלמידים בהם 22,000 תלמידי גני ילדים.
אתי וייסבלאי: התלמידים האלה לומדים ב-692 גנים בחינוך הרגיל וב-50 גנים נוספים בחינוך המיוחד.
אתי וייסבלאי: בין גני הילדים בחינוך הרגיל, 217 גנים ב-16 יישובים במועצות האזוריות נווה מדבר ואל קסום המעניקות שירותי חינוך לילדים המתגוררים ביישובים הבלתי מוכרים ובהם לומדים כ-6,500 תלמידים.
אתי וייסבלאי: כמו שאנחנו רואים בגרף, מאז שנת 2015 גדל מספר הגנים ביישובים הבדואים בנגב בכ-166 ומספר התלמידים בהם ב-5,500.
אתי וייסבלאי: 71 מהגנים שנוספו היו במועצות האזוריות אל קסום ונווה מדבר.
אתי וייסבלאי: למרות הגידול במספר גני הילדים ומספר הילדים הלומדים בהם בשנת הלימודים תש"פ, 2019-2020 שנגמרה עכשיו, 17.3% מן הילדים בגילאי 3 עד 5 ביישובים הבדואים בנגב, 4,469 תלמידים כמו שנאמר כאן, לא למדו בגני ילדים.
אתי וייסבלאי: אנחנו רואים ששני שלישים מן הילדים שאינם לומדים בגנים מתגוררים במועצות האזוריות אל קסום ונווה מדבר שבהן 30% עד 45% מן הילדים בני 3 ו-4 לא לומדים בגני ילדים.
יוסף ג'בארין: אתי, אני רואה שהחלק הגדול זה בשתי המועצות, באל קסום ונווה מדבר, שזה כולל גם כפרים לא מוכרים.
אתי וייסבלאי: כן, המועצות האלה נותנות שירותים לכפרים הלא מוכרים.
יוסף ג'בארין: ובעצם הנושא מתקשר באופן ישיר להיעדר מסגרות חינוך ביישובים הלא מוכרים, לרבות אלה שבמסגרת אל קסום ונווה מדבר.
אתי וייסבלאי: אם אנחנו מסתכלים כמו שנאמר כאן, לאורך זמן מאז שהתחלנו לבדוק את הנושא הזה, רואים שבשנים האחרונות מספר הילדים שלא לומדים בגני ילדים פחת בכ-20%, כלומר בשנת 2016 היו 5,547 ילדים שלא למדו בגני ילדים, בשנת 2020 – 4,469 ושיעור הילדים ירד מכ-23% ל-17%.
יוסף ג'בארין: אז בעצם יש ירידה בארבע השנים האחרונות אבל היא מאוד - - -
אתי וייסבלאי: נכון, יש ירידה אבל כמו שנאמר פה, זה גם לא עומד בהצהרות של משרד החינוך לגבי מה שהוא מתכוון לעשות לפתרון הסוגיה הזו.
סמי אבו שחאדה: אפשר שאלת הבהרה בבקשה?
סמי אבו שחאדה: אנחנו מדברים על חלק מהילדים בנגב במספרים האלה או שיש עוד ילדים בכפרים הלא מוכרים שקצת רחוקים מאל קסום - - - ?
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על שכבת גילאי 3 עד 5 בנגב שהם מחוץ למסגרות הלימוד בכלל לרבות בכפרים הלא מוכרים, והמספר שלהם היום הוא 4,469.
סמי אבו שחאדה: שלא למדו בכלל.
אתי וייסבלאי: כל הילדים שרשומים במרשם האוכלוסין.
יוסף ג'בארין: כפי שאתה רואה, שמרביתם הם 3 עד 4 שלא משובצים עד היום במסגרת חינוכית, וכאמור, חוק חינוך מחייב.
יוסף ג'בארין: אלה גילאי חובה.
אתי וייסבלאי: אם מסתכלים על מה שנעשה בשנים האחרונות על ידי משרד החינוך, שהוועדה וגם הדוח של מבקר המדינה מ-2015 מלווה את הסוגיה, אז הכלים העיקריים שיש הם בינוי כיתות והסעות תלמידים.
אתי וייסבלאי: בהקשר של בינוי כיתות, במסגרת תוכנית החומש לאוכלוסייה הנגב, החלטת ממשלה 2397, הוקצו תקציבים משמעותיים להשלמת פערים בתחום מבני החינוך ביישובי הבדואים בנגב ולהשוואת תנאי הלימוד הפיזיים והנגישות למוסדות החינוך.
אתי וייסבלאי: בסך הכול הוקצו 1.18 מיליארד ₪ לבניית 1,300 כיתות בתוכן כיתות גן.
אתי וייסבלאי: על פי משרד החינוך, בשנים 2017 עד 2019 תוקצבה בניית 150 כיתות גן.
אתי וייסבלאי: יחד עם זאת הבניה בפועל של המבנים מוטלת על הרשויות המקומיות ויש חסמים שונים: מחסור בתקציב, צורך לבנות תשתיות, זמינות קרקעות והיכולת לבנות מבני קבע ביישובי הפזורה.
אתי וייסבלאי: במקביל, משרד החינוך קיבל בשנת 2017 תקציב להצבת 96 מבנים יבילים במועצות האזוריות הבדואיות כדי להקים גני ילדים, מתוכם הוצבו עד כה 58 מבנים.
יוסף ג'בארין: סליחה אתי, אנחנו יודעים מה הסיבה?
יוסף ג'בארין: מבנים יבילים לא מצריך הרבה - - -
אתי וייסבלאי: משרד החינוך, מה שנאמר לי, מה שהיה בו צורך הוא הציב.
אתי וייסבלאי: בנוגע להסעות תלמידים, מאז 2019 שנת הלימודים תשע"ט התחילו להסיע ילדים בני 3 ו-4 במועצות האזוריות הבדואיות בנגב לגני ילדים כשבמקומות אחרים ההסעות מותרות מגיל 4 ומעלה, כלומר זה ילדים מאוד צעירים ובגלל שאלה ילדים צעירים, גם תוקצב הליווי להסעות.
אתי וייסבלאי: בשנת הלימודים שנגמרה, תש"פ, הוסעו כ-4,300 ילדים והתקציב הכולל להסעתם עמד על 31.5 מיליון ₪.
אתי וייסבלאי: הצעד הזה של ההסעות מלווה בביקורת, גם נימוקים בטיחותיים וגם פדגוגיים.
יוסף ג'בארין: בנוסף ל-4,469 יש עוד כ-4,300 שמוסעים.
אתי וייסבלאי: בין הילדים שלומדים יש 4,300 ילדים שמוסעים לגני ילדים.
סמי אבו שחאדה: מוסעים לאל קסום ולנווה מדבר.
יוסף ג'בארין: שזה גם בניגוד לנהלים, שילדים בגילאים הללו לא אמורים להיות מוסעים, בטח לא מרחקים גדולים בנוסף לבעיית הדרכים הלא סלולות, נכון?
אתי וייסבלאי: משרד החינוך מאפשר את זה, אז זה בהתאם לנהלים אבל במקומות אחרים לא מאפשרים את זה.
יוסף ג'בארין: כן, נהלים לא רשויות התכנון לפחות.
אתי וייסבלאי: זה הכול.
יוסף ג'בארין: טוב, תודה אתי.
יוסף ג'בארין: נשמע אולי חברי כנסת.
יוסף ג'בארין: נעשה את זה בקיצור כי באמת חשוב לנו גם לשמוע את נציגי משרדי הממשלה.
יוסף ג'בארין: חבר הכנסת ווליד טאהא, אתה בעצמך היית יושב ראש מחלקת החינוך בכפר קאסם.
וליד טאהא: אני חבר ועדת החינוך.
וליד טאהא: הנושא הזה מאוד מאוד קרוב לליבי.
וליד טאהא: אני רוצה להתחיל ולומר שלגבי הערבים בנגב מתנהלת זוועה כללית של זכויות אדם וזוועה ספציפית של זכויות ילדים.
וליד טאהא: אין מצב כזה שב-2020 מדברים בנינוחות על 4,500 תלמידים, כבוד חבר הכנסת, שאינם נמצאים באף מסגרת חינוך.
וליד טאהא: זאת זוועה של ממש, זוועה של זכויות אדם.
וליד טאהא: במדינה מתוקנת על זה היו נופלות וקמות ממשלות.
וליד טאהא: אין כזה דבר.
וליד טאהא: זה דבר שלא נסבל.
וליד טאהא: בנוסף, אפשר להבין כאילו שאלה שלומדים, הם לומדים בתנאים כמו כל ילד במדינה, ולא.
וליד טאהא: אלה שמוסעים לאל קסום ולנווה מדבר, גם הם לומדים בתנאים מאוד קשים, בתוך המבנים היבילים שהקימו להם.
וליד טאהא: הרשויות האלה אל קסום ונווה מדבר דיברו המון פעמים על הצורך להחליף מבנים יבילים, לשפר מבנים יבילים, לתת שירותים בסיסיים: חשמל, מים בקרבת המבנים האלה וזה לא מתקיים.
וליד טאהא: יש גם תהליך ייסורים של ההסעות שמתקיים מתוך היישובים הלא מוכרים אל שני היישובים האלה שנותנים שירות לילדים האלה.
וליד טאהא: בקיצור, יש שם קטסטרופה של זכויות אדם באופן כללי ושל זכויות ילדים בפרט.
וליד טאהא: ההפגנות שמתקיימות היום נגד כל המדיניות של הממשלה, הן צריכות להתקיים גם לנושא הזה.
וליד טאהא: אי אפשר לסבול מצב בו אלפי ילדים ערבים אינם מקבלים את הזכות שלהם ללמוד.
וליד טאהא: אין ילד יהודי אחד בנגב שלא מקבל את הזכות שלו ללמוד.
וליד טאהא: יש כסף לחלק שוחד לאזרחים.
וליד טאהא: עכשיו מדברים על 6 מיליארד שקל שצריך לחלק אותם לאזרחים, אז פתאום יש כסף.
וליד טאהא: אנחנו לא צריכים 6 מיליארד כדי לאפשר לאלפי הילדים האלה ללמוד, אנחנו צריכים הרבה פחות אבל פתאום לא מוצאים את הכסף.
וליד טאהא: צריך ללחוץ בכל הדרכים כדי שהילדים האלה יקבלו את הזכות הבסיסית האוניברסאלית שלהם להיות במסגרת חינוך.
וליד טאהא: תודה.
יוסף ג'בארין: תודה, חבר הכנסת טאהא.
יוסף ג'בארין: חברת הכנסת אימאן יאסין.
אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב לכולם.
אימאן ח'טיב יאסין: חבל שאין כאן, כבוד היו"ר, אפשרות להראות וידאו על המצב של כלל האוכלוסייה הבדואית בנגב באופן ספציפי ובמיוחד לגבי הילדים.