GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר קלוגהפט: אני מאיר קלוגהפט, שהרבה זמן היינו בקשר ואני מודה לך מאוד, חברת הכנסת יפעת, על הנכונות לקיים את הדיון החשוב הזה.
מאיר קלוגהפט: שאלת אותי מה נחדש בדיון הזה, אני חושב שכבר מה ששמענו עד עכשיו, כבר יש בו חידושים.
מאיר קלוגהפט: כי ראינו דברים ואנחנו רואים גם בתצוגה מוצרים שהם בהחלט מהווים סיכון, ולא משנה, אפשר לקנות אותם גם בארץ מיבוא מסודר, אם זה לא עובר בדיקה מסודרת במכון התקנים, ויש לצערנו גם תופעה כזאת.
מאיר קלוגהפט: אז מצד אחד אנחנו רוצים לדאוג לבטיחות, מצד שני ברור שיש תופעות שהן באמת מסוכנות, גם ביבוא רגיל לארץ, כשלא עוברים את הבדיקות המסודרות.
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה להגיד לי שכל מה שעובר את הבדיקה המסודרת אין בו אלמנטים של סכנה שאנחנו צריכים להישמר מפניהם?
יפעת שאשא ביטון: כי אני כופרת לחלוטין, כי יש מוצרים שיש בהם - - -
מאיר קלוגהפט: אני חושב שעל זה יענו ממכון התקנים.
יפעת שאשא ביטון: לא, זה לא קשור למכון התקנים.
יפעת שאשא ביטון: מאיר, תקשיבו, אני אתעקש על זה, אני לא אתן לדיון הזה לברוח לשום מקום אחר שהוא לא העלאה למודעות בקרב הציבור, ואני אגיד לך למה.
יפעת שאשא ביטון: גם דברים שהם עומדים במכון התקנים, הם עברו את הבדיקה, הם כשירים והכול בסדר, עדיין כשאנחנו מדברים על ילדים בגילאים שונים יש דברים שאנחנו צריכים לתת עליהם את הדעת.
יפעת שאשא ביטון: גולה פשוטה, שהיא יכולה להיות משחק והיא יכולה להיות גם חנק, ובלון, כולנו חוגגים עם בלונים ואנחנו יודעים שיש ילדים ששילמו בחיים שלהם בשימוש לא נכון בבלונים.
יפעת שאשא ביטון: הרעיון פה של כל הדיון הוא להגיד, אין בעיה, זה בסדר, הורים, תיקנו איפה שאתם רוצים, אבל קחו בחשבון ש-, כשאתם קונים מוצץ ואתם לא יודעים איזה חומרים יש בו ומי ייצר אותו ואם הוא עבר את מכון התקנים, תדעו לכם שיש סכנה כזו וכזו.
יפעת שאשא ביטון: כשיש לכם ברווז שהוא נראה תמים, אבל כל החלקים שלו מתפרקים, אז הוא לא תקין, חפשו את המקום שבו זה מיוצר בצורה שהיא מספיק בטיחותית, ואגב, גם שם צריך לבדוק שהצ'ופצ'יק של הברווז לא נופל מפעם לפעם, אנחנו יודעים שיש שחיקה של צעצועים.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאנחנו ביקשנו לחדש בדיון הזה ואני חושבת שלשם זה צריך ללכת.
מאיר קלוגהפט: גברתי, אני מסכים לכל מילה שאת אומרת ויש לנו כוונה, אגב זה לא חידוש פה, גם בוועדת הכלכלה, כשישבנו הצגנו בדיוק את הכיוון הזה.
מאיר קלוגהפט: אנחנו לא נגד קנייה באינטרנט.
מאיר קלוגהפט: אגב, למען הגילוי הנאות, גם הילדים שלי קונים באינטרנט.
מאיר קלוגהפט: אני אומר את זה חד משמעית, זו תופעה עולמית, היא קיימת והיא תהיה קיימת, אנחנו לא רוצים לבלום, אנחנו לא רוצים להילחם ביוקר המחיה, ההיפך, אנחנו משתפים פעולה, מורידים מחירים כדי שאנשים יוכלו לקנות וליהנות.
מאיר קלוגהפט: מה שאני רק אומר, להביא למודעות וצריכים כלים, ואמרו על זה מ'בטרם', צריכים כלים איך להביא למודעות, שההורים יידעו שגם גולה היא מסוכנת וגם שקית היא מסוכנת מבחינת חנק, וגם עגלה, לא הכנסתי אותה, היא נמצאת פה, גם עגלה של בובה, לא של תינוק, של בובה, אם לא יודעים שצריך לעבור בדיקה של תקינות ילד יכול להיפצע או לקטוע אצבע כשהוא פותח אותה.
מאיר קלוגהפט: יש שם מנגנון שיכול לקטוע אצבע.
מאיר קלוגהפט: זו דוגמה הכי פשוטה, מי יכול לחשוב שעגלת בובה יכולה להוות סכנה כזו גדולה של פציעה.
מאיר קלוגהפט: לכן אני אומר, אני בהחלט חושב שהדיון הזה, ואמרתי לך את זה גם בשיחות, צריך להביא למודעות יתר בכל מה שקשור.
מאיר קלוגהפט: לכן ביקשנו שיהיו משרד הבריאות, משרד החינוך, כל מי שיכול לתרום בכיוון הזה.
מאיר קלוגהפט: אני לא יודע אם יש פה מישהו ממבקר המדינה - - -
תמי ברנע: לא, הם לא מגיעים.
מאיר קלוגהפט: אז רק אני אומר שגם בדוח האחרון אמרו שיש סכנה בנושאים כאלה שלא נבדקים.
מאיר קלוגהפט: יש את זה בדוח של מבקר המדינה, זאת אומרת מוצרים שנכנסים, לא חשוב באיזה צורה, צריך שתהיה מודעות שהם מהווים סכנה לציבור, לילדים ולציבור.
מאיר קלוגהפט: אם רצית רק בנושא של מקצועיות, אני חושב שכל מה שמוצג פה, אני עוסק 30 שנה בתחום הזה ואני יכול להגיד שהסכנה הולכת וגדלה ככל שמרבים לקנות בכל מיני צורות, ויש פה מודעות גדולה מאוד לצריכת צעצועים, האידישע מאמא או הסבתא תמיד דואגות שלילדים, לנכדים, לנינים, תמיד יהיה מלאי מספיק גדול של צעצועים ואני חושב שבאמת צריך להיות לזה מודעות נלווית, שלא ייכנסו דברים מסוכנים ושילדים לא ייפצעו חס וחלילה.
מאיר קלוגהפט: יש לנו מספיק צרות אחרות פה, לא צריך גם להגביר את הסכנה מצריכת צעצועים שהם כל כך חיוניים ומוצרים חשובים.
מאיר קלוגהפט: תודה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, מאיר, וכן, חשוב לציין שבעקבות התכתובות בינינו והשיח שניהלנו תקופה ארוכה אנחנו מעלים שוב את הדיון הזה על שולחן הוועדה.
מאיר קלוגהפט: רק להגיד שאפילו כשהיית בחוץ לארץ - - -
יפעת שאשא ביטון: רונן מועלם.
רונן מועלם: אנחנו כאן נמצאים בדיון שבאמת רק להוסיף עוד משהו אחד קטן על מה שכבר נאמר, חייבים לתת כלים לצרכן לצרוך נכון, לדעת לצרוך נכון.
רונן מועלם: אני הייתי באמת שמח אם מישהו היה מעלה נקודה או לתת פה כלים לאותן חברות שמייבאות את המוצרים שנדרשות לעבור בדיקות של תקינה כזו ואחרת.
רונן מועלם: אפילו שיש לפעמים הקלות בתקינה, וזה בסדר, כי זה תהליך ארוך שקרה, שאנשים פשוט יידעו לרדת לרזולוציות של מה לקנות ואיך לקנות כדי להגן.
רונן מועלם: אני רק אתן דוגמה אחת קטנה.
רונן מועלם: אנחנו יבואנים של משקפי שמש, מייצרים לרשתות כפרייבט לייבל, אנחנו היום מול יבוא של משקפי שמש, כן, מקבלים הקלות ממכון התקנים.
רונן מועלם: מכון התקנים נתן הקלות, פתח את השוק לתחרות, הכול בסדר, זה נהדר, זה תוצאה של הורדת יוקר המחיה.
רונן מועלם: מה שקורה, בסופו של דבר כשנכנסים משקפיים למדינת ישראל, אף אחד לא יודע ממה העדשה מורכבת, מה צריך שיהיה בעדשה, איך באיזה שהוא מקום לתת הגנה על העין של הילד.
רונן מועלם: אנחנו, כיבואנים, כשאנחנו עובדים אנחנו נדרשים לעמוד בתקנים מאוד מאוד מחמירים, אנחנו עובדים עם המפעלים שעובדים בתקינה מאוד מאוד מחמירה כלפי העולם ואנחנו כחלק מזה מביאים את הדברים הטובים והאיכותיים.
רונן מועלם: אני אתן דוגמה, אני לא רוצה לנקוב בשם של רשת גדולה מאוד שמשווקת את המשקפיים שאנחנו מייצרים לה.
רונן מועלם: בגלל החשש שמא לא נעמוד בדרישה כזו או אחרת, למרות שאנחנו מביאים את הכול לפי דרישות כאלה ואחרות שאנחנו צריכים לעמוד בהן, אנחנו גם פונים לעוד שני אופטומטריסטים מאוד מקצועיים שיבדקו את המשקפיים וייתנו לי אישור ביד עם חתימה של אופטומטריסט שהמשקף בטוח לשימוש.
רונן מועלם: ההורים, כשהם נכנסים בסופו של דבר לאותה רשת וקונים את המשקפיים פתאום שואלים: אז אוקיי, אז למה המחיר כל כך נמוך?
רונן מועלם: איך יכול להיות?
רונן מועלם: כי המטרה שלנו כיבואנים לתת בסופו של דבר את האפשרות שכל ילד יצרוך את המשקף ויוכל להגן על העיניים, אבל יחד עם זאת פה קורית תקלה שאם המחיר של המוצר נמוך, אז בעצם המוצר אולי לא בטיחותי.
רונן מועלם: אז לא, אני מבקש מהוועדה הזאת, אני שואף לקבל מהוועדה הזאת כלים שייתנו לי אפשרות ליצור קמפיין או דוברות או יחסי ציבור, כן, להגיד להורים, חברים, מה לקנות, מה צריך, איך צריך ומה צריך לעשות כדי לשמור ולהגן על העין של הילד, שהעין היא הדבר הכי הכי חשוב בגוף האדם.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, רונן.
יפעת שאשא ביטון: לצערי הרב, לוועדה אין כלים, אתה יודע, להריץ קמפיינים, אפילו לא על נושאים חשובים שאינם כלכליים והם בתחום טיפולה ואחריותה, אבל הנקודה שאתה מעלה היא מאוד חשובה.
יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שכל מה שנמכר בארץ בצורה ממוסחרת והכול, גם מבחינתי הוא חייב לעמוד בתקנים שמדינת ישראל קבעה, זה נכון, ואתה אומר את זה בעצמך, שהרבה פעמים יש תפיסה שמה שזול הוא לא באמת איכותי, ומצד שני, אנחנו כן רואים שאנשים פונים לרשתות ולאינטרנט ורוכשים מוצרים בזול כי זו הסיבה שהם שם.
רונן מועלם: אבל, ברשותך, הפחד הוא בסופו של דבר שבעצם יש את המוצר הזול, אבל יש מוצר זול שאנחנו כיבואנים החלטנו להוריד את המחיר כדי שכל אחד יוכל לרכוש מוצר זול ואיכותי ויש את אלה שמביאים את המוצר למדינת ישראל ואז ישנה סכנה של נדידת חומרים, סכנה של פתלטים, כמו שנאמר פה, פלסטיק שנשבר, פלסטיק שמתכופף, שמים את זה בידיים, החומרים הרעילים האלה, זו הסכנה האמיתית.
יפעת שאשא ביטון: רונן, אתה מחזיר אותנו למה שדיברנו קודם.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא מודעות, מודעות, מודעות.
רונן מועלם: בדיוק, מודעות.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא קמפיינים, הסיפור הוא הסברה, בדיוק כפי שהציגו כאן ארגון 'בטרם', על מה שהם עושים בשיתוף עם משרד הכלכלה.
יפעת שאשא ביטון: גם הנושא של משקפיים, אני חושבת שלא תזיק הסברה בנושא.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שהרבה מאוד אנשים לא רוכשים משקפיים בכל מקום, כי עין זה דבר רגיש והם באמת מתייחסים לסוג העדשה, אבל, שוב, יש אנשים שמודעים יותר ויש אנשים שמודעים פחות ובגלל שאנחנו נמצאים בתכונה צרכנית כזו שכל העולם פתוח בפני כל אחד בכל זמן, חשוב שהנושאים האלה יעלו למודעות בכל אחת מהגזרות.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על מוצרי תינוקות, אנחנו מדברים על משקפיים ויש כמובן עוד מוצרים רבים אחרים ואני חושבת שאם אנחנו נצליח לגעת בכל אחד מהם ולעשות את ההסברה הנכונה לגביהם אז אולי אנחנו גם נצליח לתת את הכלים.
גלית גלעד: אני אתייחס.
גלית גלעד: אני לא יודעת אם אתם מודעים, אבל חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון קידמה תכנית לאומית לבטיחות ילדים.
גלית גלעד: התכנית הזאת כבר שנה שנייה רצה ויש לה תקציב מאוד מצומצם, הוא תקציב שאמור לסייע להכניס תכניות לממשלה לבטיחות ילדים ובעזרת ה' זה ימשיך מעבר לחמש שנים.
גלית גלעד: אני באה וקוראת לכם, כדי לשנות את התרבות ולהפחית היפגעות ילדים בכל מיני תחומים צריך שותפות בין מגזרית.
גלית גלעד: בואו נשב ביחד ונראה איך אנחנו מאגמים תקציבים.
גלית גלעד: גם אתם עושים פעילות הסברתית, גם אתם שותפים בלהעצים את הילדים, זה לא רק הממשלה, זה לא רק הארגונים החברתיים, בואו ביחד, אם נאחד את השקל שלכם ואת השקל שלנו יהיה לנו הרבה יותר.
גלית גלעד: אני קוראת לכם, בואו, ביחד עם מינהל התקינה, ביחד עם התכנית הלאומית, יש לנו זירה לפעול ויש לנו מטרה מאוד חשובה.
חיים עוז: אנחנו בהחלט בעד, אנחנו נשמח לשתף פעולה אם נוזמן ונביע את דעתנו.
יפעת שאשא ביטון: ראיתם?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אמנם לא יכולים, אבל ייצרנו לכם פלטפורמה מצוינת לשיתופי פעולה.
ערן טל: אנחנו פנינו, אני פניתי אישית, אני מרכז את תחום הצעצועים, פנינו אישית לאורלי, שוחחנו איתה, סיכמנו שנדבר בינינו ונראה באמת איך נשתף פעולה לטובת הבטיחות, רק הבטיחות.
יפעת שאשא ביטון: מה שיפה, במאמר מוסגר, גלית, שלפני ארבע שנים לא היה כסף בכלל, עכשיו זה תקציב מצומצם.
יפעת שאשא ביטון: בהתחלה ה - - - לא, אני איתך, כמה שיוסיפו לנו אנחנו נהיה יותר מרוצים.
רונן מועלם: אני חושב שמלימון אנחנו יכולים לעשות לימונדה רק אם באמת נשתף פעולה ובאמת, כמו שאמרנו, כולנו פה בדעה של לגרום לאנשים להבין מה צריך לרכוש.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתנו זו תחילת הדרך, אני לגמרי מסכימה ושיתופי פעולה יעזרו.
יפעת שאשא ביטון: ערן טל, בבקשה.
ערן טל: אני יכול רק להוסיף עוד שתי מילים, אני מרכז את תחום ענף הצעצועים ומוצרי תינוקות בלשכת המסחר.
ערן טל: אני אחזור שוב כי זה כן חשוב, הנושא של היבוא האישי.
ערן טל: אני לא חושב שצריך להתעלם ממנו, חשוב לציין שדברים ש - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מתעלמים, הוא כאן על השולחן, אבל אנחנו לא כופרים בו.
ערן טל: כן, חלילה, אנחנו לא נגד, כמו שאמרנו, אבל כן חשוב להבהיר שביבוא אישי עלולים להיכנס דברים לא תקינים ורוב הסיכוי שייכנסו דברים לא תקינים ביבוא אישי, לצורך העניין.
ערן טל: לי כהורה, יש לי שני ילדים, אני באמת מקפיד יותר על איכות מאשר על כמות, אני אומר לכם את האמת.
ערן טל: אם זו תחפושת של פורים אני באמת בודק שיש לה אישור תקן, אני בודק שהתחפושת תקינה, שכפתורים לא נתלשים ממנה לפני שאני קונה את זה לילדים שלי.
ערן טל: וכן, זה מה שאני חושב שכולנו צריכים לעשות כהורים ובכלל כאזרחים במדינה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: מסכימה לחלוטין, תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: מי אדוני שביקש רשות דיבור?
יפעת שאשא ביטון: אתה פשוט לא רשום כאן.
שי רייכר: ד"ר שי רייכר, מנהל תחום הערכת סיכונים במשרד הבריאות.
שי רייכר: קודם כל אני כמובן מודה לך על הכינוס של הישיבה והוועדה החשובה הזאת, זה נושא שהוא באמת בראש מעייניו של משרד הבריאות.
שי רייכר: עם זאת אני חייב לכפור בעובדת בסיס, שאתם יוצאים מנקודת הנחה שהסברה היא מהות הכול ולא כך הדבר.
שי רייכר: יש במדינת ישראל חוקים, זה שאני אסביר למישהו שלא מומלץ לו לנהוג מעל 80 קמ"ש לא אומר שאני צריך לסמוך עליו שהוא יודע את זה והוא אכן ינהג כך.
שי רייכר: לכן יש משמעות מאוד מאוד חשובה לחקיקה.
שי רייכר: כל התקנים הישראליים, תקנים רשמיים ומחייבים, המדינה הכירה בהם כתקנים כאלה שיש בהם היבט בריאותי ובטיחותי, שאילולא כן הם לא היו מוגדרים כתקנים רשמיים, ולמעשה מה שעושים כאן, נוצר איזה שהוא מעקף כזה שמאפשר יבוא של מוצרים לא בהכרח מסוכנים, אבל גם לא בהכרח בטוחים.
שי רייכר: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות.
שי רייכר: קודם כל אנחנו, כמובן גם כאזרחים וגם כנציגי הממשלה, בעד להוזיל את יוקר המחיה, אין שום שאלה לגבי זה והצעדים שמקדמת הממשלה הם בהחלט לכיוון ראוי.
שי רייכר: עם זאת, ובמקרה הזה יש כאן דו משמעות מילולית, צריך להיזהר לא לשפוך את התינוק עם המים וזה בדיוק המקרה שעליו אנחנו מדברים.
שי רייכר: במקרה הזה, ואני אציג עוד מעט מספר נתונים שאף אחד כאן לא מודע להם, אנחנו מדברים על מצב לא טוב בשוק, בהחלט מצב לא טוב.
שי רייכר: אנחנו יכולים להפנות את ההורים, להפנות את תשומת ליבם, אנחנו יכולים לפרסם באתר של משרד הבריאות ושל משרד הכלכלה, אבל כמה אנשים נכנסים ונחשפים למידע הזה?
שי רייכר: כמה אנשים יודעים לקרוא תווית של צעצוע, או אפילו של מזון?
שי רייכר: יש תוויות על מזון, מי יודע לקרוא את זה?
שי רייכר: וגם אלה שמסתכלים, שהם מיעוט, פחות מ-10% לפי סקר בארצות הברית, אולי 2% מתוך המיעוט שכן מסתכל מבין מה המשמעות.
שי רייכר: אגב, החומר נקרא פתלטים ולא בשום גרסה אחרת, והוא בהחלט חומר בעייתי מאוד, הוא משבש פעילות הורמונלית, בילדים זה מאוד מאוד משמעותי.
שי רייכר: עכשיו, העובדה היא שהמדינה החריגה מוצרים מסוימים מצו יבוא אישי, למשל מוצרים שקשורים לרכב, בטיחות רכב, למה לא לסמוך על מישהו שיביא ושהוא יודע ממי הוא קונה?
שי רייכר: החריגו ציוד רפואי, למה?
שי רייכר: אם אנחנו סומכים על זה שכל אחד יכול לקנות ציוד רפואי כאוות נפשו, אז אין שום בעיה, אבל זה לא המצב.
שי רייכר: בצעצועי ילדים, ואני אתן פה כמה נתונים כדי שתבינו על מה מדובר, אז מנתונים של מכון התקנים, ואני אציג אותם, לא בשם המכון, כי לא קיבלתי הרשאה לכך, אבל הנתונים הגיעו מהמכון, אז אם למשל אנחנו מדברים על עגלות ילדים בחמש השנים האחרונות, מישהו יודע כמה מוצרים נפסלו?
שי רייכר: השערה?
קריאה: ביבוא הרשמי?
שי רייכר: ביבוא רשמי, כלומר ביבוא כזה שהיבואן ידע שככל הנראה המוצר הוא בסדר, אחרת מלכתחילה הוא לא היה מנסה לייבא אותו, הרי הם לא מעוניינים לשלם סתם על הבדיקות.
שי רייכר: 28% מעגלות הילדים נפסלו ונעצרו מלהיות משווקות בישראל.
שי רייכר: מיטות לתינוקות, 33.8%.
שי רייכר: לולים – בין 25% ל-48% נפסלו.
שי רייכר: אלה מוצרים שהצרכן, בהנחה שהוא מזמין אותם באינטרנט או מביא אותם ביבוא אישי, הוא אפילו לא מודע לבעיה ולכן העלאת מודעות היא חלק קטן מתוך הפאזל.
יפעת שאשא ביטון: מה אתה מציע, שי?
יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר פה בכמה רבדים, אחת, אתה מדבר על היבוא הרשמי.
יפעת שאשא ביטון: בשביל זה, אתה צודק, יש חוקים במדינת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: מי שרוצה לייבא מסחרית יש פה חוק מאוד מאוד ברור ואנחנו – ממה שאתה מציג, כפי שבדיוק אתה ביקשת, יש פה חוקים מאוד ברורים במדינת ישראל, מי שמבקש לייבא לצורך מסחר החוק גם מוכיח את עצמו, אנחנו רואים, נעשית הבדיקה שצריך ומונעים שיווק ומסחר של מוצרים שלא עומדים בתקן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים כאן בסיטואציה שהיא אחרת, שאנחנו מסתכלים על צעצועים שנכנסים לתיק של כל אדם, זה לא רק אם ייבאו אותם באינטרנט, ואנחנו אמרנו את זה גם קודם, נסעת לחו"ל, אתה קונה מתנות, אתה צריך שתהיה לך מודעות מה אתה קונה, אם אתה באמת אתה רוצה לקנות את זה איכותי, פחות איכותי, מה המשמעות שאתה קונה צעצוע לילד קטן, מה כדאי שתבדוק כדי שלא תסכן את הבטיחות שלו.
יפעת שאשא ביטון: אז נכון, הסברה היא לא חזות הכול, אבל אנחנו בטח לא נחוקק מניעה מאנשים לייבא לתוך הארץ ביבוא אישי או לקנות מתנות כשהם נוסעים לחו"ל ולהכניס אותם ארצה, ולכן אין מה לעשות, הכלי שעומד כרגע בפנינו זה עניין של הסברה, זה עניין של מודעות, זה עניין של על מה לשים את האצבע ואמרנו את זה גם מקודם, לא רק במה שקשור ליבוא אישי, גם לגבי מוצרים שנרכשים כאן בארץ.
יפעת שאשא ביטון: אז מהסקירה שנתת אני רק יכולה לומר, כל הכבוד למדינת ישראל שגם יש את החוקים הרשמיים וגם היא מטפלת בהם, אתה נתת בעצמך את הדוגמאות של כמה מוצרים שנמנע המסחר בהם בתוך המדינה, כך שאני לא באמת מצליחה להבין לאן אתה מכוון בהקשר של מה שאנחנו יושבים פה.
שי רייכר: אז אני אחדד את הנקודה.
שי רייכר: בצו יבוא אישי מבחינה כמותית ההגדרה היא לא מספיק טובה.
שי רייכר: קודם כל ההגדרה 'יבוא אישי לאדם ולמשפחתו'.
שי רייכר: אנחנו כולנו ישראלים, אנחנו משפחה אחת, האם לי מותר להביא חמש עגלות ביבוא?
שי רייכר: שישה משלוחים ביום במשך שנה?
שי רייכר: מדובר בארבעה מיליון שקלים, זה יבוא אישי או לא יבוא אישי?
שי רייכר: אין לנו שום יכולת למנוע את המגמה שבה אנשים רוכשים באינטרנט.
שי רייכר: זה בסדר גמור, אנחנו לא מתנגדים - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מתקשה להאמין שבן אדם ממוצע ירכוש חמש עגלות ויעשה את זה במספר משלוחים.
יפעת שאשא ביטון: זה הופך להיות מסחר.
יפעת שאשא ביטון: בוא, אף אחד מאיתנו הוא לא איש כלכלה, אבל - - -
שי רייכר: אבל מי יכול לבדוק את זה?
יפעת שאשא ביטון: אבל אתה גם מפספס את הדיון, כי הדיון פה עכשיו, הסיפור פה הוא לא העניין של היבוא וכמה אתה מייבא ואיך אנחנו מוודאים שבאמת אנשים לא משתמשים ביבוא האישי לצרכי מסחר, כי כשאנחנו קיימנו דיון דומה, לצורך העניין, ישב פה משרד הכלכלה ואמר איך מונעים את זה.
יפעת שאשא ביטון: הדיון כאן הוא בטיחות ילדים, הדיון כאן הוא איך אנחנו מוודאים שציבור שרוכש דרך האינטרנט, בין אם בישראל ובין אם במקומות אחרים, צעצועים או כל עזר שמשמש לילדים, הוא יהיה בטוח, הוא יהיה בטוח לשימוש.
שי רייכר: אז אני מבקש לחדד את ה - - -
כרמית פולק כהן: אבל אני חייבת לשאול.
כרמית פולק כהן: אתה ממשרד הבריאות, אתה אומר שיש תקנים רשמיים מחייבים.
כרמית פולק כהן: אל"ף, האם לכל מוצרי התינוקות?
שי רייכר: לא.
כרמית פולק כהן: יפה.
כרמית פולק כהן: דבר שני, האם אתם, כמשרד הבריאות, יושבים בכל ועדה שמחליטה על תקן למוצרי צריכה לתינוקות ולפעוטות?
שי רייכר: אני אשמח לענות.
כרמית פולק כהן: לא, נכון?
שי רייכר: את שואלת ועונה.
שי רייכר: קודם כל כל המוצרים שעלו כאן לדיון, אם אנחנו מדברים על הלייזרים ואם אנחנו מדברים על עפרונות והדברים האלה - - -
יפעת שאשא ביטון: אגב, דיברנו עליהם וקיימנו דיון שלם רק סביב הלייזר ו - - -
שי רייכר: והמחקר שאני הייתי שותף לו, של משרד הבריאות עם מכון התקנים ואוניברסיטת חיפה בהקשר לכל מה שמדובר על תכשיטי ילדים עם עופרת ברמות מאוד מאוד גבוהות - - -
יפעת שאשא ביטון: נכון, שנמכרים, אגב, בארץ, לא ביבוא אישי.
שי רייכר: נכון, אבל למה זה קרה?
שי רייכר: שכחו לציין.
שי רייכר: כי בדיוק עבור המוצרים האלה אין תקינה ישראלית מחייבת.
שי רייכר: אין.
שי רייכר: עכשיו יש, משרד הבריאות קידם תקינה, בזכות משרד הבריאות קודמה תקינה שעכשיו היא רשמית כדי לוודא שהמוצרים האלה יהיו בטוחים.
יפעת שאשא ביטון: מה שקורה בדל"ת אמותינו, יש לנו אחריות אפילו חוקית בנושא.
שי רייכר: נכון, אבל צריך להבין שדל"ת אמותינו היום, בעולם גלובלי, לא יכולה להשית את כל האחריות על הציבור.
שי רייכר: כולנו אנשים משכילים ונבונים ומכירים את החומר ואנחנו יודעים ללכת ולהיכנס לאתר של משרד הכלכלה ול'בטרם' ולאגודה לזכויות הילד ולכל מיני מקומות ולחפש את המידע, אני חייב להגיד שהאנשים בארץ, לא כולם מודעים.
שי רייכר: להעלות מודעות זה יופי, כמה אנשים יראו את הסרטון הזה?
יפעת שאשא ביטון: כי אני קצת לא מבינה לאן זה הולך, מהסיבה הפשוטה, שכן, דל"ת אמותינו, מבחינת האחריות שלנו, ובואו לא נהיה פטרונים, זה בתוך מה שקורה במדינת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: אני מכניסה מסחר למדינת ישראל, אני משווקת אותו כאן בתוך המדינה יש לי אחריות שהמוצרים שאנחנו מוכרים יהיו מוצרים תקינים ואנחנו נלחמים פה לא פעם על הנושא של התקינה, גם מכון התקנים שותף בדיונים, כי מה שקורה אצלנו בבית, יש לנו אחריות מלאה.
יפעת שאשא ביטון: אתה יכול להיות אחראי על כל ישראלי, ויש מאות אלפי ישראלים שנוסעים לחו"ל, לא מייבאים באינטרנט, נוסעים לחו"ל ומביאים איתם מוצרים שונים ומגוונים, אתה יכול להיות אחראי על החקיקה שלהם?
יפעת שאשא ביטון: בוודאי שיש פה גם עניין של אחריות של ציבור מבחינת מה שהוא רוכש שלא בתוך שטחי המדינה, זה פעם אחת, ופעם שנייה, אני לא יודעת אם הייתי מגדירה את זה אחריות, אבל הייתי מגדירה את זה, שוב, מודעות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נותנים כמדינה לצרכנים את הכלים כדי לדעת למה הם צריכים להתייחס כשהם רוכשים מוצר כזה או אחר.
יפעת שאשא ביטון: אגב, אנחנו מדברים פה על מוצרי ילדים, אבל קונים הכול, קונים חולצות וקונים נעליים, כשאנחנו יודעים שגם נעל שהיא לא עשויה היטב, יש לה את הנזקים שלה, ואני יכולה לפרוט לך פה עוד שורה שלמה של מוצרים, כולל מזון שרוכשים וממתקים.
יפעת שאשא ביטון: אז בוא, אנחנו - - -
חיים עוז: אבל מאידך, מזון לתינוקות הוחרג ביבוא אישי.
חיים עוז: כלומר מבינים את הסכנה הטמונה בזה - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל אם אני עכשיו נוסעת לחו"ל ואני אקנה, אני יכולה להביא.
חיים עוז: את יכולה להביא.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שלמרות שהמדינה שלי אמרה ש - - -
חיים עוז: אבל לא בחסות המדינה.
יפעת שאשא ביטון: למרות שהמדינה שלי אמרה: תקשיבו, אנחנו מאפשרים את הסחר החופשי ואנחנו מאפשרים להביא, אבל פה אנחנו אומרים לכם שזה רגיש מדי מכדי שאנחנו נאפשר את היבוא של זה ואני בכל זאת הולכת ורוכשת.
יפעת שאשא ביטון: אז כן, יש פה גם איזה שהיא אחריות אישית שלי.
יפעת שאשא ביטון: \
יפעת שאשא ביטון: אז, שי, אם יש לך איזה שהיא הצעה קונקרטית, ואנחנו נגיד לך כוועדה אם אנחנו מסכימים או לא, אבל אם יש לך הצעה קונקרטית, בבקשה, אנחנו נשמח.
יפעת שאשא ביטון: ואם לא, אז אנחנו נתקדם.
שי רייכר: כן.
שי רייכר: קודם כל אני רוצה להגיד, למקרה שלא הובנתי, שוב, אנחנו לא נגד יבוא אישי, העובדה היא שאנחנו לא מתנגדים לרוב המוצרים שמיובאים באופן אישי.
שי רייכר: המוצרים הספציפיים האלה, לקבוצה הזו, שהיא בדיוק הפוקוס של הוועדה הזאת ומתפקידה של הוועדה הזאת להגן על האוכלוסייה הפגיעה והרגישה הזאת, ומכאן צריכה בהחלט לצאת אמירה שמדובר כאן בקבוצה שמן הראוי לשקול מחדש את פתיחת הגבולות באופן בלתי מבוקר.
שי רייכר: ההצעה שלנו נאמרה לאורך כל הדרך, בוודאי שאני לא יכול למנוע ממך להיכנס לאתר מקוון ולעשות רכישה באינטרנט, אני לא אגיע אלייך הביתה לבדוק שהעגלה היא תקינה, עם זאת, כשאני נותן חסות של מדינה, ברגע שאת עושה משהו אישי את מודעת לסכנות או לא מודעת לסכנות - - -
יפעת שאשא ביטון: הבנתי את זה, זה כבר חזרת, מה אתה מציע?
יפעת שאשא ביטון: מה, לעצור את היבוא של צעצועים ומוצרים לילדים?
שי רייכר: מה שאנחנו מציעים זה בהחלט לתת תשומת לב מיוחדת לקבוצת המוצרים הזו, לא לאפשר יבוא בלתי מוגבל שלה, אין סיבה שאדם יוכל לייבא 100 עגלות בשנה.
שי רייכר: אם רוצים לעשות יבוא אישי, אז הוא יכול להביא שתיים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בכלל לא שם.
יפעת שאשא ביטון: אתה עכשיו מטפל בסוגיה אחרת, אנחנו ממש לא שם ומי שעושה את זה הוא פושע, כי זה לא – הוא מזמין את זה לשם מסחר.
שי רייכר: לא, הוא יביא למשפחה שלו.
שי רייכר: מה פתאום פושע?
יפעת שאשא ביטון: 100 עגלות ל-100 תינוקות?
יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה להישמע גזענית, אבל אוקיי, בסדר.
יפעת שאשא ביטון: שי, אנחנו לא שם.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך את זה, אנחנו לא שם, אני לא מתיימרת לעצור יבוא של מוצרי ילדים - - -
שי רייכר: גם אנחנו לא.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאתה אמרת, שיהיה – איך אתה הגדרת את זה?
יפעת שאשא ביטון: שתהיה תשומת לב מוגברת.
יפעת שאשא ביטון: אז תשומת הלב המוגברת היא בזה שאנחנו נהיה שם כדי להגיד: חברים, כשאתם עושים את זה מה כדאי שתיקחו בחשבון.
שי רייכר: אבל לא רק ברמת המודעות.
יפעת שאשא ביטון: אז באיזה רמה?
שי רייכר: ברמה הפרקטית, ברמה הפיקוחית.
יפעת שאשא ביטון: מה פיקוחית?
יפעת שאשא ביטון: שנפתח את כל הצעצועים שעכשיו מביאים מכל המקומות בעולם ביבוא האישי?
שי רייכר: יש לנו עכשיו נתונים, אנחנו יודעים מה מגיע לארץ, אנחנו יודעים מה נעצר, אנחנו עושים הערכת סיכונים, ניהול סיכונים, ברגע שכל המידע הזה חשוף בפנינו אנחנו נוכל להגיד, אופניים כן, מוצצים לא, עגלות כן, סקטבורדים לא.
שי רייכר: אלה דברים שמן הראוי שעדיין המדינה תיקח אחריות ותדע להגיד לציבור: שתדעו שמה שאתם קונים הוא בהחלט לא אומר שזה בטוח במאה אחוז, הכול פה הסתברותי.
שי רייכר: יש בישראל מוצרים שעברו תו תקן ועברו מכון התקנים שיכולות להיות בהם בעיות, אבל יש יותר מוצרים שמביאים מסין או מאינדונזיה או מהודו, שעלולה להיות בהם בעיה וזה חשוב.
יפעת שאשא ביטון: רובם נוסעים לאירופה, שם אנחנו יכולים להיות רגועים בגזרה הזו?
שי רייכר: לא בהכרח.
יפעת שאשא ביטון: לא, אני אומרת את זה קצת בציניות, כי אני חושבת, בעיניי בתפיסה אנחנו מפספסים.
אנואר חילף: שמי אנואר חילף, אני אחראי על תחום הרגולציה על היבוא.
אנואר חילף: בגדול אנחנו די חוזרים על עצמנו מבחינת שיש פה תפיסה, גם בתוך הממשלה, והתמודדנו איתה בהרבה דיונים, כולל בחדר הזה, תפיסה שאומרת שצריך לפקח על הכול.
אנואר חילף: יש משרדים, אין מה לעשות, שאחראים רק על הסיכון, בריאות הציבור, בטיחות הציבור, אני מבין את משרד הבריאות, גם בתחום התמרוקים, גם בתחום המזון, הם חושבים שרגולציה מאפסת סיכון, זה לא העולם של היום.
אנואר חילף: בכל המדינות הכלכלה הדיגיטלית זה משהו שכובש את כל העולם, ישראל חייבת להיות שם.
אנואר חילף: אם את מסתכלת על דוח בנק ישראל לשנת 2017 את רואה כמה היבוא האישי תרם להורדת מחירים בתחום שיבוא אישי נמצא שם.
אנואר חילף: ההצגה שכאילו נפתח פה תחום חדש ליבוא אישי היא לא נכונה, המוצרים האלה תמיד היו מותרים ביבוא אישי.
אנואר חילף: מה שקרה, שיש הסדרה מסוימת שבעצם משרד הבריאות אומר: חברים, הכמויות שם מוגזמות מאוד.
אנואר חילף: ההנחה שמישהו יכול לייבא 100 מוצרים בשנה היא לא נכונה בבסיסה, יש לי סיכום של כמויות, המכס יוכל להרחיב, עשינו את זה יחד איתם - - -
יפעת שאשא ביטון: זה מנותק קצת ממה ש - - -
אנואר חילף: כן, שבא ומתייחס למצב הזה.
אנואר חילף: מה רוצים בעצם למנוע בכמויות?
אנואר חילף: רק לחדד, שמישהו רמאי שרוצה לייבא יבוא מסחרי, למכור לאנשים ולהיכנס במסגרת של יבוא אישי.
אנואר חילף: הבן אדם הפרטי, אם באים ומטילים רגולציה על העולם הזה, וזו ממשלה שכבר החליטה שהיא לא עושה את זה במוצרים האלה, היא בעצם באה ומונעת את היבוא האישי.
אנואר חילף: בן אדם לא יכול ללכת למכון התקנים, עם מוצר שעולה 300 שקל ולשלם עוד כמה מאות שקלים, אתה פשוט חוסם את היבוא האישי.
אנואר חילף: עכשיו, העלאת המודעות זה צעד שנעשה עכשיו בשיתוף עם ארגון 'בטרם'.
אנואר חילף: הממונה על התקינה עובד על זה חזק, אנחנו מעלים גם מערכת שמנגישה רגולציה, כל רגולטור יכול להעלות שם מה שהוא רוצה, לדעתי זה הכיוון להתמודד עם זה, כי הדבר הזה יילך ויגדל.
אנואר חילף: היבוא האישי, למי שיודע, צומח ב-25% בשנה וקצב הצמיחה הזה עולה.
אנואר חילף: לעצור את זה אי אפשר, לבוא ולהטיל רגולציה על זה יהיה לא נכון, ואני חושב שכיוון המודעות הוא הדבר הנכון.
אנואר חילף: וכמו שנאמר פה, אני רק בא ומחדד, שמשרד הכלכלה תומך בזה, פועל לכיוון הדברים האלה ומציע צעדים פרקטיים.
יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה להשלים נקודה נוספת לשי.
יפעת שאשא ביטון: אתה דיברת על כך שההסברה מתקיימת בתוך האתרים של המשרדים ובעיניי זה באמת לא יעיל בעליל.
יפעת שאשא ביטון: להגיד, הנה, העליתי את זה עכשיו לאתר, זה לצאת ידי חובה כי אנחנו לא ניכנס פנימה כדי לחפש ממה שאנחנו צריכים להיזהר, אתם צריכים לצאת החוצה לציבור.
יפעת שאשא ביטון: אם המשרדים חושבים שהם יישבו אצלם בבית ויעשו את הכול לעצמם בבית וכשהציבור יגיע אז הוא יראה, אז אתם טועים.