GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שירן רייכנברג: המעברים החוזרים האלה בין מסגרת למסגרת עד שהם מגיעים בסוף למעון נעול.
שירן רייכנברג: הן גם מדברות והן התייחסו לזה בריאיונות שניהלתי איתן כבעיה שמעבירים אותן ממקום למקום, ממקום למקום, ולא מנסים למצוא להם פתרון אמיתי.
שירן רייכנברג: זה גם מתייחס למצוקה שיש במסגרת המענים הקיימים.
שירן רייכנברג: החדרים הנעולים בתוך המעונות הנעולים, זה משהו שאני חושבת שצריך להתייחס אליו מבחינת מה שקורה שם, כמות הזמן שנערות או נערים נמצאים שם.
שירן רייכנברג: מי מפקח על זה, האם הזמן שהם נמצאים שם באמת – מה קורה לנערה שחוותה טראומה.
שירן רייכנברג: אני מבינה שלפעמים זה הכלי היחיד שיכול להיות שכשנערה משתוללת או מתפרעת או עושה איזה משהו אין לך שום דבר אחר ואתה נמצא באיזה שהיא מצוקה אדירה בתור איש צוות שרוצה להרגיע, אבל מה חווה נערה שעברה טראומה או פגיעה מינית כשמישהו מחזיק אותה ומשליך אותה, או מכניס אותה, לא משנה איך תתייחסו לזה, לתוך חדר נעול ולא משנה כמה זמן היא תהיה שם.
שירן רייכנברג: איך מעבדים איתה את החוויה הזאת של הכניסה למעון נעול.
שירן רייכנברג: מה קורה בתוך המסגרות מבחינה טיפולית, מבחינת המענה הטיפולי, האם זה מותאם באופן אישי לכל הצרכים של הילדים האלה.
שירן רייכנברג: יש להם שעה, אני לא מזלזלת ולא מבטלת את העבודה של העובדות הסוציאליות, אבל יש להם שעת טיפול בשבוע.
שירן רייכנברג: אז לפעמים מנסים לתת עוד מענים ועוד צרכים, אין טיפול פסיכולוגי, פסיכיאטרים מגיעים רק פעם בשבוע.
שירן רייכנברג: יש את הנושא של קטינים שמוצאים מהבית על טיפול והשגחה ואם הם בורחים פותחים להם תיקים פליליים.
שירן רייכנברג: זאת לא המטרה של ההוצאה מהבית.
שירן רייכנברג: האם אנחנו, כשאנחנו מוציאים אותם מהבית, הרעיון הוא לתת להם פתרון מיטבי יותר, האם זה מה שקורה?
שירן רייכנברג: יש איזה שהיא בחינה של - - -
יפעת שאשא ביטון: את מרחיבה לאט לאט את המעגלים.
יפעת שאשא ביטון: את מנצלת את השקט שלי וכל שנייה את מותחת את זה עוד ועוד, ואני אומרת, אני אכבד אותך, עשית מחקר, אשת אקדמיה, אני נותנת לך את המקום, אבל בואי, עוד נגיע למה קרה איתם בבית הספר לפני ש-.
שירן רייכנברג: אל"ף, לדעתי צריך ואני מצטרפת לקריאה של - - -
יפעת שאשא ביטון: הכול חשוב, אבל אם אנחנו לא נמקד את עצמנו נלך לאיבוד ואז לא יקרה כלום.
שירן רייכנברג: אבל זאת בדיוק הבעיה.
שירן רייכנברג: סטודנט שלי אמר בשנה שעברה, אנחנו שמים פלסטר כשהאיבר כרות.
איילת כוכבי סמסליק: אני מציעה לך לבוא לחודש עבודה במעון נעול.
איילת כוכבי סמסליק: אחרי שתעבדי במעון נעול - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אני אגיד לך מה הבעיה שלי - - -
איילת כוכבי סמסליק: חודש, לא תצטרכי מחקרים.
שירן רייכנברג: זה לא נכון, אני לא מבטלת לרגע את - - -
איילת כוכבי סמסליק: - - - ואת כל הדברים ה - - -
שירן רייכנברג: אבל אני יודעת, אני הייתי שם.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, שירן, אני מדברת איתך.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל תודה רבה על הנתונים.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר לך מה שלי מפריע, זה לא הנתונים שלך, אלא בגישה.
יפעת שאשא ביטון: כשאת אומרת שמגיעה עובדת סוציאלית פעם אחת, מגיע פסיכיאטר.
יפעת שאשא ביטון: בעיניי כל המסגרת צריכה להיות טיפולית ב-24/7, לא מחכים עכשיו ל - - -
שירן רייכנברג: נכון.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, בגלל זה אני אומרת, זה האופי של המסגרת, אז אני לא צריכה – כל מי שמגיע זה בנוסף וזה לדברים ייחודיים.
שירן רייכנברג: אז אני רוצה להציע הצעה, שיעשו ביקורים במעונות, ידברו עם הילדים וישאלו אותם בדיוק מה המענים שהם צריכים וחסרים להם - -
יפעת שאשא ביטון: את זה כתבתי.
שירן רייכנברג: - - ומה קורה שם.
שירן רייכנברג: ומשם - - -
יפעת שאשא ביטון: נכתב ונלקח מדברייך.
יפעת שאשא ביטון: במשפט אחד ולסכם.
שירן רייכנברג: אני לא מבטלת לרגע את מה שנעשה, את העבודה הטיפולית ואת מה שקורה שם ואת מה שהאנשים האלה עושים - - -
שירן רייכנברג: אבל אני חושבת שכן צריך לתת את הדעת על המכלול של הדברים וזה ממש לא בא ממקום של חוסר כבוד, אלא להיפך, רצון - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אף אחד לא האשים אותך בחוסר כבוד, להיפך.
יפעת שאשא ביטון: העמקת העמקת-יתר במקרה המאוד מסוים שבו אנחנו מתמקדים.
שירן רייכנברג: ואני מתנצלת שאני יוצאת.
גלית ויגוצקי מור: אני רוצה פשוט להתנצל.
גלית ויגוצקי מור: בקטע של נציגי עמותות וכו', אני לא רוצה להיכנס למקום הזה, אלה גם מקומות שנמצאים בדיונים משפטיים.
גלית ויגוצקי מור: אני מאוד מכבדת את כל מי שעושה ומטפל ונוגע בחיים של ילד או ילדה בנקודת זמן זו או אחרת, אבל זה השלב שאם אין אנשים שהם לא נציגי עמותות, אז אני אבקש - - - מיכל, את מדברת היום?
גלית ויגוצקי מור: לא? כי אם זה משרד המשפטים, אז זה כמובן מאוד מאוד חשוב לי, אבל אם זה באמת מקום - - -
מיכל גולד: את יוצאת?
מיכל גולד: אני אגיד מאוד בכללי.
מיכל גולד: המסגרות של חסות הנוער, נראה לי שזה גם נאמר, מבחינתנו הן מסגרות אולי החשובות ביותר מבחינת הקטינים שבקצה הרצף ואין ספק שהצלחתכם זה הצלחת כולנו.
מיכל גולד: זה לגמרי ברור.
מיכל גולד: מתוכננות לנו גם ישיבות פנימיות שלנו שבהן אנחנו בטח נלבן את הדברים ויש דברים חדשים שעלו פה שאני שמחה שהם עלו ונדבר עליהם ונחשוב עליהם יחד.
מיכל גולד: הדיונים האלה הם חשובים, אמרתם את זה בהתחלה.
מיכל גולד: אם כל הגורמים שנמצאים פה ביחד יעשו את המאמץ אני מאמינה שיש את הפתרון, אנחנו צריכים, כמו בתחומים אחרים, לשלב את הזרועות ולעבוד ביחד.
אלין אלול: אנחנו עושים את זה כבר שנה וחצי.
אלין אלול: בכמה ועדות.
גלית ויגוצקי מור: אני מודה לכולם שהזמנתם אותי.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, כבוד השופטת, שהגעת וכיבדת אותנו לאורך כל הדיון וגם המתנת לנו לפני כן, אז תודה רבה רבה, באמת מעריכה.
יפעת שאשא ביטון: אז דני גל, עמותת 'ענב'.
דני גל: כן.
דני גל: אני רוצה להעיר כמה הערות אישיות.
דני גל: אני עבדתי במשרד הרווחה בשנות ה-80-70 כ-15 שנה, כולל התחום הזה של המוסדות.
דני גל: אני חושב שהחטא הקדמון זו ההחלטה באותה שנה של האוצר והמשרד להעביר את המוסדות ממוסדות ממשלתיים למוסדות ממשלתיים כאשר מי שמבצע את העבודה בפועל זה עמותות.
דני גל: אני רוצה לגלות סודות מהחדר.
דני גל: אני התבקשתי, כשפרשתי מהמשרד, כמו עוד הרבה חברים, משנה למנכ"ל מסוים, אני הייתי מנהל אגף באותה תקופה ופרשתי, ונתבקשנו לקחת על עצמנו להתנדב ולהפעיל את העמותות כי המשרד בצורה כזאת הוריד את מצבת כוח האדם.
דני גל: אני חושב שזו הייתה טעות חמורה ואני שמחתי מאוד לשמוע שהמשרד רוצה להחזיר ולהלאים במרכאות, אני חושב שהקו הוא נכון.
דני גל: אני באתי הנה היום, מראש אמרתי שאני לא מתכוון להגיב, אני לא מתכוון להתייחס, כל מה שאני רוצה, חבל שאני אתייחס, אלה דברים שקשורים להבא, חוץ מלהגיד כמה דברים טובים הכיוון צריך להיות עם הפנים קדימה.
דני גל: מה שאני רואה כאן, מהרגע הראשון, לצערי הרב שופכים פה, לא רוצה להשתמש במילים גסות, אבל יש פתרון, 'הכול בגלל עמותת 'ענב'', '20 שנה היה הכול גרוע כי 'ענב' לא הייתה בסדר'.
דני גל: אני לא רוצה להיכנס לפירוט של מה ומי, תקראו את הפרוטוקול של ועדת הרווחה, תקראו את החלטת בית המשפט המחוזי בירושלים, מי לא היה בסדר?
דני גל: זה לא אנחנו.
דני גל: זריקת בוץ זה לא פתרון.
דני גל: נכון שהתפוסה חלקית, הייתה, מי שולח את האנשים, את הנערים?
דני גל: לא אנחנו, אנחנו לא קובעים, אנחנו לא קיבלנו עבור קבוצות שלא היו פעילות, אז בואו נשים את הדברים ואני לא רוצה להיכנס יותר לעניין הזה.
דני גל: הדבר האחרון שאני רוצה להתייחס לפני שאני נותן את רשות הדיבור, אני מבקש לתת רשות דיבור למנכ"ל ולעובדים שיודעים קצת יותר את הפרטים הטכניים, אני חושב שהאסון הגדול, שבמקום הלאמה, מה שנעשה בינתיים, לקחו חברת כוח אדם והמשרד רואה את הגוף שנותן את השירות בדיוק כמו אותו גוף שמביא את המזון בבוקר, וזה לא כך.
דני גל: בעמותת 'ענב' לפחות, וגם בעמותות נוספות, יושבים אנשי מקצוע שמקבלים הדרכה, קיבלו הדרכה בעבר ואם היו בעיות אז צריך להסתכל על המשרד.
דני גל: אני לא יודע, זו לא אותה קדנציה, זה קדנציה נוספת, מאז שאלין הגיעה כל מה שהיה לפני כן לא טוב, לא בסדר, מהיום הכול עובד יפה.
דני גל: המספרים השתנו, הנתונים משתנים, אני לא רוצה לומר איך, אני הייתי רוצה להגיש נתונים על כל המספרים שנאמרו, שייכנסו לפרוטוקול של הוועדה, כמה היו לפני וכמה יש היום.
דני גל: אני מציע לבדוק את המספרים.
דני גל: הייתי רוצה שאם שי, שהוא המנכ"ל - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מיד אתן לך להמשיך, אבל לא תוכל להאריך, תנסה לצמצם את הדברים.
שי שער: לא, אנחנו לא מאריכים.
יפעת שאשא ביטון: לא, אין בעיה, אני רק רוצה להתייחס לדברים שלך.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, אף אחד לא מדבר על כך ש – לא התחילו לדבר על הבעיות שהיו לפני כמה שנים רק בשנתיים האחרונות.
יפעת שאשא ביטון: אני נמצאת כאן כבר ארבע שנים, גם מהנהנים כאן סביב השולחן, מדברים על הבעיות של חסות הנוער כבר הרבה מאוד שנים.
דני גל: נכון, מי אשם?
יפעת שאשא ביטון: המשרד אשם בזה שהוא לא פיקח עליכם כמו שצריך ועצר את המפולת הזאת.
דני גל: הוא כן פיקח.
יפעת שאשא ביטון: הוא פיקח עקום.
דני גל: נכון.
יפעת שאשא ביטון: עקום מאוד אפילו.
יפעת שאשא ביטון: ואני ראיתי את המסמכים, לי לא צריך לספר סיפורים, אני קראתי את המספרים.
יפעת שאשא ביטון: יש לי מסמכים רשמיים, שחלקם גם אתם העברתם.
יפעת שאשא ביטון: המשרד פיקח עקום ולא עצר את הדבר הזה שהתגלגל והתגלגל והידרדר והידרדר, עד כי שאנחנו נמצאים היום במציאות הנוכחית וצריכים לשקם אותה, אין מה לעשות.
יפעת שאשא ביטון: וכשמשקמים תהליך של 20 שנה זה כואב, זה משנה סדרי עולם, אבל צריך לעשות את זה והתפקיד שלנו כאן היום הוא לוודא שעושים את זה נכון ולא עושים את זה בצורה עוד פעם שהיא לא נכונה שבעוד חמש שנים יישבו כאן ויגידו: רגע, לא עשינו שום דבר.
דני גל: אני בעד, אמרתי.
יפעת שאשא ביטון: זה היה חשוב לי לומר כי אף אחד לא בא ואמר עמותת 'ענב' או עמותה אחרת.
דני גל: חוץ מאלין.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם, היו כשלים בניהול שלכם - - -
דני גל: אבל זה לא נכון.
יפעת שאשא ביטון: רגע, של העמותות כעמותות.
יפעת שאשא ביטון: מי שאחראי לזה זה מי שפיקח באותו זמן מטעם הרווחה, נקודה.
יפעת שאשא ביטון: זה שנים על גבי שנים, זה לא התחיל בשנה האחרונה ולא בשנתיים האחרונות וגם לא בארבע השנים האחרונות, וזה גם לא התחיל כשאני באתי.
יפעת שאשא ביטון: זה היה לאורך כל הדרך בשנים האחרונות.
דני גל: מה היה המחדל?
יפעת שאשא ביטון: עכשיו אנחנו ניתן למנכ"ל שלך לדבר, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: רק תאמר את השם שלך לפרוטוקול.
שי שער: שי שער, מנכ"ל עמותת 'ענב'.
שי שער: אני הקשבתי בקשב רב, באמת, לכל הדברים שאמרה הגב' אלין אלול ותיארה לנו מצב מאוד מאוד טוב.
שי שער: שאלה אחת יש לי, אם המצב כל כך טוב איך זה שכל כך רע?
שי שער: איך זה שכל כך רע?
יפעת שאשא ביטון: קודם כל אתה מדבר אליי.
שי שער: אני מקשיב - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, סליחה, בוא נעשה סדר בדיון, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר אליי, אני אשמע אותך בשמחה רבה ואתה מנהל את השיח איתי ואתה מנהל אותו עניינית.
שי שער: אני מנהל אותו עניינית, עניינית לגמרי.
שי שער: הקשבנו לכל מיני נתונים וגברתי, אני רוצה להגיד לך שכנראה שגם – ואני מאוד מאוד מקווה שאנחנו בכלל לא נגיע לדיון כזה שהכותרת שלו קריסת רשות חסות הנוער בעוד כמה שנים - -
שי שער: - - אבל אני יכול להבטיח שכנראה, אם יהיה, ואני מקווה מאוד שלא נגיע לזה, אז עדיין הכותרת תהיה שעמותת 'ענב', מבחינת משרד הרווחה, היא האשמה בכשלים, אפילו שהיא לא נמצאת.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מה שהיה כאן.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מתעסקת עם ספקולציות.
יפעת שאשא ביטון: תקשיב, אנחנו כבר סיימנו את הדיון, אז אם אתה רוצה לעסוק בספקולציות, אין לי בעיה, נדבר אחר כך בחוץ - - -
שי שער: זה לא בספקולציות, זה בנתונים.
יפעת שאשא ביטון: בוא תדבר לעניין, בבקשה.
שי שער: זה בנתונים ובעובדות.
יפעת שאשא ביטון: בנתונים, אתם לא הייתם בתפוסה שהיא פחות ממה שהייתם צריכים?
יפעת שאשא ביטון: הנתונים משקרים?
יפעת שאשא ביטון: אלה נתונים שלכם.
שי שער: כל נער או נערה שנכנסים, ההחלטה לגבי כניסה של נער או נערה לרשות חסות הנוער היא החלטה אך ורק של משרד הרווחה, כולל המעברים שלו בתוך המסגרות של רשות חסות הנוער.
יפעת שאשא ביטון: ולא קרה שהפנו אליכם ואמרתם שאתם לא יכולים?
שי שער: ממש לא.
דני גל: לא, מעולם לא.
יפעת שאשא ביטון: גם לא בגלל שיש בעיות של כוח אדם?
דני גל: לא, לא.
שי שער: עד לרגע שבו אותו נער או נערה יוצאים מרשות חסות הנוער ההחלטה היא החלטה של משרד הרווחה, בלבד.
שי שער: לאורך כל השנים - - -
יפעת שאשא ביטון: צריך לבדוק מי היו הפושעים שם.
שי שער: לאורך כל השנים, וזה מגובה בעובדות, ואני רוצה להזכיר, אנחנו ישבנו בדיון בוועדת הרווחה לפני שנה, ב-29 בינואר, ובתוך אותו דיון התכנסנו כולנו בבית המשפט המחוזי בירושלים על עתירה שהוגשה על ידי העמותה על הפסילה שלה למכרז שהתקיים באותו חודש.
שי שער: ההחלטה בסופו של בית המשפט - - -
יפעת שאשא ביטון: קראתי את ה - - -
שי שער: אבל אני רוצה כן להגיד בכל זאת משפט אחד מתוך ההחלטה הזאת: 'בהחלטה שלא להתקשר עם העותרת במכרז ולמעשה לפסול את כל הצעותיה נפלו פגמים של מסד עובדתי חסר לקבלת החלטה שכזו, של חוסר סבירות בקבלת ההחלטות על בסיס המסד הראייתי הפגום'.
שי שער: אני חושב שזה מגלם בתוכו את הכול.
יפעת שאשא ביטון: אמרה אלין בראשית דבריה: כשלנו, לא היה נתון אחד מעוגן, היו מחברות והיו כל מיני.
יפעת שאשא ביטון: אמרו את זה, הדברים נאמרו בצורה ברורה.
שי שער: לא.
שי שער: העמותה, גברתי, העמידה לאורך כל השנים את כוח האדם המלא בתוך המעונות הממשלתיים.
נפתלי יעבץ: מבקר המדינה בעצמו אומר שלא הועמד כוח האדם.
שי שער: אני לא הפרעתי.
שי שער: אני באמת לא הפרעתי, הקשבתי.
יפעת שאשא ביטון: הדברים כתובים ואני קראתי את החומרים.
שי שער: אני הקשבתי.
שי שער: בסופו של דבר הוגשו מסמכים לבית המשפט המחוזי ובסופו של דבר נקבע, ודרך אגב, זו גם הייתה האמירה של המשרד עצמו, שאכן כוח האדם שעמד בתוך המעונות הממשלתיים ניתן אפילו ביותר ממה שהיה צריך להינתן.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, קראנו את דוח המבקר.
שי שער: אני ראיתי את הנתונים.
שי שער: קודם כל אני רוצה לשאול, שמעתי שזכו ארבעה מפעילים במכרז האחרון, אני לא זוכר איזה ארבעה מפעילים זכו, אני יודע על גוף אחד שזכה במכרז האחרון, פרט אלינו, שאחר כך, אחרי החלטה של בית המשפט, אנחנו זכינו במעון נוסף.
שי שער: הזכירה הגב' אלין את מעון 'גילעם'.
שי שער: מעון 'גילעם' עד שנת 2016 היה מעון ממשלתי, מי שהפעיל את המעון הזה באופן מלא זאת הייתה המדינה, ב-2016 פנו אלינו וביקשו מאיתנו, בגלל שלא יכלו לקלוט עובדים, מכיוון שהיה חוסר במדריכים חינוכיים במעון 'גילעם', ביקשו מאיתנו להיכנס לשם.
שי שער: תוך שנה, ממספר מועט של נערים עמדו שם שתי קבוצות מלאות בתוך מעון 'גילעם'.
שי שער: היא הזכירה את המנהל של מעון 'גילעם', אני יכול שהוא יכול גם להעיד על העניין הזה.
שי שער: ב'מסילה', כשהנתונים היו על זה שיש תפוסה נמוכה ב'מסילה', אומרת הגב' אלין שיש היום 33 נערות מתוך 36 נערות.
שי שער: אבל עד לפני שנה, כשבאו בטענה לעמותת 'ענב', אמרו שצריכים להיות במעון 48 נערות.
שי שער: אז איך המספרים השתנו?
אלין אלול: אנחנו משפצים.
שי שער: איך פתאום זה נעשה 36?
יפעת שאשא ביטון: משפצים שם?
שי שער: אני קורא את המסמך שחבל שלא קיבלנו אותו לפני כן וקיבלנו אותו כשנכנסנו לדיון, פתאום אני מגלה מהמסמך הזה שיש הרבה סיבות נוספות על למה המעונות לא מלאים.
שי שער: פתאום מדובר על זה שצריכים הכשרות למדריכים חינוכיים, זה כבר לא העניין של כוח אדם, פתאום יש בינוי בחלק מהמעונות, מה שהיה במהלך התקופה שלנו בתוך המעונות שלנו ולכן המדינה לא - - -
יפעת שאשא ביטון: הסיפור של כוח האדם עלה בעקבות הבדיקות שנעשו כששאלו את העמותות: סליחה, למה אין פה מספיק ילדים?
יפעת שאשא ביטון: אמרו: כי אין מדריכים.
שי שער: זה נבדק עובדתית וזה לא נכון.
שי שער: יש לנו פה את כל הנתונים.
לימור שלח: סליחה, יושב פה מנהל - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו לא במשפט עכשיו ולא מצטרפים כולנו לחגיגה.
שי שער: היו סיבות פתאום נוספות, פתאום צריך להעביר נערים, צריכים לשמור מקומות.
שי שער: מי שקורא את המסמך הזה מגלה שלמשרד הרווחה היום יש סיבות נוספות למה המעונות לא מלאים.
שי שער: אני מוכן שתיעשה בדיקה כמה הייתה תפוסה בכלל המעונות הממשלתיים, לפני שנה כמה התפוסה הזאת - - -
יפעת שאשא ביטון: נעשתה בדיקה, ראינו, היה לנו מסמך.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו מסמך קודם, אתם מוזמנים לראות אותו ולהשוות בין המסמך הקודם למסמך הנוכחי.
שי שער: יש נתון אחד שלא נאמר פה, דובר פה על שני מעונות שהתפוסה בהם היא מלאה, מעון 'בית הנער' ומכון 'אחווה'.
שי שער: מה שלא הוזכר זה שאלה שני המעונות היחידים שנמצאים היום בהפעלה של עמותת 'ענב', שני המעונות האלה מלאים.
שי שער: עמותת 'ענב' לא השתנתה, לא השתנה שום דבר.
נפתלי יעבץ: יושבים כאן מנהלי המעונות שיגידו שהם מלאים וזה לא - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, זה בסדר, אני לא נכנסת.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי לכם, אני לא מנהלת משפט, יש לי את הנתונים, אפשר להתווכח עם הכול, עם המספרים שאתם מגישים ושבית המשפט רואה ושמבקר המדינה נותן, להתווכח עם כולם, אבל אנחנו לא שם.
יפעת שאשא ביטון: חסות הנוער, הייתה בעיה איתו, לא אני המצאתי אותה ולא אני הבאתי אותה, דיברו בה עוד הרבה לפני שישבתי כאן.
יפעת שאשא ביטון: הגיע הזמן לעשות שינוי.
יפעת שאשא ביטון: נעשה תהליך שאני שמחה בשבילכם, בשביל מי שהציג כאן, שאתם עדיין חלק ממנו, אתם אומרים גם שאתם בתפוסה מלאה, מכאן נשאר רק לאן לצמוח, גם לכם וגם למשרד.
יפעת שאשא ביטון: אז אם יש לכם משהו קונקרטי לגבי מה צריך, כי אני אספתי פה הרבה דברים בדיון שהם עדיין לא קורים וצריך שהם יקרו וזה מה שאני צריכה.
יפעת שאשא ביטון: אם יש לכם דבר כזה נוסף לתת לי, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: אם לא, אז אנחנו נתקדם.
לימור שלח: אני רק אגיד שבמשך תשע השנים האחרונות אני ניהלתי את תחום המעונות בעמותת 'ענב', אז כנראה שאני אחראית לכשל, אבל מה שלי חשוב להגיד זה שההגעה שלנו לכאן היום הייתה לא כדי להתנצח ולא כדי לריב, אלא משום שחסות הנוער בדמנו ובעורקינו כי כולנו צמחנו משם.
לימור שלח: החשש שלי הוא שהזירה כרגע הפכה משיתוף פעולה מקצועי לזירה - - -
יפעת שאשא ביטון: יש לכם 100% תפוסה, ואתם לפני רגע אמרתם שמי שמפנה זה חסות הנוער, אז אם הם מפנים אליכם נערים אז יש שיתוף פעולה.
לימור שלח: אני רק אסביר.
לימור שלח: קודם כל אני מדברת גם על שיתוף פעולה מקצועי.
לימור שלח: יושבים פה מנהלים, מתוך תשעה מנהלי מעונות שישה מהם בוגרי עמותת 'ענב'.
לימור שלח: עמותת 'ענב' הפיקה לא מעט אנשים מקצועיים וחלקם נבחרו רק עכשיו.
לימור שלח: ויש את ההוסטלים, חשוב לי להגיד שנעשתה איזה שהיא טעות בהתחלה, ההוסטלים לא מתוקצבים פר קבוצה, אלא פר נער.
לימור שלח: העמותה מפעילה היום עשרה הוסטלים ואם יש חמישה נערים אנחנו מקבלים על חמישה נערים ומחזיקים שם כוח אדם ל-16 נערים.
לימור שלח: אנחנו מתחננים שימלאו את המסגרות שלנו.
אלין אלול: לא, התקצוב במסגרות הפתוחות הוא לא - - -
נפתלי יעבץ: זה לא מוגדר כמסגרת חירום.
לימור שלח: אני רק אומרת שיש לנו עשרה הוסטלים שהתפוסה שלהם, במקום לעמוד על 16 הממוצע הוא פחות מעשרה.
לימור שלח: אנחנו מבקשים שיפנו אלינו נערים ונערות כי יש לנו מה להציע.
לימור שלח: מה שלי חשוב להגיד זה שהבעיה היא לא במלחמות, אני חושבת שצריכים לבחון מה לא עובד, באמת.
יפעת שאשא ביטון: ואני מסכימה עם המשפט האחרון, ולא תוכלו גם לומר שעמותת 'ענב' לא קיבלה פה את המקום, אפילו שלושה נציגים, בדרך כלל אחד מייצג, ומתקנים כאן שיש לכם 12 מעונות ולא עשרה.
לימור שלח: לא, יש לנו עשרה הוסטלים, פנימייה ושני מעונות.
נפתלי יעבץ: אני רק אציין, אלה שממתינים, כמו שכולנו יודעים, צריכים מעון נעול.
נפתלי יעבץ: אם העמותה יכולה להחזיק בהוסטל פתוח ילדים בקצה הרצף שצריכים מעון נעול אנחנו יותר מנשמח להפנות אליהם את כולם.
יפעת שאשא ביטון: לפי מה שאתה אומר אז יש 400 ממתינים.
נפתלי יעבץ: לא.
יפעת שאשא ביטון: כי במספרים יש כמעט 400 ממתינים, חלקם ממתינים למסגרות פתוחות.
נפתלי יעבץ: 225.
יפעת שאשא ביטון: אתם בתהליכים, אז אנחנו כבר מגיעים ל-400 ממתינים.
אלין אלול: לא, לא 400.
יפעת שאשא ביטון: אלברט סופר, אבל ממש משפט.
אלברט סופר: אני חיכיתי עד עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה, אבל אתה גם מייצג את העובדים שהם חשובים מאוד והם אלה שעושים עבודת קודש, אבל אנחנו באנו לבחון רגע את ה - - -
אלברט סופר: אני אשתדל להכניס במשפט אחד עשרה משפטים.
יפעת שאשא ביטון: למרות שאם אני אאסוף את כל מה שדיברת בדיון - - -
אלברט סופר: לא, אל תגזימי.
יפעת שאשא ביטון: אני צוחקת.
אלברט סופר: אני פה בכובע שלי כמי שמלווה את איגוד חסות הנוער בכוח לעובדים.
אלברט סופר: אבל צריך להגיד שאני הייתי מדריך בחסות הנוער יותר מ-13 שנים, עד לפני כמה חודשים, כשהמאבק האחרון שלנו במכרז שהוציא משרד הרווחה, עם הכנסתה של חברת דנאל משאבי אנוש, השאיר אותי מחוץ לחסות הנוער, כמו רבים מחבריי הוותיקים במעון 'נווה חורש'.
אלברט סופר: אני אומר שבתוך מסגרת הדיון קצת מוזר לי שלא הזמינו, לא אותי כנציג העובדים, אלא את העובדים עצמם.
אלברט סופר: מי שבסופו של דבר עושה את העבודה ונמצא שם, זה לא המבנים, זה לא הדשא היפה והעצים וכו', אלא אנשים בשר ודם, שכיום אני יודע, מהקשר שיש לי במעונות עצמם עם העובדים שנמצאים איתי בקשר, שהמצב הוא לא כזה מזהיר מאז שדנאל נכנסו, שהתחלופה ממשיכה להיות גבוהה מאוד.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שהיא הייתה גם גבוהה לפני כן.
אלברט סופר: היא הייתה גבוהה מלפני כן, כי אי אפשר לנתק את הטיפול בבני הנוער האלה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, בסדר, אני רק רוצה להבין את המהות של השיח.
אלברט סופר: המהות של השיח בעיניי היא כזו, אני חושב שחבר הכנסת דב חנין ייצג אותה מאוד מאוד יפה, ואני מצטרף לדבריו, צריך פה ראייה כוללת ששמה במרכז את האנשים שהם הכי שקופים פה, ואלה העובדים שעושים את העבודה הזו בסופו של דבר.
אלברט סופר: אני נשארתי 13 שנה בחסות הנוער, כי מה שהחזיק אותי באמת בסופו של דבר, למרות תנאי השכר הגרועים – התחלנו בשכר מינימום, השגנו הסכמים קיבוציים שבסופו של דבר המשרד שמימן את ההסכמים האלה ביטל אותם עם הכניסה של חברת דנאל.
אלברט סופר: היום העבירו את הטיפול בבני הנוער לחברת כוח אדם וכמו שהם מצהירים על זה, מה שחשוב זה שימלאו את המעונות האלה בכוח אדם.
אלברט סופר: איזה כוח אדם?
אלברט סופר: איזה מיומנויות?
אלברט סופר: האם האנשים האלה באמת מיטיבים עם בני הנוער האלה?
אלברט סופר: אני יכול להגיד לך שמהחודשים האחרונים שלי ב'נווה חורש' אני ראיתי תהליך של הידרדרות שהכאיב לי באופן בל יתואר, לי ולחברים הוותיקים שלי ב'נווה חורש', מכיוון ש'נווה חורש' היה מעון דגל והיה מעון שבו הצוות היה אורגני לאורך שנים ונתן מענה מיטבי ומקצועי לנערים שהיו שם ובאו והרסו את זה.
אלברט סופר: אני יודע שהיום, גם במעון 'מסילה', עם כל הכבוד לעובדה שיש שם היום צוותים כביכול מלאים, יש אירועים חמורים ביותר, יש אנשי צוות שנפגעים ללא סוף.
אלברט סופר: לא מזמן שלחו חבר'ה למיון שם, אני חושב שאת יודעת מזה.
יפעת שאשא ביטון: ב-13 שנים שהיית שם לא היו אירועים חריגים?
אלברט סופר: היו, היו - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, צריך לטפל בהם.
יפעת שאשא ביטון: אז אני לא מבינה לאן השיח הולך.
אלברט סופר: השיח הולך לזה שלא יכול להיות שנוער בסיכון יהיה בידיה של חברת משאבי אנוש שכל מטרתה היא לעשות רווח כלכלי על גב הנערים האלה.
יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, אני אתייחס לזה בסיכום.
אלברט סופר: ועוד מילה על 'בית זיו'.
אלברט סופר: יש לי נתונים על 'בית זיו' שהם אחרים קצת.
אלברט סופר: מתוך 43 נערים שנקלטו ב'בית זיו' ב-2017 בסופו של דבר לפחות חצי מהם עשו תהליך חיובי ולא מצאו את עצמם לא בכלא ולא בהמשך תיקים.
יפעת שאשא ביטון: אמרה את זה השופטת.
אלברט סופר: אז אם טוענים שיש מחסור במסגרות, אדרבא, אז למה סוגרים מסגרות?
יפעת שאשא ביטון: כי היא ממילא לא נתנה מענה לכל מי שהיא צריכה.
אלברט סופר: בסדר, אז אם דעתך כדעתם - - -
יפעת שאשא ביטון: אני שואלת אותך שאלה, שאלה אמיתית, מקובל עליך שמסגרת שאמורה לתת מענה ל-16 ילדים ומקבלת גם תקצוב בהתאם מלכתחילה יכולה לקלוט אך ורק שמונה ילדים, זה נראה לך הגיוני?
אלברט סופר: לפי ה - - -
יפעת שאשא ביטון: זה המצב.
אלברט סופר: זה לא המצב.
יפעת שאשא ביטון: הם יכולים לקלוט 16 ילדים?
אלברט סופר: היו שם, נכון ללפני כמה חודשים - -
יפעת שאשא ביטון: שאלתי אותך אם זה נראה לך הגיוני.
אלברט סופר: - - היו שם 12 ילדים.
אלברט סופר: כשהם קיבלו את ההודעה על סגירת 'בית זיו' נכנס הילד ה-12 לתוך 'בית זיו'.
אלברט סופר: אז לבדוק בבקשה נתונים, כי כל אחד יכול לשלוף נתונים.
אלברט סופר: יש אנשים שעובדים במקומות האלה - - -
יפעת שאשא ביטון: כנראה ש - - -
אלברט סופר: בסדר, כנראה, כנראה.
אלין אלול: גברתי, אני רוצה, ברשותך, הגיעו לכאן מנהלי - - -
אלברט סופר: אנשים מיומנים וותיקים בחסות הנוער, השאירו אותם מחוץ לחסות הנוער.
אלין אלול: לא, פשוט יושב כאן מנהל מעון 'נווה חורש', שמתייחס לדברים שלו.
אלין אלול: הוא הגיע במיוחד - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה יודע לומר את זה במשפט?
רמי אמסלם: אני יודע להגיד הרבה דברים במשפט.
אלין אלול: רמי אמסלם הוא מנהל מעון - - -
יפעת שאשא ביטון: הוא ילד גדול, תראי כמה גדול הוא.
אלין אלול: לגמרי.
רמי אמסלם: רמי אמסלם, מנהל מעון 'נווה חורש' בחמש השנים האחרונות, לפני זה הייתי 19 שנה ב'גילעם', בסוף גם שנה ניהלתי את 'גילעם'.
רמי אמסלם: אני חייב להגיד שהשנה האחרונה הייתה מאוד מורכבת, מאוד מאתגרת, שביתות.
רמי אמסלם: אפרופו הצוות של 'ענב', עם ההחלפה של המפעיל.
רמי אמסלם: כל הצוות קיבל שיחה, דיברתי עם כל אחד ואחד - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, רק כדי להבין, התחלף מפעיל ואתה נשארת.
רמי אמסלם: כן, כן.
רמי אמסלם: כל אחד ואחד מאנשי הצוות קיבל הסכם, קיבל שיחה, דיברתי איתו להמשיך איתנו, עם המפעיל החדש.
רמי אמסלם: זה לא עניין של כסף, בוא נתחיל בזה.
רמי אמסלם: כולם סיימו ממקום רגשי, עברו שנה מאוד מורכבת והעדיפו לסיים.
רמי אמסלם: אין פה עניין של כסף - - -
אלברט סופר: בוודאי שיש פה עניין - - -
רמי אמסלם: דרך אגב, אני שמח על מה שהוא אומר, כי אני נמצא עכשיו במעון ואלברט לא נמצא במעון.
רמי אמסלם: אני רואה את המשכורות של המדריכים, שהם איכותיים מאוד.
רמי אמסלם: הם עדיין לא מקצועיים, הם יהיו מקצועיים, אני כבר יכול להגיד שפנו אליי כמה מדריכים מהסבב האחרון שרוצים לחזור.
רמי אמסלם: זאת אומרת הדברים הם – אני דרך אגב מציע גם לבוא ולראות את הדברים, לראות אותם בעיניים, לדבר, אני הכי אשמח.
יפעת שאשא ביטון: זה גם שופך עוד קצת אור על העניין שהתחלפו מפעילים, אבל מבחינת היציבות והצוותים, אנחנו רואים שעדיין יש יציבות של צוות וזה מאוד מאוד חשוב.
אלין אלול: כל המעונות, החלפה של הצוותים.
יפעת שאשא ביטון: אני, ברשותכם, רוצה לסכם את הדיון ולומר כך, אחרי הרבה מאוד שנים מתחילים להתקיים תהליכים במשרד העבודה והרווחה בכל הנוגע לחסות הנוער.
יפעת שאשא ביטון: מאוחר מדי, מעט מדי, אבל צריך להתחיל איפה שהוא.
יפעת שאשא ביטון: זה ברור שבתהליכים כל כך קשים של שינויים, אחרי הרבה מאוד שנים, אז גם יהיו מקומות שזה כואב ויהיו אנשים שעלולים להיפגע.
יפעת שאשא ביטון: מכל מה שאספתי בדיון אנחנו עדיין במצוקות מאוד מאוד גדולות, אנחנו במצוקות של הרבה מאוד נערים שמיועדים למסגרת תחת צו ולא יכולים להיקלט כי אין מקום.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו במצוקה שגם בקליטה אנחנו לא יכולים לקיים כרגע תהליך של השמה מיטבית כי אנחנו קולטים על פי ברירת מחדל, כי אנחנו צריכים להכניס את הילד לאנשהו ואנחנו מכניסים אותו לפי מקום פנוי וכל הנקודות האלה שאני עכשיו אציין הן נקודות שצריכות להילקח בחשבון בתוך התכנית הכוללת שמשרד הרווחה רוצה לקיים.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת מהמשרד חשיבה מחודשת על כל הנושא של ההפרטה.
יפעת שאשא ביטון: אם המשרד מקיים את ההדרכה והמשרד מתקצב והמשרד מלווה בפעילויות והמשרד בעצם עוטף את המערכת, שום סיבה שהוא גם לא ינהל אותה.
יפעת שאשא ביטון: שום סיבה שבעולם, לא צריך מתווכים ולא צריך גורמי חוץ ולכן אני מבקשת שתהיה חשיבה והחלטה מחודשת בנושא הזה, לפחות לגבי המעונות הנעולים, ששם אנחנו בבעיה אקוטית.
יפעת שאשא ביטון: יצירה של מסגרות חדשות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפנה גם לאוצר וגם למשרד העבודה והרווחה, מחובתכם כמשרד לדאוג שיהיו לכם מסגרות נוספות.
יפעת שאשא ביטון: זה לא לחכות שאיזה משרד אחר יואיל בטובו לקיים או לא לקיים את מה שהוא צריך, אלא באמת ללחוץ כדי שבתוך המסגרת שלכם יינתנו המענים שנדרשים.
יפעת שאשא ביטון: חלופת מעצר בצפון.