GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יריב מן: קודם כל תודה על הדיון ועל העיסוק של הוועדה בנושא החשוב הזה.
יריב מן: אני בעצם אדבר מהצד של משרד הכלכלה וכפי שהוא אחראי על הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב ויחידת סמך שלו וגם בצד של הפיתוח הכלכלי-חברתי כמו שאמר חבר הכנסת אלחרומי, באמת מבחינה תקציבית, ואמר את זה גם מנהל המחוז, יש תקציבים.
יריב מן: בעבר, לפני ארבע שנים כשעסקנו בסוגיה הזאת לא היה תקציב לבינוי כיתות ביישובי הבדואים בנגב או תוקצבו בחסר.
יריב מן: היום יש לנו מצב הפוך.
יריב מן: יש מצב שבו יש תקציב שאנחנו שומרים אותו בעצם ליישובי הבדואים בנגב וכפועל יוצא מזה גם לפזורה, כפרים לא מוכרים.
יריב מן: הבעיה היא באמת לא בעיה תקציבית.
יריב מן: לא שחסר כסף.
יריב מן: יש כסף.
יוסף ג'בארין: אגב, אתה שומע שראש המועצה אומר שאולי חסר לו 20% או 15% שהוא צריך לממן.
יוסף ג'בארין: על כל בית ספר זה 400,000 שקל.
יוסף ג'בארין: אין לי את הכסף הזה, אני לא יכול לבנות.
יוסף ג'בארין: אז זה שיש תקציב זה עדיין לא פותר לנו את הבעיה.
יוסף ג'בארין: אני מניח שהוא צודק שאין לו את התקציבים, אז מה עושים?
יריב מן: אדוני ראש הוועדה, למשרד החינוך יש נהלים כמה תקציב הוא מקצה לבית ספר.
יריב מן: הרבה רשויות רגילות בארץ, יש להן תקציבי ארנונה, יש להן אזורי תעשייה, יש להן מתחמי תיירות, יש להן מקורות שיוצרים להן הון וארנונה.
יריב מן: למועצה האזורית אל קסום, לא רק שהיא מדורגת בדירוג סוציו אקונומי 1, אין לה אזורי תעשייה.
יריב מן: אין לה דרך לקחת ארנונה.
יריב מן: נגיד אם משרד הבינוי בונה גן, הוא לא מתקצב בגן מתקני משחקים, אז ראש מועצה רגיל יכול להביא מהארנונה את התקציב למשחקים.
יריב מן: פה הוא מתכוון בעצם אם אני מבין אותו נכון, שהתקציב הזה זה התקציב שחסר על פי הפרמטרים האלו, אבל מבחינת משרד החינוך התקציב שאמור להיות מוקצה לבינוי, אני שמח להגיד שיש לנו תקציב, רק יכול להיות שצריך לחשוב מול שתי המועצות האלה שבאמת הן מטפלות ביישובים הלא מוכרים.
יריב מן: לא רק זה שהן מטפלות ביישובים שלהן, הן גם צריכות לשאת על עצמן יישובים אחרים.
יריב מן: יש פה משקל מאוד מאוד גדול ואני חושב שגם במשרד החינוך נעשית חשיבה על הנושא הזה.
יריב מן: צריך לזכור שבעבר הייתה רשות ממשלתית שטיפלה בנושא של היישובים שעדיין בעצם לא מוכרים והם נמצאים במה שאנחנו קוראים בממשלה, בפזורה.
יריב מן: זה משהו שצריך עליו את הדעת.
יריב מן: אני דיברתי גם עם האנשים של רשות ההסדרה לקראת הדיון הזה.
יריב מן: אני יודע שמתקיימים עכשיו דיונים סביב מרכזי שירותים נוספים.
יריב מן: מתבצע גם דיאלוג עם המועצה האזורית אל קסום.
יריב מן: יש תקציב למימון של דרכים שיהיה ניתן להסיע בהם את הילדים שצריכים להגיע למרכזי השירותים.
יוסף ג'בארין: התקציב אצלכם במשרד הכלכלה?
יריב מן: כן.
יריב מן: ניתן כבר תקציב של 13 מיליון שקל שבעצם בוצע לפני שנתיים.
יריב מן: לטובת הנושא הזה גם תוקצב לפני שנה גם לאל קסום וגם לנווה מדבר.
יריב מן: שוב, תמיד יש צרכים נוספים ונמשיך לעבוד עליהם אבל ברור שהמענה של דרכים הוא רק חלק מהמענה, כי כמו שנאמר פה קודם, מבחינה חינוכית, ואני מבין את משרד החינוך, עדיף שהגן יהיה קרוב לבתי התלמידים.
יוסף ג'בארין: ודאי, השאלה איך אתם יכולים לסייע בעניין הזה, להקים אותם מרכזי שירות ביישובים הלא מוכרים.
יוסף ג'בארין: איפה אתם יכולים כאן לדחוף לפתרון?
יוסף ג'בארין: אני לא סתם שואל אותך.
יוסף ג'בארין: שר הכלכלה הוא ממש השכן שלי בכנסת.
יוסף ג'בארין: חדרו מול חדרי, אז מה שתגיד לי אני ישר פונה אלי ומבקש זאת.
יריב מן: אם אתה שואל, אני חושב ששר הכלכלה מביא איתו איזושהי חשיבה אחרת על הדברים.
יריב מן: הוא ביקש מאיתנו גם לקיים איזשהו דיאלוג על הנושא הזה.
יריב מן: אני חושב שיש לו ראיה שהוא מביא אותה לנושא והתפקיד שלנו כפקידות הוא לבצע את מה שהוא מבקש מאיתנו.
יריב מן: חשוב לי להגיד שבנוגע למה שהיה פה קודם, מרכזי שירותים, גם ציין את זה יובל מהוועדה המחוזית, אמור להתקיים דיון בין מנהל המחוז למנכ"ל הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב בנושא של מרכזי שירותים והצבת מקומות נוספים לשירותים.
יריב מן: בהמשך לזה נוכל לעדכן, אבל אנחנו בתפיסה שלנו רואים את משרד החינוך כמשרד שאמור להגדיר את הצרכים, והתפקיד שלנו לסייע לו במשימה החינוכית.
יריב מן: זאת התפיסה שלנו.
יוסף ג'בארין: תודה, אבל זה נראה שחסר באמת גוף או אדם פשוט שרואה את כל התמונה, מתכלל את כל המאמצים כאן גם של משרד החינוך, משרד הכלכלה, מנהל התכנון, משרד הרווחה, כי בלי העבודה המשותפת הזאת קשה לראות איך הדברים מתקדמים כי אחרת כל אחד יראה את העיכוב במקום אחר.
יריב מן: אדוני ראש המועצה, אני שבע שנים גאה ושמח שאני עוסק בנושאים האלה.
יריב מן: מהשיח שאני מרגיש מהחברה הבדואית בנגב ומהמנהיגות, אל תביאו לנו רשויות נוספות, אנחנו רוצים להתנהל מול רשויות המדינה כמו כל רשות מקומית אחרת והתפקיד שלנו הוא לספק את השירותים.
יריב מן: אני לא כופר בהצעה שלך אבל אני רק חושב שמתקיים דיאלוג עם משרדי הממשלה.
יריב מן: אני חושב שלא היה נכון להקים עוד מערכת.
יריב מן: יכול להיות שזה רק יפגע, כי ברגע שמשרדי הממשלה מרגישים שיש גוף אחר שיש לו אחריות, מישהו אחר יכול אולי להסיר מעצמו את האחריות ואני לא חושב שזה נכון.
יריב מן: אחריות משרד החינוך היא ברורה ואחריות הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים היא ברורה.
יריב מן: היא צריכה לספק מגורים ולנהל משא ומתן עם תובעי הבעלות ולפתח שכונות ולהביא תשתיות.
יריב מן: חשוב שהיישובים יתנהלו מול משרדי הממשלה בצד המקצועי.
יריב מן: זו ההצעה שלי.
יוסף ג'בארין: כן, לא התכוונתי להקים משהו חדש אלא פשוט לתכלל יותר את המאמצים.
יריב מן: יכול להיות שאנחנו כפקידות צריכים לייצר סדרה של דיונים יחד עם ראשי המועצות כמובן.
יוסף ג'בארין: לזה התכוונתי, סדרה של דיונים, שולחן עגול שנמשך בין כלל המשרדים, לרבות גורמי החברה האזרחית, ראשי הרשויות המקומיות.
יוסף ג'בארין: אגב, לגבי ה-13 מיליון לסלילת דרכים, זה תקציב בתוך משרד הכלכלה?
יריב מן: זה תקציב שניתן בשנת 2014.
יריב מן: הוא בוצע בשנים 2015, 2016 ו-2017.
יריב מן: השנה רשות ההסדרה קיבלה תקציב נוסף לטובת הנושא של דרכים.
יריב מן: אני יכול למסור לוועדה בדיוק איפה בוצעו העבודות, עד מחר.
יוסף ג'בארין: הנושא הזה של בטיחות בדרכים והסעות עלה מאוד חזק בדיון.
יוסף ג'בארין: נשמח אם תוכל לעדכן אותנו לגבי מה שהוקצב וההתקדמות.
יוסף ג'בארין: נשמח מאוד לקבל את זה בכתב.
סעיד אלחרומי: אני תיכף אתייחס לכל הדברים אבל אם דיברנו על דרכים, יש תקציבים שהם תקועים כבר מספר שנים, יריב.
סעיד אלחרומי: לראיה, הכביש הקצר מאלסייד לבית ספר אל עמאל בחירבת וואתאל.
סעיד אלחרומי: זה מאז הכנסת ה-20, אדוני היושב ראש, שאנחנו מטפלים בזה ועדיין לא בוצע.
סעיד אלחרומי: יש נכונות, יש תקציב אבל בפועל אין כביש.
סעיד אלחרומי: אנחנו יודעים שהסוגיה העיקרית היא לקבוע מרכזי שירותים.
סעיד אלחרומי: תקציב, אנחנו יודעים שיש.
סעיד אלחרומי: נכונות ממשרד החינוך, ואני אומר את זה כאן, אני מרגיש שיש נכונות.
סעיד אלחרומי: אנחנו רואים שניצול התקציב בתוכנית הממשלתית כולה הוא נמוך והכסף יוחזר בסופו של דבר כי אין את הנכונות מצד הרשות שהיא עכשיו יחידת סמך של משרד הכלכלה, להכין תוכניות, וכפי שאמר מנהל התכנון, גם הוא, אין לו בעיה.
יוסף ג'בארין: אז מה הבעיה, שהרשות לא מתכננת, לא מקדמת?
סעיד אלחרומי: הרשות להסדרת ההתיישבות בכפרים הלא מוכרים, הם לא מתכננים שם ולא מקימים מרכזי שירותים.
סעיד אלחרומי: אני הייתי מבקש מיריב שלפחות בחודש הקרוב, בוא נעשה משהו שנראה איפה החסם הזה לפחות באל קסום ונווה מדבר.
סעיד אלחרומי: אם יש פער תקציבי בין ההרשאה התקציבית לבין היכולת של המועצה - - -
קריאה: לגבי בניית גנים.
סעיד אלחרומי: לגבי בניית גנים ובתי ספר, לגבי היכולת.
סעיד אלחרומי: אם זה מאות אלפי שקלים בכל כפר, על זה אפשר להתגבר.
יוסף ג'בארין: הוא דיבר שכל בית ספר עולה לו 400,000 שקל בנוסף לתקציב ואין לו את זה.
סעיד אלחרומי: זה תקציב שאפשר להתגבר עליו ואפשר לפתור את הבעיה.
סעיד אלחרומי: למה ניתקע עם זה שנים רבות?
סעיד אלחרומי: זה דבר בר-ביצוע.
יוסף ג'בארין: יריב עדיין איתנו?
יוסף ג'בארין: יש לי שאלה לגבי ה-13 מיליון לסלילת דרכים.
יוסף ג'בארין: אני מניח שאפשר להשתמש בזה גם כמובן בכפרים הלא מוכרים כי שם עיקר הבעיה.
סעיד אלחרומי: יש החלטת בג"צ, דרך אגב.
יוסף ג'בארין: אין משהו שמונע השקעה שם.
יריב מן: כן, מדובר על תשתיות באל קסום ונווה מדבר.
יריב מן: אני לא רוצה להתחייב כי אני לא זוכר בדיוק איפה בוצע כל קטע אבל הכוונה הייתה סביב הנושא של הדרכים.
יריב מן: שוב אני אומר, יש גם תקציב נוסף לנושא הזה.
יריב מן: אני חייב להגיד פה משהו שגם מהבדיקה שלי, ושוב, אני יודע שזה עורר התנגדות כשזה נאמר קודם אבל אנחנו חייבים להבין את זה.
יריב מן: אני אתייחס פה לדברים שאמרה נציגת סיכוי.
יריב מן: יש מקומות שבהם תושבים מתנגדים לא לסלילה אפילו, רק להנחה של מצע, שהאוטובוס יוכלו לנסוע בצורה יותר בטוחה.
יריב מן: אני מסכים שצריך להגיע להסכמות אבל זה לא דבר שהוא פשוט, זה דבר שאנשים עומדים על התביעה שלהם.
יריב מן: אני לא שופט אף אחד, שוב אני אומר, אבל אנשים מבקשים את - - -
יוסף ג'בארין: ככל שאלה הבעיות אז איתנו גם חבר כנסת תושב האזור.
סעיד אלחרומי: אני מוכן יריב, איפה שיש בעיה עם התושבים, אני מוכן להירתם לפתור את הבעיה.
יוסף ג'בארין: עטיה אלאעסם, יו"ר המועצה האזורית איתנו, ראשי המועצות.
יוסף ג'בארין: בשיח עם התושבים אפשר לקדם את זה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה יריב.
יוסף ג'בארין: ד"ר ת'אבת אבו ראס איתנו?
ת'אבת אבו ראס: שלום לך אדוני היושב ראש.
ת'אבת אבו ראס: כן, אני אתכם ואני רוצה להסכים עם יריב מן שהבעיה היא לא כספית, הבעיה היא של מדיניות חלוקת הכסף וגם הבעיה היא לא עם הצוות המקצועי הנפלא, רוב נפלא שנמצא איתנו כאן אלא הבעיה היא במקום אחר.
ת'אבת אבו ראס: הבעיה היא פוליטית ולכן חשוב מאוד קודם כל להגיד דבר טוב, שקורים דברים בנגב אמנם מאוחר, אמנם מעט וגם איטי ביותר.
ת'אבת אבו ראס: כל הכבוד ליריב ואחרים שמנסים.
ת'אבת אבו ראס: חברים, ישנה בעיה מבנית בנגב.
ת'אבת אבו ראס: קודם כל יש יותר מדי שחקנים, נציגי ממשלה שעוסקים בסוגיית הבדואים בנגב.
ת'אבת אבו ראס: לפעמים השחקנים האלה באים עם שרים מנוגדים, סותרים אחד לשני, לכן חבר הכנסת ג'בארין, אין צורך בגורם מתכלל, יש צורך לתת לרשויות המקומיות לעבוד ישירות עם משרדי הממשלה השונים.
ת'אבת אבו ראס: הבעיה, אני אומר שוב שהיא פוליטית ולכן הלחץ צריך להיות על הדרג הפוליטי.
ת'אבת אבו ראס: אני מקווה שרם זהבי שומע אותי והוא עדיין איתנו.
ת'אבת אבו ראס: הוא הלך לדבר הקל, זרק מספר של תלמידי כיתה א' בחברה הבדואית, 7,700, ואז השווה את זה עם היהודים.
ת'אבת אבו ראס: רם, אתה יודע ש-7,700 שמתחילים בכיתה א', מי שמסיים תיכון בחברה הבדואית, רק 5,700.
ת'אבת אבו ראס: 2,000 תלמידים ותלמידות נעלמו.
ת'אבת אבו ראס: לאן נעלמו?
ת'אבת אבו ראס: מי אחראי על הדבר הזה?
ת'אבת אבו ראס: אני נגד זריקת כל הסיפור הזה לפתחו של משרד החינוך.
ת'אבת אבו ראס: הבעיה היא כמו שאמרתי, פוליטית, לכן צריך לטפל בגורמי העומק בבעיה הזאת.
ת'אבת אבו ראס: חברים, 12 שנים עברו מאז ששופט העליון גולדברג בדוח שלו קבע שצריך להכיר בכפרים הלא מוכרים ככל שניתן.
ת'אבת אבו ראס: שופט עליון אמר את זה, ועדה ממשלתית אמרה את זה.
ת'אבת אבו ראס: כמה כפרים הוכרו?
ת'אבת אבו ראס: רוב הכפרים של המועצה האזורית אל קסום ונווה מדבר הוכרו עוד לפני 2008.
ת'אבת אבו ראס: שלושה-ארבעה כפרים הוכרו.
ת'אבת אבו ראס: עדיין 35 כפרים מחכים להכרה והבעיה היא בדיוק כאן.
ת'אבת אבו ראס: אני בטוח שאפשר להקים גן ולהסיע ילדים אבל זה לא פתרון.
ת'אבת אבו ראס: גנים צריכים להיות בשכונות, בכפרים, לכן בואו נטפל בבעיה המרכזית, בגורמי העומק והיא אי-ההכרה בכפרים הלא מוכרים.
ת'אבת אבו ראס: זו הזדמנות לפי דעתי.
ת'אבת אבו ראס: הבעיה הזאת של ילדים שאין להם נגישות לחינוך, היא לא קיימת מהיום.
ת'אבת אבו ראס: אני עשיתי ב-2011 סקר ומצאתי 6,000 תלמידים.
ת'אבת אבו ראס: המספר פחות או יותר אותו מספר.
ת'אבת אבו ראס: כנראה קורה משהו אבל בטח ובטח לא מספיק ולא נספר באופן נכון, לכן מה שדרוש היום היא החלטת ממשלה אמיצה בהכרה בכפרים הלא מוכרים שעומדים בקריטריונים של הכרה.
ת'אבת אבו ראס: צריך להביא להחלטת ממשלה לחלק את המרחב הבדואי חלוקה חדשה, ויש מקום לפי דעתי לשלושה עד ארבעה מועצות אזוריות במקום שתי המועצות הקיימות היום, כי אי אפשר להכביד כל הזמן על אל קסום ועל נווה מדבר.
ת'אבת אבו ראס: הם ממש לא יכולים.
ת'אבת אבו ראס: זה סיפור מאוד מאוד קשה.
ת'אבת אבו ראס: ניסיתי להתייחס לא נקודתית לסוגיה של הילדים, הנגשה של ילדים.
ת'אבת אבו ראס: הבעיה של חינוך קיימת, הבעיה של תשתית קיימת לכן בואו נלך לרמת המקרו, הכרה בכפרים וזה הפתרון.
יוסף ג'בארין: תודה ד"ר ת'אבת.
יוסף ג'בארין: אין ספק שהפתרון המהותי יותר והפתרון הכולל יותר והמתבקש זה הפתרון של הכרה ביישובים, לפחות אותם 35 יישובים.
יוסף ג'בארין: אין ספק שזו השאיפה, אני מקווה של כולנו.
יוסף ג'בארין: בשלב הזה עד שזה יתממש אנחנו צריכים למצוא פתרונות יותר מיידים לפחות באותו נוסח של מרכזי שירות שצריכים להיות קיימים בתוך היישובים הלא מוכרים, ודיברו על עשרות מרכזי שירות שצריך להקים כמובן כדי גם להתגבר על בעיית ההסעות שהוזכרה כאן.
יוסף ג'בארין: נציגי ועד ההורים הארצי, אסמהאן איתנו מהוועד הארצי?
אסמהאן ג'בלי: אני מייצגת את ועד הורים ארצי.
אסמהאן ג'בלי: אני בתור אימא, אי אפשר לשלוח את הילד שלי בלי שאני מרגישה כן בטיחות.
אסמהאן ג'בלי: פה מדובר איך להרכיב מזגן בתוך בית שאין לו גג.
אסמהאן ג'בלי: לפני שאני אחשוב על המזגן, על הקירור של הבית שלי, של ארבע הקירות, אין גג.
אסמהאן ג'בלי: לפני שאנחנו נדבר על זכויות ועל כל הדברים שהעלו אותם, וזה כל כך נוגע ללב שדיברו חברות הכנסת אימאן וסונדוס על הפחד של האימהות.
אסמהאן ג'בלי: אי אפשר.
אסמהאן ג'בלי: אני לא אשלח את הילד הקטן שלי בן 3 עד 5 שנים אם אני לא מרגישה בבטיחות.
אסמהאן ג'בלי: אם אני נותנת לו את התיק על הגב והוא יוצא מהבית, אז אני מתחילה לחשוב האם הוא כן יחזור לבית או לא.
אסמהאן ג'בלי: הגנים צריך שיהיו כן בכל רחוב ורחוב, לא לתת לילדים שלנו לסכן אותם בהרבה קילומטרים שכן יעברו אותם ואנחנו האימהות נחשוב האם כן יחזרו הביתה או לא.
אסמהאן ג'בלי: קודם כל בואו נדבר על הבסיס.
אסמהאן ג'בלי: הבסיס הוא כן שיהיה להם בית.
אסמהאן ג'בלי: אתה לא יכול לתת להם ללמוד מרחוק ולחשוב על אינטרנט ומחשבים ואין להם חשמל.
אסמהאן ג'בלי: בואו נחשוב איך לתת להם קודם כל כמו שדיבר ד"ר ת'אבת, שהכפרים שלהם כן יהיו קיימים בנגב.
אסמהאן ג'בלי: מה שאני רוצה זה לחשוב קודם על הבטיחות.
אסמהאן ג'בלי: לפני הזכות שמגיעה לכל ילד פה במדינה, לפני הלימוד ולפני החינוך זה הבטיחות.
אסמהאן ג'בלי: אם אנחנו כן מרגישים בבטיחות אז האימהות כן יכולות שכן הן יתנו לילדים שלהן לצאת מהבית.
אסמהאן ג'בלי: להדגיש קודם כל איך לתת להורים, לאימהות בעיקר שירגישו שכן הילדים שלהם יוצאים מהבית והם כן יחזרו בצהריים.
אסמהאן ג'בלי: זה מה שחשוב לפני שאנחנו נדבר על כל דבר.
אסמהאן ג'בלי: תודה רבה.
יוסף ג'בארין: נקודה חשובה מאוד.
יוסף ג'בארין: תודה אסמהאן.
יוסף ג'בארין: זאב, נשמע אותך, אם אפשר רק דברים קצרים כי אנחנו חותרים לסיום.
זאב גולדבלט: קודם כל אני מבקש להתנצל על זה שסלימאן אלסאנע מלקיה נאלץ לצאת כי הייתה לו הלוויה במשפחה כרגע.
זאב גולדבלט: הוא נאלץ לצאת לפני שקיבלנו את רשות הדיבור.
זאב גולדבלט: אני רוצה להבהיר, כבר לפני למעלה משלוש שנים, ב-2017 צעקתי בוועדת החינוך בדיון שהיה בדיוק על הנושא הזה, על האפליה הבוטה של ילדי הפזורה הבדואית משל הם לא היו כלל אזרחי מדינת ישראל.
זאב גולדבלט: לא יעלה על הדעת שילדים רכים, ואני מדבר על ילדים בני 3 עד 5 יאולצו לצאת בהסעות ללא תשתיות באין כבישים בפזורה, ללא ליווי הורי בנסיעה של עשרות קילומטרים כדי להגיע לגן ילדים.
זאב גולדבלט: כבר על זה דיברנו לפני שלוש שנים.
זאב גולדבלט: האם התקדמנו?
זאב גולדבלט: האם הגענו ליעד?
זאב גולדבלט: ממש ממש לא.
יוסף ג'בארין: זה עוד לילדים שיש להם מסגרת.
זאב גולדבלט: חכה, אני עוד מעט אגיע לזה.
זאב גולדבלט: כמו שאמרת כבוד היושב ראש, מדובר כאן רק באותם ברי מזל שהתקבלו לגן או שיש להם במרחק סביר גן.
זאב גולדבלט: יש לא מעט ילדים בפזורה שאין בכלל גן באזור שלהם.
זאב גולדבלט: מדובר כאן לא בעשרות ולא במאות אלא בלמעלה מאלפים.
זאב גולדבלט: זה פשוט הזוי.
זאב גולדבלט: אנחנו חייבים להסיר את אות הקין הזה מהמצח של החברה בישראל בכלל ושל משרד החינוך, למרות שאני יודע שמשרד החינוך כפי שרם זהבי אמר מוקדם יותר, עושה ויעשה מאמצים כדי לגשר על הפער הנוראי הזה, ובפירוש זה פער נוראי.
זאב גולדבלט: אין לי מילה אחרת להגדיר את זה.
זאב גולדבלט: נושא של המבנים היבילים עלה גם לפני שלוש שנים וכבר אז דובר על זה שישימו גם ביישובים הלא מוכרים מבנים יבילים כדי לפתור את בעיית הגנים.
זאב גולדבלט: האם התקדמנו בנושא הזה?
זאב גולדבלט: לפי הדיון הנוכחי התשובה היא לא.
זאב גולדבלט: אני באמת קורא לרם זהבי שאני מאוד מאוד מוקיר את פועלו, להרים את הכפפה ולנסות לפתור את הבעיה מול המנהל.
זאב גולדבלט: החוק במדינת ישראל אוסר על הרשויות ועל בודדים לפגוע בילד בגלל מחדל הוריו, בהנחה שזה מחדל בכלל.
זאב גולדבלט: לא יכול להיות שילד, אזרח ישראלי לכל דבר ועניין יפגע רק בגלל שהוריו גרים ביישוב שמוגדר כלא מוגדר.
יוסף ג'בארין: והיו פגיעות בחיים כפי שאתה יודע.
זאב גולדבלט: אסור לנו לתת יד לעיוות כל כך של המציאות ושל החוק הישראלי.
יוסף ג'בארין: תודה זאב.
יוסף ג'בארין: גליה איתנו?
יוסף ג'בארין: ד"ר שרף חסאן, ועדת המעקב לענייני חינוך.
שרף חסאן: שלום לכולם, בשלב הזה של הדיון אני מצטרף כמובן לדרישות העקרוניות שהוצגו אבל אני רוצה להתמקד בשתי סוגיות.
שרף חסאן: הסוגיה הראשונה, בשנה שעברה התלמידים מהיישובים הבלתי מוכרים בנגב, מדובר על אלפי תלמידים, בעצם הפסידו את שנת הלימודים שעברה לא בגלל הקורונה.
שרף חסאן: שנת הלימודים נפתחה שמועצת אל קסום שלא קיבלה את המשאבים הדרושים ממשרד החינוך, לא פתחה את שנת הלימודים, לא הגישה את השירותים לתלמידים האלה.
שרף חסאן: בהמשך ההורים גם שבתו.
שרף חסאן: גם היו בעיות באוטובוסים.
שרף חסאן: גם זה הוביל לאבדן הרבה ימי לימוד.
שרף חסאן: בהמשך באה הקורונה.
שרף חסאן: בעצם התלמידים האלה לא למדו שום דבר במהלך השנה.
שרף חסאן: עתרנו פעמיים לבית המשפט באמצעות האגודה לזכויות האזרח כדי להבטיח את זכותם של הילדים האלה ונוספה עוד עתירה בכדי לאלץ את המדינה לחבר למים בית ספר בתל ערד.
שרף חסאן: נאלצנו ללכת לבית משפט ובסופו של דבר בשלושת המקרים משרד החינוך חויב לתת את השירות ואולץ להגיע לאיזה הסכם עם מועצת אל קסום.
שרף חסאן: הבעיה העיקרית עכשיו, שאותה בעיה כנראה חוזרת על עצמה, מועצת אל קסום טוענת כיום שהיא לא הגיעה להסדר עם משרד החינוך כי משרד החינוך לא נותן את המענה.
שרף חסאן: הפער בין הצדדים אדיר, זאת אומרת ששנת הלימודים הבאה גם אם אין קורונה, גם תהיה בסכנה ותלמידים אלה הולכים להפסיד.
שרף חסאן: אי-הוודאות הזאת שהקיימת במערכת החינוך גם מובילה לכך שהמציאות בשטח היא הרבה יותר רחוקה מהמספרים הקשים שגם שמענו ממרכז המחקר של הכנסת ומנציג משרד החינוך.
שרף חסאן: הפער הוא כל כך קשה, בין היתר גם בגלל אי הוודאות, גם בגלל רמת השירות, גם בגלל הנסיעות.
שרף חסאן: דובר על המצב של האוטובוסים שמגיעים והבעיות בחורף.
שרף חסאן: יש עוד סוגיה נוספת.
שרף חסאן: איפה שיש גנים במבנים יבילים, המצב שלהם הוא כל כך קשה גם מבחינת ציוד, גם מבחינת שהם לא עומדים בכלל בתקן.
שרף חסאן: צריכים להחליף אותם כל כמה שנים.
שרף חסאן: יש דרישות מינימום שבגן ילדים צריכים להיות.
שרף חסאן: ברוב המקומות האלה הציוד הזה ודרישות המינימום האלה לא מתקיימות.
שרף חסאן: אני רוצה לסכם.
שרף חסאן: הצבעתם על נקודה חשובה.
שרף חסאן: יש הרבה גורמים מעורבים.
שרף חסאן: צריך תוכנית ממשלתית שתיתן מענה עומק, ארוכת טווח.
שרף חסאן: אני רוצה להזכיר שבקורונה גם עתרנו בכדי להבטיח את הלמידה מרחוק דרך מרכז עדאלה.
שרף חסאן: התביעה הזאת גם נמחקה בטענה שהתלמידים חזרו ללימודים.
שרף חסאן: אנחנו עכשיו הולכים לעוד שנת לימודים של קורונה ויהיה בה למידה מרחוק.
שרף חסאן: שוב משרד החינוך לא יזם שום תוכנית בכדי לספק את הציוד, את הכלים הדרושים בכדי להבטיח את הלמידה מרחוק ואנחנו כנראה הולכים לעתור מחדש.
שרף חסאן: הטענה שלי, שנכון שזה מספר גורמים מעורבים וזה לא רק במשרד החינוך, אבל משרד החינוך לא עושה גם את המקסימום שהוא יכול לעשות בכדי לפתור את הפתרונות האפשריים במסגרת המצב אפילו הנוכחי הקיים.
יוסף ג'בארין: תודה רבה ד"ר חסאן.
יוסף ג'בארין: מה שאמרתי, שאולי אנחנו בשיתוף פעולה עם ועדת החינוך נארגן סיור בקרוב בנגב, אז ועדת המעקב מוזמנת כמובן להצטרף.
יוסף ג'בארין: אנחנו לקראת סיום.
יוסף ג'בארין: לירון אשל מהמועצה לשלום הילד איתנו?
לירון אשל: אני לא ארחיב, בטח בשלב הזה של הדיון.
לירון אשל: אני כמובן מצטרפת לדברים שנאמרו.
לירון אשל: אני חושבת שהתסכול הכי גדול הוא שהבעיות בעיות מוכרות.
לירון אשל: במשך שנים אנחנו באמת לוקחים חלק בדיונים השונים וזה נכון שיש איזושהי כברת דרך והתקדמות, אבל עדיין אנחנו באמת מדברים על 17% מהילדים בגילאים האלה שלא נמצאים במסגרות חינוך, שאני בספק אם במקום אחר זה היה עובר בשתיקה.
לירון אשל: אני אגיד שאי אפשר להסתכל על זה בפריזמה צרה כי אנחנו כבר שבועיים בשרשרת של דיונים על הפערים שקיימים בכל הנוגע לילדים במגזר הערבי ועם דגש על ילדים בדואים מהנגב, ואנחנו מדברים באמת על פגיעה קשה בזכויות יסוד שזה זכויות באמת לביטחון ולחיים וזכות למימוש הזכות לחינוך.
לירון אשל: אלה דברים קריטיים שאי אפשר לעבור עליהם לסדר היום ואי אפשר להסתכל על השילוב של ילדים בגילאי 3 עד 5 רק כבעיה יחידה כי אנחנו מודעים גם לבעיות הכלליות בתחום החינוך, על אחוזי נשירה גבוהים באזור הזה ועל זכאות לבגרות, זכאות נמוכה יותר.
לירון אשל: חייבים לעשות מאמצים כמו שאדוני אמר, לתכלל את הנושא הזה ולתת מענה, שלא ניפגש פה בדיון הבא, בחודשים הבאים או בשנה הבאה שוב פעם עם אחוזים גבוהים של ילדים שלא מקבלים את הזכות הבסיסית ביותר לחינוך.
לירון אשל: זה הגילאים הכי קריטיים להתפתחות תקינה, זה גילאים שיש משקל מאוד גדול לכלים שהם יקבלו כדי להמשיך ולהתפתח במהלך החיים שלהם וכדי לגשר על הפערים שאולי כבר נצברו.
לירון אשל: אני חושבת שזו באמת האחריות של כלל המשרדים גם בתחום התשתיות, גם הרשויות המקומיות, גם כמובן משרד החינוך כדי שבדיון הבא לא נדבר על 17% אלא נדבר באמת על 100% מהילדים שנמצאים בתוך המסגרות האלה כפי שמגיע להם באמת בהתאם לחוק.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לירון, אני מקווה גם שהמועצה תפעיל את הלחצים שלה בנושא הזה יחד איתנו.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לפני הסיכום להודות באמת לכל המשתתפים גם בזום וגם כאן.
יוסף ג'בארין: תודה מיוחדת לנוכחים בישיבה, עטיה אלהאסם שהוא ראש המועצה האזורית לכפרים הלא מוכרים וחברי סעיד אלחרומי שליווה את כל הדיון.
יוסף ג'בארין: אנחנו קודם כל נמשיך את הדיון הזה גם עם הגורמים במשרדי הממשלה השונים, לרבות משרד הכלכלה, משרד החינוך, המנכ"ל החדש.
יוסף ג'בארין: נביא את הסוגיה הזו בפניו.
יוסף ג'בארין: אין ספק שהפתרון המהותי יותר והבסיסי יותר זאת ההחלטה להכיר ביישובים משוללי ההכרה בנגב, עשרות יישובים.
יוסף ג'בארין: ההכרה בהם תאפשר כמובן להקים מוסדות ציבור, לעניינו, להקים בתי ספר וגנים לילדים בגילאי חובה.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שהדבר הזה אכן יתקדם.
יוסף ג'בארין: צריך פתרונות מיידים יותר.
יוסף ג'בארין: אני מבין גם מגורמי המקצוע בתחום וגם מארגוני החברה האזרחית שפתרונות מיידים יכולים להיות דרך הרחבת נקודות השירות, מרכזי השירות של השירותים הציבוריים לרבות ענייני חינוך בכפרים הלא מוכרים עצמם, בסמוך להם גם כדי לאפשר נגישות קרובה וסמוכה וגם כמובן כדי להתגבר על הקושי ששמענו, קושי פדגוגי ובטיחותי בכל מה שקשור להסעות למרחקים ארוכים, לכן ההמלצה השנייה שלנו היא לפתוח באופן מיידי את מרכזי השירות הללו.
יוסף ג'בארין: אנחנו כמובן נלווה את זה אל מול הגורמים הממשלתיים האחראיים.
יוסף ג'בארין: שמענו בדיון על התקדמות מסוימת לקראת פתיחת נקודות שירות חדשות, והקריאה שלנו לכל הגורמים המעורבים, גם למשרד החינוך בתור הגורם האחראי הישיר והמיידי והראשון לאספקת כיתות לימוד וכיתות גנים.
יוסף ג'בארין: בעניין הזה קוראים למשרד להבטיח קיומם של הכיתות החסרות.
יוסף ג'בארין: לא מתקבל על הדעת שאלפי ילדים בגילאי חובה יישארו מחוץ למערכת.
יוסף ג'בארין: אמר חבר הכנסת אלחרומי, אות קין.
יוסף ג'בארין: פשוט זה בושה לא רק כי זה קורה אלא גם כי זה מתמשך.
יוסף ג'בארין: זה כבר כמה שנים שזה מתמשך.
יוסף ג'בארין: צר לי לומר, האם מישהו היה חושב שזה יכול לקרות בחברה היהודית בנגב או לא בנגב?
יוסף ג'בארין: מישהו יכול לחשוב על אלפי ילדים יהודים בגילאי חובה שלא היו במסגרת לימודים והדבר הזה ימרח כל כך הרבה שנים?
יוסף ג'בארין: מגיעים משרד החינוך עם תוכנית חומש מבורכת שהיה בה כדי להביא את הסוגיה הזו לסיום בשנה הקרובה ולצערנו אנחנו רואים שזה לא מתקדם.
יוסף ג'בארין: זה עוד דוגמא לאותו פער עצום בין ההצהרות הטובות ויכול להיות אולי גם הכוונות הטובות, אבל בין המציאות המאוד עגומה ומאוד מקוממת בשטח שהנושא הזה לא נפתר.
יוסף ג'בארין: שמענו שיש תקציבים גם במשרד החינוך, גם במשרד הכלכלה.
יוסף ג'בארין: אם יש תקציבים וזה חסם מרכזי, כבר התגברנו עליו ולכן הקריאה שלי גם לגורמים הממשלתיים המעורבים, משרד הכלכלה, מנהל התכנון, משרד הרווחה ככל שהוא קשור לעניין: צריך להירתם למשימה הזו כדי לקדם פתרונות מיידים לרבות סיוע מיוחד לשתי המועצות האזוריות, אל קסום ונווה מדבר כדי להקים את בתי הספר ולהקים את הגנים ולהתגבר על הקשיים הכלכליים בהן נמצאות שתי המועצות.
יוסף ג'בארין: אמרתי שאנחנו גם נקדם סיור בשיתוף פעולה עם ועדת החינוך במקום.
יוסף ג'בארין: בסיור הזה נפגוש גם את התושבים ואת ההורים אבל גם את הגורמים הממשלתיים שאחראיים על מציאת הפתרונות.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שעד שנעשה את הסיור בעוד שבועיים-שלושה, גם תהיה התקדמות בשטח שנוכל גם לשמוע דיווחים עליה בשטח במהלך הסיור.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לכם, אני נועל את הישיבה.
יוסף ג'בארין: בוקר טוב לכם, בוקר טוב לאורחי הוועדה כאן בחדר ובוקר טוב למצטרפים בזום.
יוסף ג'בארין: אני שמח לפתוח את הישיבה.
יוסף ג'בארין: היום יום שלישי, 21 ביולי.
יוסף ג'בארין: אנחנו פחות משבועיים בעבודת הוועדה לזכויות הילד ובעצם זה כבר דיון שני שהוא דיון המשך לדיון הראשון שקיימנו על נוער במצוקה, נוער בסיכון בישראל.
יוסף ג'בארין: גם הדיון הראשון היה בצל הממצאים הקשים של דוח מבקר המדינה ממאי 2020 ובתום אותו דיון שהיה קצת רחב יריעה סיכמנו שנקיים דיונים יותר ממוקדים בסוגיה הזו של נוער בסיכון.
יוסף ג'בארין: נראה לי שהיום אנחנו מתמקדים בנוער שהוא בקצה הרצף הטיפולי ונתמקד בעיקר בעבודתה של רשות חסות הנוער.
יוסף ג'בארין: גם כשאני קורא את דוח מבקר המדינה וגם כשאני קורא את הנתונים של מרכז המחקר, זה נושא שמעורר כאב, עבורי זה גם נושא כואב.
יוסף ג'בארין: הייתי מצפה שדווקא הנוער הזה, הנוער שנמצא בקצה הרצף הטיפולי, נוער שזקוק גם באופן מיידי לאותן מסגרות חברתיות טיפוליות, לרבות כמובן נוער שיש צו של בית המשפט לגבי המסגרות הללו הייתי מצפה שאפשר למצוא שם את כל המענים, גם ברמת ציר הזמן וגם ברמת היקף המענים הטיפוליים הדרושים, אבל אפשר לומר, לצערי, כנראה שזה לא המצב.
יוסף ג'בארין: מספיק אולי להזכיר את הנתון שעולה מדוח מרכז המחקר על כך ש-164 נערים שאמורים להימצא במעונות סגורים והם ממתינים מחוץ למעונות הללו.
יוסף ג'בארין: אני מבין שחלקם יכול להמתין תקופה אפילו של חצי שנה.
יוסף ג'בארין: 60% מהנערים הללו אמורים להיות במעונות נעולים גם מתוקף צורך טיפולי של נזקקות, ואפשר כמובן להבין שבמסגרת הזמן הזו של כמה חודשים הם בהחלט יכולים עוד להידרדר, ואני מבין שהיו גם מקרים כאלה של נערים שלא זכו למסגרת הטיפולית הדרושה שלהם, לענייננו מעון נעול, ובתקופה הזו הם יכולים להידרדר לפעילות עבריינים ולסמים ולאלכוהול.
יוסף ג'בארין: אני חושב שאלה סוגיות שכולנו נסכים על הצורך למצוא להן מענים ראויים בהקדם.
יוסף ג'בארין: אני כמובן מבין שכולנו כאן באים עם כוונות טובות לקדם את הנושא הזה, אבל אני כבר אומר לכם שהמצב הזה באמת בלתי מתקבל על הדעת.