GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: אני רוצה להעיר עוד הערה ואני יודע שכרגע לדבר על הנושא הזה זה כאילו לדבר צעד אחד הלאה ואני חושב שחייבים בדיון כזה רוחבי להתעסק בזה.
דב חנין: חסות הנוער במובן מסוים זו אחריות לא יותר קטנה, למרות שזה תחום אחר לחלוטין, מאשר בית כלא.
דב חנין: זו לא אחריות יותר קטנה.
דב חנין: המדינה קבעה בבית המשפט העליון שלא ייתכן שמערכות כאלה תהיינה מופרטות ולא ייתכן שמערכות כאלה תהיינה מופרטות באופן חלקי ולא ייתכן שבמוסד כמו מוסד של חסות הנוער יעבדו, עם כל הכבוד, עובדים שהם עובדי קבלן.
דב חנין: הם צריכים להיות בסופו של דבר עובדי מדינה, עם אחריות של עובדי מדינה, עם תנאים של עובדי מדינה, עם שכר של עובדי מדינה, לא איזה מין מערכת שמגלגלת את הילדים שלנו, של האנשים שבמצוקה הכי קשה, למקומות שבהם מי שמטפל בהם הוא אפילו לא עובד מן המניין אלא הוא עובד קבלן.
דב חנין: לכן כל המערכת הזאת צריכה רפורמה מהתחלה ועד הסוף, הרבה יותר מסגרות, למגוון מאוד מאוד גדול של אנשים, מופעלות על ידי המדינה, עם עובדי ועובדות מדינה, עם תנאים ראויים, תנאי שכר ראויים, תנאי עבודה ראויים.
דב חנין: כל השיטה זאת של להוציא למפעילים פרטיים ואז אנחנו מסתבכים במכרזים, כן המפעיל עומד, לא המפעיל עומד, כן תנאי עבודה, לא תנאי עבודה, כן הוא עומד ב – אנחנו מסבכים את עצמנו במערכת שלפי דעתי, כמו שגילינו לגבי אחיות בריאות הציבור, בסוף המערכת הזאת היא יותר יקרה לנו.
דב חנין: בסוף זה יותר יקר לנו מאשר שזאת תהיה מערכת ציבורית, ממלכתית, עם עובדים שיעבדו בצורה מסודרת ואנחנו לא נצטרך את כל הבלגן הזה שבעיקר מרוויחים ממנו כל מיני גוזרי קופונים בשוק הפרטי ועורכי דין שמנהלים בג"צים על זכייה או אי זכייה במכרז.
דב חנין: חברים, בואו נחזור למקום שבו הייתה מדינה שהוקמה עוד ב-1948 ושהיא תבצע את תפקידיה בצורה מסודרת, עם עובדים שמבצעים את תפקידם בצורה מסודרת.
אלין אלול: ברשותך, אני רק רוצה להתייחס לעוד שתי סוגיות שבתוך המכלול של המספרים.
יפעת שאשא ביטון: תודה, פנינה.
פנינה תמנו: אני מקווה לחזור אחרי ההצבעות.
אלין אלול: בתוך המכלול של הנתונים והמספרים עדיין רציתי בכל זאת לדבר על עוד שני תהליכים לפחות שבהם חסות הנוער עוברת שינוי ושיפור משמעותי.
אלין אלול: אחד הדברים המשמעותיים שאנחנו התמודדנו איתם זה הנושא של האחזקה והתחזוקה של המבנים עצמם.
אלין אלול: יש כאן מנהלים של מעונות ואני חושבת שהדוגמה הטובה ביותר זה מעון 'אלבוסתן', מעון יחידי לבנות מהמגזר הערבי, בתת תנאים, בצורה שהיא לא מתקבלת על הדעת ובאמת המהלכים המאוד משמעותיים שאנחנו כרגע גם מאוד עסוקים בהם זה שיפור משמעותי של תנאי התחזוקה של המעונות הממשלתיים.
אלין אלול: אנחנו נמצאים בתנופה של פיתוח ובינוי ושיפוץ בכל המעונות הממשלתיים.
אלין אלול: כל התשעה נמצאים בתהליכים של שיפור מאוד משמעותי ברמת התחזוקה.
אלין אלול: אני חושבת שזה מתקשר גם לאיכות הטיפול, כי כשמחזיקים נערים ונערות במקומות שהם לא ראויים ובתת תנאים אז בוודאי שאי אפשר לדבר על איכות של טיפול ולכן בשלב הזה אנחנו די בצורה מתקדמת שיפרנו משמעותית את התנאים הפיזיים של המעונות הממשלתיים.
אלין אלול: לצד זה, וזה באמת החלק היותר טיפולי ותוכני ושקשור למהות של העשייה שלנו כמשרד הרווחה, אנחנו משקיעים מאוד בתכניות שמגיעות למעונות עצמם, תכניות שלא היו קודם.
אלין אלול: אנחנו משקיעים בלהביא למעון עצמו פעילויות שיש בהן טיפול, טיפול שהוא גם מאוד מודולרי, לא כזה שהוא אחיד לכולם.
אלין אלול: יש טיפול ברכיבה על סוסים ויש טיפול בבעלי חיים ובמוזיקה, הרבה מאוד מהתכנים הטיפוליים שלצערי דווקא חברת הכנסת תמנו-שטה התייחסה אליהם, אנחנו מכניסים לתוך המעונות הממשלתיים הרבה מאוד היבטים של טיפול.
יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם ההכשרה של הצוותים?
אלין אלול: בדיוק עכשיו אני רוצה גם לדבר על הכשרת הצוותים.
אלין אלול: בשנה האחרונה אנחנו השקענו הרבה מאוד תקציבים להכשרה רוחבית של כל הצוותים, שזה אומר בכל הרמות, גם ברמה של המדריכים.
אלין אלול: יש הכשרה שהמשרד מממן למדריכים של המפעילים, יש הדרכה שאנחנו מצמידים לראשי צוותים, לאנשי הטיפול, למנהלים, אנחנו מגבים באופן סימולטני את העבודה שלהם בהדרכה ובהכשרה.
אלין אלול: אנחנו עם הפנים קדימה ל-2019, השלמנו את כל תהליכי ההדרכה שגם נדרשים על פי הנוהל של חסות הנוער.
אלין אלול: יש הדרכה ייחודית לכל הנושא של הט"מ, שזה משהו שמאפיין את המעונות הממשלתיים, כל סוגי האחיזה של נערים ונערות בשלבים שבהם צריך לרסן את ההתפרעות שלהם.
אלין אלול: גם זאת הכשרה שאנחנו משלימים אותה רוחבית לכל המעונות.
אלין אלול: לצד המציאות הקיימת שבה אנחנו נעמוד בפני מחסור במקומות למעונות הממשלתיים.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אלין.
יפעת שאשא ביטון: רק מכל הדברים שאת אומרת, אם המבנה הוא ממשלתי והמשרד הוא זה שנותן את כל המענים של הפעילויות והוא זה שמממן את ההכשרה, אז למה זה לא ממשלתי עד הסוף?
יפעת שאשא ביטון: בשביל מה אנחנו צריכים את העמותה הזאת שנמצאת לנו באמצע אם ממילא אנחנו שם בכול?
יפעת שאשא ביטון: זו בהחלט נקודה שאני אציין גם בסוף הדיון ואני אדרוש חשיבה מחודשת של המשרד.
יפעת שאשא ביטון: אני לא רואה שום סיבה שלא.
יפעת שאשא ביטון: ממה שאתם מעלים.
אלין אלול: מבחינת המשרד לא נדרשת חשיבה מחודשת כי יש תמימות דעים, אבל צריך את האמצעים כדי לעשות את זה וצריך את נציבות שירות המדינה שתיתן יד למהלך כזה, לפחות בדיונים שאני השתתפתי הנציבות לא תמכה במהלך הזה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אלין.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעבור לבקשות דיבור.
יפעת שאשא ביטון: עורכת דין לידיה רבינוביץ מהסיוע המשפטי, בבקשה.
לידיה רבינוביץ: תודה.
לידיה רבינוביץ: ברשות כבוד יושבת הראש, אני רוצה לחלק את הדברים שלי לארבעה נושאים.
לידיה רבינוביץ: קודם אני רוצה להגיד מילה מי אנחנו מה הנגיעה שלנו לנושא.
לידיה רבינוביץ: אני רוצה לעשות קצת סדר במספרים, כי נזרקו פה כמה מספרים בביטחון מוחלט שהם פשוט לא נכונים בעליל.
לידיה רבינוביץ: אני רוצה לדבר קצת מעבר למספרים ולבקש מכבוד יושבת הראש ומהוועדה לשאול שאלות ולדרוש את התשובות שלהן בכתב ובאופן תקופתי.
לידיה רבינוביץ: אז אני ממונה ארצית על ייצוג ילדים ובני נוער בסיוע המשפטי, אנחנו מייצגים מדי שנה כ-3,600 ילדים ובני נוער בסיכון, בעיקר בהליכים בבית המשפט לנוער.
לידיה רבינוביץ: צריך להבין שהאוכלוסייה שזכאית לחסות במעונות חסות הנוער, 60% ממנה הם ילדים בסיכון, הם לא ילדים עבריינים, כפי שאמרנו, בקצה הרצף, אבל הם ילדים שמגיעים מבית המשפט לנוער מההליך האזרחי ואנחנו מייצגים את מרביתם.
לידיה רבינוביץ: אנחנו הגשנו עתירה לבג"צ נגד משרד הרווחה לפני שנה.
לידיה רבינוביץ: צריך לומר את הדברים, ולו למען הגילוי הנאות, בדיוק בסוגיה הזאת של רשימות ההמתנה שכבר הפכו להיות בעיה כרונית במדינת ישראל.
לידיה רבינוביץ: הגשנו אותה בשם ארבעה עותרים, אני ארצה לומר את הסיפור שלהם ממש ממש בקצרה, כי זה ישים טיפה מעבר לכותרת של ילדים בקצה הרצף.
יפעת שאשא ביטון: רק בלי שמות, בבקשה.
לידיה רבינוביץ: אני רק אומר, למותר לציין שיום למחרת הגשת הבג"צ הם כבר נקלטו במסגרות של חסות הנוער.
אלין אלול: זה קרה עוד קצת קודם, זה לא בגלל הבג"צ, זה גם חשוב להגיד.
לידיה רבינוביץ: בהצטרפות מקרים.
אלין אלול: אה, זה צירוף מקרים?
אלין אלול: מעניין.
לידיה רבינוביץ: בכל מקרה זה לא עוזר, מכיוון שאנחנו מייצגים גם את הילדים שירדו למטה ברשימה בעקבות זה שהילדים האלה עברו לראש התור.
לידיה רבינוביץ: אז אנחנו מדברים על י', בן 14.5 שהמתין להשמה במעון שמונה חודשים, כשבמה
לידיה רבינוביץ: לך שמונה החודשים האלה הוא הפר צווים של השמה במסגרות אחרות שלא התאימו לו והוא ברח מהם והוא הגיע שוב ושוב אזוק באזיקים לדיונים בפני שופט - - -
אלין אלול: את בטוחה שזה מאחד העותרים?
לידיה רבינוביץ: כן.
קריאה: זה שלושה עותרים, אין יותר י'.
אלין אלול: לא, אין יותר רביעי, יש שלושה.
לידיה רבינוביץ: סליחה, הוא לא, את צודקת, זה מישהו שבגלל שהוא הושם מספר ימים לפני העתירה אז הוא נשמט מהעותרים, אבל הוא אחד שהוביל לעתירה.
אלין אלול: הוא לא בין העותרים.
לידיה רבינוביץ: לבסוף אנחנו דרשנו שהוא יובא באותו רגע והוא הובל מהדיון במעצר למעון 'גילעם'.
לידיה רבינוביץ: נערה שגם היא נשמטה מהעתירה היום כמה ימים לפני הגשתה.
לידיה רבינוביץ: נערה בת 16.5 שהמתינה שלושה חודשים להשמה במעון צופיה, נעצרה על ידי המשטרה הפלסטינאית בשטחים בחברה של עבריין.
לידיה רבינוביץ: נער בן 15.5 ממתין שבעה חודשים למעון נעול, בינתיים נמצא בדירה עם גבר בן 43 בתנאי ניצול.
לידיה רבינוביץ: זה כן מישהו שנמצא בעותרים.
לידיה רבינוביץ: נערה בת 15 שממתינה גם היא להשמה במעון אבחוני, ששוהה באוהל עם סוחר סמים ולמעשה אי אפשר לאתר אותה כי זה אוהל בשטח ספר.
לידיה רבינוביץ: אז אלה הילדים שאנחנו מדברים עליהם.
לידיה רבינוביץ: לא עבריינים, ילדים שנמצאים בקצה רצף הסיכון ויש לנו הסכמה, גם המדינה מסכימה לזה, ובאמת המדינה הגיעה לדיון בבג"צ והסכימה, כמו שאנחנו שומעים גם עכשיו מנציגת משרד הרווחה, אלא שבשנה שחלפה מאז שהגשנו את הבג"צ המצב רק הידרדר.
לידיה רבינוביץ: פה זה מביא אותי לנושא השני וזה הסדר במספרים.
לידיה רבינוביץ: אין לי דרך אחרת להגיד את זה ואני מצטערת שאני צריכה להגיד את זה, אבל נעשתה פה מניפולציה במספרים.
לידיה רבינוביץ: לומר שמעונות חסות הנוער הממשלתי נמצאים כפסע לפני תפוסה מלאה זה פשוט לא נכון.
לידיה רבינוביץ: צריך לדבר על איך משרד הרווחה מגדיר תפוסה מלאה.
לידיה רבינוביץ: לפי הדברים שנאמרו על ידי משרד הרווחה בתשובה לבג"צ יש 312 מיטות פיזיות במעונות הממשלתיים - - -
נפתלי יעבץ: טרום פרויקטים לשיפוצים.
נפתלי יעבץ: זה כתוב גם בתשובה לבג"צ.
לידיה רבינוביץ: אני יכולה להמשיך?
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל זה חשוב, כי אנחנו מדברים על הנתונים.
אלין אלול: אבל צריך לשים דברים מדויקים.
לידיה רבינוביץ: 312 לפי ה - - -
נפתלי יעבץ: - - - זה באותו עמוד רשום.
נפתלי יעבץ: באותו עמוד שכתבנו כתבנו את השיפוצים.
נפתלי יעבץ: באותו עמוד.
לידיה רבינוביץ: אני לא אמרתי את הדברים, אני מצטטת מהתשובה של - - -
אלין אלול: אז תצטטי את כל התשובה.
אלין אלול: את לא יכולה לצטט חצי עמוד.
לידיה רבינוביץ: אם אתם תיתנו לי לדבר – אני לא יכולה - - -
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו רגע, אני רוצה לומר לשני הצדדים משהו ואני שמעתי הרבה בשבועיים האחרונים.
יפעת שאשא ביטון: מודה, עשו לי טרום דיונים.
יפעת שאשא ביטון: לא הבנתי למה צריך את זה, אבל קיבלתי טרום דיון מהרבה מאוד גורמים.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה את המחלוקות, תשתדלו שאם אתם שמים את הדברים בצורה מסוימת, אל תשימו אותם מגמתית.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת רק אלייך, אני מדברת לכולם, ואני גם ביקשתי ממריה שבנתה את הדוח, כי היא אספה את הנתונים, לעקוב ולראות שאם יהיה צריך אנחנו גם נעיר.
יפעת שאשא ביטון: אני מחזירה לך חזרה את רשות הדיבור, תגידי את הדברים בצורה מלאה כדי שאנחנו נוכל להבין גם, לא כולם באים משם.
לידיה רבינוביץ: אין שום בעיה.
לידיה רבינוביץ: לי אין מידע, לי יש - - -
יפעת שאשא ביטון: יש 312 מיטות.
לידיה רבינוביץ: 312 מיטות.
לידיה רבינוביץ: משרד הרווחה מגדיר תפוסה פחות, 280 מיטות.
יפעת שאשא ביטון: יש עכשיו בפועל 312 מיטות, משרד העבודה והרווחה?
נפתלי יעבץ: שוב, 280.
נפתלי יעבץ: באותו עמוד שבו רשום 312 מצוינים כל הפרויקטים שבהם קיימים שיפוצים, כולל המעונות שבהם קיימים שיפוצים, אלה לא מיטות שניתן לקלוט בהם בפועל.
נפתלי יעבץ: בדיוק באותו עמוד מהתגובה של המשרד - - -
אלין אלול: כי אנחנו משפצים אותם.
לידיה רבינוביץ: אז אי אפשר לדבר על תפוסה מלאה.
אלין אלול: ברור שאפשר.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אני אעשה סדר אחר כך בדברים.
יפעת שאשא ביטון: מתוך המיטות שפנויות עכשיו?
לידיה רבינוביץ: יש 234 מיטות שניתנות לאיוש, לעמדה משרד הרווחה זה בגלל תהליכי ההכשרה של כוח אדם.
לידיה רבינוביץ: אני לא אומרת אם זה טוב או רע, אין לי דעה, ברור שראוי לשפץ וראוי להכין כוח אדם - - -
יפעת שאשא ביטון: גם 312 זה לא מספיק.
יפעת שאשא ביטון: שתנוח דעתכם, זה לא שאם היו 312 אז אנחנו היינו מאושרים.
לידיה רבינוביץ: סליחה, גברתי, אבל אני חושבת שאם השורה התחתונה שאנחנו נצא איתה מהדיון שכרגע יש איוש מלא או כמעט מלא או ב-90% מלא של - - -
יפעת שאשא ביטון: 85%.
לידיה רבינוביץ: אבל זה לא מה שנאמר.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני אמרתי את זה לדיון ואמרתי את זה לפרוטוקול.
לידיה רבינוביץ: עכשיו אני רוצה לעבור לנושא של רשימת ההמתנה.
לידיה רבינוביץ: הטענה היא שיש רק 88 ילדים שממתינים להשמה.
לידיה רבינוביץ: אני מבקשת לכפור בנתון הזה.
לידיה רבינוביץ: זה שילד נמצא 280 יום בהמתנה בתהליך מיון.
לידיה רבינוביץ: 280 יום, בואו לא נתבלבל, זה שמונה חודשים, למי שמתקשה לספור, זה לא מעניין אותו - - -
יפעת שאשא ביטון: יש 187 כאלה, ציינו גם אותם.
לידיה רבינוביץ: ואלה הילדים שאנחנו מייצגים.
לידיה רבינוביץ: זה לא מעניין אותו, וכבוד הנשיאה הסבירה מאוד יפה, מה קורה לילדים בתקופת ההמתנה הזאת.
לידיה רבינוביץ: מה שהמדינה עשתה היא פרסה את תקופת ההמתנה לפרוסות ולכל פרוסה היא קראה בשם אחר ורק למי שעומד בפתח הדלת של המעון, דופק על הדלת וכבר אי אפשר להגיד שהוא בשלב של טרום ריאיון, ממתינים, מחכים לחומר, הוא צריך להתלבט, ההורים שלו מתלבטים.
לידיה רבינוביץ: אני לא מבינה מה יש להתלבט, הרוב שם נמצאים בצו של בית משפט, ברור שאף אחד לא רוצה להיכנס למעון נעול.
אלין אלול: זה נתון לא נכון.
לידיה רבינוביץ: אז רק ה-88 ילדים, שכבר אין מה לומר לגביהם, אי אפשר לומר שהם מחכים לחומר או לאבחון, אז אותם אומרים שהם בהמתנה.
לידיה רבינוביץ: לא, אני מצטערת, אין 88 ילדים בהמתנה, יש לפחות, על פי הנתונים של המדינה, 225 ילדים בהמתנה.
יפעת שאשא ביטון: אבל אמרנו את זה לפני רגע, לידיה.
לידיה רבינוביץ: אבל אני חייבת להתייחס למה שאומרת המדינה, אחרת מה שייצא - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו התייחסנו בשבילך למה שאמרה המדינה, כי כשהציגו פה את ה-88 הצגנו את ה-137 שאני אפילו בלבלתי וחשבתי שזה 237 וחישבתי ל-300, תיקנה אותי מריה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת היה פה שיח.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבי, לידיה, הסיפור הוא, גם אם היו 20 בהמתנה המדינה צריכה להתעורר פה.
יפעת שאשא ביטון: זה שעכשיו אנחנו מדברים על ה-88 או על ה-137 או על ה-200, אנחנו בדפיציט שהוא ברור לכולנו.
לידיה רבינוביץ: אז אני רוצה בכל זאת לשאול משהו צופה פני עתיד.
לידיה רבינוביץ: קודם כל אני רוצה לומר, ואני מתחברת לדברים שנאמרו פה גם על ידי הנשיאה וגם על ידי חברי כנסת, השאלה היא טיב ההשמה, זה לא רק איוש המיטות.
לידיה רבינוביץ: איזה ילד הולך לאיזה מסגרת ומה השירות שהוא מקבל שם.
לידיה רבינוביץ: בהקשר הזה אני רוצה לומר שהאחריות של המדינה לא מסתיימת בתהליכי הבינוי ובהוצאת מכרזים, ככל שהם יהיו מצוינים וככל שהם יהיו נדרשים, המדינה צריכה להכתיב תפיסה טיפולית, היא צריכה לתת לצוותים, היא צריכה להכתיב מלמעלה איזה שהיא תפיסה אסטרטגית לאן אנחנו הולכים, מה הצרכים של האוכלוסייה הזאת, לא היום ב-2018, אלא בעוד חמש ועשר שנים, ולבנות תפיסות טיפוליות ומסגרות שמותאמות בתפיסות הטיפוליות שלהם לצרכים של האוכלוסייה היום ולצרכים של האוכלוסייה בעוד עשר שנים.
לידיה רבינוביץ: אני רוצה להגיד עוד משהו.
לידיה רבינוביץ: השירות שאנחנו נותנים במשרד המשפטים, בסיוע המשפטי, אנחנו גם עובדים במיקור חוץ ואנחנו נותנים עורכי דין לילדים.
לידיה רבינוביץ: אני לא שולחת את עורך הדין, גם הוא במיקור חוץ, ואני לא מטילה עליו את האחריות לפעול לבד.
לידיה רבינוביץ: אני נותנת לו מעטפת ארגונית, יש לו הדרכה, יש לו הכשרה שאני בונה אותה, יש לו - - -
איילת כוכבי סמסליק: אני לא מבינה את זה, לידיה.
איילת כוכבי סמסליק: לא פעם ולא פעמיים נתתי הרצאות לסנגורים, גם אתם באתם לביקור, למה אתם ממציאים?
איילת כוכבי סמסליק: אני מוכנה לקבל שצריך לעשות עוד 1,000 מעונות ממשלתיים, אני הייתי אחראית השמה, אני מצטערת שאני מתפרצת, ב-2005 כתבנו תכנית שביקשנו - - -
יפעת שאשא ביטון: 'מסילה', נכון?
אלין אלול: מנהלת מעון 'מסילה'.
איילת כוכבי סמסליק: אני מפקחת ארצית וממלאת מקום מנהלת 'מסילה'.
איילת כוכבי סמסליק: כתבנו תכנית שצריך עוד מעונות ממשלתיים, אבל שר הרווחה אז החליט שהפנים מול הקהילה וסגרו לנו את כל מה שרצינו לעשות בחסות הנוער.
איילת כוכבי סמסליק: אמרו: גמרנו, פקידי סעד חוטפים ילדים, לוקחים אותם, מוציאים אותם מהבית.
איילת כוכבי סמסליק: כל התכנית היפהפייה הזאת שאמרה על מה יהיה בעוד חמש ועוד עשר שנים ואיך תיראה המדינה, ואז בא הרווחה ואמר שלא מתאים לנו עכשיו, עכשיו יש אג'נדה אחרת.
איילת כוכבי סמסליק: אז בואו נשים את הדברים, אי אפשר לשפוך את התינוק עם המים.
לידיה רבינוביץ: אנחנו מסכימים עם כל - - - אז יש לנו הסכמה, איילת.
איילת כוכבי סמסליק: אני מוכנה לקבל הרבה דברים שנאמרים פה סביב השולחן על כל מה שהיה.
איילת כוכבי סמסליק: אני 28 שנים בחסות הנוער, להגיד שאני מתעללת בילדים 28 שנה - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא השיח, אף אחד פה לא אמר את זה.
איילת כוכבי סמסליק: לא, אמרה פה חברת הכנסת שעושים להם נזקים מאוד גדולים.
יפעת שאשא ביטון: אתם באתם עם בטן מלאה ואז אתם יורים וזה לא ב - - -
איילת כוכבי סמסליק: לא, אני לא יריתי - - -
יפעת שאשא ביטון: היא מדברת על סוגיה אחרת, של מעטפת מקצועית שניתנת על ידי המשרד, אגב שאני לפני רגע אמרתי, משרד העבודה והרווחה אומר שהוא שם, הוא זה שמביא את הפעילויות, הוא זה שעושה את ההכשרה, הוא זה שמכשיר את המנהלים, אז למה לא הוא זה שמנהל את כל העסק?
יפעת שאשא ביטון: אני שאלתי את זה.
אלין אלול: אנחנו הכשרנו ב-2.5 מיליון שקל.
יפעת שאשא ביטון: להיפך, זה בדיוק הפוך - - -
לידיה רבינוביץ: אם יורשה לי בחצי דקה, אני רוצה להציע לוועדה לענות לשאלות שאנחנו לא הצלחנו לקבל עליהן מענה, לדרוש את התשובות לשאלות האלה.
לידיה רבינוביץ: אני מציעה ש - - -
אלין אלול: את תקבלי אותן - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, קדימה.
יפעת שאשא ביטון: אל תפריעו.
נפתלי יעבץ: אבל חשוב לציין שכל השאלות הופנו גם במסגרת ההליך בבג"צ והונחינו על ידי הבג"צ להעביר מענה מפורט שנעביר ב-25 בדצמבר.
לידיה רבינוביץ: אבל יש לנו שאלות שלא שאלנו בבג"צ.
אלין אלול: אז תשאלו.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, בואי נשאל.
נפתלי יעבץ: רק ברשותך, גברתי, נקודה קטנה.
נפתלי יעבץ: כן חשוב לציין שהרבה מאוד פעמים, לפני שכבוד הנשיאה תלך, שופטי נוער משאירים ילדים ברשימות המתנה למעונות נעולים כהתראה, כשהילד חוזר לניסיון בקהילה ומבקשים, שופט הנוער מבקש, ולא חסרים פרוטוקולים שיפוטיים על זה, שהילדה תישאר ברשימת ההמתנה ל'מסילה' ותחזור לניסיון נוסף בקהילה.
נפתלי יעבץ: אנחנו לא יכולים להתייחס לכל אחד ואחד מאלה כמישהו שממתין.
יפעת שאשא ביטון: לא להתייחס לכל הרשימה באותו צבע.
נפתלי יעבץ: ולכן אנחנו מתייחסים לזה בצבעים שונים.
יפעת שאשא ביטון: לידיה, בואי תשאלי את השאלות.
לידיה רבינוביץ: אז אנחנו נשמח לראות פשוט בכתב, מעבר לדברים שנאמרו, איזה הכשרות נעשות לצוותים, איזה הערכות ארוכות טווח יש.
לידיה רבינוביץ: אנחנו ראינו אמירות סותרות לגבי המעונות שבצפי לבנייה, יש בחלק מהמסמכים, לא רק בתשובה לבג"צ, בחלק מהמסמכים האסטרטגיים של המשרד מדברים על מעונות לתחלואה מורכבת ולילדים מונמכים, האם זה עדיין הצפי, מה הצפי לגדילה בהיקף האוכלוסייה.
לידיה רבינוביץ: מה התמיכה שהמדינה דורשת לתת לצוותים האלה.
לידיה רבינוביץ: אני שמעתי מאיילת כוכבי איזה עבודה קשה ותובענית נעשית בצוותים האלה, ואנחנו יודעים את זה, זו עבודת קודש, אני כרגע לא מתיימרת לומר את זה, איך אנחנו מוודאים שההשמה היא השמה נכונה, כלומר המסגרת היא זו שמתאימה לילד.
לידיה רבינוביץ: אנחנו שמענו במסגרת התשובה לבג"צ שמקימים איזה שהוא מערך דיגיטלי או אלקטרוני.
לידיה רבינוביץ: אנחנו כמובן כמובן לא חושבים לרגע שמשרד הרווחה מתכוון להתנער מהאחריות המקצועית שלו בתהליכי ההשמה, ברור לנו שזה לא תהליך שמחשב יכול לעשות, אלא נדרשים הבנה וניסיון מקצועי ממושך, אבל בכל זאת היינו רוצים לדעת מה התכנית של לשלב בין כוח אדם מיומן שדואג להשמה המתאימה לבין המערכת הדיגיטלית הזאת.
לידיה רבינוביץ: אני שוב אומרת, מה הצפי לעוד עשר שנים, כיצד מתכוונים להיערך, לא רק מבחינת תפוסת המקומות, גם מבחינת התכנית הטיפולית, ומה החזון של הגוף הזה שנקרא חסות הנוער, איך הוא רואה את עצמו, איזה שירות הוא נותן לילדים וכמובן שיש הבדל עצום בין נערים לנערים, בין נערים עוברי חוק לבין נערים שאינם עוברי חוק, בין המגזרים השונים, וגם לתהליכים שצומחים מהשטח, המורכבות הפסיכיאטרית, נמצאים כאן גם ממשרד הבריאות, השילוב בין מורכבות פסיכיאטרית להתנהגויות קשות.
לידיה רבינוביץ: איך חסות הנוער מתכוון לתת את המענה הזה.
יפעת שאשא ביטון: התחלואה המשולבת, כבר דנו בזה.
לידיה רבינוביץ: והמילה האחרונה, אני מצטרפת לקריאה של הנשיאה של בית המשפט לנוער ושל המועצה לשלום הילד, יש לוועדה הזאת תפקיד מאוד מאוד חשוב, אנשים הולכים ובאים בתוך המשרדים ומחוץ למשרדים, אבל הוועדה יכולה להיות גורם שעוקב ודורש דיווחים איטיים, גם הבג"צ, אני לא יודעת כמה זמן הוא יהיה ומה יהיה בסופו, הוא מתייחס רק לנקודה מאוד מאוד מסוימת.
לידיה רבינוביץ: אני קוראת לוועדה לקיים דיונים תקופתיים ולדרוש מענים בכתב כדי שאפשר יהיה להסתכל על רצף של מענים ולדרוש איזה שהיא קוהרנטיות מקצועית.
לידיה רבינוביץ: זהו, תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, לידיה.
יפעת שאשא ביטון: אני באמת רוצה להתייחס לעניין הזה של פנים לקהילה.
יפעת שאשא ביטון: זה פחות רלוונטי במעונות הנעולים שהם רובם תחת צו, נכון?
יפעת שאשא ביטון: תקני אותי אם אני טועה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת המעונות הנעולים, הם רובם תחת צו, אז הסיפור של הפנים לקהילה הוא פחות בא לידי ביטוי שם.
יפעת שאשא ביטון: היא אומרת כן, אתה אומר לי לא.
אלין אלול: לא, חסות הנוער - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז בואי תעשי לנו סדר כדי להבין עד כמה זה באמת גם חלק מהסיפור שעצר את התהליך בתוך המשרד.
גלית ויגוצקי מור: אין סיבה שזה יעצור.
גלית ויגוצקי מור: הנושא של פנים לקהילה נועד לומר, בגלל המקום, המורכבות של תא משפחתי, שמדינה נכנסת לתוכו, פוגעת באוטונומיה של ההורים להחליט איפה הילד שלהם יגדל, באיזה חינוך הוא יהיה, בתקופת זמן קצובה.
גלית ויגוצקי מור: המדינה אמרה: אנחנו רוצים שההתערבות תהיה מדודה, שקולה, היא תיקצב כל פעם בהחלטה שיפוטית כאשר הפנים לקהילה תמיד נמצא שם.
גלית ויגוצקי מור: הרעיון הוא בעצם שנטפל בילד ונחזיר אותו לחיק משפחתו, או למקום של האפוטרופוסים, איפה שהאפוטרופוסים שלו נמצאים, כדי שמשם הוא יוכל להמשיך את חייו כמתבגר, כבוגר צעיר וכו', ונשחרר אותו.
גלית ויגוצקי מור: הפנים לקהילה זה תמיד שם.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שכל המצוקה הזו שאנחנו נמצאים בה היום היא אחרי שכבר הסיפור של הפנים בקהילה נלקח בחשבון ומוצו לצורך העניין ההליכים.
גלית ויגוצקי מור: לדעתי כן.
גלית ויגוצקי מור: ודבר נוסף, אני כן רוצה להתייחס למה שאמר כאן מר יעבץ.
גלית ויגוצקי מור: זה נכון שיש החלטות של שופטים שאומרות שאנחנו נותנים לך עוד ניסיון במסגרת כזו או אחרת ואם לא, תגיע למעון הנעול.
גלית ויגוצקי מור: אני יכולה להגיד לך במלוא הכנות, זה בגלל שאני יודעת שגם אם אני אתן לו צו היום למעון נעול אין מי שיקיים אותו.
גלית ויגוצקי מור: אני כל הזמן מתכתבת עם זה שאומרים לי שאין כרגע מקומות, יהיה מקום בעוד שלושה, ארבעה, חמישה או שישה חודשים ואני מנסה להשתמש בהחלטה שיפוטית כאיזה שהוא מקום שתומך את הטיפול הסמכותי, אבל כשאני יודעת הרבה פעמים בפנים שהילד הזה צריך אתמול את הנעילה ואני למעשה אומרת שאני נותנת את הסוג של ההחלטות האלה כי אני יודעת בעצם שאני לא יכולה ליישם החלטה שיפוטית ואני לא רוצה החלטה שיפוטית ריקה מתוכן או מאופן או אפשרות יישום, היא יותר גרועה מלא לתת החלטה בכלל.
אלין אלול: אבל לצד זה אני רוצה להגיד עדיין, כבוד השופטת, שבשנה וחצי האחרונות קיבלתי טלפונים בעצמי, ישירות, משופטים בתוך דיונים ועשרות ילדים הוכנסו למעונות הממשלתיים הנעולים באותו רגע, בקליטת חירום.
אלין אלול: נכון שבסופו של יום אותו נער, כשאנחנו מסתכלים על הקצה של מי שחיכה, חיכה יותר זמן, אבל עדיין, בשנה וחצי האחרונות היו עשרות מקרים שנכנסו באותו יום.
אלין אלול: הצו השיפוטי היה באותו יום.
יפעת שאשא ביטון: אלין, אני רוצה לומר משהו.
אלין אלול: אני רק רוצה להגיד שבאמת לקחת את כל המספר הזה של הממתינים ולשים אותו תחת כותרת אחת זה לא באמת - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל בסוף זה אותו דבר מבחינתי.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה רגע לומר לך משהו, בסוף בסוף אנחנו נשארים במצוקה של ילדים שצריכים להיכנס למסגרת ולא נכנסים.
אלין אלול: נכון, אין מחלוקת.
יפעת שאשא ביטון: לנו פה בשולחן, ולא חלילה בגלל שאני מזלזלת במקרים הפרטיים, אין לנו בכלל את הפריבילגיה לראות את המיקרו, אנחנו חייבים לראות את המקרו, כי זה לא משנה אם י', בגלל שהתקשרו אלייך את הכנסת אותו לתוך המעון והוא בסדר, אבל ש', שהיה שם, עכשיו הוא צריך לחכות יותר ממה שהוא חיכה.
אלין אלול: כי זה הכול סדרי עדיפויות.
יפעת שאשא ביטון: אבל בסוף בסוף אנחנו נשארים עם פול של ילדים שלא נכנסים פנימה כי אין מקום ופה אנחנו צריכים לשים את האצבע, פה אנחנו צריכים לתת את כל הכוח כדי שיהיו עוד מסגרות, כדי שהמסגרות כן יאפשרו התאמה מיטבית ולא ברירת מחדל, כי אין לנו מקום אז אנחנו משבצים איפה שזה נכנס.
יפעת שאשא ביטון: אלה הסוגיות האמיתיות, אלה הבעיות שניצבות בפנינו ואם אנחנו לא נקרא להן בשם ואם אנחנו לא נדע שלשם אנחנו מכוונים אז אנחנו נמשיך פשוט לגלגל את הילדים מראשית התור לסוף התור.
יפעת שאשא ביטון: רחל דניאלי.
רחל דניאלי: אני רק אומר דברים שלא נאמרו, כי הדברים שנאמרו כאן, כולם מאוד מאוד חשובים, אבל גם בכל זאת להביע עוד דאגות שעולות ואני אומרת כבר עכשיו שהדאגות האלה, אני באמת רואה שהן משותפות גם למשרד הרווחה, רואים שיש מאמץ ורוצים מאוד לפתור ובאמת פותרים בעיות קונקרטיות.
רחל דניאלי: הייתי ב'בית הנער' לפני שבועיים, היינו בביקור, מרגש לראות את הבולדוזרים עובדים סוף סוף אחרי כל כך הרבה שנים, אז רואים שיש דאגה, אבל יש עוד דאגות שלא עלו כאן.
רחל דניאלי: דיברו על המעונות הממשלתיים, שכחנו פה קצת להרחיב את המבט על כלל המעונות.
רחל דניאלי: למשל, עניין חלופות המעצר, שאותנו מדאיג מאוד.
רחל דניאלי: חלופות המעצר נסגרות אחת אחרי השנייה, אולי יש כאן איזה שהיא תפיסה שנשמח לשמוע מה היא אומרת.
יפעת שאשא ביטון: מה זה נסגרות אחת אחרי השנייה?
יפעת שאשא ביטון: איזה חלופות נסגרו?
רחל דניאלי: כרגע יש חלופת מעצר אחת שנמצאת בדרום הארץ ממש, אחרי באר שבע, חלופת מעצר 'שיטה'.
רחל דניאלי: חלופות מעצר הן אותם מקומות של קטינים שכבר נעצרו עוד פעם - - -
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת מה זה חלופת מאסר, את אמרת נסגרות אחת אחרי השנייה, איזה מסגרות נסגרו?
רחל דניאלי: נסגרה חלופת מעצר לבנות, לא קיימת היום.
רחל דניאלי: זה אומר שיש לנו בנות - - -
אלין אלול: היא לא הייתה קיימת גם אז.
רחל דניאלי: אני רק מציגה מצב, דברים שהיו ונסגרו בשנה וחצי האחרונות.
רחל דניאלי: חלופת מעצר לבנות נסגרה, לא קיימת היום.
רחל דניאלי: חלופת מעצר לקטינים ערבים נסגרה, לא קיימת היום.
רחל דניאלי: חלופת מעצר במרכז הארץ, 'בית זיו', נסגרה כרגע, ממש בימים אלה, לא קיימת היום.
אלין אלול: בסוף החודש.
רחל דניאלי: ונשארה חלופת מעצר אחת שנמצאת בדרום הארץ, שזאת כמובן בעיה וזה דבר שהוא מאוד מאוד חשוב, בוודאי לקטינים שאנחנו מייצגים, שנמצאים בבית סוהר וחלופת המעצר אמורה להיות בדיוק הדבר המיידי, שלא צריך לחכות אליו אפילו שנייה והמצב הזה יוצר שכן צריך לחכות שנייה, כי יש חשיבה וכו' ולא כולם יכולים להיות בדרום הארץ.
רחל דניאלי: ואני כבר רוצה לספר לכם משהו, וזו דאגה מאוד מאוד גדולה שצריך להעלות אותה, דאגה אחרת זה אותן מסגרות לאוכלוסיות מורכבות ואני לא מדברת רק על האוכלוסייה שהיו עליה כבר דיונים, שזה הקטינים שיש להם גם מורכבות נפשית.
יפעת שאשא ביטון: שהם בתחלואה משולבת.
רחל דניאלי: כן, יש לנו גם את הקטינים עם הנמכה קוגניטיבית רצינית, שגם להם היום יש ממש ממש קושי למצוא להם מקום.
רחל דניאלי: אלה דברים שדיברו בעבר, והיה 'אמירים' איזה שמונה חודשים, לפני כמה זמן, שנסגרה.
רחל דניאלי: זאת אומרת אין לנו היום מסגרת לקטינים מונמכים קוגניטיבית בחסות הנוער.
רחל דניאלי: אני גם אדבר, שזה גם קשור, על מוסדות גמילה.
רחל דניאלי: היום יש לנו את רטורנו ואת מלכישוע, שגם להם יש המתנה, אבל הן לא יכולות לקבל – קודם כל אין לנו מוסד לקטינים מהמגזר הערבי.
אלין אלול: חלופת מעצר זה לא הגדרה - - -
רחל דניאלי: לא, היא עברה למסגרות אחרות.