GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת אליך, שמעון, אם יש לך התייחסות.
שמעון אבני: בנושא סוגיית הילדים להורים גרושים, קודם כול המפתח הוא נתונים, חברת הכנסת אלהרר.
שמעון אבני: אני אומר לך שהמפתח הוא נתונים.
קארין אלהרר: אתה יודע, הנתונים אצלך, לא אצלי.
יפעת שאשא ביטון: שמעון, זה לברוח, אני אגיד לך למה, כי גם אם יש לי שני ילדים כאלה שצריכים מענה, אז אני אמצא להם פתרון באופן חריג לפנים משורת הדין, אבל הסיפור הוא לא שני ילדים, הסיפור הוא הרבה יותר.
שמעון אבני: הסיפור הוא הרבה יותר.
שמעון אבני: חד משמעית זה הרבה יותר ילדים.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אז אנחנו צריכים לתת את הפתרון.
יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה אם יש לי שניים או עשרה או מאה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לתת את הפתרון.
שמעון אבני: אז אני מסכים.
שמעון אבני: תראו, אני הלכתי באמת בניסיון למצוא נתונים.
שמעון אבני: נפגשתי עם אין סוף גורמים כולל בתי הדין הרבניים.
שמעון אבני: אין את הנתונים.
יפעת שאשא ביטון: אתה יודע מתי יהיו לך את הנתונים?
יפעת שאשא ביטון: כשתתחיל לתת את המענה ואז הם יגיעו אליך ואז אתה תדע.
שמעון אבני: אגב, המענה הטכנולוגי הוא מאחורינו, זאת אומרת פתרנו אותו.
קארין אלהרר: אפשר לקרוא לכל ההורים לפנות ולקבל הסעה?
שמעון אבני: לא, מהסיבה הפשוטה שאנחנו לא יודעים כמה כסף זה יעלה.
שמעון אבני: זה עלה עד לרמת המנכ"ל.
שמעון אבני: עשינו דיון אצל המנכ"ל על זה.
שמעון אבני: זימנתי דיון מיוחד עם האוצר.
שמעון אבני: האוצר אמר שהוא לא מוכן לתת תקציב עד שהוא לא יידע בכמה ילדים מדובר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מסוגלים להתנהל, אז האוצר לא נתן תקציב.
יפעת שאשא ביטון: איזה תקציב האוצר ייתן לך אם אתה אומר שאתה לא יודע כמה אתה מבקש?
יפעת שאשא ביטון: מה זה התירוץ העלוב הזה?
שמעון אבני: זה העניין, שאני לא יודע כמה לבקש.
יפעת שאשא ביטון: אתה תבוא ותגיד לאוצר, תן לי כסף.
יפעת שאשא ביטון: כמה כסף?
יפעת שאשא ביטון: אתם אפילו לא יודעים להגיד.
שמעון אבני: נכון, אנחנו לא יודעים, לכן אמרתי שהנתונים הם פה המפתח.
יפעת שאשא ביטון: רוב המקרים, ועל זה אני מוכנה לחתום, הם של ילדים שנמצאים באותו ישוב, ככה שאין פה סיפור כלכלי.
שמעון אבני: אין דבר כזה.
יפעת שאשא ביטון: תקשיב, אני מטפלת.
שמעון אבני: אני אומר לך לא נכון.
שמעון אבני: אני מסיע בתוך אותו ישוב, יש לנו המון ילדים כאלה.
שמעון אבני: אני אומר לך יותר מזה.
יפעת שאשא ביטון: משתי כתובות שונות.
שמעון אבני: ילדים ביישובים סמוכים.
קארין אלהרר: כמה יש לך כאלה?
שמעון אבני: תראי, לא באתי עם נתונים.
קארין אלהרר: אתה יכול להעביר לנו?
שמעון אבני: אני יכול להעביר לכם נתונים.
שמעון אבני: בוודאי שאני יכול להעביר לכם נתונים.
שמעון אבני: אני יכול להגיד לך שגם ילדים ביישובים סמוכים אנחנו משלבים.
שמעון אבני: תראי, אנחנו לא עוצמים את העיניים, אנחנו עושים את הכול כדי לעזור וכדי לפתור את הבעיה.
שמעון אבני: כסף, תקציב מהאוצר אין לי יכולת להביא כי אין לי נתונים.
שמעון אבני: אני לא יודע כמה לבקש, אבל מי שאני יכול לעזור לו, אני עוזר.
שמעון אבני: אני אומר לך, לעשרות רבות של משפחות, גם שהם גרים לא באותו ישוב אבל במצב של קרבה ואני לא צריך לפתוח קווים חדשים ואני משלב ילדים, אני עושה את זה היום, אבל הבעיה הגדולה היא להסיע ילדים משני יישובים שהם 30 ק"מ.
יפעת שאשא ביטון: איך אתה לא פותח קווים חדשים אם אנחנו מדברים על שני ילדים שיוצאים משני ישובים שונים?
יפעת שאשא ביטון: אתה בא להגיד לי שהתחלתם לעשות את האיסוף כבר לא רק יישובי אלא אזורי?
שמעון אבני: קודם כול אנחנו עושים גם אזורי.
שמעון אבני: מה שנאמר פה הוא לא מדויק.
שמעון אבני: אנחנו עושים גם בין מחוזות ומסיעים בין מחוזות.
יפעת שאשא ביטון: להסיע בין מחוזות, כן, אבל לאסוף את הילדים, אתה תאסוף ילדים מיישובים מרוחקים?
שמעון אבני: למה מיישובים מרוחקים?
שמעון אבני: אבל אם יש בבני ברק, סתם אני אומר, אני נותן דוגמא, בני ברק ורמת גן, אז אני מסיע, אבל אם יהיה באר שבע ואופקים וצריך עכשיו להוציא במיוחד מונית מבאר שבע לאופקים, את זה אני לא אעשה.
שמעון אבני: הרי בסוף כל ילד כזה יצטרכו לקחת במונית כי אין הסעה.
יפעת שאשא ביטון: למה להוציא רכב מבאר שבע לאופקים?
יפעת שאשא ביטון: אם הילד לומד בבאר שבע, אז כשהוא נמצא אצל האימא בבאר שבע או אצל האבא, לא משנה, מוציאים את זה מבאר שבע וכשהוא נמצא באופקים, אתה מוציא מאופקים לבאר שבע.
שמעון אבני: כן, אבל אתה צריך לשלם את זה.
שמעון אבני: כשהוא מסיים ללמוד בבאר שבע והיה צריך לנסוע הביתה בבאר שבע, הוא צריך לנסוע עכשיו לאופקים, לאימא או לאבא, סתם אני נותן דוגמא את באר שבע ואופקים.
שמעון אבני: זו מונית מיוחדת שתיקח את הילד.
שמעון אבני: כאלה, זה לפתוח סימן שאלה של קווים שאנחנו לא יודעים כמה ילדים.
שמעון אבני: אני לא יכול גם לבנות תוכנית.
יפעת שאשא ביטון: תתחילו להניע את זה.
יפעת שאשא ביטון: תעשו פיילוט של איקס ילדים.
יפעת שאשא ביטון: קודם כול תמדדו כמה ילדים יש לכם שנוסעים בכל ישוב, מאותו ישוב משתי כתובות שונות.
יפעת שאשא ביטון: תתחילו בנתון הזה.
יפעת שאשא ביטון: תנסו להסיק ממנו כמה ילדים יכולים או מה הצפי של ילדים מיישובים שונים.
יפעת שאשא ביטון: אגב, זה פחות שכיח כי לרוב ההורים גם לא עושים את זה לילדים שלהם ונשארים באותו מרחב גיאוגרפי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו באמת מדברים על מקרי קצה ואלה שבחרו לגור, כל אחד בכלל בעיר שהיא מרוחקת אחת מהשנייה, אז גם שם אנחנו לא מדברים כי הילד לא יתחיל להתרוצץ בבקרים.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שבסוף אנחנו נשארים עם איזשהו מספר קצה.
יפעת שאשא ביטון: תתחילו לבדוק, כי לעולם אנחנו לא נדע.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשב פה בעוד לא חמש שנים, עוד עשר שנים.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו לא נתחיל את התהליך הזה, גם שם אנחנו לא נדע בכמה ילדים מדובר.
יפעת שאשא ביטון: צריך להתחיל איפשהו.
יפעת שאשא ביטון: תודה, שמעון.
חיה הראל: חיה הראל מהאגף לחינוך מיוחד.
חיה הראל: אני רציתי שלוש הערות.
חיה הראל: הראשונה שבהן מדברת על הנושא של מיפוי ילדים בגיל הצעיר.
חיה הראל: חברת הכנסת קארין אלהרר הובילה בוועדה שלה הליך שעשינו עם השלטון המקומי.
חיה הראל: הוא הגיע לסיומו והוא פורסם לפני שבוע.
חיה הראל: הורים שהילד שלהם אובחן בגיל הצעיר מתחת לגיל 3, אם הם מסכימים, הנתונים האלה יועברו לרשויות כדי שתהיה היערכות ברמת גנים וכמובן שאם יש היערכות ברמת גנים, בתי הספר יבואו אחריהם.
חיה הראל: זה צעד שאנחנו מאוד מודים עליו, מאוד מעריכים אותו.
חיה הראל: עשינו אותו בשיתוף פעולה מלא עם השלטון המקומי.
חיה הראל: קארין, את היית חלק ממנו לכל אורך הדרך, והוא טוב, וזאת זכותם של ההורים להגיד, אנחנו לא מאשרים לכם להעביר נתונים, וזה בסדר, אבל כשיהיו לנו הנתונים, אז המצב יהיה אחר ולא נמצא את עצמנו באוגוסט בצורך לפתוח עוד שלושה גנים.
חיה הראל: זו הערה אחת.
חיה הראל: הערה שנייה.
חיה הראל: במחוז צפון יתחיל מינואר הפיילוט של השתלבות והכלה, שבו כל מערך ועדות זכאות אפיון יראה אחרת.
חיה הראל: לצורך העניין נעשה גם מיפוי של מוסדות החינוך המיוחד, כיתות, בתי ספר וגנים כדי לראות את הפריסה כדי לקבל על זה מערכת GIS שמקבלת נתונים פיזיים, כיתות, בתי ספר, גנים, ועל זה תבוא מערכת הזכאות ואז אנחנו נקבל את התמונה.
חיה הראל: זה יהיה פיילוט לא רק בניהול הוועדות, זה יהיה גם פיילוט בארגון של הנתונים על בסיס מה שקיים והצרכים, וזה ייתן לנו את המיפוי.
חיה הראל: אגב, אני רוצה להגיד, אם כבר הזכרת את קריית שמונה, אתם יכולים להתפאר בבית ספר נהדר, "רננים", שהוא רב-מגבלתי.
יפעת שאשא ביטון: נכון, ואנחנו קולטים מכל האזור.
חיה הראל: זאת אומרת, הוא לא בא ואמר, רק זה או רק זה.
חיה הראל: אנחנו ניתן לילדים האוטיסטים את הכיתות ולילדים עם הנכות את הכיתות ולילדים עם ההפרעה הנפשית עם הכיתות.
חיה הראל: יש לי תכתובת עם אימא שהתעקשה, היא לא תלך לבית הספר "רננים", אני רואה אותה בנהריה כי שם יש כבר הרבה מאוד ניסיון והרבה מאוד כלים, ואני באה ואומרת לה, זה קיים כבר, "רננים" עושה את זה ועושה את זה נפלא, והשילובים.
חיה הראל: אני יכולה לספר על שילובים של ילדים אוטיסטים עם ילדים עם פיגור קל, שזה הולך פנטסטי.
חיה הראל: אלה לומדים מאלה, אבל יש הורים שיעמדו על הרגליים האחוריות ולא יסכימו.
חיה הראל: אני לא רוצה לפתוח פה ויכוח, אבל אחד הדברים שאנחנו נפגשים איתם זה הורים שמגיעים עם הנחיות מהארגונים, אל תסכימו לשיבוץ ליד הבית, תלכו לבית הספר הרחוק, שם יש לנו ילדה מרעננה שנוסעת לראשון לציון ל"צעד קדימה".
חיה הראל: אין הצדקה, אבל הם באו עם המלצה מהצוות.
חיה הראל: גם זה קיים.
חיה הראל: זה קיים.
יפעת שאשא ביטון: האנשים שפונים אלינו אומרים, אלו"ט אמרו לנו ככה או אלה אמרו לנו ככה.
חיה הראל: יש לי תיעוד של הדברים.
חיה הראל: עשרות.
חיה הראל: חלק מהם מגיעים לוועדת הסעות מרכזית ששמעון ואני חברים בהם והדברים מתפוצצים שם.
חיה הראל: זה קשה מאוד.
חיה הראל: הדבר האחרון שרציתי להגיד זה לנושא של שיבוץ בין-מחוזי, זה אחד הדברים שרחלי אברמזון מובילה, אני מקווה שיעזרו לה, ביד רמה.
חיה הראל: לא יכול להיות מצב שילד מפתח תקווה, בגלל שזה מחוז תל אביב, ילד מראש העין, כי זה מחוז מרכז לא יוכל ללמוד בפתח תקווה והוא יצטרך לחכות עד 31 באוגוסט עד שפתח תקווה תגמור לשבץ את, ואני לא רוצה להגיד עניי עירך אלא את הנסיכים שלנו, שעיריית פתח תקווה תגמור לשבץ את כל הנסיכים והנסיכות של פתח תקווה, רק אז היא תקבל את הנסיך מראש העין.
חיה הראל: אני לא מקבלת את זה.
חיה הראל: הכביש בין רעננה והרצליה, לא הגיוני, ולכן רחלי מובילה את הנושא של שיבוץ בין-מחוזי כשהמיפוי לא יהיה על פי מחוז שמשרד החינוך קבע אלא על פי מחוזות והצרכים של השיבוץ.
חיה הראל: אלה שלושת הדברים שרציתי לומר.
חיה הראל: תודה.
יפעת שאשא ביטון: אמרת פה דברים שהם בהחלט עם בשורה.
יפעת שאשא ביטון: מתי הדברים האלה יכנסו לתוקף?
יפעת שאשא ביטון: שנה הבאה בעזרת השם כבר ההתנהלות תהיה ברוח הדברים שאת מציגה?
חיה הראל: במחוז צפון, בוודאי.
יפעת שאשא ביטון: במחוז צפון, כן, אבל לגבי העניין של ביטול המחוזות ושיבוץ - - - ?
חיה הראל: לא ביטול מחוזות אלא שיבוץ בין-מחוזי.
חיה הראל: כן, היא מובילה את זה כבר עכשיו.
חיה הראל: אני לא יכולה להבטיח את ה-1 בספטמבר.
חיה הראל: אני רוצה, גם היא רוצה.
קארין אלהרר: מה עמדת השלטון המקומי?
חיה הראל: יחד עם השלטון המקומי ועם מחלקות החינוך.
חיה הראל: היא לא עושה את זה לבד, ודאי.
חיה הראל: הידברות קיימת כל הזמן.
חיה הראל: עכשיו אנחנו רוצים לראות איך אנחנו מבצעים את זה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חיה.
יפעת שאשא ביטון: כן, הערה.
הדס ארנון-שרעבי: כיוון שנזכר אלו"ט אני כן רוצה להעיר.
הדס ארנון-שרעבי: אני לא יודעת על איזה - - -
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך, את יכולה להעיר אלי.
יפעת שאשא ביטון: לי יש פניות כאלה.
יפעת שאשא ביטון: את רוצה?
יפעת שאשא ביטון: נפנה.
יפעת שאשא ביטון: הם כותבים: אלו"ט המליצו את המוסד הזה ואלו"ט אמרו שהמוסד הזה.
חיה הראל: יש לנו ילדים שלא פתחו את שנת הלימודים כי הם לא נתנו להם.
יפעת שאשא ביטון: כי אלו"ט אמרה להם.
קארין אלהרר: אני רוצה להגיד משהו בעניין הזה.
קארין אלהרר: חיה, את יודעת שיש לי הערה מלאה לעבודה שלכם.
קארין אלהרר: תראו, אני אומרת את זה בצער, אבל הרבה פעמים בגלל אילוצים של משרד החינוך, ואני מבינה את האילוצים.
קארין אלהרר: יש פה סד שצריך לעמוד בו.
קארין אלהרר: יש X מסגרות עם X פלוס Y פלוס Z ילדים.
קארין אלהרר: בגלל השיבוץ המחוזי שהיה עד עכשיו יש לא מעט פעמים גם שהגיעו לפתחי, של ילדים שגם אתם לא הייתם 150% בעד שיבוץ במסגרת מסוימת.
קארין אלהרר: הוא נשלח לשם כי אמרתם, זה מה יש, ולכן אני אומרת, זו מטוטלת ויש פעמים שמשרד החינוך נותן שיבוץ עם לב שלם והוא עומד על זה ומתווכח על זה ובצדק רב, ויש פעמים שהוא אומר, בצר לי, זה מה יש, ולכן קשה לי לבוא בטענות בצורה נחרצת כלפי ארגונים ועמותות שהם המטפלים.
קארין אלהרר: אני לא מדברת על ארגוני הורים.
קארין אלהרר: ארגוני הורים זה הורים.
קארין אלהרר: אין לי אפילו עמדה מוסרית להתווכח.
קארין אלהרר: אני רק אומרת שלפעמים עמותות שהן העמותות המפעילות של מעונות יום שיקומיים, של מטפלים פרא- רפואיים, קשה לי להתווכח איתם מקצועית בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, אני לגמרי מסכימה עם כל מילה, אבל זה גם שיח שעלה כאן מקודם.
יפעת שאשא ביטון: אני לא חושבת שאת היית כאן כשדיברנו על העניין של שיבוץ במסגרות כברירת מחדל, של משרד החינוך, אבל אני כן לא רוצה ואני כל הזמן אומרת את זה, אני לא מורידה אחריות מאף אחד, כי בסוף אנחנו צריכים לראות איך באותם מקרי קצה שיושבים לי עכשיו כשאנחנו מדברים, אנחנו מטפלים במקרים של ילדים שלא פתחו אפילו שנת לימודים, כי גורמים מקצועיים או ארגונים מסוימים אמרו להם, אל תלכו לבית הספר הזה, תלכו לבית הספר הזה.
יפעת שאשא ביטון: זה נכון ואת צודקת.
יפעת שאשא ביטון: יש מקרים שבהם גם משרד החינוך לא היה שלם עם ההחלטה, אבל יש מקרים שזה בית הספר וזה האפיון.
יפעת שאשא ביטון: אם את תמפי את כל התלמידים שם, אלה התלמידים שצריכים ללמוד שם ובכל זאת אנחנו צריכים להתמודד עם זה, אז צריך לראות איך אנחנו באמת - - -
יעל יוספסברג: יפעת, יש עדיין מקרים שילדים בכיסאות גלגלים, שלחו אותם לבית ספר עם מלא מדרגות.
יפעת שאשא ביטון: יש הכול מהכול אבל בגלל זה אני אומרת שאנחנו חייבים פה לעשות את העבודה, פה בטח ובטח לעשות את העבודה ולראות איך אנחנו מתקנים את זה.
יעל יוספסברג: ויש מקרים שהמנהלת מסרבת לקבל תלמיד לבית הספר.
יפעת שאשא ביטון: זה כבר דיברנו.
אביבית ברקאי-אהרונוף: הערה אחת לעניין הזמן הסביר.
אביבית ברקאי-אהרונוף: אמר כאן שמעון שבעצם הוא על פי התקנות, זה לא מופיע בתקנות למיטב זכרוני, יוכל לפצל את ההסעות, אז קודם כול זה אכן קורה היום.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שהוא אמר שלצד התקנות.
אביבית ברקאי-אהרונוף: אני בהחלט יכולה להעיד על כך שזה נעשה כל פעם לפחות כשאני פונה לשמעון, אבל זה לא יכול להיות פתרון מאחר והתקנות הן תקנות לטווח הארוך, שמעון, ואתה לא תהיה תמיד מנהל אגף הסעות, וזה שלך יש תמיד רצון טוב לעזור ולפצל את ההסעה כשצריך כי אתה מבין ששעתיים נסיעה לכל כיוון זה לא זמן סביר, זה לא מבטיח לכל הילדים גם בעתיד ששעתיים זה לא יהיה זמן סביר.
יפעת שאשא ביטון: אמר את זה שמעון.
יפעת שאשא ביטון: לא נתנו את זה לשמעון, אלא נתנו כתוכנית.
יפעת שאשא ביטון: לא מוכנים להכניס את זה בגלל התנגדות של משרד המשפטים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפנה למשרד המשפטים.
הדס אגמון: לא של משרד המשפטים, זה משרד האוצר.
הדס אגמון: התנגדות של משרד האוצר לקבוע זמן - - -
שמעון אבני: זה היה דיון בין משרד המשפטים - - -
יפעת שאשא ביטון: קביעה של זמן סביר - - -
קריאה: זה סיכום שהושג אצל המשנה ליועץ המשפטי.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, אני לא מנהלת את הדיון ככה עוד פעם.
יפעת שאשא ביטון: נאמר כאן על ידי שמעון מקודם בדיון, אם צריך אני מוכנה להתבונן בזה שוב, שההגדרה של זמן סביר לא נכנסה לתוך התקנות בניגוד לעמדתו ולדעתו כפי שהוא הציג את זה, בגלל התנגדות של משרד המשפטים.
יפעת שאשא ביטון: באותה נשימה שהוא אמר את זה, שאלתי אם יש נציגות של משרד המשפטים ואמרו לי שאכן יש.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים כבר לקראת סוף הדיון ואנחנו ממילא לא הוועדה שדנה בתקנות.
יפעת שאשא ביטון: אני אפנה אליכם בסיכום הדברים את הבקשה לשקול בשנית את הנושא של הגדרת זמן סביר.
יפעת שאשא ביטון: מי שלא עקב, מוזמן לראות את זה בשידור חוזר.
תמי ברנע: השאלה מי באמת התנגד לזה.
שמעון אבני: הדיון היה במשרד המשפטים אצל המשנה ליועץ המשפטי, אם אני לא טועה.
שמעון אבני: ישב שם גם האוצר והסיכום היה שלא יוגדר משך זמן הנסיעה.
יפעת שאשא ביטון: מי התנגד?
יפעת שאשא ביטון: ישבו שם בטח עוד הרבה אנשים.
יפעת שאשא ביטון: למי צריך לפנות?
יפעת שאשא ביטון: מי צריך להגדיר זמן סביר, האוצר או משרד המשפטים?
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, את מוזמנת לומר.
יעל בלונדהיים: זה לא תקנות שאני מטפלת, אבל תוך כדי הדיון ניסיתי להבין את תמונת המצב, אז אני מבינה שיש איזשהו נוסח כרגע שעומד, שהוא קובע שזה יהיה זמן נסיעה קצר ככל האפשר, מסלול מיטבי.
יפעת שאשא ביטון: מה זה קצר ככל האפשר?
יפעת שאשא ביטון: מישהו הגדיר זמן סביר?
קריאה: כתוב שם "במגבלות כלכליות".
הדס אגמון: אולי אני אנסה להסביר.
הדס אגמון: טיוטות מקדימות של התקנות שנוסחו בהתאם לעמדתו המקצועית של שמעון כללו מגבלת זמן.
הדס אגמון: אני חושבת שבשיח בין משרד החינוך למשרד האוצר נמחקה המגבלה הזאת.
הדס אגמון: אנחנו כנציבות חשבנו שהעמדה המקצועית הזאת צריכה להיות מעוגנת.
יפעת שאשא ביטון: מה זה "אני חושבת"?
יפעת שאשא ביטון: היית שם?
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, אני לא באה לדון בספקולציות.
הדס אגמון: אני אסביר.
יפעת שאשא ביטון: כי הוא אמר משפטים, את אומרת, את חושבת שזה.
יפעת שאשא ביטון: למי אנחנו פונים?
הדס אגמון: אם תיתני לי לסיים משפט קצר, אני אסביר.
הדס אגמון: אנחנו כנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות חשבנו שיש הכרח משפטי לעגן את מגבלת הזמן הזו ולכן הלכנו למשנה ליועץ.
הדס אגמון: אצל המשנה ליועץ במשרד המשפטים נקבע שאין הכרח משפטי כזה ולכן בעצם מה שקבע הוא ההתנגדות של משרד האוצר לעגן את זה.
הדס אגמון: אני לא חושבת שלמשרד החינוך יש התנגדות מקצועית כזאת.
הדס אגמון: ההתנגדות היא התנגדות תקציבית ולכן הפנייה צריכה להיות למשרד האוצר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה כהצעת החברים היקרים כאן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו פשוט נפנה למרגי שהוא בעצם יבקש את הדרישה הזו וינהל אותה מול המשרדים כפי שאנחנו עושים בהצעות חוק אחרות, ושיחליטו הם איפה צריך בעצם לפרום את הפלונטר.
יפעת שאשא ביטון: כם מסכמת את הדיון ואני פונה למשרד החינוך, קודם כול לברך על התהליכים שכבר נעשו, גם התהליכים שהותוו על ידי הגברת חיה הראל.
יפעת שאשא ביטון: גם חברתי, חברת הכנסת קארין אלהרר, לקיים מיפוי של צרכים באזורים השונים על פי אפיונים של הילדים כפי שהם בעצם עתידים לעשות במחוז צפון.
יפעת שאשא ביטון: לפנות ליושב ראש ועדת החינוך, למרגי, כדי להגדיר בתקנות מה הוא זמן סביר בעצם לנסיעה.
יפעת שאשא ביטון: לקדם את הנושא ואם צריך אותנו, חיה, אז תפנו אלינו כדי שאנחנו נעזור במידה וזה לא יצא לפועל, את כל הנושא של ביטול המחוז כהגדרה היכן אפשר לשבץ את הילד, על בסיס אותה דוגמא שאת נתת, ולהכניס לתקנות את הנושא של הורים גרושים.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו לא נעשה את זה עכשיו, זה כנראה לא יקרה בטח לא בזמן הקרוב.
יפעת שאשא ביטון: כן להתייחס בתקנות לנושא של ההורים הגרושים בתוך היישוב או מחוץ ליישוב.
יפעת שאשא ביטון: אני ממליצה כפי שעלה כאן גם מהממ"מ, יש למשרד החינוך את כל הנתונים על ילדים להורים גרושים במערכת.
שמעון אבני: הבעיה היא לא הנתון על ילדים להורים גרושים, הבעיה היא על משמורת משותפת.
יפעת שאשא ביטון: מה שאני ממליצה הוא דבר כזה: יצאתם לסקר מאוד יפה, השתתפתי בו, גם על כל הנושא של הפלאפונים וכו'.
יפעת שאשא ביטון: שתיעשה בדיקה אפילו ברמת המחוזות.
יפעת שאשא ביטון: לבתי הספר יש את הנתונים של הורים גרושים.
יפעת שאשא ביטון: שיעשו סקר בקרב ההורים האלה, אם הילדים במשמורת משותפת, כן או לא, ותנסו לפי זה ללמוד כמה ילדים בעצם צריכים הסעה משתי כתובות אחרות.
יפעת שאשא ביטון: זה לא כזה סיפור גדול אם מפלחים את הסקר אפילו לאזורים גיאוגרפיים, ואולי זה יהיה בסיס הנתונים שלכם כדי לדעת עד כמה יש היתכנות לדבר הזה, כמה כסף צריך בשביל הדבר הזה, שנדע מה אנחנו רוצים לבוא ולדרוש, אם זה מהאוצר ואם זה מהגורמים האחרים.
יפעת שאשא ביטון: הנה נתתי לכם טיפ והמלצה, ואנחנו מבקשים שתעבירו לנו בלי קשר את הנתונים שיש לכם היום לגבי ילדים שמוסעים משתי כתובות באותו ישוב.
יפעת שאשא ביטון: על סדר היום היעדר ייצוג החברה הערבית וציבור ההורים במועצה הלאומית לגיל הרך, הצעה לדיון מהיר של חברת הכנסת ניבין אבו רחמון.
ניבין אבו רחמון: תודה גברתי היושבת ראש.
ניבין אבו רחמון: הגיל הרך הוא השלב הכי קריטי בהתפתחות האדם גופנית, שכלית קוגניטיבית ונפשית.
ניבין אבו רחמון: עלינו להתייחס לילדים כבני אדם בעלי זכויות וזכותם לקבל שירותי חינוך, בריאות ותרבות ולהיות מוגנים מאלימות ומפגעים שונים.
ניבין אבו רחמון: צרכים אלה הם העיקר.
ניבין אבו רחמון: אם אנחנו לוקחים את כל זה בחשבון, למועצה הלאומית לגיל הרך יש תפקיד חשוב אבל לצערי אין בה כיום ייצוג הולם של החברה הערבית וציבור ההורים.
ניבין אבו רחמון: זה מכשול משמעותי העומד בפני המועצה מלהשיג את יעדיה.
ניבין אבו רחמון: על מנת להצליח במשימה חייבים לפעול מהתחלה במצב בו כל האוכלוסיות והמגזרים מיוצגים באופן הולם.
ניבין אבו רחמון: שר החינוך הצהיר שכל עיסוקיה של מועצה זו יהיו טיפול בילדים של כולם אבל כנראה שהאוכלוסייה הערבית היא לא חלק או שההורים לא ממש חשובים להחלטות על הילדים שלהם.
ניבין אבו רחמון: יחס הייצוג בהרכב המועצה של החברה הערבית המהווה 22 אחוזים מכלל אזרחי המדינה ו-25 אחוזים מכלל הילדים במדינה, הינו יחס של אחד ל-21.
ניבין אבו רחמון: כלומר, יש נציגה אחת בלבד מקרב האוכלוסייה הערבית.
ניבין אבו רחמון: המועצה לא הזמינה לדיון החשוב הזה את דוקטור סילביה סאבה סעדה.
ניבין אבו רחמון: היא אקדמאית חשובה ואני בטוחה שתהיה לה השפעה על המועצה אבל כדי לעשות שינוי מן היסוד, זה לא יספיק.
ניבין אבו רחמון: דיברתי גם עם גברת פאטמה קאסם, המפקחת על החינוך הקדם יסודי בחברה הערבית, וגם היא לא תהיה כי משרד החינוך אמר לה שהיא לא רלוונטית לדיון הזה.
ניבין אבו רחמון: ברור כי ייצוג זה אינו הולם ואינו מיישם את הוראות חוק המועצה לגיל הרך.
ניבין אבו רחמון: ייצוג הולם, פירושו מתן ייצוג יחסי הולם.
ניבין אבו רחמון: בהיעדר נסיבות מוכחות המצדיקות מתן משקל יתר לקבוצות אוכלוסייה אחרות הופך הייצוג העולם כמחייב מתן ייצוג יחסי.
ניבין אבו רחמון: הרכב המועצה לגיל הרך אינו מבטא באופן אמיתי את כוונת המחוקק.
ניבין אבו רחמון: הסתכלתי על הרכב המועצה לפי החוק וברור לי שהייתה אפשרות למנות חברים ערבים נוספים.
ניבין אבו רחמון: למה מתוך ארבעת הנציגים של משרד הבריאות אין נציג ערבי?
ניבין אבו רחמון: למה מתוך ארבעת נציגי הציבור אין נציג ערבי?
ניבין אבו רחמון: אני רוצה להאמין שמשרד החינוך מינה חברה ערבייה אחת לא כדי לצאת ידי חובה, אך בהיעדר סיבות מצדיקות נטייה לייצוג הולם, אמונה זו הופכת לעובדה.
ניבין אבו רחמון: צרכיה המיוחדים של האוכלוסייה הערבית שמקבלים משנה תוקף בדפוסי התנהגות, שפה ותרבות, מנהגים שונים, מחייב מינוי נציגים נוספים שיבטא את צרכי האוכלוסייה הזו.
ניבין אבו רחמון: פעמים רבות ועדה זו דנה בנושאי זכויות הילד בחברה הערבית באופן נפרד בשל צרכים ייחודיים אלו.
ניבין אבו רחמון: אני חוששת שהרכב זה של המועצה לא ייצג נכונה את צרכיה אלו ולא נביא לפתרון הבעיות החמורות והזנחה רבת השנים של הילדים הערבים בתחום כל כך משמעותי.
ניבין אבו רחמון: למשל, מרכזי התפתחות הילד בחברה הערבית, האם התפתחות השפה לא מחייבת מרכזים ייחודיים לחברה הערבית.
ניבין אבו רחמון: איך יכולה המועצה לבנות את התכנית האסטרטגית שלה בלי קולם של נציגי האוכלוסייה הערבית?
ניבין אבו רחמון: גם בבריאות, גם ברווחה, גם בחינוך והרי צריך לפעול כאן מתוך ראייה כוללת ותיאום בין כל הגורמים המעורבים.
ניבין אבו רחמון: לכן אני פונה לוועדה לתמוך בבקשה שלי משר החינוך להשתמש בסמכותו לפי סעיף 5 לחוק המועצה לגיל הרך ולמנות ועדה מייעצת לענייני האוכלוסייה הערבית מקרב האוכלוסייה הערבית.
ניבין אבו רחמון: תודה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חברת הכנסת ניבין אבו רחמון.
יפעת שאשא ביטון: התלבטתי אם לומר בראשית דבריי או בסיפה של הדברים ואני מודה שאני עדיין מתלבטת.
יפעת שאשא ביטון: הייתה לנו גם שיחה אישית שלא במסגרת הוועדה.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי לומר שהמועצה לגיל הרך באה לשרת את הילדים בכל מדינת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: כאשר ממנים נציגים של בריאות ושל חינוך, בלי קשר עכשיו לא למוצא שלהם ולא ללאום שלהם, אמורים לתת מענה לכל מדינת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: הוועדה הזו שבאה לאגם את השירותים שניתנים לכלל הילדים, זה לא שהיא קובעת את כל מה שיהיה בכל תחום אלא שבמסגרתה היא תדע לבנות את המודולות או את הצוותים או את הממשקים כדי לקדם את התחומים השונים.
יפעת שאשא ביטון: את ציינת את המרכזים להתפתחות הילד אבל יש את טיפות החלב ויש שירותים נוספים שלא הכול יקרה בתוך הוועדה אלא הוועדה תחליט שמקדמים את אחד הנושאים ומשם היא בעצם תצא לאנשי המקצוע ולאנשי השטח הרלוונטיים.
יפעת שאשא ביטון: אני בהחלט כן רואה את הסמכות שלה ואת היכולת שלה לפעול בצורה ייחודית.
יפעת שאשא ביטון: אגב, לא רק לגבי האוכלוסייה הערבית.
יפעת שאשא ביטון: אם ניקח איזושהי מקבילה כפי שהיא עולה הרבה מאוד פעמים כאן בדיוני הוועדה, שזה למשל המגזר החרדי, שגם שם יש סוגיות שהן ייחודיות למגזר ודורשות פתרון שהוא אחר מאשר במגזרים האחרים, גם כאן יכולנו לומר למה אין לנו כל כך הרבה נציגים.
טלב אבו עראר: זה שונה לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: מותר לי לומר מה שאני רוצה.
יפעת שאשא ביטון: טלב, אתה לא מפריע לי היום.
יפעת שאשא ביטון: תגיד את הדברים אחר כך כשאני אתן לך את רשות הדיבור.
יפעת שאשא ביטון: אין כאן הערות ביניים.
יפעת שאשא ביטון: כאן אין בעיות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רק פותרים בעיות.
יפעת שאשא ביטון: כפי שהתחלתי לומר, יש הרבה מאוד קבוצות שהן ייחודיות.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתי הכול זה אותו דבר.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לומר שאנחנו מדברים על שוויון ומדברים על ילדים אבל היכן שנוח לנו זה אותו דבר והיכן שלא נוח לנו, זה לא אותו דבר.
יפעת שאשא ביטון: כן, החברה החרדית, ויש חברה בדואית שגם היא בשונה מאוכלוסיות ערביות אחרות.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו הרבה מאוד אוכלוסיות של ילדים במדינת ישראל שאנחנו צריכים לתת להם מענה שהוא ייחודי והוא אחר מהקבוצות האחרות.
יפעת שאשא ביטון: לכן, אם אנחנו נסתכל גם על ההרכב של המועצה כפי שהוא כאן, אנחנו רואים שגם על פי חוק יש הרבה מאוד נציגים להרבה מאוד תחומים שצריכים להיכלל במועצה.
יפעת שאשא ביטון: לכן, כאשר אומרים ייצוג הולם וראוי, זה לא הייצוג היחסי באוכלוסייה אלא באמת משהו שיכול לתת מענה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה לשמוע את החברים השונים כדי להבין.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת טלב אבו עראר, אני מרשה לך לכפור בדברים אבל תעשה את זה ברשות הדיבור שלך.
יפעת שאשא ביטון: אני מבטיחה להשתדל לא להפריע לך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע את הנציגים השונים שנמצאים כאן כדי להסביר גם על אופן הבחירה של החברים בוועדה, איזה דגשים הם שמו, ואיך בעצם נוצרה אותה קבוצה כל כך גדולה של חברים, ובוא נודה על האמת, והעלינו את זה גם בדיוני הוועדה, לעולם אי אפשר יהיה לקיים ישיבה אחת אמיתית ורצינית שמכילה את כל מי שמופיע גם כאן בשני העמודים.
יפעת שאשא ביטון: כך שהדינמיקה והמכניזם של העבודה יהיה קצת אחר ואני מניחה ששם יהיה אפשר גם לתת ביטוי ייחודי, כל פעם על פי עניין ועל פי סוגיה, אבל לא אני אייצג אותם אלא נרצה לשמוע אותם.
יפעת שאשא ביטון: לפני כן אנחנו נשמע את חברי הכנסת ממש בקצרה כדי שנוכל לפנות זמן לאנשי המקצוע.
מסעוד גנאים: בוקר טוב לכולם.
מסעוד גנאים: אני מודה על העלאת הנושא החשוב הזה.
מסעוד גנאים: כמי שלא מבקר בוועדה לעתים רחוקות אלא לעתים קרובות, אני עד לכך שבוועדה דנים על העניין של כל הילדים בשוויוניות וללא הבדל.
מסעוד גנאים: כפי שאומרים, כולם הבנים שלנו.
מסעוד גנאים: לגבי העניין הספציפי, המועצה הלאומית לגיל הרך שכולנו בירכנו על קיומה וכולנו רצינו שתעבוד ותעקוב אחרי כל מה שקורה בגיל הרך באופן הוליסטי, כולל ומקצועי שיכלול את כל התחומים, אם זאת בריאות או רווחה או חינוך.
מסעוד גנאים: הנקודה שהעלתה חברתי ניבין היא נכונה וצודקת.
מסעוד גנאים: כפי שאמרת גברתי, השיקול הוא שיקול מקצועי אבל אפילו בשיקול הזה יש אנשי מקצוע שהם ערבים וערביות שראוי שיהיו במועצה הזו או לפחות לתמוך בהצעה של ניבין בהקמת מועצה מייעצת או ועדה מייעצת לענייני הגיל הרך בחברה הערבית, מאותו שיקול שהזכרת, שלכל מגזר יש את הייחוד שלו.
מסעוד גנאים: ידוע לכולם, יעידו על כך אנשי המועצה לשלום הילד שנוכחים וכל העוסקים בעבודת הקודש הזאת, על חייהם של הילדים, שאחוז ההתבגרות והתמותה של הילדים הערביים, במיוחד בדרום, היא הגבוהה.
מסעוד גנאים: לכן תשומת הלב והדגש צריך להיות תחילה לפני רווחתו של הילד, על ביטחון חייו ושלומו.
מסעוד גנאים: לכן אני חושב שטוב שבמסקנות הוועדה תצא קריאה למשרד החינוך לבחון עניין ייצוג הערבים במועצה ולשקול בצורה רצינית את ההצעה להקמת ועדה מייעצת לענייני הגיל הרך בחברה הערבית.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה, בבקשה.
ג'מעה אזברגה: תודה רבה לגברתי היושבת ראש.
ג'מעה אזברגה: תודה רבה על הדיון.