GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: תשמע, עמי, אני לא יכולה לטפל בדברים כשהם ברמה מופשטת.
יפעת שאשא ביטון: אני ברמה מופשטת על פניו יכולה לתת חוזר שמדבר בצורה כללית, נותן את כל האפשרויות מהנקודה הזו ועד לנקודה הזו בטווח.
יפעת שאשא ביטון: פה אני מתנהלת בשיח.
עמי נחום ברבר: בצורה מופשטת - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, רגע, אתה לא נכנס לי כל שנייה בדברים.
עמי נחום ברבר: סליחה.
יפעת שאשא ביטון: פה אני יכולה לדבר מופשט.
יפעת שאשא ביטון: אבל כשאומרים, תקשיבי, יש פה עיוותים, יש פה עיוותים כי לא התייחסו לרופא, יש פה עיוותים כי לא נתנו לילד את מה שמגיע לו על פי החוזר, יש פה עיוותים כי כי כי, אז אני צריכה להגיד, תנו לי את המקרה הפרטי הזה כדי שאני אוכל לבדוק אם מישהו פה כשל.
יפעת שאשא ביטון: אז זה לא מאפיה.
יפעת שאשא ביטון: זה רצון לבדוק.
עמי נחום ברבר: כשכבוד חברת הכנסת מבקשת ממני נתונים, זה הדבר הכי נכון לעשות אותו.
יפעת שאשא ביטון: הזמנתי אתכם כבר כמה פעמים לעשות את זה.
עמי נחום ברבר: כשהרופא הראשי של ביטוח לאומי, אני בא אליו ומוסר לו שלושה תיקים רפואיים, שלושה תיקים של ביטוח לאומי על שלושה ילדים שאחד מקבל 188%, אז הוא אומר לי: יפה, תגיד לי מי קיבל 188%, אני אוריד לו את זה.
עמי נחום ברבר: שם אני מפחד.
יפעת שאשא ביטון: עמי, אני לא יכולה להתייחס כי לא הייתי שם, לא הקלטת אותו, מבחינתי זה רכילות.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מתנהלת ככה.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, וגם הכנסת לא מתנהלת ככה עם כל הכבוד.
יפעת שאשא ביטון: תביא את המקרים האלה, לא לרופא של ביטוח לאומי, גם אומר לך פרופ' יהב, בכלל אל תגיעו לשם, תגיעו אליי ללשכה, אני רוצה לבדוק אישית, אני רוצה לשים את האצבע על התיקים האלה ולראות מה הסיפור שם.
יפעת שאשא ביטון: אז תעבירו בבקשה את הדברים .
יפעת שאשא ביטון: זה חשוב גם לעבודת הוועדה.
יפעת שאשא ביטון: חשוב שתעבירו את הדברים בצורה מסודרת כדי שפרופ' יהב יוכל לבדוק אותם, אנחנו נוכל לקבל גם נתונים, אנחנו נוכל ללמוד מהם, ואם צריך עשות שינויים ותיקונים, נוכל לעשות אותם, אבל לדבר ככה מלמעלה, זה פחות פרקטי.
עמי נחום ברבר: אני שואל שאלה אמיתית עכשיו.
יעקב יהב: עד עכשיו זה לא היה אמיתי?
יפעת שאשא ביטון: פרופ' יהב, אנחנו לא מעירים הערות כאלה.
עמי נחום ברבר: איך אני מסוגל לבוא בטענות מול ביטוח לאומי כשאין לו את הכלים למדוד את הדברים.
עמי נחום ברבר: אני בא בטרוניה לביטוח לאומי ואני אומר, הילדה הזאת שיש לה טטרולוגיה על שם פאלוט, עם עורקי ריאה צרים, והרופא הכי בכיר בביטוח לאומי, דיברתי אליו סינית באותו רגע - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל דיברתי על זה לפני רגע.
יפעת שאשא ביטון: לא הייתי ברורה.
יפעת שאשא ביטון: אני אגיד את זה עוד פעם.
עמי נחום ברבר: אז אני עוד פעם אומר - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל בדיוק פה בשביל הסיפור הזה, יש את הרופא הקרדיולוג של הילד ויש פה במקרים שהמשפחה מרגישה שדיברנו סינית או מישהו שם לא הבין או לא רצה להבין, אז יש - - -
עמי נחום ברבר: אבל אז הם כבר פספסו תביעה.
יפעת שאשא ביטון: אז יש אפשרות לערעור, עמי.
יפעת שאשא ביטון: יש לך דרך אחרת לפתור את זה?
יפעת שאשא ביטון: בוא תציע.
עמי נחום ברבר: את חברת הכנסת.
עמי נחום ברבר: אני לא חבר הכנסת.
יפעת שאשא ביטון: אני לא קרדיולוגית.
עמי נחום ברבר: ברור.
עמי נחום ברבר: בטח שיש לי דרך אחרת.
יפעת שאשא ביטון: מה הדרך?
יפעת שאשא ביטון: לא יהיה בכל ועדה קרדיולוג ילדים.
עמי נחום ברבר: לא בכל ועדה קרדיולוג.
עמי נחום ברבר: אין מספיק ועדות שיצדיקו בכל ועדה קרדיולוג.
עמי נחום ברבר: אין מספיק מומי לב כדי שבכל ועדה יהיה קרדיולוג.
עמי נחום ברבר: אם היום ידון בתיק רצח שופט לדיני תעבורה, יש עם זה בעיה.
עמי נחום ברבר: יש עם זה בעיה.
יפעת שאשא ביטון: אבל עמי, במקרה של ערעור, דיברנו על זה שאנחנו דורשים שקרדיולוג ילדים שהוא צד שלישי יראה את התיק.
יפעת שאשא ביטון: מה הבעיה עם זה?
עמי נחום ברבר: בעיית משנה שלי היא שהקרדיולוגית הבכירה שהפרופ' המכובד דיבר עליה - - -
יפעת שאשא ביטון: אני עכשיו לא מתייחסת לרכילות.
עמי נחום ברבר: מה רכילות?
יפעת שאשא ביטון: אני לא מתייחסת לזה.
יפעת שאשא ביטון: מי אמר לך שבהכרח היא תהיה?
יפעת שאשא ביטון: ואם היא תהיה והיא תקבל החלטה לא טובה, אז אנחנו נבדוק אותה.
עמי נחום ברבר: איך אני יודע?
יפעת שאשא ביטון: עמי, אז מה אתה רוצה?
יפעת שאשא ביטון: שאנחנו נפטר אותה ונביא מישהו שעמי ברבר החליט?
עמי נחום ברבר: לא, לא עמי ברבר.
עמי נחום ברבר: אין דבר כזה עמי ברבר.
עמי נחום ברבר: עמי ברבר מייצג משפחות.
יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה להבין לאן אתה מכוון.
עמי נחום ברבר: אני צריך לדעת שכל תביעה שניגשת לביטוח לאומי בגין מום בלב תיבדק לא בדיקה שלישית-רביעית, אלא בדיקה אבחנתית ראשונה.
עמי נחום ברבר: שהמסמך עם השמות בלטינית שיש בו שמות של אביזרים ייבדק על ידי בן אדם שמבין את זה, שיודע על מה מדובר, ולא לטרטר את המשפחה ולהגיע איתה לזה שהיא צריכה לתבוע בבית דין לעבודה פעם שלישית כדי ששופט יגיד לביטוח לאומי, בבקשה, תקבלו אותה בחזרה ואז עוד פעם.
עמי נחום ברבר: די, מספיק.
יעקב יהב: אני רוצה להגיב.
יעקב יהב: לא יכול להיות שזה יעבור בלי תגובה.
יעקב יהב: אני מוחה בתוקף על דרך ההתבטאות כנגד אחת מקרדיולוגיות הילדים הכי טובות שיש בארץ.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אבל אנחנו לא ניכנס לזה, כי אנחנו לא שמענו אותה אומרת את הדברים, ואז גם לא צריך לסנגר.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתי זה לא רלוונטי גם לפרוטוקול.
יעקב יהב: גם אני לא.
יעקב יהב: אבל אני מסנגר על המקצועיות שלה.
יעקב יהב: נשמע פה אולי שהיא לא מקצועית מספיק.
קריאה: הוא לא אמר שהיא לא מקצועית.
קריאה: הוא אמר שהיא - - -
יעקב יהב: היא אחת הרופאות שכולם עולים אליה לרגל.
יעקב יהב: זה אחד.
יעקב יהב: לגבי הדברים האחרים שנאמרו פה, נאמרו פה שפע של דברים שאת חלקם שמעתי ממנו בעבר בפגישה שהיתה כבר לפני שנה וחצי.
יפעת שאשא ביטון: בואו נתייחס עניינית למה שנאמר ואיזה תשובות אנחנו יכולים לתת.
יעקב יהב: אני מבטיח שאני אתייחס עניינית.
יעקב יהב: היום בביטוח לאומי יש דרג ראשון, יש ערר ויש בית דין לעבודה.
יעקב יהב: לא צריכים לפרט יותר.
יעקב יהב: אבל אני אמרתי, אחרי דרג ראשון, אם יש למישהו בעיה, שישלחו למישהו מכתב ללשכה הרפואית, זה יגיע אליי ואני אבדוק את זה.
יעקב יהב: אני אבדוק את זה ונראה מה המצב.
יעקב יהב: אין מיליונים כאלה.
יעקב יהב: ראינו לבד שמתוך 90 המקרים 50% קיבלו 100% גמלה, ו-188% שזה מאוד נדיר קיבל אחד, וזה הגיוני.
יעקב יהב: לא כולם היו 188% הייתי מאוד מודאג.
יפעת שאשא ביטון: אני שותפה לתהליך של 188%.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שזה באמת מקרי קצה.
יעקב יהב: אנחנו יודעים למי זה מגיע.
יעקב יהב: לכן אני אומר שלבוא ולזרוק בוץ, נכון שלא כל רופא בוועדה הוא מומחה בתחום ולכן אנחנו מלמדים אותם ועושים השתלמויות, והנתונים שאני אספתי זה בשביל הכנס הבא שיהיה לנו שבו אני אעדכן אותם ואראה להם איפה הדברים עומדים.
יעקב יהב: אבל זה לא יכול להיות שייאמר פה כאילו אף אחד לא שווה כלום - - -
יפעת שאשא ביטון: זה נאמר.
יפעת שאשא ביטון: בוא נתייחס לזה מקצועית.
יעקב יהב: זה קצת גסות.
יעקב יהב: זה הכול.
יעקב יהב: מבחינה מקצועית הודעתי - - -
יפעת שאשא ביטון: השאלה היא אם אנחנו יכולים להבטיח, פרופ' יהב, שאחרי הדרג הראשון, כשיש ערער - - -
יעקב יהב: לפני הערער אני מציע שייפנו, לפני הערער.
יפעת שאשא ביטון: אבל שבערער או בבדיקה שלפני, לא משנה, אבל אחרי שעברתם את הדרג הראשון, אם יש אי שביעות רצון, שזה יגיע לקרדיולוג ילדים שהוא יהיה גורם שלישי שיבדוק.
יעקב יהב: זה יגיע לבדיקה מקצועית ביותר של הלשכה הרפואית.
קריאה: את לא תקבלי לדבר.
קריאה: ברצינות עכשיו אני אומרת.
קריאה: את לא תקבלי את רשות הדיבור.
קריאה: אם אתם רוצים לנהל את הדיון, אני אצא, נסגור את הדיון, תלכו לקפיטריה, תנהלו שיח, הכול בסדר.
קריאה: הכול בסדר.
קריאה: פשוט אין פרוטוקול.
קריאה: אין פרוטוקול.
קריאה: שום דבר, לא שאני אגיד ולא שאת תגידי ולא הערות ביניים שייזרקו כאן ירשמו בפרוטוקול.
קריאה: אני מבינה את ההתרגשות, אבל בואו, בסדר?
קריאה: כן, גברתי.
קריאה: רק תאמרי בבקשה את שמך לפרוטוקול, ואם את מדברת על ילדים, לא להזכיר שמות.
ארינה סילברינה ברבא: אני כבר פעם שנייה פה.
ארינה סילברינה ברבא: אני יודעת.
ארינה סילברינה ברבא: שמי ארינה ברבא, אני אימא לילדה עם מום מורכב בלב.
ארינה סילברינה ברבא: אני אגיד בשביל הפרופסור כי הוא כן מבין, היא נולדה עם טטרולוגיה על שם פאלוט ופולמונרי אטרזיה, זה בעצם מום שמורכב מכמה מומים, הם לא מנותחים הכול ביחד, אלא בהדרגה.
ארינה סילברינה ברבא: איתרע מזלה וגם יש לה עורקי ריאה מוצרים מאוד, היא נולדה עם רבע ממה שאמור להיות, אז היא גם עוברת צנתורים בנוסף לכל.
ארינה סילברינה ברבא: אני נותנת לך רקע כי אני רוצה לומר שני דברים.
ארינה סילברינה ברבא: האחד, לגבי פישוט הוועדה – פישוט הוועדה בעצם מונע מאתנו ההורים לשרת את טובת האינטרסים של הילדים.
ארינה סילברינה ברבא: אני באופן אישי ביקשתי פעמיים להיות נוכחת בוועדה של הילדה, כי כפי שאת אמרת, יש מקרי קצה, והיא למשל מקרה קצה.
יפעת שאשא ביטון: החוזר אומר בצורה מאוד מפורשת, לשלוח את המסמכים בלי להיות מוצגים בפני הוועדה, בלי להביא את הילד זאת זכות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, שבכל מקרה אחר את אמורה להגיע לוועדה.
ארינה סילברינה ברבא: נכון, נכון.
ארינה סילברינה ברבא: ביקשתי, ובפעם הראשונה קיבלתי תשובה של אל תדאגי, אנחנו שומרים על הילדים האלה כאילו הם שלנו, ואני בעצמי סבתא לנכדים ואני אשמור עליה, ואל תדאגי.
ארינה סילברינה ברבא: והתעקשתי להגיע.
יעקב יהב: אז הגעת או לא הגעת?
יפעת שאשא ביטון: להגיע עם הילדה?
ארינה סילברינה ברבא: עם הילדה, בלי הילדה, לא משנה.
ארינה סילברינה ברבא: ביקשתי להיות מוזמנת לוועדה, שיגידו לי מתי זה מתנהל.
ארינה סילברינה ברבא: והתקשרתי פעם נוספת, ואז אמרו לי, בסדר.
יעקב יהב: אני לא רוצה לשאול אותה, שלא תכעסי - - - לא ברור, הגיעה, לא הגיעה.
יפעת שאשא ביטון: את הגעת בסוף לוועדה?
ארינה סילברינה ברבא: לא.
ארינה סילברינה ברבא: קיבלתי הביתה החלטה, שנעשתה ועדה על הילדה שלך וזאת ההחלטה.
יפעת שאשא ביטון: אם ההורים רוצים להגיע עם הילדה - - -
יעקב יהב: אין.
יעקב יהב: זה בכלל לא במנגנון של הרפואה.
יפעת שאשא ביטון: אני כועסת על ביטוח לאומי וכל הוויכוח שלי עם ביטוח לאומי לאורך כל הדרך היה על זה שאנחנו קבענו שהם יקבלו מסמכים מקרדיולוג והם לא יטרטרו את הילדים לוועדה.
יפעת שאשא ביטון: את פה אומרת בדיוק הפוך.
ארינה סילברינה ברבא: כן, ביקשתי להיות מטורטרת כי ידעתי שזה מה שיקרה - - -
יפעת שאשא ביטון: אז אני מבקשת להעביר את הפרטים לוועדה ואנחנו נעביר את זה לפרופ' יהב או שאתם פשוט תדברו אחר כך, תעבירי את הפרטים, ואני אבקש באופן אישי שזה ייבדק ויועבר גם אלינו.
עמי נחום ברבר: תני לו תעודת זהות של הילדה.
יפעת שאשא ביטון: היא יודעת.
יפעת שאשא ביטון: היא ילדה גדולה, עמי.
יפעת שאשא ביטון: תן לה.
יפעת שאשא ביטון: היא תעביר לו.
ארינה סילברינה ברבא: למה רציתי להיות נוכחת?
ארינה סילברינה ברבא: כי ידעתי שאין קרדיולוג ילדים בוועדה.
ארינה סילברינה ברבא: אילו היה קרדיולוג ילדים בוועדה של הבת שלי, הוא היה יודע שזה מקרה קצה של טטרולוגיה על שם פאלוט.
ארינה סילברינה ברבא: בוודאי הפרופסור יודע שטטרולוגיה על שם פאלוט זה אולי הספקטרום הכי רחב של מומי לב.
ארינה סילברינה ברבא: באותו יום שהיא עברה את הניתוח השני שלה, נותח עוד ילד עם טטרולוגיה על שם פאלוט יחד איתה, כמה שעות לפניה; זה היה הניתוח היחיד שהוא עבר בחייו עד עכשיו, כנראה גם היחידי לעוד הרבה שנים שיבואו.
ארינה סילברינה ברבא: זה נקרא Pink Fallot, הוא נולד עם קצת יותר משפעת.
יפעת שאשא ביטון: את מחזקת פה גם את האמירה של ד"ר בירק, שלא כל מום לב הוא לצמיתות והוא פוגע בך לנצח.
עמי נחום ברבר: נכון, אבל היא אמרה שאף אחד לא לצמיתות.
עמי נחום ברבר: לא שלא כל אחד לצמיתות, היא אמרה שאף אחד לא לצמיתות.
יפעת שאשא ביטון: אבל חשוב שזה ייאמר, כי התפיסה היא שכל מי שנולד עם מום לב זה כאילו לנצח.
עמי נחום ברבר: היא אמרה שאף אחד לא יהיה צמית.
ארינה סילברינה ברבא: אבל יש כאלה שכן.
ארינה סילברינה ברבא: לא המום הספציפי הזה, כי אולי במום הספציפי של הילד ההוא יתוקן וזהו, והוא יוכל לחיות חיים רגילים.
ארינה סילברינה ברבא: זה לא המקרה של הילדה הזאת.
ארינה סילברינה ברבא: קרדיולוג ילדים היה יודע שהתחלואה הנלווית, שיש לה כשל שגשוגי קשה מאוד.
ארינה סילברינה ברבא: יש לה הפרעות אכילה, אי אפשר להאכיל אותה.
ארינה סילברינה ברבא: היא היתה מאושפזת גם בבית חולים וגם בבית עם זונדה בטיפול בית במשך חודשים מאוד ארוכים.
ארינה סילברינה ברבא: הוא היה יודע שזה טיפול רפואי קשה.
ארינה סילברינה ברבא: הוא לא היה מתעלם מכל התקופה הזאת שהיא היתה בבית עם זונדה משהו כמו שלושה חודשים, לא ישבתי לספור בדיוק, הילדה היתה מרותקת לבית, לאן אפשר ללכת עם זונדה ועם מכשיר אחריך?
ארינה סילברינה ברבא: מקסימום לגינה.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אבל זו תקופה שעברה, תודה לאל.
ארינה סילברינה ברבא: זו תקופה שבאה והולכת בהתאם ל - - -
עמי נחום ברבר: דברי על שלושה חודשים ברצף.
עמי נחום ברבר: תצייני את שלושת החודשים.
ארינה סילברינה ברבא: בעוד פינה נתקלנו שם בקושי, שהיא לא זכאית לקבל טיפול רפואי קשה מכיוון שאין לה שלושה חודשים ברצף.
ארינה סילברינה ברבא: יש לה חמישה חודשי בית חולים בשנה הראשונה לחייה, אבל לא ברצף.
יפעת שאשא ביטון: אני הובלתי את הנושא של התקנות של 188%.
יפעת שאשא ביטון: תודה לאל, ברוך השם, אני רואה את הילדה שלך, שתישאר רק ככה, חיונית, הולכת - - -
עמי נחום ברבר: את לא יודעת כמה שהיא חולה.
ארינה סילברינה ברבא: - - -
סורין מנדל: - - -
עמי נחום ברבר: את לא מבינה כמה שהיא חולה.
יפעת שאשא ביטון: רגע, עמי.
יפעת שאשא ביטון: אתה אל תגיד לי מה אני לא מבינה.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך שזה בכלל לא מכוון לשם.
יפעת שאשא ביטון: אם את תרצי, אנחנו נשב אחר כך בחוץ ואני אגדיר לך בדיוק, אני יודעת גם מה המספר של הילדים האלה בארץ, אני אגדיר לך בדיוק על איזה ילדים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מנהלת איתך את השיחה עכשיו של כמה אחוזים זכאית הילדה שלך.
ארינה סילברינה ברבא: לא, זה לא - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא רלוונטי כרגע.
יפעת שאשא ביטון: לא לי.
יפעת שאשא ביטון: זה משהו שצריך להיבדק.
יפעת שאשא ביטון: הציע פרופ' יהב את עצמו, לא במכתב כשתגיעי הביתה, אלא כאן ועכשיו - - -
יעקב יהב: תני את תעודת הזהות, אני אבדוק את התיק.
יפעת שאשא ביטון: כשתתני את תעודת הזהות, את הפרטים שלך, הוא יבדוק את זה והוא יחזיר לך.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לאסוף מתוך הדברים שלך כדי שנוכל ללמוד מהם.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה מהדברים שלך שהמחדל או הכשל הראשוני היה שאת דרשת, בניגוד לאחרים, להגיע לוועדה ואמרו לך לא.
יפעת שאשא ביטון: זה לא נתפס בעיניי וזה משהו שצריך בדיקה.
יפעת שאשא ביטון: אז חשוב, פרופ' יהב, שאתה תקבל את הפרטים של המקום - - -
יעקב יהב: זה הפוך על הפוך לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: שאתה תקבל את הפרטים של המקום שבו היא - - -
יעקב יהב: היא תיתן תעודת זהות, אני רואה את הכול.
יפעת שאשא ביטון: והדבר השני זה לבדוק את האפיונים ואת גובה הקצבה, כי לטענתך, משום שאת לא היית שם, הם לא יכלו לראות את התמונה במלואה, ולכן הילדה לא קיבלה את המרב שהיא זכאית לו.
יפעת שאשא ביטון: אני אפילו לא שואלת אותך כמה היא קיבלה כי זה לא רלוונטי.
יפעת שאשא ביטון: אני גם לא רוצה שזה יהיה לפרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: אני גם תיכף אקריא את הדבר הזה.
יפעת שאשא ביטון: יש לך משהו נוסף בטיפול שאת רוצה להציג?
יפעת שאשא ביטון: לא לספר עכשיו את הסיפור של מה היא עושה, איפה, כמה, למה, אלא ברמה של - - -
ארינה סילברינה ברבא: כי זה לא מעניין - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, זה מעניין מאוד, אבל זה לא רלוונטי כרגע.
ארינה סילברינה ברבא: דרך הילדה הזאת יש עוד כל כך הרבה ילדים שאני באופן אישי מכירה ועמי בטח מכיר הרבה יותר.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת אם יש עוד דברים חוץ מהעובדה שלא אישרו לך להגיע לוועדה, שזה לא תקין, והעניין של חוסר ההתאמה בין האפיונים של הילדה לבין אחוזי הקצבה.
ארינה סילברינה ברבא: הילדה באי ספיקה לבבית קשה, חמורה - - -
יעקב יהב: חברת הכנסת ביטון, היא הוסיפה עוד משפט, הוא אולי נקטע.
יעקב יהב: חוסר השגשוג, חוסר העלייה במשקל, היא מדברת על מחלות נלוות נוספות שלהן יש גם משקל, ובהחלט חשוב לקחת את זה בחשבון.
יעקב יהב: זה מה שהיא אמרה.
ארינה סילברינה ברבא: זה לא רק זה.
ארינה סילברינה ברבא: זה גם התפתחות הילד - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, לא משנה.
יפעת שאשא ביטון: אבל הוא מתייחס גם לדברים שהם נלווים, ולהיפך, הוא אומר, זה דברים שהם חשובים שצריך גם אותם לקחת בחשבון על כל מה שגם ככה כבר יש.
ארינה סילברינה ברבא: כן, אבל זה מה שאני רציתי להגיד.
ארינה סילברינה ברבא: לאור כל הדברים הקשים שלה אני רציתי לייצג אותה, להיות שם.
יפעת שאשא ביטון: עשית את זה נאמנה פה.
ארינה סילברינה ברבא: לא פה.
ארינה סילברינה ברבא: שם.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, עשית את זה נאמנה פה.
ארינה סילברינה ברבא: וכשקיבלתי את אחוזי הנכות הזמניים שקיבלתי, שאת לא רוצה שאני אגיד, בדואר, אמרו לי, בתך זכאית לככה וככה, ושם כבר כתוב שאתה זכאי לערעור, אבל רק תדע שאם תערער יכול מאוד להיות שאנחנו נוריד לך את הגמלה.
יפעת שאשא ביטון: תמיד זה כתוב.
יפעת שאשא ביטון: גם כשאת מערערת על ציון בבית ספר, להבדיל אלפי הבדלות.
יפעת שאשא ביטון: אל תהיו בעניין הטכני הזה.
יעקב יהב: דווקא ביטוח לאומי, עד שמורידים, לא שמעתי על מקרה שהורידו, גם לכאלה שהתגלה שזה לא מוצדק.
ארינה סילברינה ברבא: אבל מתוך ידיעה שאין שם קרדיולוג ילדים, ויכול להיות שבוועדה הבאה יהיה הרכב אחר של רופא שאולי אפילו קצת פחות מבין, פחדתי להגיש ערעור שמא לא ייקחו לה את מה שנתנו לה.
ארינה סילברינה ברבא: והיא באמת זקוקה לזה.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אגיד לך שמשפטית חייבים לכתוב בצורה כזו, כי יכול להיות שתהיה בדיקה ויגלו שאולי היא קיבלה יותר.
יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת כמה מקרים כאלה קורים, אבל אם את באמת משוכנעת שמגיע לה הרבה יותר ממה שהיא קיבלה, שווה לעשות את הבדיקה ואת הערעור.
יפעת שאשא ביטון: אני לא הייתי תולה את כל הסיפור של למה לא על המשפט הזה.
ארינה סילברינה ברבא: לא, אבל אילו ידעתי שיש שם קרדיולוג ילדים שאני יכולה לערער אליו, אז הייתי מרגישה אחרת.
יפעת שאשא ביטון: אז כן, מעכשיו את יודעת שכן.
יפעת שאשא ביטון: אבל את גם תעבירי את הפרטים שלך בצורה אישית לפרופ' יהב והוא באופן אישי יבדוק את המקרה האישי שלך.
יפעת שאשא ביטון: יותר מזה אני חושבת שזה, ואני כמובן אהיה מאחורי הקלעים.
עמי נחום ברבר: חברת הכנסת הבינה שאנחנו אחרי תביעה - - -
יפעת שאשא ביטון: מה נראה לך מההיכרות שלך איתי, שאני הבנתי או לא?
עמי נחום ברבר: לא, אני שואל אותך באמת.
עמי נחום ברבר: אני שואלת אותך באמת.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה היטב.
עמי נחום ברבר: הבנת שתהיה לנו אינטראקציה עם קרדיולוג ילדים?
עמי נחום ברבר: שתהיה אפשרות שאנחנו נשלח מכתב לקרדיולוג ילדים?
יפעת שאשא ביטון: לא, אתה לא שולח ל - - -
עמי נחום ברבר: ללשכה הרפואית והיא תפנה את זה?
יעקב יהב: היא תפנה את זה.
עמי נחום ברבר: לקרדיולוג ילדים?
יעקב יהב: כשצריך.
יפעת שאשא ביטון: מה זה, כשצריך?
עמי נחום ברבר: הערר יהיה עם קרדיולוג ילדים?
יעקב יהב: הערר לא קשור.
יעקב יהב: אני דיברתי על הערר?
עמי נחום ברבר: זה בין לבין?
יעקב יהב: אני לא דיברתי על הערר.
יעקב יהב: הערר זה משהו אחר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו על לפני הערר.
יעקב יהב: הערר זה צוות אחר לגמרי.
עמי נחום ברבר: מישהו יידע את המשפחות שיש את האפשרות הזאת?
יעקב יהב: שמה?
יעקב יהב: שיכולים לפנות לביטוח?
יעקב יהב: לפנות ללשכה הרפואית.
יעקב יהב: צריכים ליידע את המשפחות?
יפעת שאשא ביטון: אתה בקשר עם המשפחות?
יעקב יהב: תודיע להם.
עמי נחום ברבר: לא עם כולן.
יפעת שאשא ביטון: אנשים יודעים שהם יכולים להגיש את הערר והם יכולים גם לפנות ללשכה המשפטית.
יפעת שאשא ביטון: חברים, אין פה ערימות של אנשים כאלה.
יעקב יהב: בחייך, מה?
דנה ויתקון: אני דנה ויתקון, מנכ"לית חברת לבנת פורן.
דנה ויתקון: חשבנו להגיד את הדברים בצורה מאוד רחבה.
דנה ויתקון: אני לא יודעת מי מייצג את ביטוח לאומי, אם זה פרופ' יהב - - -
דנה ויתקון: אני מייצג את הלשכה הרפואית.
יפעת שאשא ביטון: בואי תאמרי את דברייך - - -
דנה ויתקון: אל תכעסי עליי - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא כועסת.
יפעת שאשא ביטון: אל תיקחו את זה לכל מיני מקומות.
יפעת שאשא ביטון: דברו עניינית.
יפעת שאשא ביטון: את רואה שאני, עם כל הרגישות שלי לנושא, מנסה מאוד לשמור על המסלול - - -
דנה ויתקון: גם אני.
דנה ויתקון: באתי לפה בעניין ענייני, לא בעניין אישי.
יפעת שאשא ביטון: ידיים נקיות.
דנה ויתקון: החוזר הזה הוא חוזר מצוין.
דנה ויתקון: חשוב לי להגיד, הוא חוזר שמשפר את המצב עבור הילדים הנכים, והוא נכון לא רק לילדים בעלי מומים לבביים, ובגלל זה אתם מתחייבים לכל הבעיות - - -
עמי נחום ברבר: הוא משפר את מצבכם כחברה כלכלית.
עמי נחום ברבר: זה מה שהוא משפר.
דנה ויתקון: לא.
דנה ויתקון: ממש לא.
דנה ויתקון: אנחנו לא מטפלים במקרים האלה.
יפעת שאשא ביטון: בואי, את רואה, אני לא סתם אמרתי לך.
יפעת שאשא ביטון: תהיי איתי, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: תתייחסי אליי.
דנה ויתקון: בסדר.
דנה ויתקון: הבעיות שצפות כאן זה בגלל שהתהליך הוא תהליך שנכון לכל המחלות ולא רק לילדים בעלי מומי לב.
דנה ויתקון: כשהם מגישים לביטוח לאומי את המחלות ואת הסיבה, בודקים אותם לפי הקריטריונים האלה בראש ובראשונה.
דנה ויתקון: 91 יום, אגב, לא קשור לחופשת לידה, הוא קשור להשגחה, - -
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת למה זה קשור.
דנה ויתקון: - - כי הם לא חושבים שלפני שלושה חודשים צריך השגחה.
דנה ויתקון: אני חושבת שאת אמרת את הדבר הכי חכם, ברגע שיש רופא משפחה שמכיר את החולה, במיוחד בילדים, אין שום סיבה שהוא יפגוש ועדה של ביטוח לאומי.
דנה ויתקון: בביטוח לאמי לא צריכים לחפש רופאים שמבינים בקרדיולוגיה של ילדים.
דנה ויתקון: הם צריכים להאמין למשפחה ולרופא המטפל.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שקורה.
דנה ויתקון: לא, זה לא מה שקורה.
יעקב יהב: בוודאי שכן.
עמי נחום ברבר: לא, זה לא.
דנה ויתקון: כי הם מקבלים מסמכים והם מזמנים לוועדות, מתקיימות ועדות, ואת אמרת גם בעצמך.
דנה ויתקון: הדיפולט הוא שהם מזמנים את הילדים, והמשפחות צריכות לבקש שלא יבואו הילדים.
דנה ויתקון: והם גם שולחים את המסמכים וזה לא תמיד מספיק.
דנה ויתקון: ולכן, בגלל שיש ועדה ויש ערר, וצריך רופא קרדיולוג, אפשר לוותר על זה ולהאמין לרופא.
דנה ויתקון: אנחנו פוגשים את המשפחות כשהן - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא סתם אמרתי לכן גם מקודם.
יפעת שאשא ביטון: אתם עסוקים כל כך בלהגיב שאתם לא מקשיבים - - -
דנה ויתקון: אני לא מצליחה להבין למה התגובה שלי מייצרת אצלך אי נוחות.
יפעת שאשא ביטון: לא, היא לא מייצרת אי נוחות.
דנה ויתקון: אנחנו הגענו לוועדה בשביל להגיד את הניסיון שלנו על המבוטחים.
יפעת שאשא ביטון: היא לא מייצרת אצלי שום אי נוחות.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע לומר לך את הדברים.
יפעת שאשא ביטון: אמר את זה פרופ' יהב, אני הדהדתי אותו מספר פעמים.
יפעת שאשא ביטון: וגם שאלתי אותו, למרות שהוא אמר את הדברים לפחות פעמיים.
יפעת שאשא ביטון: יש פה דיון שהוא מוקלט, תוכלו לעבור, מי שלא סגור על הדברים ולראות בעצמכם.
יפעת שאשא ביטון: יש מקרים שבהם מקבלים חוות דעת של קרדיולוג והיא מתאימה למסמכים שהמשפחה עצמה הביאה.
יפעת שאשא ביטון: אז במקומות שיש התאמה בין מה ששלח הקרדיולוג של הילד לבין המסמכים הכול טוב.
דנה ויתקון: מתי?
דנה ויתקון: - - -
יפעת שאשא ביטון: אומר פרופ' יהב, יש פעמים שבהם אנחנו מקבלים מסמכים מהמשפחה, שכל הבדיקות והכול מעידים על מצב רפואי מסוים – באמירת סוגריים, אני לא רופאה, אני לא באה מהתחום הזה, אין לי שמץ של מושג עליו, אני פגשתי אותו לראשונה בזכות עמי ברבר, הוא זה שהביא לי את הכול, זה מה שאני יודעת רק מכם.
יפעת שאשא ביטון: אז ככה שכל מה שאני אומרת הוא לא מחוכמה שהבאתי מהבית, אלא מדברים שנאמרו כאן.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לחשוד בי כאילו שבאתי מוכנה.
יפעת שאשא ביטון: אומר לנו פרופ' יהב, יש מקרים שבהם המשפחה מביאה מסמכים רפואיים שמעידים על מצב רפואי מסוים, עם תוצאות בדיקות מסוימות, ובמסמכים של הקרדיולוג, למשל, הוא נתן דוגמה, שכתוב שהילד כחלוני.
יפעת שאשא ביטון: אבל הילד לא יכול להיות כחלוני אם כל התוצאות שלו מעידות בכלל על משהו אחר - - -
דנה ויתקון: מי אמר שהוא כחלוני?
יפעת שאשא ביטון: הוא נתן דוגמה.
יפעת שאשא ביטון: מקרה למשל, שרופא קרדיולוג מסמן את אחד המאפיינים – כי בתוך החוזר יש מספר מאפיינים – מסמן שהילד כחלוני, הם מסתכלים על המסמכים הרפואיים ורואים שלא יכול להיות שהילד כחלוני לנוכח התוצאות שהמשפחה הביאה.
יפעת שאשא ביטון: במקרים כאלה הם מזמנים את הילד והמשפחה – גי שאלתי אותו מה פתאום הם מזמנים.
יפעת שאשא ביטון: אז הם מזמנים את הילד כדי לראות אותו, ומפה הם ממשיכים תהליך אחר.
יפעת שאשא ביטון: אז אני מסכימה איתך, וזאת היתה נקודת המוצא, שקודם כל אנחנו מתייחסים ומקצרים את התהליך בזה שאנחנו נותנים לרופא שמלווה את הילד למלא את המסמכים, סומכים עליו, הוא זה שכותב את האפיונים, הכול טוב ויפה.
יפעת שאשא ביטון: הולכים למקרים אחרים כשרואים שאין הלימה בין הדברים, וגם זה בסדר.
יפעת שאשא ביטון: ואגב, גם זה קורה.
יפעת שאשא ביטון: ואני יכולה להגיד לך, את דיברת גם על מחלות אחרות, אז גם אני מטפלת פה בעוד סוגיות אחרות של ילדים, ואנחנו רואים רופאים, חלילה שלא יישמע שהקרדיולוגים עושים את זה, בטח לא באופן גורף.
יפעת שאשא ביטון: רואים מקרים שרופאים נותנים המלצות שהן כסת"חיות, והם משנים אותן אחרי שפונים אליהם פעם נוספת כי הם מבינים שהם לא יכולים להשיג את התוצאה, אלא להיפך.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו פוגשים פה הכול מהכול.
יפעת שאשא ביטון: ובגלל זה אני אומרת, זה לא עניין של חוסר נוחות.
יפעת שאשא ביטון: זה עניין של בואו ננסה להבין את המורכבות של הדברים במובן הרחב שלהם.
יפעת שאשא ביטון: יושבים אנשים בוועדות שונות.
יפעת שאשא ביטון: בואי נודה, לא כל האצבעות שוות, וזה גם מה שביקשתי מפרופ' יהב.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שאתם תבדקו אם יש ילדים שמגיעים עם אותם מאפיינים, עם אותן חוות דעת, מקבלים את אותו טיפול, מבחינת המסמכים הרפואיים שלהם הכול אותו דבר, אבל הם מקבלים שתי החלטות שונות.
יפעת שאשא ביטון: כי הוא היה בירושלים והוא היה ברמלה, לצורך העניין.
עמי נחום ברבר: אז איך מטפלים בזה באמת?
יעקב יהב: בקרה.
דנה ויתקון: אני רוצה להשלים - - -
יפעת שאשא ביטון: אמר פרופ' יהב איך מטפלים בזה, ואני אתן לך להשלים.
יפעת שאשא ביטון: דבר ראשון זה בקרה, והנה הם לקחו את זה גם בלי שאנחנו ביקשנו שייקחו את כל התיקים וינתחו אותם.
יפעת שאשא ביטון: דבר שני, אם אנחנו עולים על משהו שנראה לנו שהוא לא סביר, מעבירים באופן אישי לפרופ' יהב, והוא אומר, אני בודק את זה באופן אישי.
יפעת שאשא ביטון: יותר מזה אני לא יודעת להציע.
עמי נחום ברבר: ומה עם?
יפעת שאשא ביטון: רגע, בואו ניתן לגברת לסיים את הדברים.
דנה ויתקון: קודם כל, זה מדהים ואנחנו לא ידענו שזה חלק מהתהליך, כי אנחנו יודעים שיש להם ועדה ואחרי 60 יום לערער.
דנה ויתקון: זה חשוב שזה חלק מהתהליך, ואנחנו נשמח שהם יפתחו את הדלת גם לשאר המחלות.
דנה ויתקון: סליחה שאני משעשעת אותך, פרופסור.
יעקב יהב: עד כאן.
יעקב יהב: שאר המחלות – אני אדם אחד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בדיון של מומי לב.
יפעת שאשא ביטון: בואי נשאיר להם את המקום.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת כמה זמן לקח לנו כדי לתת להם את המקום הייחודי שלהם?
יפעת שאשא ביטון: הרבה מאוד זמן.
דנה ויתקון: אז אני אסכם.
דנה ויתקון: אני חושבת שאם רופא המשפחה והרופא הקרדיולוג של הילד ממליץ, לא צריכה להיות אי התאמה, צריך לתת לו את הזכות הזאת.
דנה ויתקון: גם ככה הזכאיות האלה הן זמניות, כי ביטוח לאומי לא נותן צמיתות כמעט לילדים כי הוא מאמין שהם ישתפרו.
דנה ויתקון: וצריך לזכות את המשפחות כשהן פונות לביטוח לאומי, להאמין לקרדיולוג שלהן ולתת להן את מה שמגיע להן.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, גברתי.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להקריא לפרוטוקול כי לפי סעיף 120 לתקנון אם תהיה בקשה או שיעלה הצורך יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או של קטינים שעליהם דובר בדיון או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול אם הדבר נדרש כדי להגן על עניינם של קטינים, או אם הדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום לו נזק או לזולתו.