GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: השופט מרכוס אתה מסיים עם משפט אחרון ואנחנו סוגרים את הדיון.
<פיליפ מרכוס: לגופו של עניין.
<פיליפ מרכוס: קודם כל מי שיש לו הפרעת אישיות הוא לא חולה נפש, מדובר בשתי סוגיות נפרדות לחלוטין וצריך להבין את זה.
<פיליפ מרכוס: דבר שני, חלק מהבעיה וההבדל בינינו לבין מדינות אחרות, והחוקרת ציינה בעניין הזה, שבמדינות האחרות מרכזי קשר לא כולם הם בפיקוח או הם בתוך הרשויות המקומיות.
<פיליפ מרכוס: אני נתקלתי במקרים של הורים שגרים בגבעת זאב, הם צריכים להגיע למרכז ירושלים כדי להגיע למרכז קשר, עם כל הזמן וכל הדברים האלה, כאשר במקרה ההוא ניתן היה לקיים את המפגשים כי לא הייתה סכנה של פגיעה בילד, אלא אי ציות להוראות.
<פיליפ מרכוס: היה אפשר לעשות במתנ"ס המקומי עם צוות של מתנדבים, עובדים סוציאליים או מחנכים בדימוס, יש גם שומר שיכול לשמור על השקט ואם הרצון הוא רק לפקח על זה שהילד יבוא בשעה מסוימת וייאסף בשעה אחרת, ניתן לחסוך את כל המערכת - - -
יפעת שאשא ביטון: אפשר לעשות את זה בכל מקום ברשות.
<פיליפ מרכוס: כל ההתוויה שנותנים לו תג שהוא יצור סעד, וגם לחסוך המון כסף למערכת על בזבוז זמנם של עובדים סוציאליים מוכשרים שיכולים לעסוק בעניין הזה.
<פיליפ מרכוס: מה גם שרוב מרכזי הקשר הם פועלים רק בשעות אחר הצהריים, אחרי הפעילות בלשכת הרווחה, זה מצמצם את הזמן שעומד לרשות מרכז הקשר.
<מירי ספיר: אחרי השעות שילדים מסיימים את מערכת החינוך.
<מירי ספיר: לא אחרי שעות העבודה של הרווחה אלא כדי לאפשר לילדים - - -
<פיליפ מרכוס: סליחה, אולי הדברים השתנו.
<פיליפ מרכוס: אבל אם מדובר רק בשלושה או ארבעה ימים בשבוע, משעה 15:00 עד 18:00, זו המתנה של הרבה הורים שמחכים לעניין הזה.
<פיליפ מרכוס: ניתן לבזר את העניין הזה, המקרים הקשים באמת ברווחה ומקרים אחרים בחוץ.
<פיליפ מרכוס: זה המודל בחוץ לארץ.
<מירי ספיר: אני רק אציין שבשלוש השנים האחרונות הוכפל כמעט התקציב של מרכזי הקשר באופן הזה שאין, לא צריכות להיות היום רשימות המתנה במרכזי קשר, והורים לא צריכים להמתין או ילדים יותר נכון, לא צריכים להמתין כדי לפגוש את ההורים שלהם.
<פיליפ מרכוס: השאלה היא אם הזמן של מרכז הקשר גדל בעקבות העניין הזה.
<פיליפ מרכוס: אז אני שמח מאוד לשמוע.
<מירי ספיר: הכוונה היא שיועסקו יותר אנשים במרכזי קשר כך ש- - -
<פיליפ מרכוס: בכל זאת יש להבדיל בין המקרים.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל תודה לכולם.
יפעת שאשא ביטון: ישבנו פה ארבע שעות לא פשוטות, אבל על נושאים שהם מאוד חשובים ובהחלט צריך להמשיך ולקיים את הדיונים האלה.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר למה אני אתייחס בסיכום, אחר כך נכתוב אותו.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, לעניין של סמכויות משרד הרווחה.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר שוב, לשלוח ילד למרכז קשר לפגוש את ההורים שלו רק בגלל שההורה האחר לא מציית להוראת בית המשפט, זה פשע.
יפעת שאשא ביטון: את זה אנחנו חייבים לעצור וזה אני בכלל צריכה להפנות למערכת המשפט.
יפעת שאשא ביטון: אבל כדי לתת יותר כלים בידיים של הרווחה, כמו ששמענו במקרים כאן שפונים אנשים שלא מקבלים לראות את הילדים שלהם כפי שסוכם בזמני השהות של הרווחה, יהיו כלים להתמודד עם זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שגם למשטרה אגב היום אין כלים, הם יכולים אולי לאיים אבל אין להם שום כלי סמכותי כדי לדרוש אכיפה ואז מה שקורה זה ששולחים לבתי משפט ואנחנו כל הזמן אומרים "תנסו להימנע מלהגיע לבתי משפט, תסגרו את הדברים ביניכם" ובסוף אנחנו אלה שמפנים אותם על דברים כאלה.
יפעת שאשא ביטון: אז אני אציע, ואבדוק איך אנחנו עושים את זה, שתהיה אכיפה מנהלית של כל מי שקשור למי שלא מציית לנושא של זמני שהות, אנחנו נבקש ממשרד הרווחה לבחון הקמה של מוקד שניתן יהיה לפנות אליו במקרה שהורה מחכה לילדים שלו, ומה לעשות, ההורה האחר לא הביא.
<רקפת עצמון: יש - - - שאין לנו סמכות אכיפה.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שהיום אין.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאמרתי, רקפת.
יפעת שאשא ביטון: משום שאין לכם היום כלים להתמודד, אנחנו נבחן איך אנחנו בעצם שמים כלים בידיים שלכם כדי שלא רק תהיה לכם אכיפה, שתהיה לכם אכיפה מינהלית.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר שלא צריך לחכות עכשיו להוראה של בית משפט ולהגיע לבית משפט, אלא שאתם תוכלו לנקוט בסנקציות ואני בטוחה שפעם, פעמיים-שלוש ינקטו סנקציות כלפי הורה שלא מקיים את זמני השהות – אגב, זה שלא מגיע לראות את הילד שלו וזה שלא מביא את הילד שלו – לשני הכיוונים, אז אני בטוחה - - -
<גיא רווה: עוד סמכויות לרווחה יגרום להם לקחת את הילדים בכלל מההורים.
<גיא רווה: זה השלב הבא שלהם.
יפעת שאשא ביטון: גיא, לא הייתי ממהרת - - -.
יפעת שאשא ביטון: מוקד לרווחה כדי שיהיה אפשר להתריע שילדים לא מגיעים ופניות - - -
<רקפת עצמון: יש מוקד - - -
יפעת שאשא ביטון: אז אני מבקשת לפרסם אותו.
<רקפת עצמון: יש מוקד 24/7.
יפעת שאשא ביטון: אז אני מבקשת לקבל את המידע על זה כי ממה שאנחנו מדווחים זה לא מאוד פועל.
יפעת שאשא ביטון: אלו הדברים שאנחנו נתמקד בהם, גם לגבי משרד המשפטים וגם לגביכם.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר משהו כאמירת סיכום שניקח את זה לדיון הבא, וזה עלה פה ברוח הדברים.
יפעת שאשא ביטון: ילדים שמחרימים ילדים אחרים בבית ספר לא מקבלים פרס, נכון?
יפעת שאשא ביטון: מי שעושה חרם על ילד אחר לא אמור לקבל פרס.
יפעת שאשא ביטון: באותה מידה הורה שמנכר לא אמור לקבל פרס ואנחנו צריכים לראות איך כחברה אנחנו מתמודדים עם זה ומפעילים את כל הכלים שברשותנו כדי למנוע את התופעה הזאת.
קארין אלהרר: בוקר טוב לכולם.
קארין אלהרר: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה המיוחדת לזכויות הילד.
קארין אלהרר: היום 10 בינואר 2018, כ"ג בטבת התשע"ח.
קארין אלהרר: אני אתחיל את הישיבה במקומה של חברתי, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון והיא תגיע בהמשך.
קארין אלהרר: אני אתחיל את הדיון, דיון בנושא סגירת של עמותת אור שלום העוסקת באומנה טיפולית, דיון מהיר שהתבקש על ידי חברי הכנסת יהודה גליק, מיכל בירן ומרדכי יוגב.
קארין אלהרר: אנחנו מיד נגיב לנושא וכו'.
קארין אלהרר: אני רוצה לפתוח באמירה שנאמרת לפרוטוקול.
קארין אלהרר: אני קובעת כי לפי סעיף 120 לתקנון, ככל שתהיה בקשה או שיעלה הצורך, ימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או של קטינים שעליהם דובר בדיון, או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול, ככל שהדבר נדרש כדי להגן על עניינים של קטינים.
קארין אלהרר: מה עוד, זהו, נכון?
תמי ברנע: כן, אותו דבר, גם אם העמדת הפרוטוקול.
קארין אלהרר: גם אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום לקטינים נזק או לזולתם, אנחנו נוציא פרטים מהפרוטוקול.
קארין אלהרר: אז תראו, הנושא שאנחנו עוסקים בו היום, למיטב הבנתי נמצאים כאן נציגים ממשרד הרווחה.
קארין אלהרר: אני רואה את נועם, אור שלום, טלי.
קארין אלהרר: יש כאן נציגים של הורים, מצוין.
קארין אלהרר: אז תראו, לא סוד היה מכרז לאומנה טיפולית שלאורך שנים רבות אני חושבת שעמותת אור שלום בעצם פיתחה את השירות של אומנה טיפולית.
קארין אלהרר: מכרז שיצא מתי?
קריאה: ביולי 2017.
קארין אלהרר: יולי 2017 יצא המכרז לאומנה טיפולית.
קארין אלהרר: אור שלום לא זכו במכרז, זכה מכון סאמט.
קארין אלהרר: אני מנסה להבין כמה דברים שאני אבקש לקבל עליהם תשובות מאד ברורות היום.
קארין אלהרר: האם הדבר הזה עשוי לגרום לפגיעה בילדים, וכשאני שואלת-.
קארין אלהרר: בוקר טוב חברי חבר הכנסת גליק.
קארין אלהרר: טוב שאתה הגעת, אני עוד לא התחלתי ממש, אולי תרצה להציג.
יהודה גליק: בוקר טוב.
יהודה גליק: אני מיד אגיד.
קארין אלהרר: בסדר, ניתן לך להסדיר נשימה.
קארין אלהרר: תראו, המטרה של הדיון הזה ובוודאי חברי, חבר הכנסת גליק, ישלים את דברי בהמשך, היא להבהיר ולקבל הבטחה חד משמעית שלא משתמשת לשני פנים, אלף האם הילדים עשויים להיפגע בדרך כלשהי, שזה דבר שהוא לא יעלה על הדעת.
קארין אלהרר: לדבר על התהליך, איך הדבר הזה נעשה.
קארין אלהרר: האם ההורים מיודעים, האם הם מבינים את המשמעות של הדבר.
קארין אלהרר: דבר שני, איך קרה שעמותת אור שלום, שיש לה את המומחיות, לא ממשיכה בעניין הזה.
קארין אלהרר: אנחנו נרצה לשמוע, תראו, בוודאי משרד הרווחה יבוא ויגיד גם מכון סאמט הוא עמותה מאד נחשבת.
קארין אלהרר: היא יודעת לעשות אומנה, הכל טוב.
קארין אלהרר: אין פה עניין של נגד עמותה אחרת.
קארין אלהרר: יש פה עניין של איך הדברים נעשים.
קארין אלהרר: אם ביום בהיר אחד מקבלים הורי האומנה הטיפולית או ההורים הביולוגיים הודעה – מהיום לא מקבלים שירות מאור שלום אלא ממישהו אחר, איך התכוננו לזה?
קארין אלהרר: האם יש צוות מטפל שמוכשר לעניין הזה?
קארין אלהרר: האם נעשתה הכנה עם הילדים והמשפחות?
קארין אלהרר: כל הדברים האלה עשויים בוודאי, אתם מבינים יותר ממני, כי אתם עוסקים בזה הלכה למעשה כל יום.
קארין אלהרר: אם לא נעשתה הכנה, אם לא הביאו צוות מוכשר, אם לא דיברו עם ההורים, מספיק שהם לא יודעים אפילו למי לפנות.
קארין אלהרר: אז זה דבר שיפגע בתהליך ובילדים.
קארין אלהרר: ואיך בכלל נודע להורים?
קארין אלהרר: אני הבנתי שלחלק מההורים נודע מהתקשורת, שזה דבר שהוא הזוי כשלעצמו.
קארין אלהרר: אני אשמח גם לדעת מה הייתה הסיבה.
קארין אלהרר: למה אור שלום, שלאורך שנים רבות - אלף הקימו את השירות, ב' הם פיתחו בו מומחיות – איך קרה שהם לא זכו במכרז.
קארין אלהרר: מה זה, משהו טכני?
קארין אלהרר: אוקיי, חבר הכנסת גליק, אתה רוצה להשלים?
יהודה גליק: בוקר טוב לך קארין.
קארין אלהרר: בוקר אור.
יהודה גליק: אני שמח לראות אותך פה.
יהודה גליק: אני יודע שהנושא של האומנה כל כך קרוב לליבך, הרבה זמן וברוך השם, חוק האומנה הוא שלך, באמת הובלת אותו.
יהודה גליק: אני נמצא פה היום והעליתי את הנושא הזה בבקשה לדיון מהר לא מכיוון שיש לי משהו, מילה רעה אחת נגד מכון סאמט.
יהודה גליק: מכון סאמט מלווה אותי ואת משפחתי מזה כ-10 שנים בליווי של אומנה של שתי בנות שיש לי בבית וגם שנתיים קודם בקורס במה, הכנה לאומנה ומכון סאמט באמת עושה איתנו עבודה נפלאה ומדהימה.
יהודה גליק: אין לי מילה אחת רעה.
יהודה גליק: את אור שלום אני הכרתי בזמנו כשאני לקחתי על עצמי אפוטרופסות על משפחה אחרת שאימצו שישה ילדים ששני ההורים נהרגו.
יהודה גליק: ושוב, גם זה לכאורה נקרא אומנה, אבל אין כמעט מה להשוות בין אומנה טיפולית לאומנה רגילה.
יהודה גליק: אור שלום, אני התרשמתי, גם ביקרתי בזמנו במשרדיהם כמה פעמים אם אני לא טועה במבשרת ציון, מומחים בנושא הזה של אומנה טיפולית.
יהודה גליק: אומנה רגילה, כל אחד יודע, זה פעם בכמה זמן, פעם בחודש מלווים, באים לביקור, אתה בקשר טלפוני, מסדרים כל מיני העברות חינוכיות, הכל קיים.
יהודה גליק: האומנה הטיפולית היא הרבה יותר מזה.
יהודה גליק: זה מעורבות כל שבוע, זה טיפולים לכל ילד וילד, כולל כל ילד עם הטיפול המתאים לו וכו'.
יהודה גליק: כשפתאום ביום בהיר אחד, אור שלום שהיה הגוף היחיד שטיפל ועסק באומנה טיפולית במשך כל כך הרבה שנים ולא שמעתי שהיו עליהם תלונות מקצועיות או שהמחירים שלהם היו יקרים מדי.
יהודה גליק: בסדר, יש תלונות פה ושם, כמו שיש בכל ארגון שמתעסק באלפי ילדים, אבל לא הייתה איזו שהיא בעיה מקצועית, לא הייתה איזו טענה כלכלית כלפיהם.
יהודה גליק: ופתאום, כשביום בהיר אחד 180 עובדים צריכים להיות מפוטרים בגלל מכרז.
יהודה גליק: כמובן אנחנו מדינת חוק, צריך לפעול לפי חוזים, צריך לבדוק את זה, אבל אני ממשיך את מה ששאלה חברת הכנסת קארין אלהרר.
יהודה גליק: מה לא היה בסדר?
יהודה גליק: אולי אפשר היה לעשות ששני ארגונים יעסקו ברמה הטיפולית.
יהודה גליק: אני לא יודע, יש פה המון שאלות.
יהודה גליק: אני אתמול במקרה קראתי פוסט של ילד בשם חנוך לוין, אם אני לא טועה, שהוא אומר אני לא יודע איפה האומנה.
יהודה גליק: הוא אומר אני התחלתי כילד שלא ידעתי כלום והאומנה של אור שלום ליוו אותי יד ביד במשך למעלה מ-10 שנים.
יהודה גליק: אני לא רוצה להתחיל עכשיו עם מטפלים חדשים.
יהודה גליק: אז כל הנושא הזה, כי המעגל הזה הוא הילדים האומנים, המשפחות האומנות, הליווי מול מוסדות החינוך.
יהודה גליק: כל הדבר הזה יתחיל להיבנות מחדש.
יהודה גליק: אולי אפשר היה לעשות דבר כזה בהדרגה, להכניס גוף נוסף.
יהודה גליק: כל הדבר הזה פתאום, ביום אחד, כשגוף אחד צריך להפסיק, לפטר את כל העובדים שלו.
יהודה גליק: גוף שני, שאין לו שום ניסיון בתחום, שצריך עכשיו להתחיל ללמוד על גבם של הילדים.
יהודה גליק: היה נראה לי משהו, שזה מחיר שהוא היה נראה לי כבד מדי ורציתי לבקש ולדרוש האם באמת נעשו כל הבדיקות כדי שהדבר הזה חייב היה לקרות ככה.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת גליק.
יהודה גליק: בוקר טוב חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.
קארין אלהרר: יושבת ראש הוועדה.
יפעת שאשא ביטון: אני מתנצלת, היו יותר מדי תאונות בדרך, אז כל המדינה עומדת כרגע.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שנשמע את משרד הרווחה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח לשמוע את משרד הרווחה.
יפעת שאשא ביטון: אני בינתיים לא אומר כלום מבחינת דעתי.
יפעת שאשא ביטון: אחר כך גם אני אומר מה אני למדתי על הנושא הזה ומה אני מבינה ממנו, אבל אני חושבת שנשמע את משרד הרווחה.
יפעת שאשא ביטון: אחר כך נשמע את העמותה, אולי קצת את ההורים ונתייחס.
איריס פלורנטין: טוב, שמי איריס פלורנטין, סמנכ"לית בכירה, ראש מינהל שירותים אישיים וחברתיים במשרד העבודה והרווחה.
איריס פלורנטין: אני רוצה לחזור ולומר שהעמותות רובן ככולכן עושות עבודה נפלאה ואנחנו לא באים לומר על אף עמותה שהיא עושה עבודה פחות טובה מהעמותה השנייה.
איריס פלורנטין: יחד עם זאת יש את חוק חובת המכרזים שמחייב אותנו אחת לחמש שנים לצאת למכרז, שהוא גם בא להבטיח את השירות הטוב ביותר ועמותות ניגשות, ועמותות גם לא מצליחות לזכות.
איריס פלורנטין: לצורך העניין, אור שלום לא זכתה.
איריס פלורנטין: ברגע שעמותה לא זוכה, התפקיד של העמותה זה לעשות את הגשר, את הממשק, עם העמותה החדשה.
איריס פלורנטין: ומה שקרה פה ואני תיכף אתייחס גם למה שאנחנו צריכים לעשות, כי בראש ובראשונה יש תפקיד לעמותות לעשות.
איריס פלורנטין: מכון סאמט פנו פעמיים, גם ב-14 בדצמבר וגם ב-25 בדצמבר לעמותת אור שלום כדי לקבל את שמות המשפחות, כדי להתחיל לעשות את התפר ולקבל את שמות העובדים כדי שיוכלו לקלוט אותם.
איריס פלורנטין: כי המסר שאנחנו מעבירים לעמותות או לגופים שזוכים, זה אנא קלטו את העובדים ותעבדו ברצף טיפולי, כדי שלא - - -
יהודה גליק: מתי הסתיים המכרז?
יהודה גליק: מתי העמותות קיבלו את התשובות של המכרז?
נועם פליק: אז אני אסביר.
נועם פליק: נועם פליק מהלשכה המשפטית של המשרד.
נועם פליק: ב-20 ביולי פורסם המכרז.
נועם פליק: ב-31 באוקטובר יצאה החלטה של ועדת מכרזים.
נועם פליק: כמה ימים ספורים לאחר מכן - - -
יהודה גליק: העמותות קיבלו את ההודעות.
נועם פליק: ב-5 בנובמבר קיבלו - - -
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת מספיק זמן לעשות העברת - - -
נועם פליק: ב-5 בנובמבר העמותות קיבלו.
נועם פליק: קיבלנו השגה - - -
יהודה גליק: כשההודעה שלהם היא עד 1 בינואר?
יהודה גליק: זאת אומרת זה תאריך היעד שהם צריכים לסיים - --
נועם פליק: התאריך המקורי בהחלטה מה-31, זה היה ה-1 בנובמבר, שהוארך ל-15 בינואר.
נועם פליק: העמותות קיבלו את הודעת הזכייה ואי הזכייה.
נועם פליק: התקבלה השגה משתי עמותות שלא זכו, גם משחר וגם מאור שלום.
נועם פליק: ועדת המכרזים בחנה מחדש את החלטתה, תיקנה את ה - - -
קארין אלהרר: מתי התקבלה ההחלטה בערעור?
נועם פליק: לא, ההחלטה בערעור של ועדת המכרזים?
נועם פליק: ב-10 בדצמבר.
איריס פלורנטין: ב-12 לדצמבר.
קארין אלהרר: 10 בדצמבר?
נועם פליק: ב-10 בדצמבר, אם אני לא טועה.
איריס פלורנטין: ב-12 בדצמבר.
נועם פליק: יכול להיות.
נועם פליק: ואני רק אציין ש - - -
יהודה גליק: ואז מה שנותר 15 בינואר בעינו.
יהודה גליק: זאת אומרת בעצם ניתן להם חודש לעשות את החפיפה ואת העברת העניין.
נועם פליק: ההודעה נשלחה במקור ב-5 בנובמבר.
קארין אלהרר: בסדר, אבל ערערו עליה.
נועם פליק: נכון, אבל ההשגה היא לא השגה שהייתה לבית משפט, ההשגה - - -
יפעת שאשא ביטון: זה שהם ערערו זה לא אומר שהם לא היו צריכים - - -
נועם פליק: זה לא פותר מלהניע את התהליך.
יהודה גליק: בכמה ילדים מדובר פה שבאומנה טיפולית, שעוברים מעמותה לעמותה?
נועם פליק: רק אם אפשר - - -
קריאה: 180 ילדים.
יהודה גליק: 180 ילדים.
קריאה: ב-108 משפחות.
רחל עזריה: סליחה, בוקר טוב, אני רק רוצה לומר שגם אם זה קרה בנובמבר, זה עדיין מאד מאד קצר.
יפעת שאשא ביטון: לא, רגע, בואו קודם כל נשמע.
יפעת שאשא ביטון: יש לי גם מה לומר, לפני שאנחנו פוסקים.
קריאה: זה כמעט שלושה חודשים.
קריאה: בואו נשים את הפרופורציות של הזמן.
קריאה: שלושה חודשים זה הרבה זמן.
נועם פליק: אני רק אציין שבשבוע שעבר הוגשה עתירה - - -
יהודה גליק: לא, שלושה חודשים זה סביר בעיני.
יהודה גליק: חודש זה - - -
נועם פליק: לבית המשפט לעניינים מנהלים, על ידי אור שלום בטענות גם על המפרט של המכרז וגם על אי הזכייה שלהם בניקוד של אמות המידה.
נועם פליק: ביום חמישי היה דיון וביום ראשון התקבל פסק דין שהשאיר את ההחלטה של ועדת המכרזים על כנה, שמכון סאמט ימשיך את ה - - -
קארין אלהרר: נועם, העובדה שהם לא זכו במכרז היא בגלל עניין טכני?
נועם פליק: זה פגם מהותי.
קארין אלהרר: תסביר לי מה היה.
נועם פליק: היו פגמים מהותיים.
נועם פליק: היו כל מיני דברים שלא זה.
נועם פליק: לדוגמא, היה צריך להציג פסיכיאטר, לא הוצגו השנים שהיה צריך להציג שנות עבודה שלו.
נועם פליק: הם לא הוצגו במסגרת ההגשה עצמה, הם הוגשו רק בהשגה.
נועם פליק: למנהלת המוצעת לא הוגשו הקורסים המקצועיים שנדרשו במפרט המכרז.
נועם פליק: הוגשו רק לאחר הודעת אי הזכייה.
קארין אלהרר: אוקיי, פגמים טכניים שיורדים לשורשו של עניין במכרז.
נועם פליק: נכון.
נועם פליק: גם בית המשפט קבע שאם מבקשים בהשלמה, זה גורם לחוסר שוויוניות בממצאים.
נועם פליק: יש החלטה שיפוטית בנושא הזה לגבי תקינות המכרז.
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני בכוונה רגע רוצה לומר, אני אתן לכם אחר כך להמשיך לדבר.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר כמה דברים.
יפעת שאשא ביטון: אני קיבלתי שיחת טלפון מאחד הנציגים של אור שלום לפני כשבוע בערך, אולי כמה ימים לפני כן.
יפעת שאשא ביטון: שמעתי ממנו לראשונה על הסיפור.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את הדינאמיקה שיש קושי להרבה מאד ארגונים, אגב גם במערכת החינוך, לקבל את הדין כשיש מכרזים חדשים ועמותות אחרות זוכות.
יפעת שאשא ביטון: פגשתי את זה כבר כמה פעמים במהלך שלוש השנים כאן.
יפעת שאשא ביטון: מרגע שבעצם האזנתי לשיחה הלכתי ולמדתי את הנושא.
יפעת שאשא ביטון: בדקתי מה באמת קורה, במה מדובר, איזה תהליכים נעשו, מה התאריכים שהיו ואני מוכרחה לומר שעוד בשיחה אני שאלתי מה עשיתם מהרגע שידעתם שזה הולך לקרות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת התחלתם תהליך של העברת המקל.
יפעת שאשא ביטון: נאמר לי שלא.
יפעת שאשא ביטון: שאלתי למה לא.
יפעת שאשא ביטון: אמרו כי אנחנו מערערים, אנחנו מקווים שיקבלו בעצם את הדרישה שלנו.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זה מה שנאמר לי חד משמעית מהאנשים שלכם.
קריאה: לא, אבל - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע גם - - -
קריאה: מאיזה אנשים שלנו?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע גם אתכם.
יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה לא אומרת את השם כאן.
יפעת שאשא ביטון: אם את תרצי אז זה אחד העובדים של העמותה.
יפעת שאשא ביטון: אני אמסור לך את השם בשמחה.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא שעד ל-15 בינואר, לטענתם, הם לא יכלו לעשות את התהליך, גם בגלל כל שרשרת האירועים.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו אני רוצה לומר, אין שאלה שנושא של יציבות עבור הילדים זה דבר חשוב, אולי אפילו מהראשונים במעלה.
יפעת שאשא ביטון: במיוחד כשאנחנו מדברים על הילדים האלה.
יפעת שאשא ביטון: זה שמתחלפת עמותה, אם עושים תהליך נכון של העברת העובדים ושומרים על הרצף של העובדים, ובואו גם ניקח בחשבון שלא יודעת כמה שנים העמותה עשתה את זה – 5, 10 שנים – גם במהלך ה-5 וה-10 שנים הללו, 25 שנה, גם במהלך ה-25 שנה האלה התחלפו עובדים במערכת ועדיין נשמרה היציבות עבור הילדים, כי המערכת, אני בטוחה, לפחות מתוך מקום של לפרגן, אני בטוחה שהמערכת ידעה לייצר את המציאות ששומרת על יציבות עבור הילדים, גם כשהתחלפה פרסונה כזו או אחרת.
יפעת שאשא ביטון: אז זה לא יכול להיות - ואני אתן לכם לדבר - זה לא יכול להיות שבכל פעם שיש שינוי כזה או אחר של עמותה בעקבות מכרז, אנחנו שוברים את הכלים, שמים את הילדים בני ערובה ולא מאפשרים לתהליך - - -
יפעת שאשא ביטון: שנייה רגע, שנייה.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שאני אומרת דברים קשים, שנייה רגע.
יפעת שאשא ביטון: ולא מאפשרים לילדים בעצם לקבל מה שהם צריכים בתהליך הנכון.
יפעת שאשא ביטון: אני אמנם שתקתי, רציתי לשמוע באמת מה עניין הפסיקה של בית המשפט ואולי יש דברים שאני לא הצלחתי להגיע אליהם ואז אני אומר את מה שאני אומר שלא ביושר.
יפעת שאשא ביטון: קבע בית המשפט, גם הוא בעצמו, שכל המהלך היה תקין.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שבין אם אנחנו אוהבים את זה או לא – יכול להיות שגם אנחנו לא אוהבים את זה שאור שלום לא ימשיכו את העבודה שלכם, כי ההערכה לעמותה הזו היא הערכה באמת רבה, אבל זאת המציאות ואנחנו צריכים לראות במציאות הזאת איך אנחנו עושים הכי הכי טוב כדי שהילדים האלה יוכלו להמשיך ולקבל את הטיפול שהם צריכים, עם הרצף הטיפולי ובצורה המקצועית הטובה ביותר.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו, מהמקום הזה והתייחסות לדברים האלה, אני אשמח לשמוע ממשרד הרווחה ואחר כך כמובן מהעמותה ומהורים שהגיעו לכאן וכמובן יש איתנו את חברות הכנסת רחל עזריה ושולי מועלם ונראה עם איזה תובנות אנחנו יכולים לצאת מכאן.
איריס פלורנטין: אני רוצה להגיד עוד כמה מילים לגבי המעבר.
איריס פלורנטין: ברגע שהתקבלה הכרעה, אני רוצה להמשיך את מה שאמרתי קודם ולא להאריך בזה.
איריס פלורנטין: בעצם מכון סאמט פנו לעמותת אור שלום ומשלא נענו אנחנו נכנסו לתמונה.
איריס פלורנטין: נעשו כשתי פגישות עם המשפחות כדי לדבר איתן.
יהודה גליק: עם כל המשפחות?
קריאה: 200.
איריס פלורנטין: שנייה, שנייה.
קריאה: מתי?
קריאה: אף אחד לא דיבר איתנו.
איריס פלורנטין: אוקיי, צריך להגיד שברגע שהתחיל התהליך, מצופה מהעמותה שלא זכתה להתחיל לעשות תהליך עם המשפחות ולעשות את המעבר הכי רך, הכי נכון, הכי מקצועי ולהעביר אותם בצורה מסודרת לעמותה הקולטת.
איריס פלורנטין: זה לא נעשה.
איריס פלורנטין: משזה לא נעשה - - -
שולי מועלם-רפאלי: תני לנו לוח זמנים.
רחל עזריה: איך את רואה שזה היה צריך לקרות.
שולי מועלם-רפאלי: לוח זמנים כדי שאנחנו נבין את הקונספט.
שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שתגידי שלעניות דעתך תוך שבועיים, חודש, שבוע, חודשיים, זה הדבר שצריך.
רחל עזריה: אפשר לסגור עניינים.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו פחות מקצועיות בנושא הזה.
שולי מועלם-רפאלי: מעניין אותי לוח הזמנים.
שולי מועלם-רפאלי: כמה זמן ארך המכרז, מתי התקבלה ההחלטה ותוך כמה זמן חשבתם שזה פרק זמן נכון לא פוליטית, בסדר?
שולי מועלם-רפאלי: אלא מהותית.
יהודה גליק: חלק מהדברים נאמרו לפני שנכנסתם.
שולי מועלם-רפאלי: אז סליחה.
שולי מועלם-רפאלי: אז אם זה נאמר, אז אני מבקשת סליחה.
רחל עזריה: לא, אבל גם אני אשמח לעוד מידע.
יהודה גליק: שלושה חודשים.
רחל עזריה: בסדר, ניתנו שלושה חודשים, אבל האם מספר הילדים משפיע על פרק הזמן וגם פרק הזמן שהעמותה הייתה עד אז.
רחל עזריה: זאת אומרת בדרך כלל בחיים, דברים שאתה עושה הרבה הרבה זמן, אין לך, כאילו להעביר את המקל הלאה זה יותר קשה מאשר משהו שעשית בפרק זמן קצר.
רחל עזריה: זה לוקח יותר זמן.
שולי מועלם-רפאלי: אם את יכולה בראשי פרקים לחזור על הלו"ז, בשביל מי שלא הייתה.
שולי מועלם-רפאלי: לא התבטלנו, היינו פשוט בוועדות אחרות.
יהודה גליק: קודם כדאי לשמוע את הגופים.
יהודה גליק: האם סאמט מוכנה לקלוט לתוכם חלק מהעובדים, או לפחות אחוז גדול של העובדים שעבדו באור שלום.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע.
קארין אלהרר: אם אפשר, אני רוצה להוסיף שתי שאלות משלי.
קארין אלהרר: תראו, אני לא יודעת איך לומר זאת ואני מקווה שאני לא אפגע באף אחד.
קארין אלהרר: לא העמותה הזו ולא עמותה אחרת מעניינות אותי באמת.
קארין אלהרר: מעניינים אותי הילדים, מעניינים אותי ההורים, גם הביולוגים וגם האומנה.
קארין אלהרר: זה מה שנמצא לנגד עיני.
קארין אלהרר: עכשיו, ההתקשקשות הזאת, ארגון כזה, ארגון אחר, היא לא העניין.
קארין אלהרר: העניין הוא האם ההורים יודעים על כך המהלך הזה, מתי נודע להם, איזו הכנה נעשתה לסיפור הזה.
קארין אלהרר: כי מה שאתם עוסקים בו, שהוא דבר חשוב והוא יוצר את המהות למכרז, זה יופי, אבל בסוף צריך לתת שירות לילד.
קארין אלהרר: אם אתם יודעים להגיד עם יד על הלב שכל הדבר הזה נעשה תוך הכנה של הילדים, של ההורים, של הצוות המקצועי, אז תנוח דעתנו.
קארין אלהרר: אם זה לא המצב, יש פה בעיה מאד חמורה ואני אומר – האחריות בעיני רובצת לפתחו של משרד הרווחה.
קארין אלהרר: לא של עמותה כזו ולא של עמותה אחרת.
קריאה: אנחנו נשמח להשמיע את דברנו בתוך הורים, כי אני חושב שאת דייקת בדיוק בנקודה.
קריאה: אז ברור שיש פה דברים פורמאליים.
קריאה: אנחנו נוכל לתת לכם תשובות, כי את הצגת בתחילת הדברים בדיוק את הבעיה.
קארין אלהרר: בסדר, אז אני רק חושבת שראוי, אחרי שאמרתי דברים שיכולים להיות קשים כלפי משרד הרווחה, ראוי שגם ניתן להם להשמיע.
איריס פלורנטין: אני רוצה לתאר את הדברים שנעשים עכשיו ואני רוצה לחזור אחורה לתפקידים של העמותות.
איריס פלורנטין: מה לעשות, העמותות הן אלה שהילדים אצלן והם היו אמורים להעביר את המקל ואנחנו צריכים לפקח על זה ואנחנו עושים את זה.
איריס פלורנטין: נכון לכבר כמה זמן אני נותנת לרחל, שהיא המפקחת הארצית שאחראית, כל יום היא צריכה לדווח לי מה קורה ומבחינת המשרד הייתה כבר פגישה עם המשפחות.
איריס פלורנטין: אנחנו רצינו לעשות פגישה נוספת עם המשפחות - - -
יהודה גליק: פרטנית, קבוצתית, עם כל המשפחות יחד?
איריס פלורנטין: סליחה, אני לא מצליחה לסיים.
איריס פלורנטין: אני אענה על הכל.
קארין אלהרר: איריס, אבל בואי תתחילי מסודר עם תאריכים, כדי שנדע מה קורה.
קארין אלהרר: אגב, כמה ילדים באומנה טיפולית יש?
קריאה: 180.
קארין אלהרר: ארצית.
נועם פליק: אה.
איריס פלורנטין: ארצית?
איריס פלורנטין: הרבה יותר.
איריס פלורנטין: 500, משהו כזה.
איריס פלורנטין: אפילו יותר.
קארין אלהרר: 500, ו-180 היו אצל אור שלום?
איריס פלורנטין: ואני רוצה להוסיף שבדרום גם הייתה תחלופה ואנחנו לא שומעים את אותו רעש.
קארין אלהרר: בסדר, אני רק שואלת.
קארין אלהרר: 180 ילדים באומנה טיפולית היו אצל אור שלום וזו הקבוצה שאנחנו מדברים עליה?
איריס פלורנטין: זו הקבוצה שאנחנו מדברים עליה.
קארין אלהרר: מי מטפל דרך אגב, מי עושה אומנה טיפולית, שהוא לא אור שלום, עד היום?
איריס פלורנטין: יש את שחר במחוז צפון ומחוז מרכז.
איריס פלורנטין: עד למכרז הזה שחר היו בדרום וכרגע שחר מעבירים את זה לסאמט.
קארין אלהרר: אז בעצם סאמט יהיה - - -
נועם פליק: בירושלים ובדרום.
קריאה: הם מונופול על האומנה, כי הם גם עושים אומנה רגילה.
קארין אלהרר: אוקיי, בסדר.
יפעת שאשא ביטון: וכששחר היו בצפון ובמרכז ובדרום זה לא היה נחשב מונופול?
נועם פליק: אני חושב שזו לא הנקודה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאנחנו בורחים מהמהות והציגה את זה יפה חברת הכנסת קארין אלהרר.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור שלנו עכשיו זו לא עמותה כזו או אחרת.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור עכשיו זה הילדים וההורים.
רחל עזריה: נו, ברור, הסיפור הוא הילדים, ההורים והזמן שנותר למעבר, אז בואו נשמע על זה.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל זה כל הזמן בורח לשם.
יפעת שאשא ביטון: קדימה, אז אם נאפשר לאיריס לסיים את הדברים, אז אני חושבת שנוכל גם לקבל תשובה מלאה.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה איריס.
איריס פלורנטין: אני מסכימה שהזמן התקצר מכמעט שלושה חודשים, כי העמותה לא הביאה את הנתונים.
איריס פלורנטין: אור שלום הייתה צריכה להכין את המשפחות והילדים וסאמט היו צריכים לקלוט.
איריס פלורנטין: לתוך התהליך הזה הכנסנו מפגש עם המשפחות, פעם אחת.
איריס פלורנטין: פעם שנייה היה יום עם המשפחות ונכנסנו שוב.
איריס פלורנטין: המחוז שעוסק בעניין במחוז ירושלים הרים טלפון השבוע לכל משפחה כדי לדבר איתה ולפתוח את החומרים, כדי שהתהליך יהיה מיד ליד.
איריס פלורנטין: בנוסף לזה כל הדברים התקציביים שלכאורה הם פחות חשובים, אבל הסדרנו אותם גם בתוך התהליך.
איריס פלורנטין: נכון התהליך יהיה יותר קצר ובנוסף לזה ביקשנו ממכון סאמט לראיין את העובדים ולקלוט כמה שיותר עובדים.
איריס פלורנטין: זה התחיל להיעשות.
איריס פלורנטין: במקביל סאמט מסרו לנו, מתעקשים גם בבית משפט וטוענים שהם יכולים לעמוד בתהליך.
איריס פלורנטין: אנחנו מפקחים על זה.
איריס פלורנטין: הם קלטו עובדים והם אומרים שב-15 בחודש הם מוכנים להתחיל את העבודה ולקלוט את המשפחות ואנחנו איתם ואנחנו מפקחים יום ביומו.
יהודה גליק: יש לי שאלה קטנה, ברשותך.