GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
כרמית פולק כהן: באמת.
כרמית פולק כהן: אני אומרת את זה דווקא בגלל שאנחנו היום ביום זכויות הילד הבינלאומי שמקבל הכרה, אבל הכרה לא מספיק חשובה, ורציתי לומר לך תודה גם על כך שהשאיפה שלך היא לשים את הילדים על המפה.
כרמית פולק כהן: כמובן לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, אני לא צריכה לומר את זה כי זה כאן יום יומי ואנחנו כל יום מודים לך על כך שאת שמה את הילדים על המפה.
כרמית פולק כהן: תודה.
כרמית פולק כהן: כאשר שמעתי את משרד החינוך, זה התחבר לי למשהו שאנחנו רואים אצלנו במגזר הדתי.
כרמית פולק כהן: יש הלכה ויש רוח ההלכה.
כרמית פולק כהן: ההלכה היא מה כתוב בחוק.
כרמית פולק כהן: רוח ההלכה היא הרוח של החוק.
כרמית פולק כהן: אני שמעתי את נציגת משרד החינוך ואת צודקת, מבחינה משפטית פעלתם כאן לפי החוק.
כרמית פולק כהן: מיניתם את מי שאתם צריכים על פי החוק והכול בסדר.
כרמית פולק כהן: על פניו אף אחד לא יכול ללכת נגדכם לבג"ץ כי הכול טוב.
כרמית פולק כהן: אין תביעה נגדכם בהקשר המשפטי ולכן אולי זאת הטענה שעלתה כאן על השולחן שמה שאתם לא מביאים לשולחן זאת הרוח.
כרמית פולק כהן: אני חושבת שגם באמירה של נציגי ההורים, אבל גם באמירה של החברה הערבית, תשומת הלב לקשיים שקיימים במגזר הערבי, שהם קשיים הרבה יותר גדולים, קשיים עמוקים ומורכבים.
כרמית פולק כהן: את יודעת, העלו כאן כל מיני דברים.
כרמית פולק כהן: יש שירותים שהם שירותים אוניברסליים שקשה אתם בכל מקום.
כרמית פולק כהן: כמו שאמרה חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, לכל הילדים קשה עם טיפות חלב בכל מקום.
כרמית פולק כהן: אבל אם אתה שם את הזרקור על החברה הערבית, אין שם בכלל טיפות חלב.
כרמית פולק כהן: יש ניידות שעוברות בדרום כדי שיהיו טיפות חלב.
כרמית פולק כהן: במובן הזה זה אומר שיכול להיות שמשרד החינוך צריך לעשות חשיבה יותר מעמיקה.
כרמית פולק כהן: אמרת שיקימו איזה שהן ועדות מייעצות, אבל אלה דברים שאולי בחלוף שנה מיום ייסודי של החוק?
כרמית פולק כהן: יכול להיות שכבר הייתם צריכים להביא אותם לשולחן עם הפרסום הגדול שהשר בנט אמר שכל ילד הוא הילד שלו.
יפעת שאשא ביטון: הם לא הביאו את המועצה בזמן, אז את רוצה שהם יביאו את הוועדות בזמן?
כרמית פולק כהן: זה מה שאני אומרת.
כרמית פולק כהן: בחלוף שנה מיום כניסתו של החוק לתוקף, יכול להיות שכבר הייתם צריכים לבוא לשולחן עם הרוח של החוק, עם מה המשמעות שלו לציבור.
כרמית פולק כהן: אני כמובן מצטרפת לקריאה של ההורים ולכל מי שצריך לקחת חלק במועצה הזאת כדי ליישם את המהות.
כרמית פולק כהן: לא להיות דווקני למילות החוק.
קריאה: זה שהביאו רק את המשפטנים, זה אומר הרבה.
כרמית פולק כהן: זו הדווקנות למילות החוק.
כרמית פולק כהן: על פניו, על פי החוק, הכול בסדר.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהדברים הם אפילו יותר מורכבים וקשים מכפי שאת מציגה.
יפעת שאשא ביטון: את עושה למשרד החינוך איזושהי הנחה, יש חוקים, יש רוח, אבל בחוק כתוב כגון הורים וכולי.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, גם אם הם ייקחו רק את ה-כגון וייקחו אחד מכל ה-כגון, היינו מכסים את הסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: הייתה כאן בחירה מדעת.
יפעת שאשא ביטון: יש כאן בחירה מדעת לא להכניס הורים וזאת אמירה קשה.
יפעת שאשא ביטון: זה הרבה מעבר לרוח.
יפעת שאשא ביטון: אם היא הייתה באה מצד משרד הרווחה – ולא חלילה אני עכשיו מקלה על מישהו למרות שההורים גם ברווחה חשובים – הייתי אומרת שאולי זה לא בשוטף היום יומי שלהם, אבל משרד החינוך שההורים הם כמעט חלק אינטגרלי מכל תהליך שקורה שם?
יפעת שאשא ביטון: אני לא רק מסכימה לדברים שלך אלא אני מחזקת אותם ואומרת שמשרד החינוך היה צריך לפעול אחרת.
יפעת שאשא ביטון: לגבי הסוגיה של המגזר הערבי.
יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת ומדגישה שחשוב שהם יהיו בכל אחד מהתחומים והנדבכים.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר – או אפשר אבל לצורך העניין זה לא תמיד רע לי – שיהיה נציג בבריאות, נציג ברווחה ונציג בזה ובזה שהוא מהמגזר הערבי.
יפעת שאשא ביטון: אבל כן חשוב, כמו שמופיע בחוק וכמו שאנחנו נדרוש בוועדה, שבכל סוגיה שידונו בה, יהיה דיון ייחודי למגזר הערבי יחד עם אנשים מהמגזר הערבי ואנשי מקצוע שידעו לתת את המענה הייחודי למגזר עצמו.
יפעת שאשא ביטון: אותו כנ"ל נדרוש גם לגבי האוכלוסיות האחרות כי בסוף אנחנו רוצים לתת מענה אמיתי ומקצועי.
יפעת שאשא ביטון: נצטרך בסופו של דבר לעשות את זה ברמת השטח כשמגיעים לתכל'ס בכל נושא ונושא.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה למועצה לשלום הילד שגם בשבילם יום זכויות הילד הוא כל יום.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תמיד שמחים לחגוג את היום הזה.
יערה שילה: אני באמת מודה על הדיון.
יערה שילה: אנחנו ביקשנו את זה ולא קיבלנו.
יערה שילה: כבוד היושבת ראש יודעת שיושבים כאן נציגים, אם אלה ההורים, אם זאת העמותה והמועצה לשלום הילד.
יערה שילה: אנחנו ליווינו את החוק, מתחילת הקמת שדולה לגיל הרך, יום יום ושעה שעה.
יערה שילה: היושבת ראש יודעת שלא נעדרתי מדיון אחד, גם במועצה לגיל הרך וגם בחוק הפיקוח.
יערה שילה: כשפנינו להיות בתוך המועצה קיבלנו המלצות חמות מיושב ראש ועדת החינוך מרגי ומאביגדור קפלן שהוא ביקש אותנו כנציגים מטעם הרווחה.
יערה שילה: כתבנו למשרד החינוך.
יערה שילה: בדיון הקודם היינו וביקשנו עוד פעם כנציגי ציבור, כנציגי הורים.
יערה שילה: יש כאן התעלמות מאוד משמעותית מכך שאין כל ייצוג לגנים הפרטיים כאשר 77 אחוזים מהילדים נמצאים במסגרות פרטיות.
יערה שילה: אין שום ייצוג.
יערה שילה: ביקשנו להיות חלק מהייצוג אבל סורבנו פעם אחר פעם.
יערה שילה: גם הבוקר התקשרתי למשרד הרווחה לשאול האם בטיעון – נתנו טיעון אמיתי – מדוע לא והם אמרו שהם לא יודעים, גם הם לא יודעים למה סורבנו.
יערה שילה: לאורך כל הדיונים שהיינו, אני חושבת שזאת אחת הלקונות שלי ואני מצטערת יום יום שאני לא משפטנית, כי כאשר פנינו, ענו לנו מה שענתה נציגת משרד החינוך.
יערה שילה: אכן כתוב בחוק נציגי או ציבור או זה או זה.
יערה שילה: בחיי, אם הייתי מבינה, בוועדות היינו מתווכחים על הסעיף הזה.
יערה שילה: זה כאילו לקחת את התמימות הגדולה של כולם.
441: ציניות.
441: לא תמימות.
יערה שילה: תודה.
יערה שילה: אני חושבת שכאנשים שפועלים יום יום ושעה שעה ונותנים מזמנם וממרצם בהתנדבות רבה, זאת התעלמות מוחלטת מהשטח.
יערה שילה: אני אפילו אומר אטימות.
יערה שילה: אני לא מבינה מדוע.
יערה שילה: אני מנסה להבין מדוע ולא מבינה.
יערה שילה: מילא זה, בחרתם לא לשים, אין בעיה, אבל אני יכולה לומר לך שאני למעלה מחמישה-שישה מתבים כתבתי ולא קיבלנו כל תגובה.
יפעת שאשא ביטון: בואו לא נהפוך את זה לאישי.
יערה שילה: לא, לא אישי.
יערה שילה: כנציג ציבור.
יערה שילה: אני חושבת שיש איזשהו תקשי"ר של שליחי ציבור שמחויבים לענות לציבור.
יערה שילה: עד היום לא קיבלנו תשובה וזה נראה לי לא נורמטיבי שלא עונים לציבור.
יערה שילה: איך קיבלנו תשובות?
יערה שילה: דרך עיתונאים.
יערה שילה: זה נראה לי כלי לא נכון, לא אמיתי ולא מכבד.
יערה שילה: זה בכלל לא אישי.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר ואחזק את השותפות של הקואליציה לחינוך לאורך כל הדרך ולא רק בנושא הזה של המועצה אלא בכלל באופן שיטתי ועקבי.
יפעת שאשא ביטון: בכל מה שקשור לגיל הרך את תמיד תפגשי אותם כאן משתתפים בדיון אחר דיון, פעם אחר פעם, גם בדיונים הפורמליים וגם בדיונים הלא פורמליים כשצריך להכין ולהיערך.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי לומר כאן משהו וביושר.
יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים, אני לא פוליטיקאית טיפוסית.
יפעת שאשא ביטון: הייצוג הוא לא פרסונלי.
יערה שילה: ברור.
יפעת שאשא ביטון: אם למישהו יש כאן ייצוג יחסית גדול, זה לקואליציה.
יפעת שאשא ביטון: הרי מי זאת הקואליציה לחינוך מלידה?
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו נפרוט את כל הארגונים שהצלחתם לאגד בצורה מדהימה סביבכם וסביב הסיפור הזה, אלה גם המעונות שהם לא פרטיים וגם ההורים, שאם נצליח להכניס ייצוג להורים, הם חלק מהקואליציה.
יערה שילה: לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: וגם הרבה מאוד גופים אחרים.
יפעת שאשא ביטון: באמת ייאמר לזכותכם, אם ניקח ונפתח מי הקואליציה, אנחנו נראה שזה כמעט כל אחד שנוגע בתחום של הגיל הרך.
יערה שילה: אבל אין ייצוג במועצה.
יפעת שאשא ביטון: זו הסיבה שאני אומרת שבסוף הייצוג והחוק הם לא פרסונליים.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה אתך שהעניין של ההורים – אמרתי את זה גם קודם – הוא ייהרג ובל יעבור.
יפעת שאשא ביטון: ברגע שנציגות הורים תהיה בפנים, היא באמת תכסה גם את הסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה הכול כדי שזה יקרה.
יפעת שאשא ביטון: בעיני זה נון גדול.
יפעת שאשא ביטון: זה חטא גדול אם זה לא יקרה ואני מקווה ששר החינוך יתעשת ואולי יגיד שפספס שם, גם זה בסדר, יש הרבה דברים שנמצאים על סדר יומו.
יפעת שאשא ביטון: תמיד אפשר לתקן ואני מקווה שהתיקון יבוא.
יערה שילה: נייר העמדה שלנו מתורגם לכל השפות, לאמהרית, לרוסית, לערבית, לאנגלית.
יערה שילה: אני חושבת שאין ייצוג כזה בארץ ברמה כזאת, הן בקשת החברתית והן במחשבה התרבותית.
יערה שילה: אני חושבת שלהתעלם מזה, ואני לא מדברת פרסונלית.
יערה שילה: תאמיני לי, יש לי מה לעשות בחיים.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי שכמעט כל אחד שנוגע בגיל הרך, הצלחתם לחבר אותו.
יערה שילה: לכן ההתעלמות היא ציניות ואטימות כמו שאמרה דוקטור יעל דיין.
יפעת שאשא ביטון: אל תרפו.
יפעת שאשא ביטון: אתם עשוים עבודה טובה.
יערה שילה: התמדה היא הצד הכי חזק שלי.
יפעת שאשא ביטון: שרף חסאן, מנהל מחלקת חינוך, האגודה לזכויות האזרח, יושב ראש ועדת המעקב לענייני חינוך ערבי.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי את הכול נכון ומדויק?
שרף חסאן: כן.
שרף חסאן: תודה רבה.
שרף חסאן: תודה רבה על הדיון וברכות לחברת הכנסת ניבין אבו רחמון על היוזמה.
שרף חסאן: זה נושא מאוד חשוב.
שרף חסאן: בדיון הועלו דברים חשובים שאני לא אחזור עליהם.
שרף חסאן: רציתי להדגיש שעניין הייצוג ההולם הוא לא רק עניין של סטטיסטיקה או פן פורמלי או מספרי אלא הוא עניין מקצועי מדרגה ראשונה והוא משהו מהותי.
שרף חסאן: הניסיון מלמד, וגם המחקרים מלמדים, שוועדות שלא היה בהן ייצוג הולם, היו מוטות, לפעמים קיבלו החלטות לא נכונות כי לא הבינו נכון את הקבוצות השונות בתוך האוכלוסייה.
שרף חסאן: לכן הייצוג ההולם הוא לא רק עניין מספרי אלא הוא גם להביא את האנשים שיכולים לייצג נכון את הצרכים של החברות והקבוצות השונות, ובמקרה הזה של החברה הערבית.
שרף חסאן: אני חושב שהדיון חשוב לא רק בגלל המועצה עצמה.
שרף חסאן: אני לא מסכים עם מה שהוסבר כי צריך לקרוא את ההרכב גם בקונטקסט יותר רחב.
שרף חסאן: זאת לא הפעם הראשונה שקורה דבר כזה.
שרף חסאן: כמעט כל פעם יש את העניין הזה שהרכב הוועדה, אין בו ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית.
שרף חסאן: במקרים מסוימים, דווקא במשרד החינוך, כשיש ייצוג לערבים, הוא לא הולם ומביאים אנשים שעובדים בתוך המשרד וכפופים למפקחים וכולי, כך שהם לא מייצגים בצורה הוגנת או נכונה את הצרכים עליהם מדברת החברה הערבית.
שרף חסאן: לכן הדיון חשוב גם כדי להעלות את הביקורת וללמוד לעתיד.
שרף חסאן: ההצעה של חברת הכנסת ניבין אבו רחמון לוועדה מייעצת ערבית יכולה לתקן קצת את הנושא.
שרף חסאן: היא לא תפתור את הבעיה כי מן הראוי שהמועצה תיקח בחשבון את ההערות שהועלו כאן אבל במקרה הזה, זה יכול לתקן קצת ויכול קצת לאזן.
שרף חסאן: חשוב להבין שכאשר מדברים על הילדים הערבים, מדברים על כמעט מחצית מהאוכלוסייה הערבית.
שרף חסאן: האוכלוסייה הערבית היא אוכלוסייה צעירה ו-50 אחוזים ממנה מתחת לגיל 18.
שרף חסאן: צריך גם לקחת בחשבון שכ-60 אחוזים מהילדים הערבים נמצאים מתחת לקו העוני.
שרף חסאן: כך שהסוגיות של החברה הערבית הן מורכבות מאוד והצרכים, לאור כל המדיניות והיעדר טיפול ראוי בחלק מהבעיות, מראות שיש בעיות רבות שיש צורך לטפל בהן.
יפעת שאשא ביטון: אני לא היה פוליטיקלי קורקט כדי שנבין שאנחנו מנסים לדבר מקצועית אבל אנחנו קצת מפספסים בין המהות לבין המקצועיות.
יפעת שאשא ביטון: אם לצורך העניין עכשיו היה נציג ערבי במשרד הבריאות ואפילו ניתן עוד שני נציגים – זה אומר שברווחה לא צריך והם יוכלו להתנהל לבד ובתחומים האחרים יתנהלו לבד?
יפעת שאשא ביטון: כאן אני יותר מתחברת - לא ממקום של תיקון אלא באמת ממקום של מהות - לרציונל של מה שהביאה ניבין וגם לא חושבת שצריכה להיות ועדה קבועה של חברים קבועים שהם מהמגזר הערבי אלא שצריכות לקום ועדות או לקום קבוצות מקצועיות כל פעם לפי תחום העניין.
יפעת שאשא ביטון: כלומר, אם עכשיו הולכים לדון בנושא של טיפות החלב, תהיה קבוצה ייעודית מהמגזר הערבי ברמה המקצועית ובכלל שתיתן מענה ייחודי לסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: אגב, זה משהו שגם מתוקף החוק יכול לקרות כפי שעדי העלתה.
יפעת שאשא ביטון: כאשר ידברו על נושא של חינוך, תהיה ועדה ייעודית, וכאשר ידברו על נושא של בריאות, תהיה ועדה ייעודית וכולי כי שם המקצועיות ושם בסופו של דבר אנחנו צריכים לתת את המענה.
יפעת שאשא ביטון: אם זה היו לכם כאן חמישה נציגים, תאמרו שיש ייצוג לחברה הערבית אבל הם לא באמת ידאגו לה, העיקר שסימנו וי ואני לא בטוחה ששם נשיג את המטרה.
יפעת שאשא ביטון: אתה ניסית לקחת את זה עכשיו למשהו שהוא הרבה יותר גדול.
יפעת שאשא ביטון: אתה אמרת שאנחנו צריכים לקחת את זה מכאן ולהבין שיש כאן איזושהי תופעה כשאין ייצוג.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך כמזרחית, אל תיתן לי ייצוג, אל תדאג לי.
יפעת שאשא ביטון: בסוף בסוף אנחנו צריכים להבין איך אנחנו נותנים את השירות הכי טוב לכל ילד במדינת ישראל באשר הוא כאשר אנחנו מתייחסים באמת לצרכים הייחודיים, התרבותיים ובכלל.
שרף חסאן: העניינים עוד יותר מורכבים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא חושבת שיש כאן עניין של פוליטיקה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהדברים נאמרו גם על ידי.
יפעת שאשא ביטון: יכולתי להיות פוליטיקאית ולומר לכם כמה אתם צודקים, אולי נוסיף לכם נציג אחד ונסגור סיפור.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, לא, אנחנו צריכים להתעקש שבכל דיון שיעלה, לא משנה באיזה נושא, תהיה התייחסות ייחודית קונקרטית לכל המגזרים ולכל האוכלוסיות בחברה הישראלית, לגבי הערבים, לגבי החרדים ולגבי האחרים.
שרף חסאן: מה הבעיה שיהיה גם וגם?
שרף חסאן: שיהיה ייצוג במועצה.
יפעת שאשא ביטון: לא אמרתי שיש בעיה.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומרת שיש כאן הורים שלא מיוצגים בכלל.
יפעת שאשא ביטון: בסוף צריך לבחור את המלחמות שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אני מתנצלת על כך שאני לא מסתכלת על זה בעיניים הפוליטיות אלא אני מסתכלת על זה בעיניים המקצועיות ולי חשוב להשיג בסופו של דבר את התוצאה ולא רק את האג'נדה.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת ניבין אבו רחמון, תסכמי את הדיון.
ניבין אבו רחמון: קודם כל, תודה לכם.
אחז אגם: תודה לך.
אחז אגם: את יוזמת הדיון.
ניבין אבו רחמון: אני מאוד שמחה שעלו כאן
ניבין אבו רחמון: כל מיני קולות של אנשי מקצוע ועמותות בשטח, שיודעים מה כן צריך ומה לא, ומה רצוי שיהיה.
ניבין אבו רחמון: אני רוצה להדגיש שבדברי הפתיחה שלי דיברתי על ייצוג הולם של חברה ערבית וגם דיברתי על ייצוג הורים כשאני כאימא מסתכלת על זה בחשיבות מאוד רבה ומרגישה שזה מאוד חשוב.
יפעת שאשא ביטון: כאימא לילדים בגיל הרך.
ניבין אבו רחמון: יש לי שתי בנות קטנות, בת שש ובת שנה וחצי.
ניבין אבו רחמון: אני מדברת ממש בקול של אימא שיודעת שיש צורך וחשיבות רבה לזה.
אחז אגם: אגב, זו אחת התשובות שקיבלנו ממשרד החינוך, שלחלק מהילדים שם יש ילדים והם הורים.
יפעת שאשא ביטון: זה אנטי תזה מוחלטת למה שאני כל הזמן אומרת.
ניבין אבו רחמון: נציגת משרד החינוך דיברה כל הזמן על מה חייב להיות ולא מה רצוי.
ניבין אבו רחמון: בזמן שאנחנו מדברים על ילדים, צריך גם לחשוב מה טוב לילדים ומה רצוי שיהיה.
ניבין אבו רחמון: עוד נקודה, לגבי ייצוג הולם זה העניין החוקי.
ניבין אבו רחמון: כמועצה שהוקמה על פי החוק, לכן ייצוג יחסי הולם הוא דבר מחייב.
ניבין אבו רחמון: פגיעה בייצוג היחסי פוגעת גם בעקרונות יסוד כמו שוויון על כל המשתמע מכך.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל החוק לא אומר ייצוג יחסי.
יפעת שאשא ביטון: הוא אומר ייצוג הולם.
ניבין אבו רחמון: זה מה שאני אומרת.
ניבין אבו רחמון: שוויון בין אזרחים זה גם שוויון בין ילדים.
ניבין אבו רחמון: אני שוב אחזור על הבקשה שלי לתמוך ברעיון, מעין פתרון, שתהיה ועדה מייעצת שתלווה את המועצה בכל מה שקשור לחברה הערבית, אנשי מקצוע ואנשים שכן נמצאים בשטח ויודעים איך לטפל בייחודיות עליה דיברה היושבת ראש.
ניבין אבו רחמון: אני רואה את הדיון החשוב שעלה כאן וכנראה מתוכו נמשיך לדון בכל מיני סוגיות לגבי כל הילדים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לך כי את בעצם הבאת את הסוגיה בעיקר מהמקום האישי שלך, כייצוג של המגזר הערבי.
יפעת שאשא ביטון: הסוגיה חשובה אבל ראית שבסופו של דבר זה נתן לנו את ההזדמנות להעלות ולהציף סוגיות נוספות, מה שאומר ומראה שגורלנו קשור זה בזה.
יפעת שאשא ביטון: אתם מביאים את זה מהמקום שלכם ואנחנו מגלים שיש עוד הרבה נקודות כואבות בתוך הסיפור הזה וזו בהחלט הזדמנות להעלות אותן ולדרוש את הטיפול בהן.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שמשרד החינוך ימנה נציגות הורים.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי להדגיש שאני לא באה ואומרת למשרד איך לעשות את זה, לא במקום נציג שקיים או בנוסף.
יפעת שאשא ביטון: הדרך היא שלכם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים שהתוצאה תהיה שיש נציג הורים קבוע בתוך המועצה.
יפעת שאשא ביטון: לגבי המגזר הערבי, אנחנו דורשים כוועדה שבכל נושא מקצועי שיידון במסגרת המועצה, יוקם צוות מקצועי מהאנשים שבעצם מייצגים את המגזרים ואת האוכלוסיות השונות על פי הייחוד בטיפול שצריך, בדגש על האוכלוסייה הערבית אבל כדוגמה נתתי גם את האוכלוסייה החרדית.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי להדגיש גם כאן שגם בתוך המגזר הערבי יש קבוצות, יש אוכלוסיות ייחודיות.
יפעת שאשא ביטון: שיוקמו צוותים שייתנו את המענים הייחודיים לכל אחת ואחת מהאוכלוסיות במדינת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני מבקשת לפתוח את דיון הוועדה לזכויות הילד בנשוא הקמת מסגרת סגורה לילדים עם תחלואה משולבת.
יפעת שאשא ביטון: זה לא הדיון הראשון שלנו בנושא אלא קיימנו סדרת דיונים.
יפעת שאשא ביטון: אני מסתכלת על לידיה שהספיקה ללדת ולחזור ועדיין אנחנו בדיונים.
יפעת שאשא ביטון: אני זוכרת שבדיון הראשון אמרתי שאני לא אהיה מוכנה שתעבור קדנציה ואז יאמרו שבקדנציה הקודמת דיברו על כך ולצערי הרב, עם כל ההתרחשויות, אנחנו ממש יכולים להגיע למקום הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שכולנו נעשה את המאמץ שלא נהיה שם.
יפעת שאשא ביטון: מתוך חומרים שנשלחו אלי וקראתי וגם מתוך הדיונים הקודמים – ואמרתי והדגשתי כמה וכמה פעמים – כל פעם שאנחנו מעלים נושא מסוים, זורקים לנו לשולחן את נושא התקציב ואומרים שזאת הבעיה.
יפעת שאשא ביטון: דווקא כאן אין סיפור של תקציב.
יפעת שאשא ביטון: אמרו לנו את זה כבר מהדיונים הראשונים כאשר כל פעם מתקצבים את זה מחדש.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור כאן הוא פרוצדורות, הסיפור הוא הסכמות שצריכות להיות בין המשרדים השונים, גם בהיבטים המשפטיים.
יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, הגיע הזמן שאנחנו נפתור את זה ונמצא גם את הפתרונות לכך.
יפעת שאשא ביטון: ממשרד הבריאות ששלח לנו התייחסות הבנו שכבר בפברואר הכול אושר.
רחל מאור: הכול הועבר.
יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה היה אמור לצאת לתהליך של מכרז.
יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה טען שתארך שנה להניע את כל המהלך הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת למה זה צריך לקחת שנה אבל אנחנו כבר רגע לפני שמסתיימת השנה הזו ואני רוצה לשמוע התייחסויות.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשמוע איך סוגרים את הסאגה הזו ומגיעים לכדי פתרון.
יפעת שאשא ביטון: נתחיל אתכם, משרד הבריאות.
רחל מאור: כמו שכתבתי, בעקבות דיוני הוועדה כתבנו מפרט מסודר למסגרת של מעון ובפברואר כבר העברנו את זה לאיש הקשר ברווחה עם פרטי קשר של מישהו שהוא מתמחה באיזשהו תחום טיפולי שאנחנו חשבנו שנכון להכניס לתוך המסגרת.
רחל מאור: לא קיבלנו התייחסות לכל ההעברות או לכל דבר אחר.
רחל מאור: העברנו את הדברים כמו שהם ומאז אנחנו מחכים למשרד הרווחה.
יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים מה התאריך היום?
רחל מאור: משרד הרווחה בפעם האחרונה אמר שהם מגישים את זה למכרז.
רחל מאור: המקום שלנו בתוך זה הוא כגורם מייעץ ולא כגורם שהוא בונה והוא לא כגורם שמעורב במכרזים.
רחל מאור: כגורם מייעץ אנחנו נייעץ בכל דבר שאפשר אבל לא נתבקשנו לייעץ מעבר למה שעשינו.
יפעת שאשא ביטון: אני גם מסכימה עם זה שאתם גורם מייעץ ונותנים את השירות כביכול ומי שצריך לתת את זה, זה משרד הרווחה, אבל אני חושבת שעדיין אנחנו נמצאים במקום בו יש אינטרס לכולם אבל הדברים לא זזים.
יפעת שאשא ביטון: הם לא זזים לא מהשנה שאמרו לנו בדיון הקודם וגם העברת החומר שלכם הייתה בפברואר, אם אני זוכרת נכון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר בסוף נובמבר.
משה רון שוקרון: אני סמנכ"ל בכיר, ראש מינהל הרכז והתשתיות במשרד הרווחה.
משה רון שוקרון: אני לא מכיר את הפרטים המקצועיים ואת הליכי המכרז שאמורים לבנות יחד שני המשרדים.
משה רון שוקרון: אני כאן כדי לעדכן על ההליך התשתיתי שלו.
משה רון שוקרון: בזמנו נעשה סיור משותף של שני המשרדים במתקן מסוים.
משה רון שוקרון: אנחנו הרי רוצים לבנות את זה כפנימייה קבועה ולא כזאת שמביא היזם כי אז בעצם אנחנו נתונים בידיו וכשזה לא מצליח לנו, הוא גם לוקח לנו את המבנה.
משה רון שוקרון: ניסינו לאתר מבנה שהוא נכס מדינה ואיתרנו נכס שנמצא בהרצליה אבל אחרי בדיקות שעשינו, אין היתכנות לשפץ את המבנה הזה.
משה רון שוקרון: המבנה לשימור והעלויות היו מאוד יקרות ורמ"י – רשות שמקרקעי ישראל - מבקשים לפנות אותנו משם.
משה רון שוקרון: מדובר בנכס מדינה שיושב על פארק לאומי אפולוניה.
יפעת שאשא ביטון: לא הלך שם.
משה רון שוקרון: לא הלך שם וחיפשנו נכס אחר.
משה רון שוקרון: איתרנו נכס בדימונה שגם הוא נכס מדינה.
משה רון שוקרון: זה עבר אצלנו בוועדת מכרזים ואין לנו בעיה טכנית לבצע את הקמת הפנימייה במקום הזה.
משה רון שוקרון: אלה הליכים שלוקחים את הזמן שלהם.
יפעת שאשא ביטון: הילדים האלה נמצאים בלי מענה כבר שנים על גבי שנים.
יפעת שאשא ביטון: החברה משלמת מחיר, הילךים משלמים מחיר, כולם משלמים מחיר.
יפעת שאשא ביטון: מה זה לוקח את הזמן?
משה רון שוקרון: הליכי בנייה, רישוי ובדיקה.
משה רון שוקרון: אנחנו הרי לא הולכים לשים אותם במחסן אלא אנחנו נשים אותם בפנימייה מסודרת שיש לה את כל ההיתרים ואת כל הרישויים.
משה רון שוקרון: זה לוקח את הזמן.
משה רון שוקרון: אני מניח שזה לא יקרה לפני סוף 2019.
יפעת שאשא ביטון: יש לוח גן?
משה רון שוקרון: בקרוב יהיה לנו לוח גן בקרוב.
משה רון שוקרון: נבחר האדריכל לפרויקט.
משה רון שוקרון: מדובר בעלות של 15 מיליון שקלים לשיפוץ של מבנים.
משה רון שוקרון: זה נמצא במעון טללים וכבר יש לנו החלטה בעניין הזה.
משה רון שוקרון: אנחנו נשפץ את זה ונבנה את זה.
יפעת שאשא ביטון: נשים את זה ככוכבית לסיכום הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים שכאשר יהיה לוח גן – ואנחנו מקווים שזה יקרה מהר מאוד כי אחרת זה אומר שהכול יידחה – לקבל את לוחות הזמנים כדי שגם אנחנו כוועדה נוכל לעקוב.
יפעת שאשא ביטון: מי אחראי על כל הנושא שהוא לא רכש ותשתית במשרד הרווחה?
משה רון שוקרון: אגף התקון.
יפעת שאשא ביטון: אין לי מישהו ממשרד הרווחה שיכול לתת לי את התשובות מה קורה עם כל הסיפור של המכרז?
תמי ברנע: היה אמור להיות נפתלי יעב"ץ.
תמי ברנע: אנחונו נתקשר אליו.
ורד וינדמן: אני רק אצטרף לנימה המופתעת, ההמומה, המאוכזבת שלך יושבת הראש.
ורד וינדמן: אני לא יודעת, אני תוהה.
ורד וינדמן: לרגע חשבתי שאני בדיון על ארכיאולוגיה ועתיקות.
ורד וינדמן: אני לא מבינה מה התכניות לעתיד של משרד הרווחה.
ורד וינדמן: אם אין מקום, אולי במקום קיים.
ורד וינדמן: חוץ מהדימוי, השאלות של הכשרה, יש שאלות של כפיפות, למי זה יהיה כפוף, איך יהיו ההפניות וההשמות של הילדים האלה.
ורד וינדמן: כל השאלות העקרוניות האלה, מעבר לבינוי, והילדים בתווך.
ורד וינדמן: הילדים או "מבלים" בבתי מעצר או בבתי כלא, או ברחובות, במסגרות שלא מתאימות להם.
ורד וינדמן: אנחנו מקבלים תקופה ארוכה פניות של ילדים שאו שמגיעים לאשפוזים בלתי רצויים כי אין ברירה אחרת, ואין לי שום תלונו למוסדות האשפוז שאין להם ברירה כי אומרים להם או שהילדים האלה יהיו ברחוב או שיישארו אצלם, או שמגיעים לידי הקיצוניות של עבריינות.
יפעת שאשא ביטון: משה לא יכול לתת לנו את המענה.
יפעת שאשא ביטון: זה מזכיר לי קצת את הסיטואציה בכיתה שכאשר מורה נכנס ורואה שיש הרבה תלמידים שנעדרים, מי שחוטף זה אלה שהגיעו.
יפעת שאשא ביטון: זה פחות או יותר אותו הדבר.
יפעת שאשא ביטון: מי שכאן צריך לתת את הדין זה משרד העבודה והרווחה שלא יודע לשלוח לי את הנציגים שאמורים לתת את התשובות.
יפעת שאשא ביטון: אני ניתן להם את הצ'אנס.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שהם ייכנסו תוך כדי דיון כי אולי הם בדיונים אחרים, כך שלא נחרוץ דין באופן מיידי אבל בהחלט משרד העבודה והרווחה חייב להיות כאן ולומר לנו מה קורה עם הילדים האלה.
לידיה רבינובץ: עם שאלות התוכן המהותיות, אולי נחכה שיגיע נציג משרד הרווחה כי יש לנו כמה שאלות.
לידיה רבינובץ: אני אומר שני דברים.
לידיה רבינובץ: כבר לאורך שנים אנחנו מייצגים ילדים בסיכון שנמצאים בהליכים פליליים, אבל חלקם מתאפיינים בהתנהגויות על קצה הרצף וצריך התערבות סמכותית כאשר היום אין אפשרות לתת בפנימיות של שירות ילד ונוער, ובמקביל יש להם צרכים פסיכיאטריים ולפעמים גם הנמכה קוגניטיבית.
לידיה רבינובץ: מכאן המונח תחלואה משולבת וכדאי שכולנו נדע מה זה אומר.
לידיה רבינובץ: מדובר בילדים שהם לא עבריינים.
לידיה רבינובץ: יש להם התנהגויות לא נורמטיביות אבל עדיין אין להם הליכים פליליים.
לידיה רבינובץ: כמו שורד ציינה, לפעמים זה מתגלגל לכדי כך.
לידיה רבינובץ: התחושה של הילדים האלה ושל עורכי הדין שמלווים אותם היא שמעבר למוגבלות שאתה הם מתמודדים ושהמשפחות שלהם מתמודדות אתה, הם גם לא רצויים בשום מקום כי אם משלבים אותם במסגרת פוסט אשפוזית, ההתנהגות שלהם או המגבלה הקוגניטיבית גורמת לכך שהם לא מתאימים, זאת אומרת, הם מהווים אוכלוסייה שהיא לא רלוונטית.
לידיה רבינובץ: אם משלבים אותם במסגרת של חסות הנוער בגלל הצרכים ההתנהגותיים שלהם, הם לא יכולים לקבל שם מענה פסיכיאטרי, ושוב, גם לא מענה שיקומי לצרכים ההתפתחותיים הקוגניטיביים שלהם.
לידיה רבינובץ: בקהילה כמובן הם שוב ושוב נפלטים ממסגרות חינוך, גם ממסגרות הקידום.
לידיה רבינובץ: זו תחושה של דחייה מכופלת ומשולשת שגם אנשי המקצוע שכבר מתערבים בעניינם, בעצם לפעמים מרימים ידיים.
לידיה רבינובץ: זו תחושה קשה.
לידיה רבינובץ: אני אומר מילה לגבי הנושא של מתחם אפולוניה.
לידיה רבינובץ: התשובה שקיבלנו – לא אחשוף כאן דברים חסויים מתוך ההליך בבג"ץ מול חסות הנוער – ממש לפני יומיים, קיבלנו את התשובה לגבי אותו מבנה ביחס למסגרת אחרת.
לידיה רבינובץ: זה קצת מוזר כי כבר יודעים לגבי המבנה הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני אעצור אותך כי אנחנו כבר מבינים מה הצורך ולמה אנחנו כאן.
יפעת שאשא ביטון: משרד העבודה והרווחה לא מגיע.
יפעת שאשא ביטון: הנציג של האגף לא מגיע ובעצם הוא זה שצריך לתת את התשובות, כך שמבחינתי אין לי נציגות של משרד הרווחה כפי שצריכה להיות כאן וזאת בושה.
יפעת שאשא ביטון: פשוט בושה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יושבים כאן דיון אחר דיון ואני לא יודעת אם הם מנסים להתיש אותי כי כבר בדיונים הקודמים אמרתי שזה פשוט מביך להתכנס ולראות שעוד פעם אין תשובות ועוד פעם אין תשובות ועכשיו גם בלל הם לא שלחו נציג.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר לכם שגם לגבי המבנה, אנחנו מדברים על מסגרת שהיא כרגע סדר גודל של 15 ילדים, כך שגם אם היו באמת במקום של רצון טוב, אכפתיות והבנה של המצוקה האמיתית – היו יכולים למצוא לאותם ילדים גם מסגרות ביניים עד שיסיימו את כל הנושא הזה של הבנייה.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתי זה שמשרד הרווחה לא הגיע לכאן כדי לתת את התשובות האמיתיות, זה לעג לרש.
יפעת שאשא ביטון: אני מבחינתי סוגרת את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת להוציא מכתב חריף למשרד העבודה והרווחה ולדרוש את ההתייצבות לפחות ל המנכ"ל אם לא של השר לדיון בנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני מתכבדת ברשותכם לפתוח את דיון הוועדה בנושא השפעת המדיה על דיכאון ואובדנות בגילאים צעירים.
יפעת שאשא ביטון: זה בעצם דיון שמתקיים במסגרת היום המיוחד שמקיים חבר הכנסת מרגי בכנסת בנושא זה.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שחבר הכנסת מרגי לא מחכה לימים מיוחדים כדי לעסוק בזה.
יפעת שאשא ביטון: רק לפני כשבועיים אנחנו נפגשנו בוועדת החינוך כדי באמת לנסות ללבן את סוגיית התקצוב ולמנוע את הקיצוץ בתוכנית הלאומית למניעת אובדנות, ואנחנו גם עוסקים בזה במהלך השנה, הזדמנות מצוינת לומר לך, חבר הכנסת מרגי, תודה רבה על זה שלקחת את הנושא הזה באמת בשתי ידיים.
יעקב מרגי: הטילו עלי.
יעקב מרגי: ניסיתי להתחמק, לא הלך.
יפעת שאשא ביטון: על אף שהטילו עליך, לא נראה שאתה נופל מכובד המשקל.