GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיקי רוזנטל: מי הוא מאוד מאוד גורף ויש לו השפעה מאוד דרמטית על פרטיות של אנשים – אני מציע לוועדה וליושבת-הראש המציעה של החוק לעשות את הדבר בשני טקטים – להגדיר אזור ניסוי נרחב, כמו דרום הארץ, צפון הארץ – לא חשוב, ולהתחיל את העניין כפיילוט, לבדוק את המשמעויות שלו, של הפעלת החוק, מי מפקח עליו, איזה תקלות יש – ויש תקלות בדרך.
מיקי רוזנטל: אנחנו מאוד חכמים אבל בדרך כלל בדיעבד.
מיקי רוזנטל: מטרת החוק מאוד ראויה, אבל עיקרון הזהירות המונעת – אני מציע אותו פה.
מיקי רוזנטל: אני מציע לעשות אותו בשתי פעימות.
מיקי רוזנטל: שהחלק הראשון ייעשה לשנה, לשנתיים, יוגדר אזור ומאחר ובין כה וכה אנחנו לא מחילים אותו על כל המעונות, כמו שאת אמרת - - -
יפעת שאשא ביטון: מחילים אותו על כל המעונות, לא על כל המסגרות.
מיקי רוזנטל: על המעונות הפרטיים בלבד.
יפעת שאשא ביטון: על כל המעונות.
קריאה: וגם לא על המשפחתונים, ששם זה הכי חשוב.
יפעת שאשא ביטון: אני מכבדת את דבריך אבל חשוב לי להדגיש שאנחנו כבר בדיונים מאוד מאוד מתקדמים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, נגענו בסוגיות האלה, ומשום שלא היית אז לטובת העניין אני אספר לך שכשהיום כשאנחנו יושבים כאן כבר רצות מצלמות בשטח, אבל זה ג'ונגל פרוץ כי כל אחד החליט לעשות דין לעצמו – חלקם משדרים להורים, חלקם – לא, זאת אומרת שכל אחד עושה ככל העולה על רוחו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו באים פעם אחת כדי ליצור סדר או הסדרה בתוך הג'ונגל הזה שנוצר בחוץ בגלל הלחץ של ההורים, ופעם שנייה – כדי לחייב את כולם שזה באמת - - -
שולמית ביסמנובסקי: אני מתנגדת למילה "ג'ונגל".
שולמית ביסמנובסקי: צדיק ורע לו.
שולמית ביסמנובסקי: אנשים שרצו לעשות טוב – את קוראת לזה "ג'ונגל"?
שולמית ביסמנובסקי: אני חושבת שאת צריכה לחזור בך מהאמירה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אני לא חוזרת בי מההצהרה הזו.
יפעת שאשא ביטון: כשאני אומרת שיש ג'ונגל בחוץ – זה ג'ונגל של התקנת מצלמות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, כל אחד - - -
שולמית ביסמנובסקי: אנשים רצו לעשות טוב.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, אף אחד לא אמר שהוא לא עושה טוב, אבל אנחנו צריכים להסדיר את זה כי אחד מתקין מצלמות ומשדר ב on line, ואחר מתקין מצלמות ועושה עם זה עוד הרבה מאוד שימושים אחרים, חלקם עושים את זה עם קול וחלקם – בלי קול.
יפעת שאשא ביטון: כן, כשמדברים על משהו שהוא לא מוסדר לא כי זה רע – אגב, בג'ונגל יש הרבה מאוד דברים טובים אבל אנחנו מדברים במובן הזה של כל אחד עושה כטוב בעיניו, ואנחנו מנסים לעשות איזושהי הסדרה.
יפעת שאשא ביטון: תראה, חבר הכנסת רוזנטל, לאורך הדיון שלמורת רוחם של חלק מהנוכחים כאן אנחנו לא נשדר באודיו, אנחנו נשדר רק - - -
מיקי רוזנטל: אני יודע, אני קראתי את החוק, ואני מכיר אותו היטב.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש פה הרבה מאוד גלגולים שעברו, באמת מתוך ניסיון להתייחס בצורה מאוד מאוד רגישה גם לנושא של הפרטיות.
יפעת שאשא ביטון: אני עונה לך כי אני לוקחת ברצינות את דבריך, למרות שכבר היינו בדיון הזה.
יפעת שאשא ביטון: החוק כולל תקופת הסתגלות של שנתיים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נותנים למערכת להיערך שנתיים כדי להיכנס לתוך הסיפור הזה.
שולמית ביסמנובסקי: לא לגנים הפרטיים.
שולמית ביסמנובסקי: את כתבת – ב-1 לספטמבר, 2019 זה יחול על מי שיש לו כבר מצלמות.
יפעת שאשא ביטון: אז תחכי בבקשה, ותראי.
יפעת שאשא ביטון: אם בסוף יהיו שאלות אני פה לרשותכם.
מיקי רוזנטל: אז בעניין זה אני רק אנסה לשכנע בדקה נוספת.
מיקי רוזנטל: אני לא חושב שיש סתירה בין הדברים שאמרתי לדברים שאת אמרת.
מיקי רוזנטל: הסדרת המצלמות בכל הארץ צריכה להיות הסדרה מידית.
מיקי רוזנטל: ראיתי שלא רוצים להחליט וטוב שכך.
מיקי רוזנטל: צריך להסדיר את מה שקיים בכל מקום.
מיקי רוזנטל: זה לא סותר את העובדה שהחוק הזה ירחיב מאוד עכשיו את עניין המצלמות.
מיקי רוזנטל: עיקרון הזהירות המונעת כן טוב.
מיקי רוזנטל: אין מה למהר.
מיקי רוזנטל: אני יודע שילדים נפגעים וחס וחלילה אם יילד ייפגע זה אסון גדול, אבל ילדים נפגעים, את יודעת, בהרבה מאוד מקומות.
מיקי רוזנטל: רק 6% נפגעים במקומות האלה, המדוברים - - -
יפעת שאשא ביטון: 6% זה יותר מדי.
מיקי רוזנטל: 94% נפגעים במקומות אחרים, כמו שאת יודעת – אנשים שוכחים את הילדים במכוניות, אנשים מתעללים בילדים.
יפעת שאשא ביטון: התמודדנו גם עם זה.
מיקי רוזנטל: אני לא מפקפק בכנות כוונותיך.
מיקי רוזנטל: אני באמת לא מפקפק.
מיקי רוזנטל: אני רואה שאצה לך הדרך וזה בסדר גמור.
מיקי רוזנטל: אני מציע לשקול את העניין הזה של ניסוי, אפילו ניסוי נרחב, ועדיין – כדי שנוכל ללמוד מהדברים ולא לעשות טעויות שיחמירו את המצב.
מיקי רוזנטל: זה לא פוגע בחוק, זה לא פוגע בכוונת המחוקק.
מיקי רוזנטל: שנתיים התעכבו על עניינים אחרים, כמו שאמרת.
מיקי רוזנטל: אז העיקרון של הזהירות המונעת לא מונע התקנת תקנות ברורות לגבי המצלמות, מה מותר ומה אסור, on line או לא ion line, וכמובן כל הדברים שכתובים פה בחוק ואני תומכך בהם.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר שלא אצה לי הדרך כי אם זה היה תלוי בי זה כבר היה נסגר לפני שנתיים.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתי אנחנו בשנתיים איחור ועדיף מאוחר מאשר אף פעם לא.
שימרית שקד גיטלין: אני אסביר את התיקונים שיש פה – תיקון אחד זה לבקשת משרד העבודה שביקשו להבהיר שהוא לאו דווקא צריך להתקין בעצמו אלא רק אחראי להתקנת מצלמות.
שימרית שקד גיטלין: תיקון אחד שאנחנו תיקנו - לא כתבנו כדי שלא יובהר שצריך רק לתעד שעות שבהן יש פעילות ולא צריך לתעד שעות שאין פעילות, לדוגמה – כשהילדים ישנים, אז שיתעד את כל הנעשה במעון יום לפעוטות, בכל השעות שבהן פעוטות שוהים במעון.
ורד וינדמן: בגלל מה שאני הולכת לומר עכשיו לגבי האודיו אני רוצה להגיד משהו כללי – החקיקה הזו יש בה היבטים משמעותיים של פרטיות שיש לקחת בחשבון, לא רק לצוות, גם לילדים עצמם.
ורד וינדמן: לכן אני חושבת שהנוסח שבפנינו – בסופו של דבר, מאוזן קודם כל במובן הזה שהוא מדבר על פתיחה של החומרים רק במקרה של חשד.
ורד וינדמן: בעיניי, מי שצריך לפתוח את זה זה רשויות אכיפת החוק ולא הצוות.
ורד וינדמן: עמדת משרד המשפטים היא נכונה וראויה ולא צריך להרחיב מעבר לזה.
ורד וינדמן: אז קודם כל זה לא משודר 24/7 להורים כדי לא לפגוע בפרטיות של הילדים.
ורד וינדמן: לכן אני חושבת שההערה שההצעה הזו מסדירה היעדר הסדרה שקיימת היא נחוצה ונכונה ובאה למנוע מקרים של פגיעות מאוד קשות בילדים שאלמלא האמצעי הזה לא יוכלו להתגלות ונעשה פה גם מהלך מאוד חשוב, יותר חשוב מהמצלמות – זה העניין של חוק הפיקוח שגם היה בהובלה של הוועדה הזו ויושבת הראש, שהוא מאוד משמעותי ויהיה משמעותי גם להימנע מהבעיות שאתה מדבר עליהן אם משרד העבודה - - -
מיקי רוזנטל: אני מסכים, רק זה היה צריך להיות קודם לחוק הזה.
ורד וינדמן: הוא קודם, הוא קודם.
ורד וינדמן: הוא עבר.
ורד וינדמן: שמענו – לא היית פה בדיונים הקודמים - - -
מיקי רוזנטל: קראתי את הפרוטוקול, זה שלא הייתי כאן לא אומר שאני לא שולט במה שהיה פה.
מיקי רוזנטל: אני יודע מה היתה ההצעה המקורית - - -
ורד וינדמן: הביקורת לא היתה אליך אלא אל משרד העבודה.
ורד וינדמן: אני רק אומרת שאם משרד העבודה ייקח אחריות ויעשה פה את הפיקוח גם על הסיפור של המצלמות כמו שצריך – אנחנו נימנע מהבעיות האלה.
מיקי רוזנטל: יש לי שאלה לסעיף הזה.
מיקי רוזנטל: כמה גנים פרטיים יש?
ורד וינדמן: זה לא עניין של גנים פרטיים.
ורד וינדמן: זה על כל הגנים יחול.
מיקי רוזנטל: אני שואל כי יש אלפי גנים פרטיים כאלה ואני שואל רק שאלה אחת:
מיקי רוזנטל: מי יפקח על זה, אלה שמפקחים על פועלי הבניין, שנהרגים?
מיקי רוזנטל: מי יפקח על העניין הזה?
מיקי רוזנטל: זה דבר שמטריד אותנו.
מיקי רוזנטל: תכלית החוק ראויה – הסכמנו.
מיקי רוזנטל: יופי.
מיקי רוזנטל: ההתערבות היא מינימאלית – לא רוצים קול?
מיקי רוזנטל: בסדר.
מיקי רוזנטל: ואני שואל עכשיו - - -
ורד וינדמן: אני רוצה להגיד משהו על הקול כי פה אני לא מסכימה אתך.
יפעת שאשא ביטון: בואו נתייחס עכשיו לסעיף ולא נפתח עכשיו ויכוח רבתי.
ורד וינדמן: הנושא של הפיקוח באמת חשוב כדי שהחוק יהיה משמעותי.
ורד וינדמן: הסיפור של האודיו – רבים מהנוכחים פה ראו את הסרטון שהתפרסם בחדשות 2 on line, שבו רואים אמירות מאוד מאוד פוגעניות, משפילות – אני לא רוצה לחזור עליהן, זה קשה מדי, כלפי פעוטות – נאצות, קללות, כשהדברים נאמרו רובם ללא הרמת קול.
ורד וינדמן: מה שיותר שכיח מאלימות פיזית זו אלימות נפשית והתעללות נפשית.
ורד וינדמן: לכן במקום שבו כבר החלטנו להציב מצלמות כשהחקיקה מאוזנת הסיפור של האודיו לעתים יהיה יותר חשוב מהסיפור של המצלמה.
ורד וינדמן: לכן אם אנחנו באמת רוצים לתת מענה לפגיעות – החריגות, נכון, אבל שקיימות במסגרות שבהן יש פעוטות שלא יכולים לספר אחר כך מה קרה, שאין להם שפה כדי להשתמש בה, האודיו יהיה לפעמים יותר חשוב מהצילום.
ורד וינדמן: מי שראה את הסרטון – קטע האודיו, יבין שלפעמים זו תהיה הדרך היחידה להבין מה קורה בין כותלי המעון, ולכן אני חושבת שהחלק של האודיו הוא הכרחי וחיוני, ואנחנו עושים פה רק חצי עבודה אם אנחנו מסתפקים בצילומים ולא באודיו.
יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לומר – האזנתי בקשב רב אתמול להקלטה ששלחת, וגם התכתבנו לגביה.
יפעת שאשא ביטון: יש שם לא מעט חלקים שאני בטוחה – וגם כתבתי לך, שאם היה שם צילום של פנים היינו יכולים לראות שקורה שם משהו מזעזע, כי כשהיא הרימה את הקול וכשהיא חשקה שיניים ואמרה – אני אהרוג אותך – אי אפשר להגיד את זה בלי שהגוף שלך מתכנס לשם.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת על הקטע שבו היא התפוצצה שם על ילדה שרק התעוררה, ושמענו שם טריקות של דברים.
יפעת שאשא ביטון: זה בדרך כלל לא נשאר במקום המילולי.
יפעת שאשא ביטון: אין לנו שום דרך להוכיח את מה שנאמר כאן כל עוד אין לנו גם צילום שיוכיח הלימה בין מה שדבור למה שנצפה.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אין ספק שאם היה אודיו זה היה מושלם, אבל אנחנו לא שם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו באמת במלחמה קשה הצלחנו להגיע לנקודה שבה אנחנו כעת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יכולים לכבוש ולתקן את כל העולם ברגע, ועוד אמר לנו חבר הכנסת רוזנטל – גם לזה הוא היה בונה שלבים.
יפעת שאשא ביטון: אז אני חושבת שאנחנו צריכים לקבל בשתי ידיים את הסיטואציה שבה אנחנו נמצאים.
יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שגם המציאות בשטח, המציאות שאנחנו נבחן אותה – תוכל לתת לנו כלים או פרספקטיבה נוספת לעתיד כדי לקבל החלטות – כן צריך אודיו, לא צריך אודיו, אולי צריך לעשות דברים אחרים או לוותר על דברים שאנחנו עושים – נוכל ללמוד את זה מהשטח וכרגע להסתפק בנקודה של צילום בלבד.
יפעת שאשא ביטון: זה הרבה יותר ממה שיש לנו היום.
שימרית שקד גיטלין: אני רוצה לנצל את העובדה שנציגת האוצר הגיע ולבקש ממנה על פי הוראות התקנון – כשאנחנו מכינים הצעת חוק שהיא לא הצעת חוק ממשלתית אנחנו צריכים לבקש משרד האוצר הערכה של עלות תקציבית.
שימרית שקד גיטלין: לא קיבלנו הערכת עלות תקציבית.
שימרית שקד גיטלין: בסוף קבענו שההצעה היא לא תקציבית כיוון שנציגת משרד האוצר אמרה שהממשלה נתנה את הסכמתה לעלות התקציבית ואנחנו בעצם קבענו שההצעה איננה תקציבית.
שימרית שקד גיטלין: אני רוצה בבקשה לקבל הערכה מחודשת – האם אנחנו נמצאים באותו המצב?
שימרית שקד גיטלין: מה העלות התקציבית והאם הממשלה נותנת את הסכמתה לעלות התקציבית?
שימרית שקד גיטלין: ואם כן אנחנו צריכים לקבוע מחדש - - -
יעל לינדנברג: כמו שאמרתי גם בדיונים הקודמים – הממשלה, בהחלטת הממשלה הספציפית לנושא הזה עיגנה עלות תקציבית המיועדת הן לחוק הפיקוח וגם מתייחסת לחוק המצלמות ולכן אכן קיימת עלות תקציבית בהצעה הזו אך היא מעוגנת בהחלטת הממשלה.
יעל לינדנברג: העלות היא בגין כל המנגנון שדובר בזמנו על עידוד ותימרוץ של מסגרות בתקופת הביניים להתקנת המצלמות.
שימרית שקד גיטלין: ומה הערכת העלות?
יעל לינדנברג: המנגנון עדיין לא גובש.
יעל לינדנברג: אנחנו משערים שזה משהו בסביבות בין 5 ל-15 מיליון שקל.
מיקי רוזנטל: כשעשיתם את הערכת העלות – ואני באמת לא רוצה להיכנס לזה, אבל הכוונה היא לעודד גנים שיקנו מצלמות והמדינה תתמוך בזה.
מיקי רוזנטל: אז סדר גודל התמיכה צריך להיות ברור שהחוק מחוקק – מה יהיה, זה יהיה חצי מהעלות?
מיקי רוזנטל: 70% מהעלות?
מיקי רוזנטל: 30% מהעלות?
מיקי רוזנטל: איך חישבתם את זה?
יעל לינדנברג: אז אני אומרת שכרגע טרם בוצע המנגנון, הוא ייקבע בשיתוף משרד העבודה, לראות מה המנגנון, איך מתמרצים הכי נכון, האם זה יהיה ב-30%, 50% וכו', וכמובן שהדבר הזה, כשבנינו את העלות התקציבית גם צריך להתייחס שכיום חלק מהמסגרות בכלל יש להן יש בהן מצלמות.
יעל לינדנברג: צריך לאמוד גם את הדבר הזה.
יעל לינדנברג: לכן ההערכה שאני אומרת היא רחבה, זה טווח שהוא עדיין לא סופי, אבל המספרים נעים באזור הזה.
יפעת שאשא ביטון: רק חשוב לומר לגבי המנגנון שאנחנו כן הולכים לגבי העלות ללכת על מנגנון של תמיכה לפי אשכולות, של תמיכה לפי אשכולות סוציו-אקונומיים, שזו גם דרישה של ה - - -
מיקי רוזנטל: מצוין.
מיקי רוזנטל: שאלה נוספת שנוגעת להיבט התקציבי היא סוגיית ההגנה על המחשבים האלה.
מיקי רוזנטל: הרי זה דבר שמפחיד את כולנו פה, שחס וחלילה ייגש מחשבים האלה והוא אינו מוסמך בדרך כזו או אחרת.
מיקי רוזנטל: האם יש מנגנוני הגנה שגם אותם אתם מממנים או לקחתם אותם בחשבון – בין אם זה פיקוח אנושי או מנגנוני הגנה טכנולוגיים?
מיקי רוזנטל: לא זו היתה השאלה.
יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר על אבטחת מידע?
מיקי רוזנטל: אני מדבר על אבטחת המידע.
מיקי רוזנטל: מדובר באלפי מחשבים שנמצא בהם חומר שעלול לעורר פדופילים, למשל, ולהם יש עניין.
מיקי רוזנטל: בכל גן יהיה עכשיו חומר פדופילי ואנחנו מחויבים להגן על הילדים שלנו גם מהדבר הזה.
יפעת שאשא ביטון: המערכת לא מחוברת לרשת אינטרנט.
יפעת שאשא ביטון: יש אנשי מקצוע שאולי יסבירו את זה טוב ממני.
יפעת שאשא ביטון: מערכת לא מחוברת לרשת אינטרנט, החומרים שם לא יכולים להיות מופצים כי זו עבירה פלילית.
יפעת שאשא ביטון: הם גם לא יכולים להיות מועתקים – כי זו עבירה פלילית.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש עיגון לכל סוגיית הפרטיות כפי שנקבע על ידי יחידת הסייבר גם במשרד רוה"מ וגם על ידי הרשות להגנת הפרטיות.
יפעת שאשא ביטון: הדברים האלה כן נלקחו בחשבון בקפידה.
יפעת שאשא ביטון: אתה מכוון פה לאיזו מערכת שמאבטחת את כל הנתונים האלה?
יפעת שאשא ביטון: אין מערכת שמאבטחת את כל הנתונים כמסד נתונים אחד, נכון?
צחי שלום: יש.
צחי שלום: יש - - -
מיקי רוזנטל: השאלה שאני שואל היא לא סתמית או קנטרנית.
מיקי רוזנטל: זה צריך להדאיג גם אותך, לא רק אותי.
מיקי רוזנטל: יש חומר של ילדים מצולם בגן בתוך מחשב, לא מחובר on line, כמו שאמרת.
מיקי רוזנטל: החומר הזה יכול להוות מקור משיכה לכל מיני סוטים וכן הלאה, ואנחנו רוצים להגן על המחשב.
מיקי רוזנטל: אפשר לבוא עם כרטיסייה או דיסק און קי למחשב ואם אין לו הצפנה או הגנה על המחשב אז אנחנו חוטאים כלפי הילדים שלנו שאת רוצה להגן עליהם.
מיקי רוזנטל: לכן אני שואל אם זה תוקצב.
מיקי רוזנטל: זה לא עניין של מה בכך.
יעל לינדנברג: אני אשמח אם גורמי המקצוע יתייחסו לזה.
ורד וינדמן: זו שאלת הפיקוח, הפיקוח של משרד העבודה.
צחי שלום: מה שחבר הכנסת רוזנטל אומר הוא די נכון – אנחנו שמים אביזר שהוא מחשב קטן או גדול שכל אחד יכול לבוא לקחת אותו וללכת.
צחי שלום: הוא מכיל לפי החוק בין 30 ל-90 ימים של סרטונים של גן.
צחי שלום: זה בעצם חושף את הנתונים.
צחי שלום: אי החיבור לרשת האינטרנט מקטינה את הסיכון בלקיחת מידע שלא אמור להיות בחשיפה של הילדים, אבל הוא לא מונע.
צחי שלום: ההתקנה המקומית גם אם תתבצע גם עם מצלמת WI FI, אפשר לצפות.
צחי שלום: אין פה דרישה לחיבור קווי של המצלמות.
צחי שלום: אני יכול לחבר מצלמה - - -חיבור לאינטרנט אומר חיבור של צפייה.
צחי שלום: אני יכול לקחת מצלמה שמשדרת WI FI, תשדר למקלט שלה והתמונות יישמרו במערכת.
צחי שלום: אני יכול להיות מחוץ לגן, לקלוט את אותו אות ולצפות במצלמה.
צחי שלום: הדרישה המקצועית צריכה להיות, דבר ראשון – חיבור קווי של המצלמות.
יפעת שאשא ביטון: לדעתי זה מה שדיברנו בו.
יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני לא מצליחה להבין – לא את הרעיון של ה- WI FI, וכשאנחנו אומרים שזה לא מחובר לרשת – זה לא מחובר לרשת, נקודה, בשום צורה שהיא.
יפעת שאשא ביטון: פעם שנייה – תקשיבו, ישבו פה גם נציגי המשטרה, ואתם תראו את זה בהמשך.
יפעת שאשא ביטון: לגבי כל הפרוצדורה הטכנולוגית של המחשבים ישבו אנשי מקצוע גם של משרד העבודה, גם של משרד המשפטים, ודרשנו שגם הבט"פ יהיה בפנים.
יפעת שאשא ביטון: ניסו להוציא אותם אך לדעתנו דווקא משום ההערות האלה יש חשיבות ברורה שהם יהיו חלק מהסיפור הזה, כדי לקבוע בעצם את הסטנדרטים הטכנולוגיים של – איזה מצלמות צריך, איך זה יהיה מחובר, זאת אומרת – איך מנהלים את זה מבחינה פרוצדוראלית, וזה אמור לתת מענים גם לסוגיות הללו, כך שאנחנו לא נכנסים בחוק עכשיו למהות הטכנולוגית, אנחנו משאירים את זה לאנשי המקצוע, כי מה שאתה מעלה, חבר הכנסת רוזנטל – זו נקודת המוצא שממנה בעצם יצאנו לדרך והתחייבנו שאנחנו בפרטיות הילדים והמטפלות לא פוגעים, אבל לפחות ממזערים את האפשרות לפגיעה, אבל את הפרוצדורה הטכנולוגית אנחנו משאירים לאנשי המקצוע, כפי שנקבע בדיונים הקודמים.
צחי שלום: המהות הטכנולוגית והפרוצדוראלית משפיעה מאוד על התמחור.
מיקי רוזנטל: בדיוק.
מיקי רוזנטל: מתי הגעתי לזה?
מיקי רוזנטל: שאלתי מה לקחו בחשבון.
מיקי רוזנטל: עכשיו אני שומע שלא לקחו בחשבון את הדבר הזה, ואני כן קורא לך כדי להגן על הילדים – הייתי מבקש שלא רק שהמחשבים לא יהיו on line אלא גם כל המצלמות.
מיקי רוזנטל: היום רוב מצלמות הבטיחות לא מחוברות למחשב אלא משדרות למחשב.
מיקי רוזנטל: שיהיה כתוב שהחיבור יהיה חוטי, זה תיקון אחד.
מיקי רוזנטל: התיקון השני שמתחייב – שהמחשבים האלה יהיו מוגנים בהצפנה.
מיקי רוזנטל: היום כל אחד יכול לקנות מחשב ואף אחד לא יעשה עבירה.
יפעת שאשא ביטון: היום באמת כל אחד יכול לקנות מחשב, כל עוד אין את החוק הזה – לעשות בו מה שהם רוצים, וגם משדרים את זה ב on line לכל העולם.
מיקי רוזנטל: לכן הרעיון הוא פה – בגלל שאת רוצה להגן על הילדים, שהמחשבים האלה כן יזכו להצפנה ברמה שיקבע הדרג המקצועי, אבל כן צריך לתקצב את זה כי זה עולה כסף.
ורד וינדמן: זה צריך להיות ברור בעיניי שמשרד העבודה צריך לפקח - - -
יפעת שאשא ביטון: נגיע לזה.
ורד וינדמן: לפקח גם על ההיבט הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא פותחת עכשיו דיונים.
יפעת שאשא ביטון: התייחסות לסעיף הזה?
שולמית ביסמנובסקי: אם זה חיבור קווי של כל מצלמה למחשב – אין לנו מערכת כזו בכלל, זאת אומרת, אף אחד מהגנים לא נמצא שם.
יפעת שאשא ביטון: הרבה גנים לא נמצאים בכלל במצלמות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים על איפה אתם נמצאים היום אלא על איפה תצטרכו להימצא בעוד X זמן.
יפעת שאשא ביטון: עוד נגיע לזה.
שולמית ביסמנובסקי: אלה עלויות מטורפות.
<< אורח >> יוסי אוחנה: נציגת האוצר העלתה את העניין של התקציב, שאין תקציב – משרד העבודה יתמרץ רק את תקופת הביניים, וכן הלאה.
יפעת שאשא ביטון: כך קבענו בחוק, והיא לא אמרה שאין תקציב, היא אמרה שיש תקציב.
<< אורח >> יוסי אוחנה: נציגי משרד האוצר יגידו לך שכרגע עוד אין תקציב.
יפעת שאשא ביטון: עוד אין חוק.
<< אורח >> יוסי אוחנה: גברתי תחליט מתי נדון בשאלה.
יפעת שאשא ביטון: כשנגיע לסעיף הרלבנטי.
שימרית שקד גיטלין: אז אני מבינה שמשמעות דבריה של נציגת האוצר שהממשלה נותנת את הסכמתה לעלות התקציבית.
שימרית שקד גיטלין: אם כך, אני מציעה לקבוע שהצעת החוק איננה תקציבית.
יפעת שאשא ביטון: אז הוועדה קובעת כי הצעת החוק איננה תקציבית.
שימרית שקד גיטלין: (ב) המצלמות יתעדו את כל הנעשה בכיתות המעון, בחצר ובכל יתר המקומות שבהם ניתן חינוך וטיפול לפעוטות במעון היום לפעוטות, למעט חדרי רחצה ושירותים.
שימרית שקד גיטלין: זאת אומרת – כל מקום שבו נעשה טיפול, השגחה – כל מה שנכנס בהגדרת "חינוך וטיפול" במעון, למעט חדרי רחצה ושירותים.
שימרית שקד גיטלין: כמובן שזה לא כולל חדרי מנוחה של העובדים – אם יש, חדר המנהלת או מקומות אחרים שמיועדים לטיפול בתינוקות.
אני ממשיכה בקריאה: אני רוצה לשאול – התוספת שקיבלנו אתמול ממשרד העבודה היא בנושא של מועמדים לעבודה במעון.
אני ממשיכה בקריאה: השאלה היא – סיגל מרד, איך אתם מגדירים מועמדים לעבודה?
אני ממשיכה בקריאה: אם מישהי שלחה מייל עם קורות חיים שלה היא כבר נחשבת מועמדת לעבודה במעון, צריך לזמן אותה לשיחה ו - - -
סיגל מרד: כשעובד מגיע והוא כבר נמצא בשלב מתקדם של קליטה.
סיגל מרד: זה לא חוכמה שביום התחלת העבודה יידעו אותי שיש מצלמות.
סיגל מרד: הרעיון הוא שזה יובהר עוד לפני כן.
סיגל מרד: אנחנו לא נלך עכשיו לפרשנות של מה היא נקודת הזמן המדויקת.
סיגל מרד: אנחנו עושים את זה בשכל.
שימרית שקד גיטלין: השאלה היא האם המונח שנתתם הוא לא רחב מדי.
יפעת שאשא ביטון: מועמד לעבודה זה אדם שמגיע לריאיון עבודה וכחלק מהריאיון הוא שומע.
יפעת שאשא ביטון: אבל בואו גם נגיד את האמת – החוק הזה יצא החוצה, כולם יידעו שיש מצלמות במעונות, גם בלי שאנחנו בכלל נצטרך ליידע אותם כי איפה שאין מצלמות במעונות זה יהיה בניגוד לחוק.
יפעת שאשא ביטון: יהיה פה בדיוק תהליך הפוך.
סיגל מרד: מאחר ויש כברחובה ליידע עובד הרעיון הוא לתפוס אותו שנייה לפני התחלת העבודה ולאפשר לו את אותה החלטה, ואם לא מתאים לי לעבוד במקום מצולם – אז יכול להיות שאני אחליט שאני לא רוצה להתחיל לעבוד שם.
שימרית שקד גיטלין: אז אולי נכתוב "כל עובד חדש בסמוך לתחילת עבודתו"?
שימרית שקד גיטלין: אז אולי "לכל עובד חדש לפני תחילת עבודתו"?
שימרית שקד גיטלין: כי סמוך יכול להיות גם לפני שהוא התחיל.
סיגל מרד: אין בעיה.
סיגל מרד: לפני תחילת עבודתו.
סיגל מרד: אותו הדבר.
שימרית שקד גיטלין: אני חוששת שזה מונח מאוד רחב.
יפעת שאשא ביטון: שוב, אנחנו מכלים את הזמן במשהו שיהיה ברור גם למי שלא בא לעבוד.
יפעת שאשא ביטון: אז לי לא משנה איך תנסחו את זה.
יפעת שאשא ביטון: מי שיגיע לראיון והוא מועמד.
שימרית שקד גיטלין: "וכל מועמד לעבודה לפני תחילת עבודתו".
שימרית שקד גיטלין: (ד) מנהל מעון יום לפעוטות יביא לידיעתם של הורי הפעוטות במעון בדרך המקובלת במעון למתן הודעות להורי הפעוטות/ בכתב את דבר הפעלת המצלמות במעון ואת זכותם להתנגד להפעלת מצלמות לפי חוק זה כאמור בסעיף 13(4).
סיגל מרד: אנחנו מעדיפים שיהיה בכתב, כי הדרך המקובלת במעון - - -
יפעת שאשא ביטון: מה זה אומר, לשלוח מכתב להורים?
סיגל מרד: מבחינתי, "בכתב" – זה יכול להיות הודעה בלוח המודעות.
סיגל מרד: זה גם יענה על הדרישות של "בכתב".
סיגל מרד: אבל "בדרך המקובלת במעון" – אחד יגיד לי – הדרך המקובלת אצלי זה באסיפת הורים.
יפעת שאשא ביטון: אולי אפשר – "בכתב ובדרך המקובלת במעון", כי יש כאלה שמעבירים בקבוצת הווטסאפ את כל הפרטים, יש כאלה שתולים בלוחות מודעות ויש כאלה ששולחים מכתבים.
סיגל מרד: אני צריכה כלי שיהיה נוח למפקח שיידע לבדוק האם זה התקיים או לא התקיים.
קרן אוחנה איוס: ממילא ההורים צריכים לתת טופס אישור על הילד, צריכה להינתן הסכמה.
סיגל מרד: את מדברת על אישור בכתב.
יפעת שאשא ביטון: אני באה לפקח על זה?
יפעת שאשא ביטון: אני צריכה שהמפקח יידע איפה לראות את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני צריכה משהו שהוא ברור לכולם.
יפעת שאשא ביטון: אז לא מספיק שאנחנו אומרים "בכתב" כי זה יכול וואטסאפ, לוח מודעות או מכתב שנשלח להורים.
יפעת שאשא ביטון: אתם רוצים להגדיר פה איך צריך להביא לידיעת ההורים?
מיקי רוזנטל: אני רוצה להגיד פה למשרד המשפטים.
מיקי רוזנטל: כשמצלמים קטין בכל סיטואציה מחויבת הסכמה של ההורים, מפורשת.
מיקי רוזנטל: כשמצלמים, בחוק ובפסיקה הנרחבת שבית המשפט כבר נתן בעניין הזה – צריך הסכמה מפורשת בכתב של ההורים.
יפעת שאשא ביטון: זה לצלם ולעשות שימוש בצילומים.
יפעת שאשא ביטון: אלה שני דברים שונים.
מיקי רוזנטל: לא, לא.
מיקי רוזנטל: לצלם קטין – יש פה מומחים למשפטים, אם צריך אביא את פסקי הדין.
מיקי רוזנטל: היו כבר מספר פסקי דין בנושא הזה על ילדים שצולמו בלא הסכמת הוריהם.
מיקי רוזנטל: צריך הסכמה מפורשת של הורים ולא יכול להיות פה ניסוח מעורפל.
קרן אוחנה איוס: יש טופס התקשרות.
שחר סומך: בחוק הגנת הפרטיות יש לנו שני משטרים.
שחר סומך: משטר ראשון זה משטר של הסכמה, ומשטר שני זה משטר של הסמכה מכוח החוק.
שחר סומך: היום, בגלל שאנחנו מאסדרים את כל הנושא בחוק אז אנחנו בעצם אנחנו יוצרים פה הסמכה מכוח החוק, וזה לא אומר שאנחנו מוותרים לחלוטין על ההסכמה.
שחר סומך: אנחנו כן מאפשרים הסכמה מכללא, כלומר – יידוע כמה שיותר מפורש תוך אפשרות למתן התנגדות של ההורים ששם אנחנו נגיע לסעיף הזה אבל ההורים יכולים למסור את ההתנגדות שלהם, כלומר, אנחנו לא מוותרים לחלוטין על ההסכמה, אבל רק לציין שאנחנו כרגע במשטר אחר, משטר של הסמכה מכוח החוק.
מיקי רוזנטל: אני שואל אותך – בהנחה שהחוק הזה עובר.
מיקי רוזנטל: אני הורה לילד בגן ואני לא חבר בקבוצת הוואטסאפ, מטעמים שלי.
מיקי רוזנטל: לא הסכמתי בשום שלב בחתימתי.
מיקי רוזנטל: האם העובדה שהחוק הזה שסותר חוק אחר גובר על החוק האחר?
מיקי רוזנטל: אני שואל את דעתך המשפטית.
שחר סומך: אז דבר ראשון, הכלל הוא שדין ספציפי גובר על דין פלילי, ודין מאוחר גובר על דין מוקדם , ופה אנחנו גם, בחוק ספציפי – חליפה מאוד מפורטת ומסוימת שעיצבנו לטובת הסיטואציה הזו והזירה הזו.
שחר סומך: דבר שני, אנחנו גם בדין שהוא מאוחר וגובר על דין מוקדם של דיני הגנת הפרטיות, ועדיין אנחנו לא מאפשרים פה לעשות הכל, עדיין הסיטואציה שאתה תיארת, שהורה שלא מיודע לגבי האפשרות שלו לסרב זו סיטואציה שאנחנו רוצים למנוע בחוק הזה.
שחר סומך: לכן אנחנו דורשים שהיידוע יהיה כמה שיותר מפורט וספציפי וגם היידוע אודות האפשרות של ההורה להתנגד תהיה כמה שיותר מפורטת וספציפית.
מיקי רוזנטל: שמעתי כאן שמספיק על לוח המודעות או אפשר מספיק בהודעת וואטסאפ, אני שואל – מה צריכה להיות ההסמכה של ההורה או ההתנגדות של ההורה –בכתב, כן או לא?
מיקי רוזנטל: אי אפשר להשאיר את זה אמורפי.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא לא אמורפי.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא שאנחנו לא דורשים הסכמה של ההורים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו דורשים שהם יידעו אותנו רק במקרה שהם מתנגדים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, ההסמכה של החוק היא שעכשיו אנחנו מחילים את חובת התקנת המצלמות באופן גורף על כולם.
יפעת שאשא ביטון: במקומות שבהם יהיו – נדון על כמה, איזה אחוז של הורים שמתנגד – לא יותקנו מצלמות.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא שבסעיף הזה אנחנו מבקשים ליידע את ההורים בכתב, ועלתה כאן שאלה – מה זה בכתב?
יפעת שאשא ביטון: זה וואטסאפ?
יפעת שאשא ביטון: זה לוח מודעות או כל האפשרויות?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו רוצים לדעת באופן ברור מה המשמעות של להעביר להורה בכתב או בעל פה.
יפעת שאשא ביטון: אז בעל פה – אוקיי, נניח שבאסיפת הורים – וגם שם, לא תמיד כולם נמצאים.
יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו מגיעים להורים באופן כזה שכולם מקבלים את המידע?
יפעת שאשא ביטון: שוב, ואני עוד פעם אומרת – שברור לכולנו אחרי ההליך הזה שכל עם ישראל יידע שבכל מעון יש מצלמות כחלק מחובת הרישוי.
יפעת שאשא ביטון: סיגל, תגידי לנו מה זה "בכתב" ואיך אנחנו מגיעים לכל ההורים.
חגי פורגס: אני אגיד.
חגי פורגס: יש דברים שהאגף לא דורש בהתנהלות בין המעון להורה.
חגי פורגס: שום דבר.
חגי פורגס: הנחיות – הם יכולים להגיד את זה בווטאספ, בעל פה או בלוח הודעות.
חגי פורגס: יש דברים שהאגף כן מעורב, ואז הדרישה שהיא לתלייה על לוח מודעות.
חגי פורגס: למשל – לוח חופשות, שכר לימוד – דברים כאלה חובה לתלות על לוח המודעות, כי זו הדרך הכי טובה שאנחנו נוכל לפקח על זה.
חגי פורגס: לכן צריך להיות פה לוח מודעות.
חגי פורגס: אישורים בכתב, יש דברים שאנחנו דורשים לתייק בתיק המעון.
חגי פורגס: אם יש משהו בכתב – לתייק, ואז המפקח שבא פותח את הקלסר.
יפעת שאשא ביטון: אז הייתי כותבת – בלוח מודעות וכל דרך נוספת שתינתן - - -
חגי פורגס: ההתנהלות שלנו מול המעונות - - - ואני מניח שיש כאלה בכל מסגרת, זה לוח מודעות.
חגי פורגס: גם ההורים רואים אותו, הם יודעים שיש את זה בכל מסגרת.
קרן אוחנה איוס: לא נכון לעשות החלה לגבי מעונות בעלי הסמל למסגרות הפרטיות.
קרן אוחנה איוס: אנחנו מדברים על החלה במסגרות מעל 7 ילדים שלפעמים מתקיימים בתוך בתים וזה לא טריוויאלי שיש להם לוח מודעות.
קרן אוחנה איוס: מה שכן קיים זה הסכם התקשרות בין הורה לבין הגן שאפשר להכניס שם סעיף שמודיע שבמקום יש צילום.
קרן אוחנה איוס: כמו שממלאים טופס אישור בריאות ששם כתוב – מחוסן או לא, מקבל אקמול או לא – מאפשר צילום או לא מאפשר צילום, וזה נכנס לתיק הגן.
יפעת שאשא ביטון: אפשר להוסיף.
יפעת שאשא ביטון: זה לא במקום, אפשר להוסיף את זה גם בטופס הזה וגם בלוח המודעות.
יפעת שאשא ביטון: לא בא להחליף אחד את השני.