GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ג'מעה אזברגה: הוועדה לזכויות הילד חשובה לי והדיון הראשון שלי עת נכנסתי לכנסת היה בוועדה הזאת.
ג'מעה אזברגה: תודה רבה לחברתי חברת הכנסת ניבין אבו רחמון על העלאת הנושא.
ג'מעה אזברגה: אני חושב שזה דבר חשוב ודווקא בגלל זה שהוא הטרוגני והוא שונה והוא יכול להיות אפילו תרומה גדולה לתרבות.
ג'מעה אזברגה: אנחנו מדברים אם זה במשרד החינוך ואם זה במועצה כשלעצמה שיש לה הרבה תחומים, ואני רואה שהם דווקא מעניינים.
ג'מעה אזברגה: אני חושב שדווקא בגלל שיש ייחודיות למגזר הערבי ויש ייחודיות למגזר הבדואי, למגזרים השונים, העניין של היפגעות ילדים, כמו שאמר חברי מסעוד גנאים, תראי כמה ילדים נפגעים למשל בפיצוץ חומר נפץ שנשאר על ידי הצבא.
ג'מעה אזברגה: זה קורה כמעט רק בדרום או בגולן.
יפעת שאשא ביטון: לכן לדרום יש תקציב ייחודי דרך בטרם ומשרד החקלאות שמיועד אך ורק לילדים במגזר הבדואי.
ג'מעה אזברגה: מצוין.
ג'מעה אזברגה: אני לא מדבר על העניין של בטרם, וזה חשוב, והעלאת נושא המודעות אבל לדעתי הייצוג דווקא במוסדות האלה, חשוב שיהיה הטרוגני ושונה כי כל אחד בא מהזווית שלו ומה שאני רואה מכאן, את לא רואה משם.
ג'מעה אזברגה: דווקא בגלל זה, בגלל השוני, חשוב שיהיה ייצוג לכמה שיותר מגזרים.
ג'מעה אזברגה: לפי מקצוע זה מכובד ויפה, אבל אני חושב שהדרישה היא בהחלט נכונה.
ג'מעה אזברגה: רציתי לשאול - וזאת אולי ההזדמנות שלנו לצאת מהוועדה בקריאה כפי שאמר מסעוד - מדוע נמנעים או משרד החינוך נמנע שיהיה לאנשים ייצוג בתוך הוועדה כאן?
ג'מעה אזברגה: מדוע דוקטור סילביה לא כאן?
יפעת שאשא ביטון: היא לא יכלה להגיע לכאן בכל מקרה?
ניבין אבו רחמון: היא לא הוזמנה.
תמי ברנע: אני הזמנתי דרך המועצה את משרד החינוך.
ניבין אבו רחמון: המועצה לא הזמינה אותה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר לכם משהו ולתת לכם טיפ קטן.
תמי ברנע: לא הזמינו אף אחד מהמועצה.
תמי ברנע: לגבי הבקשה שלך, את ביקשת את ראש אגף חינוך, את ביקשת פונקציה במשרד החינוך, את פטמה, הם אמרו שהיא לא רלוונטית לנושא הדיון.
תמי ברנע: היא עובדת משרד.
תמי ברנע: היא לא חברה במועצה.
ניבין אבו רחמון: כן.
ניבין אבו רחמון: היא לא חברה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר לגבי חברי המועצה או לגבי האחרים.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל, תכף נשאל את משרד החינוך למה אנחנו מבקשים כוועדה ייצוג ומשרד החינוך מחליט שזה לא רלוונטי.
יפעת שאשא ביטון: אם הוועדה החליטה שחשוב לה שהיא תגיע, למה המשרד לוקח לעצמו את ההחלטה לומר שהיא לא.
תמי ברנע: זו סמכות של השר.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אבל עדיין.
יפעת שאשא ביטון: אני מרשה לעצמי גם לומר שיש לנו סמכות כוועדה.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו ביקשנו, שהשר עם כל הכבוד יבין שהבקשה הזו לא באה סתם.
יפעת שאשא ביטון: בלי קשר אני רוצה לומר ולתת לך טיפ.
יפעת שאשא ביטון: כל מי שרוצה להשתתף בישיבות הוועדה, למעט עובדי משרד שהם באמת כפופים למשרד, לא צריך לחכות להזמנה אישית ממני אלא הוא יכול להגיע לכאן.
יפעת שאשא ביטון: יש כאן הרבה מאוד אנשים שלא קיבלו הזמנות אישיות אלא הגיעו כי הם מגיעים לכל דיון כי זה חשוב להם וכי הם עוקבים.
יפעת שאשא ביטון: גם חברי הוועדה יכלו לעשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה טיפ.
יפעת שאשא ביטון: זה חשוב ואני לוקחת בחשבון שאלה הצעדים הראשונים שלך כאן
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו נעזור בכל מה שקשור גם להבין איך זה עובד כאן.
יפעת שאשא ביטון: תכף נפנה את השאלה גם למשרד החינוך למה הם מנעו מעובדת שלהם להגיע, למרות שהגיעה פנייה מאתנו.
קארין אלהרר: אני רוצה להודות לחבר הכנסת ניבין אבו רחמון על ההצעה לדיון מהיר.
קארין אלהרר: אני רוצה לקחת את זה טיפה לרמה אחרת.
קארין אלהרר: אני מבינה שמתוך ארבעת נציגי הציבור, אין נציגות להורים.
קארין אלהרר: הדבר הזה בעיני הוא דבר חמור מאוד.
קארין אלהרר: גברתי, את ניהלת ביד רמה את הדיונים גם על חוק המצלמות, גם על חוק הפיקוח על המעונות, הצעות חוק שהגשנו גם את וגם אני.
קארין אלהרר: הדבר הזה הוא מאוד מאוד משמעותי בעיני.
קארין אלהרר: לא יעלה על הדעת שלא תהיה נציגות להורים.
קארין אלהרר: אני מבינה שיש נציגות למעונות.
קארין אלהרר: עם כל הכבוד, נציגות למעונו ת לא מחליפה נציגות הורים.
קארין אלהרר: יש ארבעה נציגים ולפחות מחצית מהם צריכה להיות להורים.
קארין אלהרר: יש ארגוני הורים, ייצוג של הורים והם צריכים להיות שם ולהשמיע קול.
קארין אלהרר: אם אנחנו באמת רוצים ועדה שהיא ועדה הוליסטית, שנותנת מענה לכל הצרכים, הורים צריכים להיות בסיפור הזה.
קארין אלהרר: זה מאוד מאכזב אותי ואני קוראת למשרדים לתקן את הדבר הזה כך שכן תהיה נציגות הורים.
קארין אלהרר: נציגות הורים בעיני יכולה לשדרג ובואו לא ניקח את זה למקום של להיות לעומתיים.
קארין אלהרר: הורים הם לא לעומתיים.
קארין אלהרר: אני בטוחה שגם ההורים וגם המשרדים רוצים את אותו הדבר והוא טובת הילד.
קארין אלהרר: לכן אני חושבת שאין מקום לסרב לבקשה הזאת.
קארין אלהרר: אני חושבת שזאת בקשה אלמנטרית, שרוצים לתת מענה הוגן לנושא הזה.
קארין אלהרר: אני מתנצלת שאני עוזבת לדיון אחר.
יפעת שאשא ביטון: בדרך כלל אני אומרת את הדברים בצורה קצת עדינה ואת לוקחת ומחריפה אותם כדי לחדד.
יפעת שאשא ביטון: הפעם זה יהיה הפוך.
יפעת שאשא ביטון: את אמרת את זה עדין ואני אחזק את הדברים ואומר שזה לא יכול להיות שבכל הדיונים שאנחנו יושבים כאן, אנחנו כל הזמן אומרים כמה התפקיד של ההורים בתוך כל החיבורים האלה הוא חשוב וכמה בסוף המדינה לא יכולה להחליף את ההורים וכי אנחנו צריכים את ההורים כשותפים שלנו כי בסופו של דבר הם חלק מהתהליכים.
יפעת שאשא ביטון: בסוף, כשאנחנו מגיעים לקצה, הם אפילו לא נמצאים סביב אותו שולחן כדי להיות חלק מהסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: את אמרת שאנחנו מבקשים וזה לגיטימי, ואני מרשה לעצמי לומר לך שזאת שערורייה שהם בכלל לא שם כי זה מסר כפול שהמדינה מעבירה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כל דיון כאן בוועדה אומרים שזאת אחריות הורית, סמכות הורית, אנחנו רוצים את ההורים שותפים כשאנחנו נלחמים בבריונות ברשת ואנחנו רוצים את ההורים כשאנחנו רוצים לקדם תהליכים כאלה ואחרים, אבל בסוף כשאנחנו יושבים סביב השולחן אנחנו אומרים להורים, לא, אתם לא תהיו כאן, אנחנו נגיד לכם מה צריך.
יפעת שאשא ביטון: אכן זאת שערורייה שאין להם שום מקום סביב השולחן הזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדרוש את זה בשם הוועדה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך חברת הכנסת קארין אלהרר.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת טלב אבו עראר, רוצה לומר משהו?
טלב אבו עראר: אני מודה לך על קיום הישיבה הזו וגם מודה לחברת הכנסת היוזמת.
טלב אבו עראר: נושא כל כך חשוב.
טלב אבו עראר: אנחנו לא מבקשים כאן ייצוג כדי לקבל משכורת או רכב צמוד או מעמד מסוים אלא בגלל שהילדים שלנו בגיל הרך – בעיקר בדרום, ואני תושב הדרום – חשופים להרבה סכנות, להרבה תופעות שמסכנות אותם.
טלב אבו עראר: אחוז התמותה הכי גבוה הוא בדרום בקרב החברה הבדואית שם, וגם אחוז ההיפגעות בתאונות בקרבת הבתים, היכן שהם מתגוררים, והם חשופים כי הם משחקים מחוץ לבית בשטח הרחב.
טלב אבו עראר: הקרה המקרה של שני ילדים שנהרגו שם.
טלב אבו עראר: אנחנו מבקשים נציג, בנוסף לנציגה הערבייה שאני מאחל לה ולכל המועצה להצליח, שיתווסף שם נציג ערבי-בדואי מהנגב.
טלב אבו עראר: זה יעזור למועצה.
טלב אבו עראר: שלפחות יעביר את הנתונים הנכונים ויספר על המצב הקיים כדי לחפש מענה לסכנות להן חשופים הילדים.
טלב אבו עראר: חוץ מזה, יש ילדים שאין להם מסגרות במקום, לא לימוד וגם לא עיסוק בשעות הפנאי.
טלב אבו עראר: לכן אנחנו מבקשים נציג.
טלב אבו עראר: זה לא עניין של יהודי וערבי, דתי וחילוני.
טלב אבו עראר: נתת דוגמה שאני בכלל לא מצדיק אותה, לגבי הדתיים והחרדים.
טלב אבו עראר: אם נלך לפי מוצא הילדים, אז גם אשכנזים וגם מרוקאים.
טלב אבו עראר: לא.
יפעת שאשא ביטון: אבל גם אצל הערבים יש הרבה מאוד חלקים בתוך החברה הערבית שכל אחד מהם דורש התערבות ייחודית.
טלב אבו עראר: זה לא נכון.
טלב אבו עראר: אנחנו מדברים כאן על היכן השטח הכי קריטי, הכי מסוכן, וזה הנגב.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר לך לגבי הסיפור של הדרום שאני יודעת שהוא בוער בכם, ואתן לכם דוגמה של מה שאני עשיתי בשבועות האחרונים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שיש את תכנית בטיחות ילדים בכלל ברמה הארצית.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו עליה כאן והצגנו אותה.
יפעת שאשא ביטון: 10 מיליון שקלים למשך חמש שנים כל שנה.
יפעת שאשא ביטון: אני התעקשתי, אם אתה זוכר, גם בדיונים, שהתכנית הזו לא תבוא ותחליף תכניות ייחודיות שניתנות לבדואים בנגב.
יפעת שאשא ביטון: זוכר?
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר לך שבשלושת השבועות האחרונים כל מה שעשיתי זה ניסיון לבטל את הגזרה של משרד החקלאות להוריד את התקציב של מיליון השקלים לתכנית הייחודית של הבדואים בנגב.
יפעת שאשא ביטון: הצלחנו.
יפעת שאשא ביטון: הצלחנו וביום הנגב אנחנו נביא ונציג את זה.
יפעת שאשא ביטון: ייאמר גם לזכות משרד החקלאות שהוא ישב, היה קשוב, ראה את המצגות וראה את הנתונים ובסופו של דבר החליט שהוא מחזיר את התכנית שהיא תכנית שהיא בנפרד או במקביל לתכנית שבעצם מגיעה לכל ילדי ישראל.
יפעת שאשא ביטון: אם כן, יש גם התייחסות ייחודית וצריך לדעת מתי לעשות אותה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לקחת את המקום הכואב הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני כואבת את הכאב שלכם כי אני מבינה את המצוקה של כל הילדים שנפגעים בנגב.
יפעת שאשא ביטון: המועצה לגיל הרך היא לא רק בטיחות ילדים, היא לא רק הסיפור של הילדים שנפגעים בנגב אלא כל השירותים בכלל שניתנים לילדים בגילאי לידה עד שש ואולי קצת אחרי.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר גם במערכת החינוך, גם במעונות היום, גם בהתפתחות הילד, גם בטיפות החלב, גם בשירותי הבריאות השונים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, זו מניפה רחבה מאוד של שירותים שהגיעה הזמן שנשב ונבנה אותם בצורה מסודרת סביב השולחן ובתוכם נכנסים המגזרים והאוכלוסיות הייחודיות.
יפעת שאשא ביטון: כן, אתם צודקים.
יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו נבוא לדון בכל אחד המדברים שציינתי כאן, אנחנו נצטרך לדון בייחודיות של כל אחד מהמגזרים ושם אני אומר את דעתי גם לגבי המגזר הערבי.
טלב אבו עראר: עקב הריסת הבתים שם, צריך לדאוג לילדים לפסיכולוגים.
טלב אבו עראר: המדינה הורסת בתים.
יפעת שאשא ביטון: בוא לא נזרוק עכשיו את כל הפוליטיקה.
יפעת שאשא ביטון: היה לנו מספיק אתמול במליאה.
טלב אבו עראר: אני סיימתי.
טלב אבו עראר: סליחה מורתי היקרה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת טלב אבו עראר על השותפות בכל הדיונים ואני אומרת את זה בכנות.
יפעת שאשא ביטון: בואו נשמע את האנשים סביב השולחן, את אנשי המקצוע שגם ייתנו קצת הסבר וגם יענו על הסוגיות השונות שעלו כאן.
יפעת שאשא ביטון: נתחיל עם משרד החינוך.
עדי נועם סביר: הלשכה המשפטית במשרד החינוך.
עדי נועם סביר: חשוב לי להתייחס להערה שעלתה.
עדי נועם סביר: מהחומר שקיבלנו כמצע לדיון, הבנו שהשאלה היא ההרכב של המועצה בהתאם לחוק ולכן חשבנו שלא תהיה רלוונטית אותה מפקחת שהציגו את שמה.
עדי נועם סביר: לא מנענו את ההגעה שלה אלא פשוט המשרד שלח אותי כנציגה כיוון שאנחנו מדברים כאן על עניין שהוא משפטי.
יפעת שאשא ביטון: את רואה שיש כאן מקום לכולם.
יפעת שאשא ביטון: היה אפשר להביא גם אותה בשביל האמירה החיובית.
עדי נועם סביר: כמו כן, היא גם לא חברת מועצה.
עדי נועם סביר: אני לא יודעת למה דווקא בחרו בה.
עדי נועם סביר: יש לנו הרבה מאוד מפקחים מהמגזר הערבי ואני לא יודעת למה בחרו דווקא בה.
קריאה: לא לגיל הרך.
דורית ארם: היא אחראית על הקדם יסודי בחברה הערבית.
יפעת שאשא ביטון: לא יזיק למשרד להיות קצת קשוב.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מוציאים הרבה בקשות למשתתפים כאלה ואחרים.
יפעת שאשא ביטון: זה גם לא אישית אליך כי את נציגה בדיוק כפי שיכלו לשלוח את הנציגה האחרת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תמיד נסכים לקבל ובאהבה גם יותר מנציג אחד ואפילו יותר משני נציגים.
עדי נועם סביר: ניקח את זה לתשומת ליבנו.
עדי נועם סביר: לגופו של עניין.
עדי נועם סביר: אני רוצה להפנות לסעיף 12(א) לחוק שקובע את הרכב חברי המועצה.
עדי נועם סביר: נכון ששר החינוך הוא יושב ראש המועצה, אבל בעצם אם אנחנו נשים לב לעובדה שיש כאן נציגים של המשרדים השונים – משרד הבריאות, משרד העבודה והרווחה והשירותים החברתיים, משרד האוצר, משרד המשפטים, נציגים שימונו לפי המלצת שר הפנים, המלצת יושב ראש מרכז השלטון המקומי – בעצם משרד החינוך קיבל את אותן המלצות של אותם גורמים מקצועיים.
עדי נועם סביר: העובדה שהם מצאו לנכון להמליץ על נציג כזה או אחר, זה היה לפי שיקול דעתם.
עדי נועם סביר: אם אנחנו נשים לב לסעיף 13, הוא מתייחס שם ספציפית לעניין של הפיצוי ההולם לייצוגם של כלל קבוצות האוכלוסייה בחברה הישראלית.
עדי נועם סביר: כתוב שם שלפחות אחד מחברי המועצה יהיה מקרב האוכלוסייה החרדית ואחד לפחות יהיה מקרב האוכלוסייה הערבית.
עדי נועם סביר: כלומר, אם אנחנו מסתכלים על רשימת חברי המועצה, היא עומדת בתנאי שנקבע לעניין הייצוג ההולם.
עדי נועם סביר: אם נסתכל על סעיפים 5 ו-6, סעיף 5 אומר שהמועצה רשאית למנות ועדות מייעצות מקרב חבריה ושלא מקרב חבריה לתקופה שתקבע ולמטרות שתקבע ולמנות יושבי ראש.
עדי נועם סביר: בסעיף 6 נאמר שהיא רשאית לזמן לדיונים מומחים ובעלי ידע בנושאים מקצועיים או לבקש מהם חוות דעת אם ראתה שהדבר דרוש לה לשם גיבוש עמדתה.
עדי נועם סביר: כלומר, ככל שהמועצה במסגרת עבודה והתפקידים שהיא צריכה למלא תראה שיש צורך במומחים, בוועדות מייעצות, לקבל איזשהו מידע נוסף, אם תתעורר שאלה לגבי צרכים מיוחדים למגזרים שונים כמו שהוצגו כאן – היא תהיה רשאית לפעול בעניין הזה, למנות נציגים מתאימים בהתאם לשיקול הדעת המקצועי ולנוהל שתקבע בהתאם לאמור בחוק.
עדי נועם סביר: הנציגים האלה ימונו מהמגזרים השונים הרלוונטיים ובכללם מהמגזר הערבי.
עדי נועם סביר: לעמדת משרד החינוך הרכב המועצה הוא מגוון ומקצועי והיא תוכל לתת מענה לכלל המגזרים בהלימה לכל צורך.
יפעת שאשא ביטון: מה לגבי הנושא של ההורים?
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, כמי שמכיר את המשולש מורים, הורים, תלמידים, נעלמה לו צלע.
עדי נועם סביר: אם אנחנו מסתכלים על סעיף קטן (10) בסעיף12(א), אומרים שם ארבעה נציגי ציבור בעלי ידע וניסיון רבים בתחום הגיל הרך כגון נציגי הורים ונציגי ארגונים העוסקים בגיל הרך.
יפעת שאשא ביטון: איפה נציגי הורים|?
עדי נועם סביר: אין חיוב שיהיה נציג של הורים אלא כללו כאן איזושהי קבוצה של גורמים שהם נציגי ציבור שהם אמורים להביא את העמדה של הציבור הרחב.
עדי נועם סביר: יש כאן את האופציה לנציג כזה ולנציג כזה ובסופו של דבר אלו החברים שמונו למועצה.
קריאה: אני לא יודעת אם לבכות או לצחוק.
יפעת שאשא ביטון: אל תבכו עכשיו כי אין לנו זמן לדמעות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים להיות פרקטיים.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת מה מטריד אותי במשרד החינוך?
יפעת שאשא ביטון: האמירה הזאת, כאילו הראש הקטן הזה של אין חיוב.
יפעת שאשא ביטון: לא נחשוב רגע מחוץ לקופסה ונביא מה חשוב, איזה מסר אנחנו רוצים להעביר.
יפעת שאשא ביטון: הרי הסיפור של נציגים הוא שאנחנו עושים להם טובה.
יפעת שאשא ביטון: יכולנו כדי להשתיק, להכניס וזהו.
יפעת שאשא ביטון: יש כאן מסר.
יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו בונים מועצה ואנחנו קובעים בה נציגים, אנחנו בעצם אומרים מי חשוב לנו שיהיה שותף, מי חשוב לנו שילך אתנו את הדרך הזו, מי חשוב בסופו של דבר שגם יתרגם את זה בשטח.
יפעת שאשא ביטון: אגב, אנחנו יכולים לעשות מה שאנחנו רוצים כמדינה אבל בסוף יש שם זוג הורים שנמצא עם הילדים שלו שם בבית ואם הם לא יהיו שותפים ואנחנו לא נדע לדבר אתם, כל מה שאנחנו עושים הוא לא באמת שווה הרבה כי מישהו שם צריך להמשיך את התהליך.
יפעת שאשא ביטון: אגב, זה ידוע לא רק בכל בית ספר אלא בכל כיתה, כאשר המורה רוצה לבוא ולעשות תהליך עם ילד מסוים, היא תמיד מזמינה את ההורים שלו כי הם חייבים להמשיך את התהליך הזה בבית.
יפעת שאשא ביטון: היא לבד לא תוכל לעשות זאת בתוך בית הספר.
יפעת שאשא ביטון: שמשרד החינוך יבוא ויאמר שאין הכרח והוא בחר במכוון לא להכניס הורים?
עדי נועם סביר: לא, זה לא במכוון.
קריאה: זה עוד יותר גרוע.
יפעת שאשא ביטון: אם זה לא במכוון, אז מה?
עדי נועם סביר: אפשר למנות ועדות מייעצות.
יפעת שאשא ביטון: מה זה ועדה מייעצת?
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה את ההורים חלק ממה שקורה כאן והילדים שלהם.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך לא יכול לומר כל הזמן שהילדים הם קודם כל שלהם ואחר כך, כשאנחנו מגיעים לטפל בסוגיה מסוימת ובתחום מסוים, ההורים הם לא חלק.
יפעת שאשא ביטון: אגב, זה לא משנה כרגע אם זה הגיל הרך או כל גיל אחר.
קריאה: במיוחד בגיל הרך.
יפעת שאשא ביטון: ההורים הם פקטור משמעותי בכל הסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: אם הם לא נמצאים שם, אני באמת לא צריכה אף אחד אחר.
עדי נועם סביר: אבל הם יכולים להיות שותפים בוועדות.
קריאה: הם לא יהיו חלק מהמועצה.
יפעת שאשא ביטון: אני מצפה שמשרד החינוך, ואתם ראיתם, אני אומרת בכנות ובלי פוליטיקות, כאשר הייתה התייחסות למגזר הערבי אמרתי ואני גם אומר בסוף מה לדעתי צריך, בהתאם למה שהציעה חברת הכנסת ניבין אבו רחמון, מבחינתי ההורים זה ייהרג ובל יעבור.
יפעת שאשא ביטון: אם הם לא שותפים, אז מי כן?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יכולים כל הזמן לבוא ולומר כמה האחריות היא שלהם וכמה הם שותפים טבעיים ובסוף ברגע האמת הם לא חלק מכל הסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: אגב, יש מקומות שהם פדגוגיים ומקצועיים שעדיין אנחנו מושיבים אותם שם כדי שהם לפחות ידעו איך הדברים עובדים, למרות שמבחינה פדגוגית אין להם הרבה מה לתרום.
יפעת שאשא ביטון: אני בין אלה שכל הזמן אומרים שזה שילדת ילד, זה לא הופך אותך לאיש חינוך ועדיין אנחנו רוצים אותם בהרבה מאוד תהליכים, אפילו ככאלה שנמצאים שם, משקיפים ורואים מה קורה.
יפעת שאשא ביטון: במקום שהם צריכים להיות חלק אמיתי, אנחנו לא שמים אותם?
יפעת שאשא ביטון: בעיני זה נון גדול כמערכת וצריך לראות איך אנחנו מתקנים את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה יהיה חלק מדרישות הסיכום, שמשרד החינוך ימנה נציג הורים.
יפעת שאשא ביטון: הוא יכול לעשות את זה במקום מישהו שם והוא יכול לעשות את זה בנוסף.
יפעת שאשא ביטון: אני אפילו לא אתערב לו איך הוא יעשה את זה, אבל הורים חייבים להיות חלק מהסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: את רוצה להוסיף משהו נוסף?
עדי נועם סביר: אני אעביר את הערות הוועדה.
יפעת שאשא ביטון: העמותה למען הילד בגיל הרך, פרופסור דורית ארם.
דורית ארם: אני מהנהלת העמותה למען הילד בגיל הרך.
דורית ארם: העמותה למען הילד בגיל הרך היא הסניף של אומץ הבינלאומי שזו האגודה למען ילדים רכים בעולם של האו"מ.
דורית ארם: אני רוצה לדבר כאן על שתי נקודות.
דורית ארם: הראשונה, על הנושא של ההורים, גם כמישהי שהיא חברת הנהלה וגם כמי שחוקרת כל החיים שלה את הנושא של הורות ובמיוחד הורות בגיל הרך.
דורית ארם: ההורים הם חלק מהעניין.
דורית ארם: אי אפשר בלי ההורים.
דורית ארם: כל מחקר, סקירה הכי פשוטה שתעשי, ישר מראה עד כמה הם קשורים לכל הדברים שנאמרו כאן לגבי החברה הערבית, לגבי הביטחון.
דורית ארם: עכשיו מדברים על החצבת, על חיסונים.
דורית ארם: על החינוך של הילדים בגיל הרך, אין בכלל מה לדבר, ההורים חייבים להיות חלק מהמועצה הזאת.
דורית ארם: בעיני זה מוזר, כמו שאת אמרת, לראות שבאופן טבעי הם לא היו שם.
דורית ארם: כלומר, זה מוזר.
דורית ארם: אני מדברת גם כנציגה של הנהלת העמיתה.
דורית ארם: בעמותה שלנו יש קריאה ממש חזקה לומר: שימו לב, זה לא יכול להיות, חייבים לשנות את זה באיזו דרך שתמצאו לנכון.
דורית ארם: הדבר השני.
דורית ארם: אני רוצה להתייחס, שוב כנציגת העמותה, לנושא של החברה הערבית ורוצה לציין שמעבר לעניינים של הבטיחות, הדבר הנפלא שהמועצה הזאת מוקמת, שזה דבר שהוא לא מובן מאליו, ואני גם לא חושבת שבעולם יש הרבה מועצות כאלה שהם לגיל לידה עד גיל שש.
דורית ארם: אנחנו יכולים להיות בעניין הזה בין המובילים, כשאנחנו דואגים לגיל הרך של ילדים מגיל לידה עד גיל שש.
דורית ארם: בחברה הערבית מעט ילדים בגילאי לידה עד שלוש נמצאים במסגרת חינוך כמו שצריך.
דורית ארם: אני לא מדברת אפילו על מסגרות מפוקחות או לא מפוקחות.
יפעת שאשא ביטון: היום אנחנו כבר במציאות מתחדשת.
דורית ארם: נכון.
דורית ארם: אני רוצה לומר שבחברה הערבית תצטרכנה להיבנות הרבה מסגרות חינוך.
דורית ארם: ברגע שבאמת המועצה הזאת תפעל ותסתכל על הצרכים של הילדים, הם יוכלו לראות את הצורך העצום מבחינה חינוכית בכל מה שקורה שם בגילאי לידה עד שלוש.
דורית ארם: אני לא מדברת רק על החיים של הילדים אלא אני מדברת על החינוך של הילדים.
דורית ארם: בהקשר הזה אני לא יודעת איך כי אני לא האדם המתאים ואני לא יודעת אם גוף נוסף אבל אין ספק שחייבים להתייחס בצורה מסודרת לצרכים של הילדים בחברה הזו, בגילאי לידה עד שלוש.
דורית ארם: בחברה החרדית כן יש תשובות.
דורית ארם: את יכולה לומר לי שהתשובות הן כאלה או אחרות, אבל זה לא יש מאין.
דורית ארם: בחברה הערבית יש יותר יש מאין.
דורית ארם: אני ממש מברכת אותך על כל העשייה שלך.
דורית ארם: יישר כוח בשמי וגם בשם הנהלת העמותה.
יפעת שאשא ביטון: אחז אגם, יושב ראש ועדי הורים, בבקשה.
אחז אגם: אני בדרך כלל אני מדבר מהראש אבל הפעם כתבתי את הדברים.
אחז אגם: אני אפתח בדברים שכתבתי ואחר כך אני אתייחס למה שמשרד החינוך אמר.
אחז אגם: האמת היא שזה היה די צפוי שהוא יאמר את הדברים האלה אבל זה היה אפילו מעט מעליב.
אחז אגם: חוק המועצה לגיל הרך למעשה נחקק בשיתוף עם הקואליציה לחינוך מלידה ועם ההורים שכל הזמן עבדו ולחצו ודאגו שזה יהיה.
אחז אגם: החוק הזה לא היה עובר אלמלא שני הגורמים האלה שהיו הגורמים המאוד משמעותיים, בראשותו של חבר הכנסת דאז מנו טרכטנברג שגם לקח את זה ונתן לחוק הזה בסופו של דבר את הגושפנקה הסופית.
אחז אגם: זה היה חלק מהתהליכים של קבלת האחריות לגיל הרך ואני מאוד שמח שלפני כחודש גם החוק עבר, אחרי מאמצים רבים.
יפעת שאשא ביטון: החוק עבר כבר מזמן.
יפעת שאשא ביטון: סוף סוף יישמו אותו לפני חודש.
דורית ארם: לא.
דורית ארם: חוק הפיקוח.
אחז אגם: אני מדבר על חוק הפיקוח.
אחז אגם: הקמת המועצה הייתה מבחינתנו כהורים, לעשות משהו שלא ידענו מה הולך לקרות עם חוק הפיקוח שהיה עדיין בגדר חלום או משהו שהוא באוויר.
אחז אגם: זה היה איזשהו סולם שדרכו חשבנו שכן נוכל להתחיל להביא ליותר פיקוח בגילאים האלה.
אחז אגם: חשוב לזכור שהיום כולנו יודעים – שוב, אני מדבר על יום אחרי חקיקת חוק הפיקוח אבל אנחנו בשנה שהוא עוד לא נכנס לתוקף – שכיום 77 אחוזים מהמסגרות לא מפוקחות ולכן לומר שמכניסים נציגים למעונות, זה אומר שאתה מביא נציגים של 23 אחוזים מהילדים בלבד וזאת בהתעלמות מההורים.
אחז אגם: הבוקר יערה הראתה לי דוח שפורסם לא מזמן בארגון הבריאות העולמי שמדבר על המשמעות של ההורים כגוף המשמעותי, כאדם המשמעותי של כל ילד וכמה זה חשוב.
אחז אגם: העובדה שבסופו של דבר כאשר המועצה הזאת הוקמה, וראינו את שמות וראינו שאין שם כל נציגות הורית, זה היה סוג של זלזול.
אחז אגם: זה היה גם סוג של אמירה לא ברורה.
יערה שילה: תגיד שגם משרד הרווחה המליץ על כך.
אחז אגם: צודקת.
אחז אגם: הייתה גם המלצה מאוד ברורה שהורים ייכנסו לזה אבל התעלמו ממנה.
אחז אגם: ההמלצה היא דווקא של מי שהיה אמור להיות שותף בוועדה הזאת שזה משרד הרווחה שפשוט הבין כמונו ולכן שחרר את המועצה הזאת למשרד החינוך כשזה הדבר הנכון והראוי.
אחז אגם: התעלמנו לחלוטין מהעובדה שהמועצה אמורה להתייחס לגילאי לידה עד שש ומגילאי שלוש עד שש יש נציגות הורית מאוד ברורה, היא קיימת ועובדת בשיתוף פעולה.
אחז אגם: לא ניתן להגיד שאין נציגות או לא יודעים.
אחז אגם: בגילאים האלה יש נציגות מאוד מאוד ברורה.
אחז אגם: משרד החינוך לדעתי חרט על דגלו את שיתוף ההורים במשוואה הזאת.
אחז אגם: לא מזמן יצא חוזר מנכ"ל איך בוחרים ועדי הורים.
אחז אגם: משרד החינוך מבין את החשיבות.
יפעת שאשא ביטון: הם לקחו כמה צעדים יותר מדי קדימה.
אחז אגם: הם בוחרים לנו מי יהיו ועדי ההורים, שגם זה יפה.
אחז אגם: לסיכום.
אחז אגם: אנחנו קוראים למשרד החינוך להכניס נציגות הורים ובאופן מיידי.
אחז אגם: נציגות של המעונות היא לא נציגות מספקת, היא לא נציגות שלדעתנו משקפת בצורה נאותה את מה שהילדים צריכים באמת לקבל.
אחז אגם: אני מאוד מתחבר לעובדה שאנחנו לא הגורם המקצועי הנכון אבל אני חושב שבשנה או בשנתיים האחרונות שאנחנו מלווים את התהליכים, אנחנו מראים את האימפוט וכי אנחנו יכולים את הנקודה שלנו, את השטח שאנחנו מביאים, את הדברים.
אחז אגם: אנחנו קוראים למשרד החינוך לחזור בו ולהכניס נציגות הורים.
אחז אגם: תודה.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אתם לא הגורם המקצועי אבל אתה יודע, במדינת ישראל ובכלל בעולם לא מקבלים רישיון כדי להיות הורים.
יפעת שאשא ביטון: מדרך הטבע זה בא ובאופן טבעי גם זו הסיבה שאתם צריכים להיות שותפים, במיוחד בתהליכים כאלה משמעותיים.
יפעת שאשא ביטון: המקום של ההורה בגידול, בהתפתחות, בחינוך של הילד, במיוחד בשלבים הראשונים כשהילד כל כולו נתון לחסדיהם של הוריו, אומר שאתם צריכים להיות שם.
יפעת שאשא ביטון: איריס גרנות, מומחית להתפתחות הילד.
איריס גרנות: אני מנהלת מרכז שהוא מרכז ייחודי.
איריס גרנות: הקמתי אותו בזמנו עם פרופסור פנינה קליין זיכרונה לברכה שהייתה כלת פרס ישראל לחינוך.
איריס גרנות: זה מרכז שכל המטרה שלו היא הורים.
איריס גרנות: המטרה שלו להיפגש עם הורים וילדים מגיל לידה עד גיל שלוש.
איריס גרנות: יש לנו משחקיה התפתחותית שמאפשרת דיסציפלינות התפתחות שונות.
איריס גרנות: ההורים מגיעים אלינו ולא צריכים לחכות בתורים של התפתחות הילד וכולי, שזה נושא בפני עצמו שהוא לא מתאים לדיון עכשיו אבל הוא דיון קריטי בפני עצמו.
איריס גרנות: כאשר ילד והורה צריכים מענה הכי פשוט, ואם ייתנו את המענה בטרום, לפני שזה הופך להיות בעיה, זה לא יהפוך לבעיה.
איריס גרנות: כיום המרכזים ההתפתחותיים, מחכים להם כחצי שנה ולפעמים אפילו יותר וילדים לא מקבלים את המענה.
איריס גרנות: הורים/ילדים.
איריס גרנות: כאשר הורה מקבל הדרכה, הילד מקבל בסופו של דבר מענה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מכירים את הסוגיה הזו.
יפעת שאשא ביטון: דנו בה.
יפעת שאשא ביטון: גם כך זה מורכב כשלעצמו עוד יותר מהסיפור של המועצה.
איריס גרנות: ממש.
איריס גרנות: אני שמה את זה בסוגריים.
איריס גרנות: יוצא לי, לצוות שלי, להיפגש עם מאות הורים בשבוע.
איריס גרנות: מעל 15,000 הורים שנמצאים בקשר אתנו, הורים לילדים מגיל לידה עד גיל שלוש.
איריס גרנות: אני רוצה להעלות עוד הרבה דברים שקשורים לנושא הזה אבל אני אומר שבאמת אין לנו את השופר, אין לנו את המקום להעלות את זה כקול של הורים ולכן אני מדגישה את הנושא הזה של ההורים כמשהו שהוא מוכרח.
איריס גרנות: בהקשר הזה אני רוצה להדגיש שאני לא בטוחה שכל העיניים צריכות להיות נשואות דווקא למשרד החינוך כי בעצם הילדים האלה לא נמצאים בדרך כלל במסגרות שקשורות למשרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: שר החינוך הוא יושב ראש המועצה.
יפעת שאשא ביטון: זו הסיבה שעינינו נשואות למשרד החינוך.
איריס גרנות: זו תשובה מספקת אבל בשטח בסופו של דבר צריכים להיות מודעים לכך שהרבה מאוד ילדים לא נמצאים תחת שום מסגרת ובעצם הם תחת המסגרת של ההורים שלהם ויש עוד הרבה שמפוזרים.
איריס גרנות: אני אדגיש את הקול של ההורים שאני פוגשת, את התסכול שלהם שאין להם להיכן לפנות כשיש קושי, כשיש רצון להעלות משהו.
איריס גרנות: אני חושבת שזאת פלטפורמה שהיא מחויבת המציאות.
איריס גרנות: הדבר הנוסף שאני רוצה להתחבר אליו זה הנושא שעלה בהקשר של הילדים בתרבות הערבית ואני רוצה להדגיש דווקא תרבות.
איריס גרנות: כשאני נוגעת בהתפתחות של ילדים, אני תמיד נוגעת בצרכים הרגשיים, הקוגניטיביים והתרבותיים כי התרבות משפיעה באופן קריטי על איך בעצם אנחנו מפענחים את המסרים.
איריס גרנות: לכן אני חושבת שכדי שאפשר יהיה להזמין אנשים לוועדות שחושבים שבהן יש צורך להזמין את הקול הזה, צריך להיות מישהו שמבין את התרבות על מנת לזהות את הצורך.
איריס גרנות: אנחנו הרבה פעמים לא יכולים לזהות צורך של הורה או של איש מקצוע לפני שאנחנו מבינים את החשיבה על החשיבה.
איריס גרנות: זאת אומרת, מהיכן זה מגיע.
איריס גרנות: לכן חייבים לתת איזשהו קול, איזשהו מקום לפלטפורמה הזאת של כל התרבויות, שהמיינסטרים, שהרוב, כלל האנשים שנמצאים בוועדה לא יודעים לקרוא אותם.
איריס גרנות: תודה.
יפעת שאשא ביטון: כרמית, המועצה לשלום הילד.
כרמית פולק כהן: היועצת המשפטית של המועצה לשלום הילד.
כרמית פולק כהן: קודם כל, אני רוצה לומר מילה מאחר וזה יום זכויות הילד הבינלאומי.
כרמית פולק כהן: אני רוצה לפרגן למי שיזמה את הדיון הזה.
כרמית פולק כהן: הרבה לא יודעים כאן אבל ביום הראשון בערך של חברת הכנסת ניבין אבו רחמון עת נכנסה לתפקיד, היא באה להיפגש עם המועצה לשלום הילד.
כרמית פולק כהן: היא אמרה לנו כאמירה חד משמעית שהיא רוצה לשים את הילדים על המפה.
כרמית פולק כהן: זה ממש ריגש אותנו.