GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פנינה תמנו: אני מכירה חלק מהנתונים ואני יודעת שיש מי מכם שעושים עבודה מאוד מאוד קשה, אבל אם אתם מסתירים את זה אני לא מצליחה להבין מה - - - ופה המקום - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, הנתונים ייחשפו עכשיו בדיון, זה גם מה שסוכם, חיכינו גם לנציג שיגיע.
פנינה תמנו: אז אני אתעדכן לאחר מכן.
פנינה תמנו: תודה, גברתי היושבת ראש.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, על הדברים, וכן, האמת שאני מאוד מסכימה, לא רק לגבי יוצאי אתיופיה, אלא בכלל במערכת החינוך, מורים שלא מתאימים, אם הם יידעו שמקומם לא יהיה שם אז אולי אנחנו נתחיל לראות שינוי גם בהיבט הזה.
קריאה: רציתי להגיד, בהקשר למה שפנינה אמרה.
יפעת שאשא ביטון: המשרד לבטחון פנים, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע את המשרד לבטחון פנים, נאפשר להם ואז אני אתן לך.
שי יאסו: שלום לכולם.
שי יאסו: תודה רבה, גברתי.
שי יאסו: אני אתחיל באמת בתודה לקהילה כי הקהילה הביאה מתנה לחברה, לדעתי זה המחאה.
שי יאסו: המחאה עשתה דבר שלא היה פה, פשוט עוררה את כולם והבנו שאנחנו טועים, כחברה בכלל, לא רק משטרה, לדעתי כולנו טעינו והיינו צריכים להשתפר.
שי יאסו: ברוך ה', אני חושב שאחרי שלוש שנים יש שיפורים.
שי יאסו: אני אלך על הקטע היותר חיובי כי אני מטבעי חיובי, מה גם שזו המציאות, ברוך ה', דברים משתנים.
שי יאסו: אני אתייחס לעשייה המשטרתית בנקודות.
שי יאסו: ראשית, בשורה טובה זה שאנחנו עדים לעובדה שבכלא אופק יש ירידה מדו ספרתי לחד ספרתי, שזה בסביבות ה-8%, שזה מצוין.
שי יאסו: פעם דיברנו על 38%, על 40%, אנחנו מדברים פה היום על 8%.
שי יאסו: זה המון ביחס לאוכלוסייה, אבל עדיין יש פה ירידה שהיא משמעותית.
שי יאסו: זו בשורה כשלעצמה.
שי יאסו: למעשה זה חלק מהתוצרים של כל העשייה הכללית, של כל אלה שיושבים פה.
זיוה מקונן: אז יוצאי אתיופיה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, סליחה, אנחנו לא מפריעים באמצע הדיון, אנחנו שומעים את הנתונים.
זיוה מקונן: או שמשטרת ישראל - - -
יפעת שאשא ביטון: סליחה, אני לא רוצה להוציא אותך ולא אף אחד, אז בואי נכבד את הדיון ונקשיב בבקשה אחד לשני.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, שי.
שי יאסו: גברתי, אני חושב שהנתונים גבוהים, אבל עדיין אנחנו במגמה חיובית והעשייה הכללית, אחד מהתוצרים זה הנושא של הכמות הגדולה קטנה שנמצאים בכלא.
שי יאסו: זו נקודה אחת.
שי יאסו: הנקודה השנייה זה לגבי שוטרים.
שי יאסו: דיברנו על נושא של חינוך שוטרים, הכשרת שוטרים.
שי יאסו: אנחנו עדים לעובדה שבשנים האחרונות עשרות שוטרים הוכשרו, הודרכו, בנושא שיטור וחברה רב תרבותית.
שי יאסו: גברתי, אני מדבר על בסביבות 20,000 שוטרים, 15,000 שוטרים במכללה, מ-2015 עד כה, ועוד 9,000 שוטרים בשטח, ממש סדנאות, לתת שירות מותאם ומונגש כשהחוק שווה לכולם.
שי יאסו: זה יחס מותאם ומונגש לחרדים, לבני המיעוטים, ליוצאי הקהילה וכו', דבר שלא היה לפני כן.
שי יאסו: ברוך ה' אנחנו מתקדמים במגמה הזאת.
שי יאסו: הנקודה הבאה, גברתי, זה הנושא של גיוסים, דבר לא פחות חשוב, אפילו חשוב מאוד, כי חלק מהעשייה הכללית זה התמהיל בארגון, כשיש שם שוטרים יוצאי הקהילה הם למעשה משקפים את התרבות ואורחות החיים וזה נותן לנו פתרון טוב.
שי יאסו: מדברים פה על 1,000 שוטרים בני הקהילה, שזה כמות נכבדת, זה 2.6% מכלל השוטרים במשטרה, שזה דבר אדיר.
יפעת שאשא ביטון: כל מי שיעיר עכשיו, אני אומרת לאנשי המשמר, מי שלא מסוגל לשבת, שיוציאו אותו, שיירגע בחוץ.
קריאה: לא, ספציפית הוא מדבר - - -
יפעת שאשא ביטון: סליחה, יש פה את המשרד לבטחון פנים, הוא רשאי להביא את הנציגים שלו.
קריאה: - - - את הנציגים השחורים.
קריאה: אלה מביאים את הנציגים השחורים, זה מביא את הנציג השחור - - -
שי יאסו: אני חושב שאני מספיק מחוספס ובעל ידע בשביל לענות פה על השאלות, אז אני אסתדר.
שי יאסו: תודה רבה.
קריאה: זה חלק מההצגה, לא פספוס.
קריאה: זו ההבנה הכי פשוטה שיש.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אנחנו נמשיך.
שי יאסו: אנחנו מדברים על גיוסים, כמו שאמרתי, גברתי, 1,000 שוטרים זה המון וברוך ה' ממשיכים במגמה.
שי יאסו: מדברים פה למשל על הגיוס של השנה, גייסנו בסביבות 3%, רק השנה, שזה בסדר גמור ויש ביקוש רב לגיוס למשטרה.
שי יאסו: אני לא יודע איך זה מסתדר, אבל זה המצב.
שי יאסו: לגבי תמהיל הגיוס, אני מדבר פה, גברתי, למשל על הכפלה של קצינים, מ-27 קצינים ל-60 קצינים.
שי יאסו: ממש תוך שלוש שנים אנחנו מדברים פה על הכפלה ואף יותר מכך.
שי יאסו: אני מדבר על עורכי דין מבני הקהילה, מארבעה עורכי דין אנחנו מדברים על 14 עורכי דין שנמצאים במשטרה ולמעשה עוברים על התיקים, בוחנים, יש להם את הראייה שהיא קצת שונה ויותר בוחנת, שזה דבר אדיר לכשעצמו.
שי יאסו: אני מדבר על שוטרים קהילתיים שעושים עבודת מניעה.
שי יאסו: מניעה.
אמי פלמור: השאלה אם יש נתונים, זה דבר נורא בסיסי.
אמי פלמור: כל מה שאתה מדבר עליו, צריך לראות נתונים ברורים של השוואה של כמות תיקים שנפתחו.
אמי פלמור: עשינו את זה במהלך העבודה של הצוות, להבין כמה תיקים נפתחים נגד בני נוער בכל אחת מקבוצות הגיל, לראות מה היה ב-2014, 15', 16', 17' ומזה להסיק מסקנות.
אמי פלמור: לא לדבר על מניעה.
אמי פלמור: זה חשוב, אבל חשוב - - -
יפעת שאשא ביטון: המניעה היא גם חשובה, אני דווקא לא הייתי עוצרת כאן.
אמי פלמור: רגע, מכיוון שלא היית פה בתחילת הדיון אני אחזור ואני אגיד, יש היום נתונים לגבי כלא אופק ובכלא אופק יש ירידה חדה, זה מאוד משמח.
יפעת שאשא ביטון: הוא פתח עם זה.
שי יאסו: אני אמרתי במפורש.
אמי פלמור: רגע, אבל זה לא חוכמה לדבר על כלא אופק, בסוף השגרה - - -
שי יאסו: למה?
שי יאסו: כלא אופק זה התוצר, חלק מהתוצר, למה לא?
אמי פלמור: לא, זה לא, אני רוצה רגע לחדד.
אמי פלמור: תרשה לי, ברשותך, לחדד.
אמי פלמור: בסוף, גם ברגעים הכי איומים ונוראים, בכלא אופק היו 30 עד 40 ילדים יוצאי אתיופיה מתוך 100 פחות או יותר כלואים, שזה במספרים באחוזים איומים, אבל אם אנחנו מדברים על קבוצת גיל של 40,000 איש, מה שמעניין זה המסה הקריטית.
אמי פלמור: אנשים שעוצרים אותם, מבקשים מהם להזדהות, עוצרים אותם לכמה שעות, עוצרים אותם ללילה, מעמידים אותם לדין.
יפעת שאשא ביטון: אמי, תרשי לי רגע לעצור אותך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נחזור לזה ולכל הנתונים האלה, כי הם חשובים ואת צודקת, רק שיש פה דינמיקה של דיון ואנחנו לא נוותר עליה.
יפעת שאשא ביטון: אני דווקא כן הייתי רוצה לשמוע על הנושא של המניעה, אבל, טלל, רק לפחות שישלים את העניין של המניעה, כי בעיניי הוא לא פחות חשוב.
טלל דולב: לא, שישלים את כל דבריו, אני פשוט מתנצלת, אני חייבת להיות - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, יש מישהו אחר שיוכל להציג את הדברים או שאת תדברי אחריהם?
טלל דולב: ששי יסיים, אני אחכה עד שאני אוכל.
יפעת שאשא ביטון: שי, אני רוצה שתסיים את החלק של המניעה, כי עם כל הכבוד לנתונים, אנחנו תיכף נשמע אותם, חשוב לדעת גם מה אתם עושים כדי שלא נגיע למצבים שילד אחר כך צריך לשבת על כיסא ולספר מה קרה לו באיזה שהוא לילה בפארק.
שי יאסו: אני חושב, גברתי, שאין נקודה אחת שאפשר להצביע עליה, זה מהלך, זה תהליך, זה כמה דברים שנותנים את התוצאה הסופית.
שי יאסו: אי אפשר להצביע פה על נקודה אחת ולהגיד 'תשמע, עשה את זה, נגמרה הבעיה', אין דבר כזה, אין מושג כזה.
שי יאסו: זה הכול אולי ככה בראש, אבל תכלס אי אפשר ככה, אז מה אני אומר?
שי יאסו: יש כמה פעילויות שנותנות את התוצר הסופי.
שי יאסו: אחת מהן זה למשל שילוב בני הקהילה בתוך המשטרה, מה הכוונה שלי?
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז את זה ציינת.
שי יאסו: לא, עוד לא ציינתי.
שי יאסו: ניסיתי להגיד, למשל, כשאנחנו מדברים כאן על מתנדבים מקרב הקהילה, אנחנו דאגנו שיהיה מתנדבים מקרב הקהילה בכל התחנות.
שי יאסו: זה לא ברור מאליו, לקחת מתנדב, בן הקהילה, שרואה את הנערים בשטח, שמונע, במקום שייפתח תיק הוא מדבר עם הנערים ומונע את זה.
קריאה: למה אתה - - -
יפעת שאשא ביטון: חברים, אני מבקשת לא להפריע.
שי יאסו: חברים, בואו נהיה אמיתיים, מספיק עם כל רעשי הרקע מסביב, בוא נדבר תכלס.
שי יאסו: יש פה מצב נתון, גברתי, צריך לטפל בו, נכון?
שי יאסו: מה יותר פשוט?
שי יאסו: קודם כל לעשות, אני רוצה לעשות.
שי יאסו: תכלס.
שי יאסו: אנשים פה מדברים, מדברים, זה בסדר גמור, אבל צריך לעשות.
שי יאסו: אנחנו עושים, גברתי.
שי יאסו: להביא מתנדב, בן הקהילה, לתוך המשטרה, זה לא פשוט.
שי יאסו: זה מהלך שהוא לא פשוט וברוך ה' זכינו להגיע למצב - - -
זיוה מקונן: אי אפשר לסמוך על המערכת הזאת.
שי יאסו: הגענו למצב שהמתנדבים - - -
זיוה מקונן: החבר שלו - - - לסמוך - - - להתגייס.
זיוה מקונן: מה לעשות?
זיוה מקונן: ואחוז העובדים הכי גבוה ברשות המדינה זה במשטרת ישראל, מה זה משנה?
זיוה מקונן: זה משנה את המצב?
יפעת שאשא ביטון: גברתי, בואי.
יפעת שאשא ביטון: באמת, אני לא רוצה להוציא אתכם, אבל אי אפשר לנהל ככה דיון.
זיוה מקונן: אבל הוא מדבר - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, הוא יגיד את מה שיש לו ואם תרצי אחר כך את - - -
זיוה מקונן: לא, על הנתונים - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ממך לשבת או לצאת החוצה.
זיוה מקונן: אני יוצאת.
זיוה מקונן: לא, אני יוצאת.
זיוה מקונן: אנחנו רוצים לשמוע נתונים של המעצרים של יוצאי אתיופיה, זה לא - - -
יפעת שאשא ביטון: אז חבל שאת לא יושבת ומחכה כדי לשמוע את הנתונים ואת בוחרת להתפרץ לדבריו.
זיוה מקונן: לא, הם לא נותנים את הנתונים.
יפעת שאשא ביטון: תמתיני בסבלנות.
שי יאסו: משפט אחרון, גברתי.
יפעת שאשא ביטון: לא, משפט אחרון על מה שאתה רצית לדבר ואנחנו רוצים לשמוע את הנתונים שאמי בעצם העלתה, לדעת מה לגבי מספר התיקים, מעצרים.
שי יאסו: מה שיש לי אני אענה, מה שאין לי, נפנה לפיקוד.
שי יאסו: הנקודה האחרונה זה מצלמת גוף.
שי יאסו: אנחנו מדברים פה על מצלמת גוף שזה למעשה הצלחה בפני עצמה.
שי יאסו: אנחנו הולכים פה לאייש את השוטרים ב-8,000 מצלמות גוף, ההתחלה תהיה באוגוסט, ממש חודשי הקיץ, בתל אביב ואז מרכז וכו'.
שי יאסו: זה דבר אדיר, זה למעשה ירסן את אותו שוטר, ירסן את האזרח, ירסן את כולם והתוצאה תהיה חיובית.
שי יאסו: מה גם שהפיילוט הראה הצלחה, 100%, זה הראה שאירועי האלימות ירדו ב-100%.
שי יאסו: אז אין ספק שיש פה עוד בשורה.
שי יאסו: בואו נחכה קצת, בואו נתאפק, בואו נעבוד יחדיו וברוך ה' אני מניח שיהיה בסדר.
יפעת שאשא ביטון: שי, יש לך נתונים לגבי מה שאמי ציינה לגבי מספרי מעצרים, פתיחות של תיקים, איזה שהוא נתון השוואתי כדי שנראה אם לצד התהליך היפה שקורה בכלא אופק יש גם תהליכים נוספים אחרים.
איריס ענבים: אני נציגת מדור נוער, איריס ענבים.
איריס ענבים: אני רוצה להתייחס לנושא של התיקים, תיקי מגע של תושבים, חשודים יוצאי אתיופיה עם שוטרים.
איריס ענבים: באמת אנחנו רואים הלימה בין הנתונים של כלא אופק לבין הנתונים שיש בידינו.
איריס ענבים: משטרת ישראל לקחה על עצמה בין השנים 2015 ל-2016 להוריד את הנתונים של תיקי מגע ובאמת אנחנו הצלחנו לעמוד ביעד, עכשיו התפקיד שלנו - - -
יפעת שאשא ביטון: את יכולה לומר מספרים?
איריס ענבים: אין לי כרגע מספרים.
יפעת שאשא ביטון: מה זה תיקי מגע?
יפעת שאשא ביטון: שואלים פה.
איריס ענבים: תיקי מגע זה כל הנושא של חיכוך, זה בעיקר תקיפות שוטר, הכשלת שוטר בתפקידו, אלה - - -
קריאה: - - - בגלל זה אנחנו תוקפים שוטרים.
קריאה: אם לא, לא נתקוף שוטרים.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מוסיף לדיון.
איריס ענבים: תנו לי להשלים את הדברים.
איריס ענבים: התיקים האלה מראים על חיכוך בין חשודים ממוצא אתיופי לבין שוטרים ואלה נותנים לנו את המדד, האם יש פחות חיכוך, האם פותחים יותר תיקים.
איריס ענבים: יש ירידה בין השנים 2015 ו-2016.
יפעת שאשא ביטון: יודעים לומר מספרים?
איריס ענבים: אין לי כרגע את המספרים.
זיוה מקונן: אבל מה זה אין לך כרגע את המספרים?
זיוה מקונן: את באה לדיון בוועדה בכנסת ואת לא מביאה את המספרים?
יפעת שאשא ביטון: סליחה, סליחה, סליחה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים להמשיך להתלהם כולנו, לספר כמה כואב, לצעוק, ללכת וזהו, ואנחנו יכולים גם לנהל פה דיון ודברים שלא יגיעו עכשיו לשולחן, מכל סיבה שהיא, אנחנו נדרוש כוועדה שיגיעו תוך איקס זמן.
יפעת שאשא ביטון: הדברים יהיו מאוד מאוד ברורים, זה שאנחנו נצעק עכשיו למה אין לה את המספרים פה הם לא יצוצו פתאום.
יפעת שאשא ביטון: אז בואו ננסה להתקדם עם זה.
איריס ענבים: לצד זה משטרת ישראל לקחה על עצמה, גם אגף החקירות והמודיעין, מספר תחומים כדי להגיע לתוצאה הזאת.
איריס ענבים: אנחנו גם כמשטרת ישראל, אני כנציגת מדור נוער, כשאני עושה בקרות ברחבי הארץ אני באמת בודקת את התיקים של קטינים ממוצא אתיופי ואנחנו בודקים כל תיק ותיק את עילת המעצר והאם היה צורך לפתוח בתיק ובאיזה תיק.
יפעת שאשא ביטון: ומה קורה במקרה שאת מגלה שדברים לא התנהלו?
יפעת שאשא ביטון: יש סנקציות, יש דין משמעתי, יש משהו שבעצם פועל כנגד שוטרים שלא פעלו לפי הדין?
איריס ענבים: ברגע שאנחנו מוצאים תקלה אז אנחנו משפרים את ה - - - תלוי איזה סנקציה אנחנו צריכים לנקוט, כל מקרה לגופו, אבל זה לגבי - - -
יפעת שאשא ביטון: את מגיעה לפה ומספרת על ירידה במספר התיקים.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שראוי לכבד, לא רק אותנו, גם את הבט"פ, לבוא עם מספרים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הקביעה שלך שיש ירידה או שיש איזה הלימה בין המגמה אצלכם לבין כלא אופק היא נובעת מנתון, מאיזה שהוא דאטה.
יפעת שאשא ביטון: חבל שלא הבאתם את הדאטה לכאן, אני בטוחה שזה היה גם חוסך הרבה מאוד מרמור בקרב אלה שנמצאים כאן.
יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה לבקש מהמשרד לבטחון פנים, תוך חודש ימים אנחנו מבקשים לדעת את כל הנתונים של מספר המעצרים, מספר התיקים שנפתחו, בין השנים 2015 לבין היום ומקומות שבהם או תיקים שבהם מצאתם שיש פגם בהליך, לדעת כמה תיקים כאלה היו ומה נעשה בעקבות הגילוי.
יפעת שאשא ביטון: מאוד ברור ופשוט.
יפעת שאשא ביטון: אם משהו לא ברור, אז אני אשמח לקבל טלפון ולחדד את הדברים.
יפעת שאשא ביטון: תוך חודש ימים אנחנו מבקשים לקבל את זה בוועדה.
יפעת שאשא ביטון: טלל, בבקשה, כי את צריכה לצאת.
טלל דולב: אני מאוד מתנצלת, אני חייבת לצאת.
טלל דולב: אני חושבת, כמו שנאמר פה, יש חשיבות מאוד גדולה לקיים יום דיונים שעוסק בשילוב יוצאי אתיופיה, מצד שני זה מאוד מקשה בעצם לקיים דיונים בהשתתפות כולם בכל אחד מהנושאים ולכן יוצא לנו יום מאוד עמוס.
טלל דולב: אני חושב שבנוסף לקיום יום דיונים יש פה נושאים שצריך לקיים עליהם דיון גם בימים אחרים וככה אנחנו נוכל לתת את המקום לכל נושא ונושא ולכל קבוצה וקבוצה.
טלל דולב: עלתה פה השאלה מה עושה מדינת ישראל, אני חושבת שגם מנכ"לית משרד המשפטים וגם אנשים אחרים פה הסבירו שיש עשייה.
טלל דולב: אני ראש מטה היישום לשילוב יוצאי אתיופיה במשרד ראש הממשלה, אנחנו לא עושים את העבודה בעצמנו, אלא בעצם העבודה נעשית בכל אחד ואחד מהמשרדים.
טלל דולב: יש עבודה מאוד משמעותית עם בני נוער, אנחנו גם רואים שבני הנוער, הקבוצה אחת הגדולות מקרב יוצאי אתיופיה, זאת אומרת אם אנחנו רוצים להפוך את הקערה ובאמת לקדם את יוצאי אתיופיה הזמן הוא עכשיו, כי בני נוער בין 16 ל-18 וצעירים בין גיל 20 ל-35, אלה קבוצות הגיל הגדולות והמשמעותיות ביותר.
טלל דולב: זאת ההזדמנות של מדינת ישראל.
טלל דולב: אני חושבת שאנחנו יכולים לראות עשייה באמת בכל אחד ואחד ממשרדי הממשלה.
טלל דולב: בתחום החינוך ההשקעה בבני הנוער היא גדולה ומשמעותית, גם בחינוך פורמלי, גם במצוינות, יש השקעה של המשרד לבטחון פנים גם בנושא המשטרה, אבל גם בנושא מניעה, גם בנושא מניעת שימוש באלכוהול ובסמים.
טלל דולב: יש שילוב של בני נוער בתנועות נוער.
טלל דולב: יש באמת עשייה בכל אחד ואחד מתחומי החיים ואנחנו רואים את העשייה הזאת באה לידי ביטוי ברשויות המקומיות.
טלל דולב: יחד עם זה אני חושבת שאני מאוד מסכימה שיש פה מהלך והמהלך לפעמים מתחיל מלמעלה ולפעמים מתחיל מלמטה, אבל באמת צריך לחלחל לכל אחד מהקצוות.
טלל דולב: אני חושבת שלכם יש משמעות מאוד גדולה, לרשויות המקומיות, שחלק מהנציגים שלהם יושבים כאן, וגם המשטרה וגם ארגונים אחרים בעצם מנהלים דיון עם הרשויות.
טלל דולב: אני חושבת שיש משמעות מאוד גדולה למהלכים של הכשרה של אנשי מקצוע, שנעשים בכל הארגונים, במשרד החינוך, במשרד הבריאות, במשרד הרווחה, כדי שאנחנו נלמד איך לעשות את העבודה יותר טוב.
טלל דולב: יש עדיין דרך ארוכה, אם אנחנו מסתכלים, בעבר אני ניהלתי תכנית 360 לילדים ונוער בסיכון, התכנית משלבת מאוד יפה יוצאי אתיופיה במענים, יש לנו קושי בהשגת התוצאות.
טלל דולב: אני חושבת שמהרטה נגעה בחלק מהסיבה של הקושי בהשגת התוצאות והיא לאו דווקא השכנוע של בני הנוער להגיע ובניית האמון, אלא חוסר ההתייחסות למשפחה, לתא המשפחתי, למסורת ולמורשת, שזה התחום שבו יוצאי אתיופיה נמצאים יותר בסיכון מבני נוער אחרים, זה גם התחום שבו יש הכי פחות התקדמות במתן המענים.
טלל דולב: אז אני חושבת שאנחנו בתחילתו של תהליך, כל המשרדים שמיוצגים פה יספרו על העבודה שנעשית, יש משמעות מיוחדת לעבודה ברשויות המקומיות.
טלל דולב: יש גם משמעות מיוחדת לשמוע את הנערים, את הנערות, את אנשי המקצוע שעובדים בנקודות הקצה, מתכללים ברשויות המקומיות שעושים עבודה נוסף לתפקידם שחלק מהם יושבים כאן.
טלל דולב: יש לנו עוד דרך ארוכה ללכת, אבל אני מקווה שאנחנו באמת בדרך הנכונה, אנחנו רואים נקודות של שיפור, אנחנו רואים נקודות של שיפור גם בנתונים שהציג משרד החינוך, גם בנתונים שאני מקווה שהמשטרה באמת תציג.
אמי פלמור: יש משהו משמעותי שאת יכולה להציג מהפרספקטיבה שלך, כמי שמתכללת את זה ברמה הלאומית, שאת יכולה להגיד, יש פה השקעה שמאוד הצליחה?
אמי פלמור: יש פה תחום שמאוד הצליח ביחס לבני נוער?
טלל דולב: יש כמה תחומים שמאוד הצליחו ביחס לבני נוער.
טלל דולב: אני לא רוצה לגנוב את הבכורה משרד החינוך, משרד החינוך - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, את לא גונבת את הבכורה, אבל חשוב שתצייני ויש לי שאלה נוספת בהתייחסות לגילאים.
טלל דולב: אני חושבת שיש שיפור מאוד מאוד משמעותי בתוצאות מבחני בגרות בשנה האחרונה, וזה עולה בקנה אחד עם ההשקעה המסיבית שנעשתה בקבוצה הזאת.
טלל דולב: יש פחות שיפור בקבוצות אחרות.
טלל דולב: אנחנו רואים את הקשר בין ההשקעה והשיפור.
טלל דולב: אנחנו עושים מיפויים ברשויות המקומיות, אנחנו מסתכלים - - -
קריאה: תלמידים - - -
יפעת שאשא ביטון: יש לי שאלות מהמשפט הראשון שהיא פתחה את הפה ואני מחכה בכבוד שהיא תסיים את הדברים שלה כדי לשאול.
יפעת שאשא ביטון: כשאני אשאל אתם גם תבינו כמה זה ממש ראשית דבריה.
יפעת שאשא ביטון: אז בואו נכבד, אם כל אחד כל פעם יתפרץ אנחנו לא נגיע לשום מקום.
טלל דולב: אני חושבת שאם אנחנו מסתכלים על מיפויים שנעשים ברשויות המקומיות אנחנו רואים באחוזים הרבה יותר ממה שאנחנו מצפים למצוא נוער יוצאי אתיופיה משולבים בתנועות נוער, נוער יוצאי אתיופיה משולבים במסגרות התנדבותיות.
יפעת שאשא ביטון: טלל, אני רגע אעזור לך, כי אני יודעת שאת צריכה לצאת.
יפעת שאשא ביטון: שתי סוגיות, אני אתחיל מהסוף ואחר כך לדברים שאמרת בראשית דברייך.
יפעת שאשא ביטון: את מדברת על שילוב של בני נוער ואנחנו ישבנו כאן בדיון לפני שנה, את ישבת שם, אם אני זוכרת נכון, ודיברנו על כך שהשילוב צריך להיעשות באופן אמיתי ומלא, זאת אומרת שלא יקרה מצב, כמו שסיפרה לנו חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, שמאפשרים להם להגיע לקייטנה, אבל יש קבוצה של אתיופים ויש קבוצה של כולם, וסוכם שאנחנו עושים את החיבורים.
יפעת שאשא ביטון: אגב, לא רק בנושא של חינוך וקייטנות וכל התחום הזה, אלא גם בנושא של טיפולים.
יפעת שאשא ביטון: אפילו כשאנחנו עושים קבוצות טיפוליות אנחנו משלבים גם יוצאי אתיופיה וגם ותיקים כדי לא לתת לקבוצה את התחושה שהיא אחרת, שהיא שונה.
יפעת שאשא ביטון: והשאלה אם אתם באמת מקפידים על זה, כי ישבה כאן חברת כנסת וסיפרה שאנחנו נמצאים בכאן ועכשיו וזה קורה, מי מפקח?
טלל דולב: קודם כל מבחינת המסגרת של התכנית הממשלתית כל משרד על תכניותיו.
טלל דולב: עוד פעם, אנחנו נמצאים בתקופת מעבר, ברשויות המקומיות אנחנו עובדים היום עם 24 רשויות שבהן יש 1,500 יוצאי אתיופיה ויותר, כי בכל אחת מהרשויות הרשות נדרשה, יושב מולי מתכנן מפתח תקווה, שכבר חורק שיניים, הרשות נדרשה לעשות מיפוי מלא של כלל השירותים הקיימים ברשות, לא ליוצאי אתיופיה, לכלל התושבים, ועל בסיס המיפויים האלה באמת נעשית בחינה עד כמה יוצאי אתיופיה מקבלים שירותים ביחד ועד כמה הם מקבלים שירותים נפרדים.
טלל דולב: מתוך 24 הרשויות 16 רשויות כבר סיימו לבצע את תהליך המיפוי הזה.
טלל דולב: על בסיס המיפוי הרשויות צריכות גם לגבש תכנית עבודה.
טלל דולב: אני מוכרחה להגיד שקשה מאוד לשנות נוהגים ישנים.
יפעת שאשא ביטון: אם זה לא היה קשה לא היינו כאן.
טלל דולב: נכון, ולכן אנחנו קודם כל מסתכלים ביחד עם הרשויות על התוצרים של המיפוי, אנחנו רואים איפה יש שילוב, אנחנו רואים גם איפה התכניות שהן תכניות שמיועדות אך ורק ליוצאי אתיופיה.
טלל דולב: אנחנו מאפשרים לרשויות לעשות שינויים בתכניות ואנחנו מעודדים - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, זהו, השיח צריך להשתנות.
יפעת שאשא ביטון: 'אנחנו לא מאפשרים ומעודדים', אנחנו מקבלים החלטה שאין פעילויות נפרדות, שאין הדרה של אתיופים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מקבלים החלטה, אנחנו עכשיו לא נחמדים עם מי שנמצא שם ונותנים לו את האפשרות הזאת.
טלל דולב: בתוך התכניות הממשלתיות אין תכניות נפרדות כמעט ואין הדרה של יוצאי אתיופיה.
טלל דולב: בתוך התכניות ברשויות המקומיות ש - - -
יפעת שאשא ביטון: רשות מקומית מבחינתי זה המדינה, חברים, שלטון מקומי.
טלל דולב: אבל זה תהליך עבודה וזאת העבודה שאנחנו צריכים לעשות.
טלל דולב: חלק מהעבודה שאנחנו צריכים לעשות זה גם ללמוד איך לתת את המענים האלה בצורה אופטימלית בתוך המסגרות המשלבות, כי אחרת אנחנו נלך אחורה.
טלל דולב: זה תהליך שמערב באמת מאות ואלפי אנשי מקצוע בנקודות קצה, מאות ואלפי מקבלי החלטות בנקודות קצה.
יפעת שאשא ביטון: טלל, אני רוצה לשאול שאלה שעלתה לי בראשית דברייך.
יפעת שאשא ביטון: דיברת על קבוצות גדולות שהן בעצם 18-16 ואחר כך 20 ומעלה ועלה כאן בשולחן שעיקר המצוקה או הקושי הגדול הוא בקרב אלה שנולדו כאן.
יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם כל אלה שנמצאים בטווח הגילאים הצעיר יותר מ-16?
טלל דולב: אני רוצה רגע לסייג את הדברים האלה.
טלל דולב: אנחנו מדברים על מחקר שנעשה בשנת 2010 - - -
יפעת שאשא ביטון: לא משנה, עם המחקר ובלי המחקר, מה קורה עם הגילאים הצעירים?
יפעת שאשא ביטון: הם לא רלוונטיים?
טלל דולב: אני רוצה עוד פעם באמת - - - כולם רלוונטיים, אני חושבת שכשאנחנו מדברים על עשר שנים לפני, הקהילה משתנה מאוד מהר.
טלל דולב: היום הנתונים שמנותחים במשרד החינוך, לפחות מבחינת הישגים לימודיים, לא מעידים על זה שילידי הארץ במצב יותר קשה, אלא להיפך.
יפעת שאשא ביטון: אני רגע רוצה לומר משהו, באמת, זה כל פעם מחזיר אותי חזרה, אתם יודעים מה?
יפעת שאשא ביטון: לא בהקשר של האתיופים, בכלל בסימפטום של משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: ככה אנחנו שופטים, לפי הישגים לימודיים?
יפעת שאשא ביטון: יש פה אנשים שנפצעים רגשית, שחברתית - - -
קריאה: פצועים.
יפעת שאשא ביטון: נפצעים רגשית, שחברתית יש להם את הקושי, שההסתגלות והיכולת של החברה בכלל לקלוט אותם בלי לפגוע בהם כל פעם מחדש, ואתם מדברים איתי על הישגים לימודיים?
יפעת שאשא ביטון: כאילו אנחנו בכלל לא שם, טלל.
טלל דולב: אני מאוד מצטערת, אני מרגישה לא נוח בתוך הסיטואציה הזאת מפני שלצערי הרב - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מצטערת שאת מרגישה לא נוח, אבל אני - - -
טלל דולב: לא ממה שאת אומרת, אני מרגישה לא נוח עם מצבנו מפני שלצערי הרב יש לנו מעט מאוד היום נתונים כוללים על מצבם של בני נוער יוצאי אתיופיה שהם מאחרי שנת 2008 ועל כל הקבוצה הזאת - - -
מיכל רוזין: אז איך את יודעת לייצר תכניות אם את לא יודעת את המצב?
טלל דולב: שנייה, על כל הקבוצה הגדולה הזאת - -
מיכל רוזין: הנה הכשל הראשון.
טלל דולב: - - גם של בני נוער וגם של צעירים יש לנו באמת מעט מאוד מידע.
טלל דולב: אני חושבת שבהחלט את צודקת, לכן אנחנו הולכים לרשויות המקומיות, לכן אנחנו רוצים לשתף את הציבור.
טלל דולב: יש לנו מעט מדי מידע - - -
מיכל רוזין: זה לא תכנית שהוקמה בשנת 2015?
טלל דולב: התכנית הוקמה ב-2015.
מיכל רוזין: זה אומר ששלוש שנים ואין לכם בעצם אפילו את התשתית היסודית של הנתונים כדי להתחיל מפה להבין מה נכון לעשות?
יפעת שאשא ביטון: לא, יש נתונים, רק לא את כל מה שאנחנו ביקשנו.
מיכל רוזין: היא אומרת שעדיין לא סיימה למפות ולעשות.
טלל דולב: יש הרבה מאוד נתונים והתכנית תוכננה ב-2015 על בסיס הנתונים שהיו קיימים ב-2013 וב-2014, אנחנו מדברים על קהילה צעירה, אנחנו מדברים על קהילה דינמית, אנחנו מדברים על קהילה - -
מהרטה ברוך: העולם דינמי, אבל בואו נתקדם ונעשה את זה מהר.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, טלל, אנחנו נשחרר אותך לוועדה לביקורת המדינה.
טלל דולב: - - שהמוביליות החברתית שלה היא הגבוהה ביותר במדינת ישראל, אני חושבת ש - - -
מהרטה ברוך: טוב שכך.
מיכל רוזין: אבל אם יש תכנית אז אולי כדאי לראות איך ומה עושים כדי לקדם עוד יותר.
טלל דולב: אני חושבת שזה בדיוק הכיוון שאנחנו מכוונים אליו בעבודה עם הרשויות המקומיות השונות.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, טלל.
יפעת שאשא ביטון: ההערה גם לא הייתה אלייך, היא הייתה למשרד החינוך ולא קשורה רק ליוצאי אתיופיה, היא קשורה לבכלל, שאנחנו נפסיק לנתח כל דבר דרך המספר וההישג ונתחיל להתייחס קצת להיבטים החברתיים והרגשיים של הילדים במדינת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: אני מבטיחה לכם, אתם מוזמנים לבדוק אותי בעוד כמה שנים, זה יעשה את השינוי, זה יעשה את השינוי, אגב, גם במספרים.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מיכל רוזין, את רוצה לדבר עכשיו?
יפעת שאשא ביטון: ואחר כך המועצה לשלום הילד.
מיכל רוזין: קודם כל אני מתנצלת שאיחרתי, אני מתשע בבוקר פה התחלתי בדיון על מעצרים וחקירות ואלימות שוטרים כלפי עצורים מקרב הקהילה האתיופים, יוצאי הקהילה, ולא קיבלנו שם לא תשובות ולא מספרים ולא נתונים ואני מבינה שגם פה לא.
מיכל רוזין: האנשים שלי היו פה מתחילת הדיון, אני מבינה שגם פה לא נתנו את הנתונים וזה לא סתם.
מיכל רוזין: ידעו על היום הזה, היא אמרה 'חבל שעושים ביום אחד את כל הוועדות', זה נכון, זה מריץ אותנו מוועדה לוועדה, אבל בסוף לא יכולים להגיד ברשויות שהם לא היו מוכנים ליום הזה ולא ידעו לאסוף את הנתונים ולהביא וכדומה.
מיכל רוזין: שמענו פה הרצאה מצוינת, נפלאה, על הכול, מתוך זה יכולתי לסכם בשורה, לא הבנתי באמת מה נעשה בפועל, לצערי הרב.
מיכל רוזין: לא באו לכאן עם דברים מה נעשה, איך עשו מיפוי ורישות של העבודה מול כל הרשויות המקומיות.
מיכל רוזין: אני באה מעבודה ברווחה והיו שם שתי דוגמאות של מלאכים, באמת, אני בדרך כלל לא מאמינה במלאכים ולא מתייחסת לאנשים, בני אדם הם בני אדם.
מיכל רוזין: מלאכים, דוגמאות של שני ילדים עם שני מדריכים, אחד בכפר הירוק ואחד בכפר מוסינזון, איך הם הצילו את החיים של הילדים האלה, ולא רק כי הם עזרו להם ללמוד יותר טוב ולעשות 5 יחידות מתמטיקה או אנגלית או לא משנה מה.
מיכל רוזין: אלא הם לקחו אותם יד ביד ופשוט עזרו להם, דרך אגב, לכל אורך הדרך, אחר כך גם בצבא ואחר כך גם אחרי צבא, כי אי אפשר לנטוש את הילדים האלה.
מיכל רוזין: הילדים, מדהים, אחד התחיל ללמוד רפואה והשני - - - לא משנה, כל אחד מוצלח ומדהים כשלעצמו והם אומרים 'לא הייתי עושה את זה בלי המלאך הזה שיושב לצדי'.
מיכל רוזין: זה מה שמערכת החינוך מפספסת.
מיכל רוזין: אנחנו לא צריכים עובדים סוציאליים, אנחנו צריכים אנשי חינוך, מה שאתם קוראים מורים לחיים.
מיכל רוזין: היה לי אחד כזה, אחד, הבאתי אותו פה לוועדה לפני שנה.
מיכל רוזין: אחד כזה.
מיכל רוזין: צריך שהמורים יהיו מורים לחיים, שהם ייתנו לילדים, לכולנו דרך אגב, אתה שומע את הסיפורים של הילדים האלה, כמה ילדים אחרים מפוספסים?
מיכל רוזין: כמה ילדים מפוספסים במערכת החינוך?
מיכל רוזין: הוא אומר, הייתי שובב, לא רציתי להיות בכיתה, רציתי להיות בחוץ בהפסקה.
מיכל רוזין: הזדהיתי לחלוטין, גם אני רציתי להיות בהפסקה ולא רציתי להיות בכיתה.
מיכל רוזין: צריך את המורה האחד הזה שמרים אותך, שלוקח אותך יד ביד, שמאמין בך, שאומר לך 'תשאף ליותר כי אתה יכול יותר', וזה מה שהמערכת מפספסת.
מיכל רוזין: את זה בדיוק ולא 'תלמד תלמד תלמד, תוציא 5 יחידות ו-3 יחידות' - - -
יפעת שאשא ביטון: והם לא יוציאו, ילדים שלא פנויים רגשית, אמר פה אחד הנערים בסרטון, 'ביום של ההתנגשות התחילו הבעיות' וזה מה שאנחנו מפספסים.
מיכל רוזין: כמובן שזה בנוסף - - -
אירית אלוני: לא רק זה.
אירית אלוני: הם מגיעים ממקום של עוני מאוד מאוד קשה והדרה חברתית וגם קשיים.
מיכל רוזין: לא רק עוני, גם יחס של החברה, יחס מפלה ויחס פוגעני, בטח ובטח באלימות המשטרתית ובמעצרים וכל הדברים האלה.