GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: אז תקראי לזה איך שאת רוצה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מעניין - - -
יפעת שאשא ביטון: את מסבכת את סתם, אני אגיד לך למה.
שימרית שקד גיטלין: לפני זה כשהקראנו "שקיבל סיוע כספי", אמרתם שהנוסח בסדר.
שימרית שקד גיטלין: עכשיו להגיד פתאום ש - --
יפעת שאשא ביטון: אז תקראו לזה "סיוע כספי".
יפעת שאשא ביטון: אמרתי לכם כבר בדיון הקודם – זה לא מעניין אותי איך תקראו לזה.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת להגיד מה שאני רוצה שיהיה.
יפעת שאשא ביטון: מה שאני רוצה שיהיה זה שיש לנו חוק מ-1 לספטמבר, 2019.
יפעת שאשא ביטון: הוא חל לגבי מי שמקבל תמריץ מהמדינה, לצורך העניין – נמצא אתנו בהסכם, שההסכם הזה מחייב אותו בכל פעולת החוק הזו ונותן לו את התמריץ.
יפעת שאשא ביטון: איך תנסחו אותו, בכמה שורות תנסחו את זה ובאיזה מילים תשתמשו – זה באמת לא מעניין.
שימרית שקד גיטלין: אז אני מקריאה:
אורי שלומאי: אני רוצה לחדד שסעיף 3 של חובת התקנת מצלמות יהיה ב-2021.
יפעת שאשא ביטון: שיהיה ברור שב-2021 זה חובה.
שימרית שקד גיטלין: לא, כי זה חל מזה שכתבתי שעד 2021 החוק חל רק על מי שקיבל סיוע כספי.
קריאה: משפטית היא צודקת.
קריאה: אנחנו לא בעד העניין של התמריצים, אבל משפטית היא צודקת.
יפעת שאשא ביטון: יש לך תקופת הסתגלות.
יפעת שאשא ביטון: גם בחוק הפיקוח יש לך תקופת הסתגלות.
יפעת שאשא ביטון: את סתם נתפסת לזה.
יפעת שאשא ביטון: זה מזכיר לי את הפוליטיקאים שמחליטים סתם להגיד משהו.
יפעת שאשא ביטון: בשורה התחתונה בסוף יש לנו חוקים שהם חובה.
יפעת שאשא ביטון: בסוף יש לנו חוק שהתחולה שלו היא חובה.
יפעת שאשא ביטון: התחולה שלו היא הדרגתית ואני חושבת שזה מאוזן לגמרי ביחס למה שהיה לפני שיצאנו לדרך.
שימרית שקד גיטלין: יש עוד החלטה שביקשתם מאתנו לנסח.
שימרית שקד גיטלין: אני אשים את זה בינתיים ב-17, ואחר כך נמצא לזה את המקום המתאים: "חוק זה לא יחול על שימוש במצלמות שאינן קבועות או מותקנות למטרות חינוך, אבטחה, לפי הוראות כל דין".
שימרית שקד גיטלין: ביקשתם לנסח את 7(2).
שימרית שקד גיטלין: אני מציעה שאת כל התיקון הזה נעשה אחרי הקריאה הראשונה.
שימרית שקד גיטלין: זה משהו שמרחיב את כל היריעה ואני רוצה לעשות את זה בהתייעצות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים את המהות, ולאן אנחנו רוצים לכוון – פעם אחת לא לפגוע בסמכויות שכבר קיימות בידי המשטרה ושהראיה תשמש כמו כל ראיה אחרת.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו לא מוסיפים ולא מורידים.
יפעת שאשא ביטון: הדבר השני שאמרנו שנדון בו זה העניין של הדיווח למפקח, וההתלבטות אם אנחנו משאירים גם את האופציה של המשטרה לפי שיקול דעתה לדווח לגורם אחר.
יפעת שאשא ביטון: את הניסוח המדויק של זה נשאיר בין קריאה שנייה ושלישית.
שחר סומך: יש נוסח.
יפעת שאשא ביטון: לדעתכם יש נוסח?
יפעת שאשא ביטון: עדיף, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אבל שהשרה תדע שזה שיח שנמצא על השולחן.
יפעת שאשא ביטון: מבחינת המהות אנחנו מסכימים, ומבחינת הניסוח ננסח את זה כמו שצריך כדי שלא יהיו בעיות.
שימרית שקד גיטלין: אז כרגע כל הנושא של "משטרת ישראל תדווח למפקח" אני משמיטה מהנוסח, זה לא יהיה בנוסח – גם הנושא של העברת חומרי חקירה על ידי המשטרה, גם הנוסח שהעברת לליאורה – הוא כרגע לא נמצא בנוסח.
איילת ויינשטיין: חשוב לי לציין לפרוטוקול שדעתנו לא נוחה מזה.
יפעת שאשא ביטון: אבל משאירים את זה לניסוח של שנייה ושלישית.
יפעת שאשא ביטון: כרגע זה לא רלבנטי כי הוא נשמט.
שימרית שקד גיטלין: 7(1) נשאר כרגע כמו שהוא, (2)- מחוק, (3) – בתיקונים שעשינו בו, ואין את כל התוספות עם משטרת ישראל, וכו'.
שימרית שקד גיטלין: כל השאר יידון אחרי הקריאה הראשונה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומרים מפורשות לפרוטוקול: שכל הסוגיה הזו תידון לקראת השנייה והשלישית.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מוותרים על זה ורק רוצים לנסח את זה בצורה שתהיה באמת לשביעות רצון כולם.
קונסטנטין שוויביש: רק הערה לגבי מה שאמרת – אנחנו גם מבקשים, אני חושב שאני מדבר בשם המיעוט הזה שמתעסק יום יום עם ילדים ולא בצורה מופשטת וסכולסטית, שאנחנו שוב נדון לגבי סעיפים 6 ו-7 לגבי סמכויות של מנהל גן ולגבי - - -
יפעת שאשא ביטון: אני אשקול את זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מצביעים על הנוסח לקריאה ראשונה, בהתאם למה שהחליטה הוועדה.
יפעת שאשא ביטון: בעד – 1
יפעת שאשא ביטון: נמנעים –אין
יפעת שאשא ביטון: אישרנו פה אחד לקריאה ראשונה את הצעת חוק המצלמות.
יפעת שאשא ביטון: אני מחדדת לפרוטוקול, כדי שתהיה דעתם גם של השרים נוחה – את הסוגיות שמבחינה ניסוחית עוד לא הגענו לעמק השווה ננסח לקראת שנייה ושלישית כפי שיוסכם על כל הצדדים.
ליאורה סולטן יעבץ: אם יורשה לי – גם לעניין של המצלמות והתיאום, אז אם זה כך אני אולי אוכל לקבל תשובה יותר ברורה.
יפעת שאשא ביטון: מצוין, בסדר גמור.
יפעת שאשא ביטון: ישיבה זו נעולה.
יפעת שאשא ביטון: אני מאוד מאוד מתרגשת לראות כאן את כולכם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים בישיבה מיוחדת לציון יום זכויות הילד בוועדה לזכויות הילד בכנסת.
יפעת שאשא ביטון: למעשה את יום זכויות הילד הבינלאומי מציינים שבוע הבא ברחבי העולם ואנחנו החלטנו, מכל מיני סיבות, להקדים אותו ולקיים אותו היום.
יפעת שאשא ביטון: היום הזה כולו בסימן של ילדים שהם גיבורים של החיים.
יפעת שאשא ביטון: כך אנחנו קבענו כבר לפני מספר חודשים ואני כל הזמן אומרת, שום דבר הוא לא מקרי.
יפעת שאשא ביטון: ממש ברגעים האלה כשאנחנו יושבים כאן יש במדינת ישראל ילדים שהם גיבורים של החיים עכשיו, ואלה ילדי הדרום.
יפעת שאשא ביטון: דווקא כבת קריית שמונה מאוד קשה לי לנתק בין שני האירועים, זה כביכול קורה בשני עולמות מקבילים: יש את הדרום, כל מה שהוא חווה, ומצד שני, למרות כל ההזדהות של אזרחי המדינה, אנחנו ממשיכים לנהל איזושהי שגרה.
יפעת שאשא ביטון: בפנים לי קצת יותר קשה להתנתק וזה נמצא באיזה שהם רגשות מאוד מעורבים.
יפעת שאשא ביטון: לא אשקר שאפילו התלבטתי אם זה נכון או לא נכון לקיים את היום הזה.
יפעת שאשא ביטון: ואז אתמול בלילה אמרתי – דווקא היום זה נכון לקיים את זה ולהגיד בקול שהילדים האלה שמתמודדים עם מציאות ביטחונית, שאנחנו יכולים אולי ברגעים האלה להבין את הפחד, את החוויה שלהם, אבל היא תיגמר אצלנו כשהכול יירגע, אצלם היא תישאר לתמיד.
יפעת שאשא ביטון: הילדים ימשיכו לחוות בפנים, בנפש שלהם, את כל מה שהם חווים בימים האלה.
יפעת שאשא ביטון: וזה הכי נכון להיות כאן ולהגיד שלצד הגיבורים המופלאים שיש לנו סביב השולחן, ואנחנו עוד מעט נפגוש אותם ונשמע אותם, יש במדינת ישראל היום את ילדי הדרום שהם הגיבורים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: ואני רוצה לשלוח להם מכולנו חיבוק חם וגדול עם הרבה מאוד תפילה שהרגעים האלה יסתיימו כמה שיותר מהר והם יוכלו לחזור לשקט ולשגרה ולחיים שלהם, אתם יודעים, בבית ספר, בגן, לדברים הקטנים שהם כל כך מובנים לנו מאליהם ועבורם עכשיו הם באמת רגעים של חסד אז אני שולחת להם מכולנו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בחרנו את הנושא של גיבורים של החיים כי אנחנו יודעים שיש הרבה מאוד ילדים שמצליחים לצמוח דווקא מהמקומות הקשים, דווקא מתוך מצוקות, ולעשות דברים שהם מופלאים, לא רק עבורם, אלא עבור החברה בכלל.
יפעת שאשא ביטון: וכשאני מסתכלת דווקא על ילדים בעודם ילדים, אנחנו כל הזמן שואלים את עצמנו מאיפה הכוחות, מאיפה תעצומות הנפש ומאיפה הבגרות לקחת את המקום הכל כך קשה שהם היו בו ולצמוח ממנו אל תוך מקום שהם תורמים ומחזקים לא רק את עצמם, אלא גם את מי שנמצא סביבם.
יפעת שאשא ביטון: ויש גם גיבורים של החיים שלא צמחו מתוך מצוקה, אלא באמת מתוך איזושהי אמפתיה, איזושהי רגישות חברתית מאוד מאוד גדולה כלפי כל מה שקורה סביבם ומתוך המקום הזה הם מחליטים לצאת ולתרום ולא להישאר רק בתוך חלקת האלוהים הקטנה והנוחה שלהם.
יפעת שאשא ביטון: וגם הם גיבורים וגם הם נמצאים כאן בינינו.
יפעת שאשא ביטון: ויום זכויות הילד הוא יום מיוחד.
יפעת שאשא ביטון: אני כל שנה אומרת – ביום הזה אנחנו לא יכולים להעלות עוד נושא כמו שאנחנו מעלים בכל דיון בוועדה, אי אפשר כל הזמן לדבר רק על מה שדורש תיקון ועל מה שצריך לשנות ועל כל הלקונות שיש בתחומים כאלה ואחרים, אלא באמת לעצור ולתת את המקום והבמה לילדים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו באמת נמצאים כאן בשבילם.
יפעת שאשא ביטון: אני מרגישה שכל בוקר כשאני קמה אני קמה בשביל ילדי ישראל, בשביל לעשות למען ילדי ישראל ועם זה אני מגיעה לכאן לכנסת.
יפעת שאשא ביטון: ומבחינתי היום זה יום חג שלכם, זה היום שלכם.
יפעת שאשא ביטון: כמו שאתם רואים, לא חברי כנסת, לא אנשי מקצוע רק מקיפים את השולחן אלא אתם, הילדים שבשבילם אנחנו נמצאים כאן, יושבים סביב השולחן הזה.
יפעת שאשא ביטון: ואנחנו ניתן לכם את כל המקום וכל הכבוד וכל הבמה כפי שראוי שתקבלו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתחיל איתך, טובה בן ארי, אחראית זכויות הילד במשרד החינוך, שותפה שלנו לדרך, כל שנה ביום זכויות הילד ובכלל לאורך השנה.
טובה בן ארי: לכבוד הוא לי.
טובה בן ארי: יום חג שנחוג בכנסת בזכותך, חברת הכנסת יפעת, אנחנו מציינים בכנסת את יום זכויות הילד ממקום של כבוד ואחריות ואהבה ואמפתיה.
טובה בן ארי: ואני ממשיכה אותך, למרות שרשמתי ראשי פרקים אני ממשיכה אותך כי אני חשה, ולא רק אני, כל ילדי ישראל חשים את זה, שאת שם בשבילם.
טובה בן ארי: אלה שבגנים ואלה שבתיכונים - - - זה החלוקה, בשטח ככה זה קורה.
טובה בן ארי: ב - - - בנובמבר מציינים בעולם 195 מדינות את יום ההולדת לאמנת זכויות הילד.
טובה בן ארי: את התאריך הזה, ה-20 בנובמבר, אתם אולי לא זוכרים, הצעירים אני מדברת, התאריך הזה נכנס ללוח העברי לפני 18 שנה כשנכנסתי לתפקיד, עם ההשמה וההתחלה של ההחלה של חוק זכויות התלמיד.
טובה בן ארי: 18 שנים זה גם מספר מכובד למדינת ישראל שעברה כברת דרך למען הילדים של עצמה.
טובה בן ארי: לילדים יש זכויות מיוחדות ונבדלות משל מבוגרים, אולי קצת יותר ממבוגרים.
טובה בן ארי: כי אנחנו מבוגרים מהצעירים אמורים לכוון אותם את הדרך.
טובה בן ארי: כשקראתי את המסמך ששלחו לי מהוועדה אני יכולה לספר לך שאני ממש נפעמתי.
טובה בן ארי: נפעמתי מהתלמידים שעוד מעט אנחנו נפגוש אותם ונקשיב להם אחד אחד, לפלא הנעורים הזה שצמח פה בתוך החברה הישראלית ויהווה לנו איזשהו מוקד משיכה של כל הילדים אחריהם.
טובה בן ארי: מוקד שימשוך את החברה הישראלית למקום הרבה יותר גדול, הרבה יותר משמעותי במשפחת העמים.
טובה בן ארי: אז אני מברכת אתכם הילדים והנוער, המורות, חברת הכנסת שאשא, אני אסירת תודה שנתת לי את הזכות לכבד את הילדים בברכה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך טובה גם על השותפות וזה בהחלט כבוד לנו שגם את נמצאת איתנו כאן היום.
יפעת שאשא ביטון: מלווים אותי, כמו שמלווים גם חברי כנסת נוספים, חניכים של חינוך לפסגות.
יפעת שאשא ביטון: מועתז סיקסק ושלו מלסה.
יפעת שאשא ביטון: הם מלווים אותי במשך היום ואני מקבלת גם אותם בברכה ואת כל החניכים האחרים שחלקם פה וחלקם נמצאים עם חברי כנסת אחרים בישיבות ועדה אחרות.
יפעת שאשא ביטון: מועתז אתה רוצה לומר כמה מילים על עצמך?
מועתז סיקסק: קודם כל תודה ליפעת שאירחה אותנו בכבוד ובשמחה.
מועתז סיקסק: אני מועתז, כיתה י', מיפו.
מועתז סיקסק: יש כאלה שבאו לפה כדי ללמוד ויש כאלה שהמקצוע הזה מעניין אותם.
מועתז סיקסק: אני לא מדבר כרגע על זכויות הילד, אני מדבר על הכנסת עצמה.
מועתז סיקסק: למזלי אני - - - את זכויות הילד ואני יודע שיש הרבה זכויות שאין לילדים והם צריכות להיות לילדים ויש גם זכויות שיש לילדים.
מועתז סיקסק: ואלה דברים שצריכים לשמוע אותם- - - כי לילד חשוב להתפתח בסביבה בריאה מבחינה גופנית ושכלית, שיהיה בסביבת שני הוריו ושיתפתח בצורה בריאה ומושלמת.
מועתז סיקסק: זהו, זה מה שיש לי להגיד.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה מועתז.
יפעת שאשא ביטון: זה מתחבר לי קצת לדברים שאמרה טובה לגבי הזכויות שלכם.
יפעת שאשא ביטון: אז אני רק אומר את התחושה האישית שלי, בלי להבהיל את המבוגרים.
יפעת שאשא ביטון: אבל נכון, לכם יש את הזכות, יש לכם את הזכות לחיות במקום שמגן עליכם, שומר עליכם, במקום בטוח, במקום שנותן לכם את כל מה שאתם צריכים.
יפעת שאשא ביטון: ולנו, המבוגרים, יש את החובה להעניק את הסביבה הזו לילדים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: והלוואי שכל אחד שייצא מכאן, ובכלל, ילך עם התחושה הזו שבאמת אנחנו, המבוגרים, בסופו של דבר שמים את התשתית, נותנים את הקרקע הבטוחה לילדים.
יפעת שאשא ביטון: ובשבילנו זו חובה, זו לא זכות.
טובה בן ארי: כל אחד מהנוכחים פה שירצה שאני אגיע לבית הספר שלו, אפשר לקחת גם ממנהלת הוועדה את הטלפון שלי, אני יכולה גם לתת לכם כרטיסי ביקור, אבל ברמה העקרונית אני אגיע לכל מקום.
טובה בן ארי: כי אני המאמין שלי זה להגיע לכל ילד או ילדה שרוצים לדבר איתי.
טובה בן ארי: וברוב ימות השבוע אני מרמת הגולן עד אילת מסתובבת.
טובה בן ארי: השאלתי פה לכמה אנשים את החדר שלי, אגב, כי הוא ריק.
יפעת שאשא ביטון: שלו, את רוצה לומר כמה מילים?
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר כבר מראש ששלו היא אחת מהנערות שהן גיבורות של החיים שלנו היום שיציגו בהמשך אבל לפני כן את רוצה לומר כמה מילים?
שלו מלסה: כן.
שלו מלסה: אני רק רוצה להגיד שקודם כל כנערה מרגישים - - - עלינו ולא באמת רואים איזה פועל.
שלו מלסה: והיום שמחתי לגלות שיש באמת גב תומך ושיש בנאדם שאני יכולה לסמוך עליו.
שלו מלסה: ושזה מדהים אותי לראות איך הדברים מתנהלים כאן.
שלו מלסה: זה לא מובן מאליו בכלל, הדרך שאת פועלת, ושאת עושה הכל מהלב.
שלו מלסה: תודה על הגב.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה שלו.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לומר לך שיש לכם הרבה אנשים שהם גב חזק ותומך עבור הילדים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לעשות קצת יותר מאמץ כדי לחשוף אותם אליכם כדי שאתם תוכלו להיעזר בהם בעת הצורך.
יפעת שאשא ביטון: ואחד מהם זה המועצה לשלום הילד שגם מלווים את דיוני הוועדה שבוע אחרי שבוע, לפעמים גם יום אחרי יום, בבקשה ורד.
ורד וינדמן: תודה רבה יפעת.
ורד וינדמן: אני בניגוד למנהגי רוצה לדבר מעט היום ולהקשיב הרבה.
ורד וינדמן: אני רוצה לברך קודם כל אתכם, את כל הנוכחים, הילדים, התלמידים שנמצאים פה, התלמידים שבגרו שנמצאים פה ואני מחכה בקוצר רוח להקשיב לכם, לומר לכם שאנחנו פה, אתם בוועדה שבאמת מקדישה מושבים כפגרה כאחד עבורכם.
ורד וינדמן: ואכן, אנחנו חוגגים את קיומם של זכויות ילדים אבל אנחנו יודעים שבשגרה לא כל הילדים, כפי שאמרת, מועתז, לא כל הזכויות ממומשות ולא לכל הילדים יש את אותן הזכויות וכל הזכויות.
ורד וינדמן: ואנחנו פה במהלך השנה כדי להבטיח שהדבר הזה יתקדם לכיוון הרצוי.
ורד וינדמן: אני רוצה לדבר רק על זכות אחת ספציפית היום, בקצרה, שהיא החידוש המרכזי של האמנה, היא הזכות של ילדים להשתתף.
ורד וינדמן: הוועדה הזו מקפידה שילדים ישתתפו ולא רק ביום המיוחד הזה.
ורד וינדמן: ואני חושבת שלנו, המבוגרים, החובה להקשיב לילדים אבל לא לנו רק המבוגרים כקבוצה כמבוגרים אלא לקובעי המדיניות יש חובה.
ורד וינדמן: אני חושבת שאנחנו יכולים ללמוד הרבה מאוד מילדים על איך צריכה להיות מדיניות מיטיבה ביחס לילדים.
ורד וינדמן: ועל הרקע הזה הקמנו את פרלמנט בני הנוער שיושבת ראש הוועדה הייתה חלק מהמאמץ החלוצי הזה בשנה שעברה בכנס הנגב לשלום הילד.
ורד וינדמן: בעצם משרדי הממשלה התכנסו כדי להקשיב לקבוצות מכם, כדי ללמוד מכם מה הפתרונות שאתם יכולים להציע לבעיות חברתיות כמו בעיות בתחום האינטרנט והגנה באינטרנט, ילדים שנמצאים בהשמה חוץ ביתית ועוד מגוון נושאים שמטרידים את קובעי המדיניות ואנחנו חושבים שבלי להקשיב להם אי אפשר יהיה לקבוע מדיניות מיטבית.
ורד וינדמן: יש לנו גם שיתוף כזה עם משרד החינוך ועם יעל קוטון שנמצאת כאן, כמועצה מייעצת למחלקת נוער במשטרה, כדי שאתם תוכלו באמת להשמיע את קולכם ואנחנו נוכל לעזור לקדם מדיניות מיטבית.
ורד וינדמן: אז אני מברכת אתכם, מצפה להקשיב לכם ומברכת את יושבת ראש הוועדה על היוזמה הברוכה הזו שהיא כולה הקשבה לילדים ושתשמשו לנו השראה ושאנחנו נדע איך עם ההשראה הזאת לעשות דברים טובים יותר עבור שכמותכם.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, ורד, ולכל הצוות.
יפעת שאשא ביטון: יושבת מאחורייך גם כרמית, המועצה בהחלט שותפה אמיתית.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו גם נציגות של יוניס"ף.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא פעם בוועדה מדברים לא רק על ילדי ישראל שהמקום הטבעי שלהם הוא ישראל אלא גם על ילדים אחרים שנמצאים כאן.
יפעת שאשא ביטון: ולפעמים אפילו על ילדים שנמצאים במקומות אחרים, כשאנחנו תמיד אומרים שילד הוא ילד הוא ילד וזו לא סיסמה.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתנו ילד הוא ילד על כל המכלול, לא משנה איפה הוא נולד, לא משנה איפה הוא גדל, לא משנה מי ההורים שלו ומאיזה מוצא הוא הגיע.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לנו שהילדים יקבלו את מה שמגיע להם לקבל בכל מקום.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אם אתה רוצה לומר מספר מילים.
רועי מלמד: תודה רבה על ההזדמנות.
רועי מלמד: אני מיוניס"ף ישראל.
רועי מלמד: אנחנו גם שותפים של טובה ממשרד החינוך בכל הנושא של הטמעת זכויות הילד בחברה הישראלית.
רועי מלמד: אנחנו גם שותפים של הוועדה כמיטב יכולתנו בכל מה שאנחנו יכולים להביא לשולחן, מהחומרים הבינלאומיים ומהעולם.
רועי מלמד: וכמו שחברת הכנסת יושבת ראש הוועדה אמרה, אנחנו מנסים בעצם להיות החוליה המחברת בין ילדי ישראל לילדי העולם, גם ליעדים של העולם, גם לצרכים שיש בעולם, אבל בעיקר לנסות ולתת את תמונת המצב מה מצב הילדים בישראל כשאנחנו מסתכלים מבחוץ.
רועי מלמד: נכון שתמיד יש מה לשפר אבל התמונה בהרבה מאוד אספקטים והרבה מאוד דברים טובה.
רועי מלמד: יש מקומות הרבה יותר בעייתיים בעולם.
רועי מלמד: אנחנו ברי מזל בהמון דברים – מתחום הבריאות והחיסונים, דרך מערכת החינוך שלנו, על כל הבעיות שלפעמים יש בה - -
יפעת שאשא ביטון: כל האתגרים.
רועי מלמד: כל האתגרים, נכון.
רועי מלמד: ואני מאוד מתחבר למה שורד אמרה כקולגה וכאשת מקצוע – בסוף אנחנו, כל המשימה שלנו היא לקום בבוקר ולתת לכם את התנאים, בני הנוער והצעירים, לדאוג שהקול שלכם יישמע, שהדלתות יהיו פתוחות, שהקשב יהיה מספיק בנפש חפצה ובאוזניים כרויות כדי להקשיב לכם ולעשות הכי טוב שאנחנו יכולים כדי שאתם תממשו את הפוטנציאל שלכם.
רועי מלמד: בשביל זה אנחנו קמים בבוקר ובשביל זה אנחנו עושים את כל המאמץ גם ברמה העולמית וגם ברמה המקומית.
רועי מלמד: בסופו של דבר אנחנו רק צריכים לאפשר לכם – אתם טובים יותר מאיתנו, חכמים יותר מאיתנו, לתפיסתי, מבריקים יותר מאיתנו ויש לכם גם הרבה יותר שנים ליהנות מהדברים שאתם היום תובילו ותקדמו למען עצמכם.
רועי מלמד: אנחנו רק צריכים לא להפריע לכם.
רועי מלמד: אז תודה על ההזדמנות ושיהיה לנו דיון ויום פורה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה רועי, ובמשפט הזה חתמת את השותפות בינינו כי אני כל הזמן אומרת, אנחנו צריכים רק לא להפריע, ואני לגמרי לגמרי מסכימה.
יפעת שאשא ביטון: לפני שאנחנו נעבור לגיבורים שלנו אנחנו ניתן את הבמה למועצת התלמידים והנוער הארצית שגם הם שותפים בוועדות.
יפעת שאשא ביטון: אני כבר פוגשת משנה לשנה יו"רים חדשים.
יפעת שאשא ביטון: כל שנה אני נפעמת מחדש וכנראה שזה הנוער שלנו, זה לא רק מי שנבחר, אלא זה הנוער שלנו – כל כך איכותי, כל כך מוכשר וניתן לכולם לראות בעצמם.
ליהי טרן: אני דוברת במועצת התלמידים והנוער הארצית.
ליהי טרן: אנחנו מאוד שמחים ונרגשים להשתתף כאן, בוועדה הזאת במיוחד, ובכלל בכל הוועדות השונות לזכויות הילד.
ליהי טרן: חשוב לנו באמת, אנחנו מקבלים מדיי יום כמה פניות, אם זה לזכויות של בני נוער בתעסוקה, בלימודים, ובכלל.
ליהי טרן: אנחנו תמיד כאן כאוזן קשבת לייצג ובאמת לקבל את כל הפניות של בני נוער.
ליהי טרן: ובאמת חשוב לנו להעלות את המודעות לזה ולהוריד את זה גם לשטח, שכל ילד וילדה במדינה יידעו את הזכויות שלהם, יידעו את מה שמגיע להם ויוכלו לפנות אלינו במידה ומפרים את הזכויות שמגיעות להם.
ליהי טרן: אנחנו תמיד כאן כאוזן קשבת ואנחנו שמחים להיות נוכחים בוועדה הזאת, ובכלל לאורך כל השנה ביחד איתך.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: וכמו שאתם יכולתם לראות, אני יכולה לומר לכם שגם הדברים וגם האופן שבו אתם מציגים אותם לא נופל משום הצגה של אף חבר או חברת כנסת ואף איש מקצוע ואתם עושים את זה בהתמדה במסגרת הוועדות השונות.
יפעת שאשא ביטון: ואני תמיד אומרת שהחוכמה שאתם מביאים לשולחן, בדרך שאתם מביאים אותה, היא הרבה פעמים הרבה יותר חזקה ממה שכל מבוגר אחר יבוא וינסה לומר את אותם דברים בדיוק.
יפעת שאשא ביטון: ולכן הנוכחות שלכם היא מאוד משמעותית גם בשבילנו.
יפעת שאשא ביטון: אז תודה רבה גם על השותפות שלכם.
יפעת שאשא ביטון: נעבור לגיבורים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אחר כך, כמובן, אני אתן להתייחס למי שירצה.
יפעת שאשא ביטון: אני קודם כל חייבת לומר – יש הרבה מאוד גיבורים של החיים במדינת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: שאנחנו רצינו לבחור אותם, ואנחנו במשך מספר חודשים נברנו וניסינו לראות את מי נכון וכדאי להזמין, היו כל כך הרבה ילדים, חלקם אפילו ילדים שכבר הפכו להיות מבוגרים אז זה עזר לנו קצת בסינון – אמרנו שאם יש כל כך הרבה אז אנחנו ננסה רגע להתמקד רק באלה שהם עד גיל 18, למעט מקרים מיוחדים שאין מה לעשות, כדי לשמוע את מה שהיה שם אנחנו חייבים שהם יהיו בגירים מבחינה חוקית.
יפעת שאשא ביטון: אבל לא יכולנו להביא את כולם לכאן.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שיהיו לי מספיק שנים בכנסת כדי שאני אוכל לתת ליותר ויותר ילדים להגיע הנה ולהציג את עצמם.
יפעת שאשא ביטון: מי שנבחר כאן, שתדעו, זו הייתה באמת בחירה של כבוד של מנהלת הוועדה תמי, יחד עם כל צוות הוועדה, היועצים שלי, שמלווים את כל התהליך, ואנחנו מאוד שמחים שאתם כאן.
יפעת שאשא ביטון: מאוד שמחים שהסכמתם להגיע לכאן.
יפעת שאשא ביטון: ואני אומר כבר בהתחלה שהכבוד הוא רק וכולו שלנו, אז תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתחיל עם דללין דסטאו.
יפעת שאשא ביטון: דללין, אני אשמח שתציג את עצמך, אני אשתדל מאוד לא להפריע באמצע, למרות שרק מלקרוא אודותיך ומכל ההכנה שעשינו יש לי הרבה מאוד שאלות.
יפעת שאשא ביטון: ואנחנו אחר כך נשאל, גם אני וגם מי מהקהל שירצה.
דללין דסטאו: קודם כל הכבוד הוא לי להיות כאן.
דללין דסטאו: אני רוצה קודם כל להגיד בשמי, בשם מועצת התלמידים והנוער הארצית וארגון משפחה, אנחנו מאחלים לבני הנוער במחוז דרום יום שקט, יום נעים, יום שאנחנו נשמע לו בשורות טובות.
דללין דסטאו: לי קוראים דללין דסטאו, בן 17.5 מעפולה, לומד בכיתה י"ב - - - מנכ"ל ארגון משפחה ונציג במועצת תלמידים והנוער הארצית.
דללין דסטאו: יש שאלות?
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה שאני אעזור לך?
יפעת שאשא ביטון: ספר להם מהיכן הגעת, לפני כמה שנים הגעת, הם יהיו מופתעים בדיוק כמוני, אני בטוחה.
יפעת שאשא ביטון: לפני כמה שנים עלית לארץ?
דללין דסטאו: אני עליתי לארץ לפני שש שנים ב-2012.
דללין דסטאו: מה שנקרא, הסיפור שלי לרוב שאני נכנסתי לכיתה ז' בפעם הראשונה בישיבה בבית ספר עמית אז המורה שלי נכנסה לכיתה ושאלה מי רוצה להיות במועצת תלמידים.
דללין דסטאו: ואתם שואלים אותי, אני לא מבין עברית ולא כלום ויש דבר כזה לפני עיוור לא תיתן מכשול אז אני החלטתי להצביע כמו שאר החברים בכיתה ולשמחתי נבחרתי.
דללין דסטאו: אבל בלי ידע.
דללין דסטאו: זה היה קשוח, מאתגר, במיוחד כשלא מבינים את השפה - - - מדברים במילים גבוהות ואני לא יכולתי להבין את המילים האלה עד הפגישה השלישית.
דללין דסטאו: שם פחות או יותר הבנתי.
דללין דסטאו: גם חבר מאוד טוב שלי, אליה בטיטו, הוא היה יושב ראש מועצת נוער באותה תקופה, עזר לי להתקדם, להגיע, ועודד אותי.
דללין דסטאו: ובזכות המועצות אני נמצא איפה שאני היום.
דללין דסטאו: ובנוסף, אחרי שמילאתי כל כך הרבה תפקידים – הייתי יושב ראש מועצת הנוער העירונית של עפולה, הייתי יושב ראש מועצת תלמידים שלוש שנים, הייתי יושב ראש ועדת נוער בקהילה של המועצה המחוזית בשנה שעברה.
דללין דסטאו: זה התפקיד שאני אזכור לכל החיים שלי.
דללין דסטאו: החוויה באמת מדהימה, לעבוד עם 94 רשויות, כמעט 64 - - - כל יום רשות אחרת - -
יפעת שאשא ביטון: אני מזכירה לכם שהוא רק שש שנים בארץ.
דללין דסטאו: בכיתה י' שאלתי את עצמי שאלה מעמיקה, תוך כדי כל הפעילות שלי במועצות, ודיברתי עם עצמי קודם, אבל עשיתי חשבון נפש עם עצמי ושאלתי את עצמי, מכוון שאני גם ילד יתום, התייתמתי מההורים שלי בגיל שנתיים – האם מדינת ישראל מתעסקת באמת בעניין של ילדים יתומים.
דללין דסטאו: התברר לי מהר מאוד שלא - - - יש אנשים כאלה ואחרים שאומרים, יש את ארגון אלמנות יתומי צה"ל, אני מכבד את הארגון הזה, בהחלט מגיע ליתומי צה"ל את כל הכבוד שבעולם, אבל מה עם החבר'ה שכמוני, האחרים, שלרוב קשה להם לצאת מהדיכאון.
דללין דסטאו: באחד מהימים חייגתי לחבר טוב שלי, ערב המימונה, צאת פסח, ואמרתי לו, תשמע, אסף, אני רוצה להקים פרויקט.
דללין דסטאו: הוא לא הבין מה זה והוא יודע שלרוב אנחנו עובדים ביחד ולא יודע מה קרה לי והוא אמר, בסדר, נראה אם אני זורם איתך, בוא ניפגש.
דללין דסטאו: באותו ערב נפגשנו, עשר בלילה, והתחלנו לגייס חבר'ה.
דללין דסטאו: אני יכול להגיד ש-14 חבר'ה שגייסנו עד ארבע לפנות בוקר הם עדיין הצוות הארצי של הארגון שמובילים את הארגון.
דללין דסטאו: יש לארגון שתי מטרות: לעזור יותר מבחינה רגשית ומבחינה חברתית.
דללין דסטאו: מבחינה רגשית אנחנו משתדלים לסייע ביועצים חינוכיים, פסיכולוגיים, אח בוגר ואחות בוגרת.
דללין דסטאו: מבחינה חברתית יותר טיולים, פעילויות.
דללין דסטאו: בסמינר חנוכה אנחנו נקיים באחד מבתי המלון באשקלון את סמינר הפתיחה שלנו, משהו חגיגי שאני באופן אישי מצפה לזה בהתרגשות.
דללין דסטאו: שם אנחנו נכשיר כבר 60 חבר'ה שהם יתפזרו בכל רחבי הארץ.
דללין דסטאו: יש לנו צוות בירושלים, צוות בתל אביב וצוות בעפולה.
דללין דסטאו: יש את הצוות הארצי, צוות בתל אביב ועוד צוותים שאנחנו מתכננים להקים.
דללין דסטאו: כשאני באתי והקמתי את הארגון אמרתי לעצמי שאני רוצה דבר אחד – שכמו שאני הפכתי את האתגר, ואני יכול להגיד לכם שהיה לי אתגר לא פשוט, נדדתי בין משפחות, בין סבא לסבתא, ראיתי את חלק מבני המשפחה מתים מול העיניים שלי, שבתור ילד זה לא דבר שאני הייתי צריך לעבור.
דללין דסטאו: אבל מצד אחד אנחנו בני אדם ולכל בנאדם יש את הקושי שלו, וגם אברהם אבינו עבר הרבה מכשולים בחיים, התמודד עם הרבה מכשולים.
דללין דסטאו: אז אני שאלתי את עצמי ואמרתי שאני חייב ללמוד על העבר ולהסתכל על העתיד.
דללין דסטאו: כשהגעתי לארץ זה באמת מה שעשיתי.
דללין דסטאו: החלטתי ללכת לפנימייה בעפולה – כפר ילדים עפולה עילית, ששם אני נמצא היום - - - לא נמצא ביום יום כי אני - - -
יפעת שאשא ביטון: עסוק עם הארגון נכון?
קריאה: מתי לומדים?
יפעת שאשא ביטון: אמרתי שאני לא אשבש את השמחות, אנחנו תיכף נשאל מתי באמת יש זמן ללמוד, אתה גם תלמיד.
דללין דסטאו: אני יכול להגיד שהבגרות שלי מצוינת, כל הציונים שלי בבגרויות קיץ הם ציונים טובים ואני נערך תוך כדי.
דללין דסטאו: למשל מחר יש לי מבחן אז אני כבר למדתי באוטובוס.
דללין דסטאו: מוצאים זמן כי אני מאמין שאם אנחנו רוצים באמת להצליח, אם בנאדם רוצה להצליח קודם כל הוא צריך להתנהל כמו שצריך מבחינת זמן.
דללין דסטאו: ואני גם מלווה בהמון אנשים שנתנו לי גב - - - חבר'ה צעירים, בני הנוער, חשוב לציין שהארגון מובל רק על ידי בני נוער.
יפעת שאשא ביטון: כל השותפים הם בני נוער?
יפעת שאשא ביטון: אתה דיברת גם על יועצים.
דללין דסטאו: כן יש יועצים, אבל מי שמנהל את הארגון בפועל אלה בני הנוער.
דללין דסטאו: יועצים מביאים - - - נפגשים, כמובן שאנחנו מקבלים מהם רעיונות ויש כאלה שמתקנים אותנו בכל מיני דברים מסוימים, אבל מי שבפועל עובד על הארגון זה בני הנוער.
דללין דסטאו: אם אנחנו רוצים להצליח צריך לסדר את הזמן שלנו כמו שצריך וזה מה שאני עושה.
דללין דסטאו: אני כל מוצאי שבת מסדר את הלו"ז שלי.
דללין דסטאו: ביום חמישי כתבתי באופן חגיגי באילת גם מסע הרצאות שאני יוצא בו, כמעט בכל רחבי הארץ, ששם אני פוגש הרבה בני נוער, איכותיים, בעלי עוצמה שרוצים לעשות.
דללין דסטאו: וצריך פשוט לסדר את היום נכון בשביל להתקדם.
דללין דסטאו: ואם אדם רוצה לשנות משהו, זה לא משנה, הוא יכול לבוא ולעשות את זה ככה.
דללין דסטאו: מדיי פעם אני גם אומר להרבה חברים שלי – יותר ממה שאתה נמצא בתנועת נוער או במשהו אחר אתה יכול להשקיע את כל המשאבים שאתה משקיע בתנועה או במקום אחר יכולת להשקיע את זה בעצמך ולהקים משהו משלך, באמת לשנות משהו שמפריע.
דללין דסטאו: וכשאני יצאתי לפני שנה וחצי לדבר הזה הרבה אנשים לא האמינו בנו, הרבה אנשים שהיו איתנו בהתחלה ממש פחדו ואני יכול להגיד לכם שהחבר'ה שפחדו וזלזלו בנו הם מאוד רוצים לבוא ולהיות שם.
יפעת שאשא ביטון: כי כשמצליחים כולם רוצים להצטרף.
דללין דסטאו: אנחנו מאפשרים להם מסיבה אחת פשוטה – כי זה להראות קודם כל שבני נוער יכולים להצליח, לא משנה באיזה דרך.