GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל לינדנברג: אם את אומרת "אני אתמרץ את כולם", כלומר הוראות החוק עצמן לא נכנסו לתוקף אלא המדינה רק מתמרצת – המדינה לא רוצה להיות במצב שהיא מתמרצת סוג מסוים של מצלמות שלא מופיעות בהוראות החוק.
יפעת שאשא ביטון: לא, החוק נכנס לתוקף מיידית.
יפעת שאשא ביטון: מי שמקבל תמרוץ עומד בכללי החוק.
יניב בר אור: יש פה בעיה נוספת בדברים שאת אומרת, שזה יגרום למונופולים בשוק.
יניב בר אור: אם נדרוש מצלמה ספציפית, דגם מסוים, זה ייקר את כל שוק האבטחה, שהוא גם כך יקר מאוד.
יעל לינדנברג: לא מצלמה ספציפית.
יפעת שאשא ביטון: זה לעמוד בהוראות החוק.
קארין אלהרר: צריך להבין, במצלמות כל פעם יוצא דגם חדש.
קארין אלהרר: אי אפשר להגיד סוג של מצלמה.
קארין אלהרר: הדרישות צריכות להיות כלליות מאוד.
קארין אלהרר: אי אפשר להגיד להם את זה כבר עכשיו?
ורד וינדמן: בטח שאפשר.
ורד וינדמן: לא צריך הוראות מעבר בעניין זה.
יפעת שאשא ביטון: החוק נכנס לתוקף כאשר אנחנו מרימים אצבע במליאה.
יפעת שאשא ביטון: כל הפרוצדורה שבפנים – בהצלחה, תנסחו, תסדרו.
שמרית שקד גיטלין: החוק נכנס לתוקף אבל הוא עדיין לא נכנס כחובה.
שמרית שקד גיטלין: הוא בעצם חל כרשות.
שמרית שקד גיטלין: אנחנו רוצים להגדיר על מי הוא חל עכשיו בתקופה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: על מי שמקבל תמריצים.
יפעת שאשא ביטון: מי שמקבל תמריץ מן המדינה צריך לעמוד בהוראות החוק.
יעל לינדנברג: כלומר מי שהפעיל עד היום יכול להמשיך עד לכניסת החוק לתוקף לבחירתו.
שמרית שקד גיטלין: אם ירצה הוא יכול.
שמרית שקד גיטלין: אם ירצה – יצפה, אם לא ירצה – לא יצפה.
אורי שלומאי: מעונות שכבר יש בהם מצלמות שלא עומדות בדרישת החוק, הם יכולים להמשיך להפעיל את המצלמות האלה?
יפעת שאשא ביטון: זה כמו המצב הקיים כי זה וולונטרי.
יפעת שאשא ביטון: הוא לא מקבל ממני כסף.
ורד וינדמן: זה שאלה טובה.
אורי שלומאי: אני לא בטוח שזה נכון.
אורי שלומאי: זה קצת מפספס את המהות של החוק הזה.
יפעת שאשא ביטון: עם כל הכבוד לנו כמדינה, זה הסיפור שהיה עם הוולונטרי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יכולים לבוא אל מי שהתקין על חשבונו, שעושה את זה בעצמו במקום שלו, ולהגיד לו: עשה ואל תעשה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים באופן כללי, אבל בגדול, אם אנחנו באים למהלך שאנחנו אומרים שאנחנו מתמרצים עכשיו את השוק, מי שיתקין מצלמות ויקבל סבסוד מן המדינה כפוף לחוק הזה.
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה שאשתתף אתך במימון?
יפעת שאשא ביטון: אין שום בעיה, אבל אתה כפוף לתנאים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אם לא, תמשיך במשך שלוש שנים כפי שאתה רוצה, אבל תזכור שבעוד שלוש שנים תהיה חובה בהתאם לחוק הזה.
יפעת שאשא ביטון: אז בואו נחשוב לבד, בכוחות השוק כמה אנשים יעשו את זה וכמה אנשים יצטרפו אל תוך המהלך.
אפרת טפליץ: אני רוצה להציג שאלה.
אפרת טפליץ: אני מייעוץ וחקיקה פלילי במשרד המשפטים.
אפרת טפליץ: החובות כאן של שמירה על פרטיות במעגל סגור והכול, זה לא רק מתוך תפיסה שכאשר אני נותנת כסף עליך לעמוד בתנאים שלי, אלא זה מין איזון שהמחוקק רואה לנכון, שכאשר יש מצלמות – נכון, יש מצלמות אבל אנחנו עדיין רוצים לשמור על פרטיות ולעשות הסדרים.
אפרת טפליץ: אז השאלה הזאת מנותקת משאלת המימון.
אפרת טפליץ: צריך לחשוב באופן כללי.
אפרת טפליץ: יש פה הסדרה מחדש של התחום הזה.
אפרת טפליץ: עד עכשיו פעלו בעולם ריק.
אפרת טפליץ: עכשיו המחוקק נכנס אל תוך התחום הזה ואומר: זה האיזון הראוי לטעמי.
אפרת טפליץ: הוא ראוי בין אם יש מימון ובין אם אין מימון.
קריאה: אז צריך הוראת מעבר.
יעל לינדנברג: את צריכה- - -
אפרת טפליץ: אני חושבת שראוי לדון בזה.
יפעת שאשא ביטון: זה שיח שעלה פה אבל את צריכה לזכור שאנחנו היום בכלל לא שם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נמצאים בשטח והם עושים את זה לא בניגוד לחוקי הפרטיות וכולי כי ההורים בגן יודעים שיש מצלמות, זה מוסכם על כולם, אין פה האזנות סתר.
יפעת שאשא ביטון: הם עושים את זה כחוק, כולם מסכימים, כולם שם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו באים להסדיר את זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומרים שבסוף-בסוף אחרי שלוש שנים כולם יצטרכו ליישר קו עם מה שכתוב כאן בחוק וכולם יצטרכו להתקין מצלמות.
יפעת שאשא ביטון: היום אנחנו מאפשרים שלוש שנים.
יפעת שאשא ביטון: יהיו גנים שאולי גם לא יהיו בהם בכלל מצלמות, לא רק שיהיו בהם והם יעשו את זה איך שנכון להם אלא לא יהיו בהם בכלל מצלמות, ואנחנו מאפשרים את זה במסגרת החוק.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יוצרים מצב של הסתגלות במשק במשך X שנים, לא משנה, אם יחליטו אחר כך על שנתיים אז זה יהיה שנתיים.
יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא שהחוק נכנס לתוקף רק למי שמתחיל להתקשר עם המדינה לצורך העניין בנושא של התמריצים.
יפעת שאשא ביטון: בלי שאני כלכלנית, אני אשת חינוך ולא נוגעת בכלכלה, ברור לי לחלוטין, בפסיכולוגיה הפשוטה של האנשים, שהם ירצו לקבל את הסבסוד מאתנו, הם ילכו לרכוש מצלמות והם יצטרכו להיות כפופים לחוק.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שיקרה בשטח בסופו של דבר.
יפעת שאשא ביטון: גם כך בעוד שלוש שנים צריך לעשות את זה לפי מה שאני אומרת.
יפעת שאשא ביטון: זה יהיה לפי אשכולות סוציו-אקונומיים.
יפעת שאשא ביטון: זה ייקבע בהמשך.
יפעת שאשא ביטון: אבל יש סבסוד יפה לזה.
יעל לינדנברג: המנגנון המדויק טרם נקבע והוא ייקבע וייקח בחשבון פרמטרים שונים.
חנן דגן: שהמדינה תתחייב לזמן שקובעים אילו מצלמות צריך, שלא נקבל את זה בעוד שנה וחצי ואז לא נספיק לעשות.
שמרית שקד גיטלין: אפשר לקבוע חובת התקנת תקנות ראשונות.
שמרית שקד גיטלין: התקנות כרגע הן תקנות רשות.
שמרית שקד גיטלין: השאלה אם אנחנו רוצים להפוך אותן לתקנות חובה.
שמרית שקד גיטלין: אם הן תקנות רשות אז אין טעם לקבוע dead-line לתקנות.
שמרית שקד גיטלין: אם התקנות הופכות להיות תקנות חובה, שחייבים להתקין אותן, על סוג המצלמות – אבל יכול להיות שיגיעו למסקנה שלא רוצים לומר את סוג המצלמות.
אורי שלומאי: יכול להיות, זה גם בסדר.
אורי שלומאי: אבל תקנות כל שהן צריכות להיות.
שמרית שקד גיטלין: אם אני רוצה לקבוע תאריך שעד אליו תהיה חובה להתקין תקנות, זה הולך ביחד עם חובה להתקין תקנות.
שמרית שקד גיטלין: אם התקנות הן תקנות רשות אז אין מה לקבוע חובה כי בעצם זה יישאר רשות.
שמרית שקד גיטלין: השאלה אם רוצים להפוך את התקנות האלה לתקנות חובה.
יפעת שאשא ביטון: ואז כל עוד אין לי תקנות אז כל אחד קונה את המצלמה שלו.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מגביל בעצם.
אורי שלומאי: רק צריך לעמוד בכללים.
שמרית שקד גיטלין: הוא צריך לדאוג שהתקנת המצלמות והפעלתן תיעשה באופן שבו הוא בוחר את מספר המצלמות, את הסוג ואת זוויות צילום כך שהן יתעדו את כל מה שקורה במעון.
שמרית שקד גיטלין: כלומר זה נשאר לבחירתו.
שמרית שקד גיטלין: אם שר המשפטים ימצא לנכון הוא יתקין תקנות לעניין סוג המצלמות – השאלה אם רוצים לחייב אותו לעשות את זה.
שמרית שקד גיטלין: ברור ששיקול דעת סביר של השר יהיה שבזמן מוקדם מאוד הוא צריך לעשות איזו בחינה.
שמרית שקד גיטלין: אם הוא רוצה לחייב את סוג המצלמות הוא צריך לפרסם את זה בתקנות שיותקנו תוך זמן סביר.
אורי שלומאי: לדעתי אין צורך לעשות את זה כחובה.
אורי שלומאי: לדעתי אין צורך בחובה בעניין הזה כי יש לנו את כל האינטרס להתקין את התקנות האלה.
שמרית שקד גיטלין: אם אין חובה אז גם אין טעם לקבוע מועד.
אורי שלומאי: נכון, אז אין טעם לקבוע מועד.
אורי שלומאי: רק לתחולה הוולונטרית, זה הכול.
אורי שלומאי: אבל אני חושב שצריך להבחין בין התחולה הוולונטרית לבין הוראת המעבר.
אורי שלומאי: תהיה התחולה הוולונטרית, נניח לשנתיים או שלוש שנים, אבל הוראת מעבר למי שכבר יש לו מצלמות אני לא בטוח שצריכה להיות קשורה לתחולה הוולונטרית.
אורי שלומאי: ניתן להם נניח שנה של הוראת מעבר, שאז הם צריכים להחליט האם הם רוצים ללכת עם ההסדר הוולונטרי או לא ללכת עם ההסדר הוולונטרי.
אורי שלומאי: לרוב הם כן ירצו, אבל בכל מקרה, גם אם לא ירצו, אז שיצטרכו לעמוד בכללים.
אורי שלומאי: אם המצלמות שלהם לא עומדות בכללים אז שלא יהיו להם מצלמות.
קארין אלהרר: אתה רוצה להיות עם ולהרגיש בלי?
קארין אלהרר: יש להם מצלמות היום.
קארין אלהרר: אתה אומר: אני רוצה להכניס אותם אל תוך הכללים של המסלול הוולונטרי, אבל בעצם הם לא וולונטריים.
שמרית שקד גיטלין: זה מה שיקרה, אלא רק בעוד שנתיים או שלוש שנים.
שמרית שקד גיטלין: מה שאתה אומר יקרה, רק פשוט זה ייכנס במועד שייקבע.
שחר סומך: יש פה חוק שקובע הוראות נורמטיביות על הפעלת מצלמות בגנים.
יפעת שאשא ביטון: נורמטיבי בעינינו.
יפעת שאשא ביטון: בעיניהם, אפילו שזה בבית המגורים שלהם, אין להם שום בעיה עם המצלמות.
יפעת שאשא ביטון: אגב, גם לי היו מצלמות בבית ואין לי שום בעיה שהן יהיו פתוחות.
יפעת שאשא ביטון: אין להם בעיה לשדר את זה להורים והם בכלל רואים בזה כלי פדגוגי.
יפעת שאשא ביטון: אגב, זה נכון, צילום הוא כלי פדגוגי מצוין, עושים את זה היום, יש מכונים שלמים שמשתמשים בזה.
אורי שלומאי: יש לזה כללים שאנחנו רוצים לעמוד בהם.
קארין אלהרר: לא הבנתי מה אתם מבקשים.
קארין אלהרר: אתם רוצים שיהיה וולונטרי, ומצד שני אתם רוצים לחייב את אלה שיש להם כבר מצלמות.
שחר סומך: אני מבינה שיש מקומות שבהם כבר פועלות מצלמות היום, שיצטרכו איזו תקופת הסתגלות כדי להתאים את עצמם להוראות הנורמטיביות שהחוק הזה קובע.
יפעת שאשא ביטון: תקופת ההסתגלות היא התקופה של הוולונטרית.
שחר סומך: אני לא חושבת שתקופת ההסתגלות הזאת צריכה להיות תקופת הסתגלות של שלוש שנים כמו במעון שעכשיו רק מתקין מצלמות.
יפעת שאשא ביטון: אז את פותרת לנו את הסוגיה עם משרד העבודה והרווחה.
יפעת שאשא ביטון: בואו נחליט שזה וולונטרי למשך שנתיים.
שחר סומך: פה אני מתחברת אל מה שאורי שלומאי אומר, שאפשר לקיים פה- - -
אורי שלומאי: שני מסלולים נפרדים.
שחר סומך: נכון.
שחר סומך: מסלול אחד למי שעדיין אין לו מצלמות, ומסלול שני למי שיש לו כבר מצלמות.
קונסטנטין שוויביש: אלה שדואגים לילדים יהיו אשמים יותר, ואלה שלא- - -
יפעת שאשא ביטון: שחר סומך אומרת פה דברי טעם.
יפעת שאשא ביטון: בואו ננסה להתקדם מהם.
יפעת שאשא ביטון: שחר סומך, אני מסכימה אתך.
שחר סומך: מסלול אחד למי שעדיין אין לו מצלמות.
יפעת שאשא ביטון: רגע, בואו נעשה את זה באופן מסודר.
יפעת שאשא ביטון: גם כך יש לנו פה הרבה ניסוחים מורכבים לעשות.
יפעת שאשא ביטון: אתם אומרים: אנחנו לא רוצים שתקופת ההסתגלות תהיה של יותר משנתיים, לצורך העניין.
יפעת שאשא ביטון: אז בואו נקבע שכל החוק ייכנס לתוקף חובה מספטמבר 2020.
שחר סומך: אני לא מבינה.
שחר סומך: בלי המנגנון של העידוד?
יפעת שאשא ביטון: עד ספטמבר 2020 הוא יהיה עם מנגנון של עידוד.
אורי שלומאי: אז זה אותו דבר.
אורי שלומאי: אתם פשוט קובעים עכשיו תאריך מוקדם יותר.
אורי שלומאי: אנחנו מציעים מסלול אחד של וולונטרי, מתי שתקבעו שיהיה.
אורי שלומאי: מסלול שני הוא רק הוראת מעבר למי שכבר יש לו היום מצלמות.
אורי שלומאי: הוא יוכל להפעיל את המצלמות עד עוד שנה, ובעוד שנה הוא יצטרך לבחור.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, אדוני, אתה גם לא מחייב אותי, לא היית פה בכלל, לא קניתי את זה על חשבונך, אני בחרתי להתקין, כולם מסכימים.
יפעת שאשא ביטון: זה עניין שלי.
יפעת שאשא ביטון: כשהחוק ייכנס- - -
אורי שלומאי: אני רוצה שהחוק כן יחייב אותו.
יפעת שאשא ביטון: החוק יחייב אותו בעוד שלוש שנים, או בעוד שנתיים.
קונסטנטין שוויביש: אכבה את זה וזהו.
קונסטנטין שוויביש: היום זה כלי ניהולי מצוין וכלי חינוכי.
אורי שלומאי: שלא עומד בכללים מסוימים.
אורי שלומאי: אי אפשר לאחוז את החבל בשני הקצוות.
קונסטנטין שוויביש: אני דואג לבטיחות של הילדים ואתם רוצים לפגוע בזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו קובעים שזה וולונטרי, ומקסימום אחר כך נשב עם אנשי המשרד ונראה, אולי נאריך את משך זמן התמרוץ או הסבסוד.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו מקצרים את זה כך, שתהיה עוד שנה נוספת.
יפעת שאשא ביטון: אבל אפשר שהוולונטרי יהיה במשך שנתיים כמעט, עד ספטמבר 2020, ואז זה נכנס להיות חובה.
יפעת שאשא ביטון: זה פותר לנו את כל הדיון פה.
קארין אלהרר: הוא רוצה בינתיים.
אורי שלומאי: זה סתם מקצר את הזמן.
יפעת שאשא ביטון: הוא אמר שתהיה תקופת הסתגלות אבל קצרה יותר.
אורי שלומאי: למי שכבר יש מצלמות.
קארין אלהרר: אורי שלומאי מבקש- -
שמרית שקד גיטלין: שזה יהיה חובה ולא חובה.
קארין אלהרר: - - שכל מי שהיום יש לו מצלמות, מרגע שהחוק נכנס לתוקף- - -
יפעת שאשא ביטון: הוא אמר שתהיה תקופת מעבר.
קארין אלהרר: בתקופת המעבר מי שאין לו מצלמות אין לו מצלמות וניתן לו את תקופת המעבר, אבל מי שיש לו מצלמות, הוא רוצה שבתקופת המעבר הם יסורו תחת הכללים של החוק.
יפעת שאשא ביטון: לא, שתהיה להם תקופת מעבר, שבסופה הם יהיו כולם תחת החוק.
יפעת שאשא ביטון: האמינו לי, הבנתי.
יפעת שאשא ביטון: וגם אם לא הבנתי, אני יכולה לכוון אותו לאן שאנחנו רוצים, זה היינו הך מבחינתי.
יפעת שאשא ביטון: אורי שלומאי, הבנתי מה אתה אומר.
יפעת שאשא ביטון: אתה אומר: הם כבר עם מצלמות, ניתן להם תקופת הסתגלות עד שהם ייכנסו אל תוך החוק.
יפעת שאשא ביטון: אז סבבה, אז זה עד שהם ייכנסו אל תוך החוק.
יפעת שאשא ביטון: אז בואו נהפוך את החוק הזה לחובה בספטמבר 2020, כפי שרוצה משרד העבודה והרווחה.
אורי שלומאי: זה סתם מקצר את הזמן, במקום שלוש שנים לשנתיים.
אורי שלומאי: זה כבר עניין פוליטי, זה לא עניין מקצועי.
אורי שלומאי: בהיבט המקצועי אני רוצה להגיד שבכל זאת אני רוצה שלאותם מעונות שיש להם כבר מצלמות- - -
יפעת שאשא ביטון: זה מקצועי.
יפעת שאשא ביטון: זה לא פוליטי.
אורי שלומאי: אם יהיה להם שנתיים או שלוש שנים זה לא העניין.
אורי שלומאי: העניין שלכם להחליט אם אתם רוצים לקבוע שנתיים או שלוש שנים.
אורי שלומאי: אבל אני כן רוצה שני מסלולים נפרדים: מסלול אחד לאנשים שאין להם מצלמות, שזה באמת יהיה הוולונטרי ואחר כך חובה; ומסלול שני לאנשים שכבר יש להם מצלמות, שלהם אני רוצה לקבוע איזו הוראת מעבר.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזאת פטרונות של מדינה.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו קובעים שאנחנו נותנים X זמן שהוא וולונטרי, זה אומר שאני לא מתערבת לכם:
יפעת שאשא ביטון: אם אתם רוצים – רוצים, אם לא רוצים – גם בסדר.
יפעת שאשא ביטון: אז אני משאירה את זה כך.
יפעת שאשא ביטון: ברגע שהחוק הזה נכנס לתוקף חובה הוא מחייב את כולם ומיישר קו.
יפעת שאשא ביטון: אין לי בעיה שניישר קו מוקדם יותר.
אורי שלומאי: מה שיקרה הוא שיהיו מעונות וולונטריים שעליהם כל הכללים האלה יחולו בזכות התמרוץ הזה, ויהיו מעונות שלא יקבלו את התמרוץ והכללים לא יחולו עליהם.
אורי שלומאי: לדעתי זה מעוות.
יפעת שאשא ביטון: כך קורה היום בשטח.
שחר סומך: זה צריך לחול על כולם, בלי קשר לתקופה.
אורי שלומאי: נכון, לדעתי זה מעוות שחוק- - -
ורד וינדמן: תבינו כמה וולונטרי לא הגיוני מלכתחילה.
יפעת שאשא ביטון: ורד וינדמן, יופי, תניפי שלט.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר בכל רגע להגיד את זה.
ורד וינדמן: אבל המשרד סותר את עצמו.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו נכנסים פנימה ומשאירים להם את זה וולונטרי ואנחנו גם כופים עליהם, זה כאילו אנחנו מנסים לאכול את העוגה ולהשאיר אותה שלמה.
יפעת שאשא ביטון: או שאתה בפנים או שאתה בחוץ.
יפעת שאשא ביטון: אם קבעת שבמשך X שנים אתה נותן להם את אפשרות הבחירה אתה לא יכול להרע את התנאים שהיו להם לפני החוק.
יפעת שאשא ביטון: במציאות של היום יניב עושה מה שנכון לו, קונסטנטין עושה מה שנכון לו, חנן עושה מה שנכון לו, ב"חיבה" יש ים של גנים שהכניסו מצלמות ועושים מה שנכון להם.
יפעת שאשא ביטון: אז מה, עכשיו אתה בא כדי להסדיר את המקום ומחזיר אותי אחורה?
שחר סומך: זה חלק מן האמירה שלנו שהיום יש ג'ונגל, שאף אחד לא מסדיר את זה.
אורי שלומאי: והנה בחקיקה הזאת אנחנו מנסים להסדיר את הדבר הזה.
יפעת שאשא ביטון: לא פוגעים בהגנת הפרטיות.
שמרית שקד גיטלין: הרעיון הוא בגלל הצורך לחייב.
קארין אלהרר: אתם כאילו טומנים את הראש בחול על כך שהיום יש מצלמות בגנים.
שחר סומך: יש היום מצב שטכנולוגית מאפשר מעקב אחרי הדבר הזה.
שחר סומך: אנחנו אומרים פה אמירה נורמטיבית.
שחר סומך: כשאנחנו מתקינים מצלמות בגנים צריך לעשות הסדרים שעכשיו קובעים אותם בחוק.
יפעת שאשא ביטון: אם אני לא פוגעת בזכויות הפרט וכל ההורים מסכימים וזה נשאר במקום שלי אז אתם בכלל, אפילו חוקית אין לכם שום סיבה להתערב.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים לפתור את זה תוך שנייה.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו רוצים לצמצם את התקופה שבה כל אחד פועל בשטח כרצונו, את תקופת ההסדרה שמיישרת קו, אין בעיה, אז בואו נקבע שבספטמבר 2020 זה הופך להיות חובה.
שחר סומך: בעיניי זה שיח פוליטי.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאין פה עניין שהוא פוליטי.
יפעת שאשא ביטון: אם אתם תבואו בעניין מקצועי ותגידו: אנחנו מסדירים את הג'ונגל שיש היום, אנחנו לוקחים בחשבון את ההגנה על הפרטיות – כי זה מה שחשוב לשרה, בואו, צריך להגיד את האמת ולומר לזכותה.
יפעת שאשא ביטון: כל מה שמטריד אותה זה עניין הפגיעה בפרטיות.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו מגנים על הנושא של הפרטיות.
יפעת שאשא ביטון: את הגנים ממילא אנחנו מתמרצים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים למסגר את הכול, וכמה שיותר מהר.
יפעת שאשא ביטון: אז בואו נעשה את זה בעוד שנתיים ולא שלוש שנים.
יפעת שאשא ביטון: אגב, את ההחלטה על שנתיים או שלוש שנים השרה השאירה לי.
יפעת שאשא ביטון: אני פשוט חשבתי שזה צריך להיות שלוש שנים, דווקא מן המקום של לתת תקופה ארוכה יותר של תמריצים כלכליים, זה מה שהניע אותי.
יפעת שאשא ביטון: אתם אומרים כולכם מסביב לשולחן שזה יהיה שנתיים – אין בעיה, אז שזה יהיה שנתיים.
קונסטנטין שוויביש: לא כולם.
אורי שלומאי: על זה אנחנו לא מחווים את דעתנו.
שחר סומך: האמירה היא אחרת.
שחר סומך: נראה לי שאנחנו פשוט חוזרים פה על עצמנו.
יפעת שאשא ביטון: החוק לא יחייב את כולם בתקופה של הוולונטרי, כי או שזה וולונטרי או שזה לא.
יפעת שאשא ביטון: אחר כך זה ייכנס.
אורי שלומאי: הוולונטרי זה האם אני מחייב אותם להתקין מצלמות או לא מחייב אותם להתקין מצלמות.
אורי שלומאי: אם כבר יש מצלמות- - -
שמרית שקד גיטלין: אני רק רוצה לחדד מתי בכל זאת החוק הזה נכנס לתוקף רק בהיבט הוולונטרי.
שמרית שקד גיטלין: על תקופת הכניסה לתוקף כחובה אתם תחליטו על המועד שאתם רוצים, ב-2020 או ב-2022.
שמרית שקד גיטלין: התחילה של החוק, שהמשמעות היא שזה חל על הוולונטרי, את רוצה שתהיה ב-1 בספטמבר 2019, כמו חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות?
יפעת שאשא ביטון: אפשר גם.
שחר סומך: אני מציעה אולי לחכות.
שחר סומך: לשם שמיים, אני אומרת, כדי שלא נקבע בו משהו שאחר כך- - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו קובעים רק את הוולונטרי עכשיו, עוד לא קובעים את התאריך שזה נכנס לחובה.
יפעת שאשא ביטון: אבל אם אנשים ירצו להיערך?
יפעת שאשא ביטון: אם עכשיו נערכים לשנה הבאה ואנשים רוכשים מצלמות, הם רוכשים אותן לפני 1 בספטמבר.
שמרית שקד גיטלין: אני יכולה להתחיל את סעיף 15 מוקדם יותר, את סעיף התמריצים.
יעל לינדנברג: השאלה של הוולונטרי מתייחסת בעצם רק לנושא העידוד והתמרוץ.
יעל לינדנברג: לדעתי זה יכול להיות במועד שייכנס הנוהל.
יעל לינדנברג: אני לא יודעת למה את רוצה פה להכניס את זה.
שמרית שקד גיטלין: אם אני לא רושמת כלום, המשמעות היא שזה יהיה יום פרסום החוק.
יעל לינדנברג: אבל כרגע אין נוהל של עידוד ותמרוץ, אז זה לא רלוונטי.
יפעת שאשא ביטון: הוא כבר מגובש למדי.
שמרית שקד גיטלין: אם אני כותבת חוק עכשיו אני צריכה להחליט ממתי הוא יחול.
יפעת שאשא ביטון: אפשר לכתוב בחוק "לא יאוחר מ-1 בספטמבר"?
שמרית שקד גיטלין: אי אפשר לכתוב כך.
שמרית שקד גיטלין: אני יכולה לומר שהחוק ייכנס לתוקף כאשר הוא יפורסם ברשומות.
שמרית שקד גיטלין: אם לא נכתוב כלום – זה המשמעות.
שמרית שקד גיטלין: החוק נכנס לתוקף כאשר הוא מפורסם ברשומות.
יעל לינדנברג: כל עוד אין נוהל, לצורך העניין, מה המשמעות האפקטיבית של הדבר הזה?
שמרית שקד גיטלין: הוא לא חל על אף אחד.
יעל לינדנברג: אני לא יכולה לתמרץ.
אורי שלומאי: יש פה נקודת מוצא קצת בעייתית.
שמרית שקד גיטלין: לא נחזור לדיון הקודם.
שמרית שקד גיטלין: בדיון הקודם הוחלט שהחוק חל בתקופה וולונטרית רק על מי שקיבל תמריץ.
שמרית שקד גיטלין: המשמעות של מה שיעל לינדברג אומרת, שכל עוד לא קיבלו תמריצים זה לא חל על אף אחד.
אורי שלומאי: בסדר גמור, אבל לא נכון להגיד שרק מי שמקבל תמריצים יהיה וולונטרי.
אורי שלומאי: קודם כול בוולונטרי אתה תחליט אם אתה רוצה או לא רוצה, ואז תקבל את התמריץ.
שמרית שקד גיטלין: זה היה הדיון הקודם.
אורי שלומאי: זה לא אותו דיון.
אורי שלומאי: אני רוצה לחדד.
אורי שלומאי: יפעת שאשא ביטון אמרה שמי שיקבל תמריץ אז ממילא חל עליו הוולונטרי.
יפעת שאשא ביטון: חל עליו החוק.
אורי שלומאי: חל עליו החוק.
אורי שלומאי: אבל לדעתי זה אמור להיות הפוך.
שמרית שקד גיטלין: אבל זה הדיון הקודם.
אורי שלומאי: מי שרוצה להתקין מצלמות באופן וולונטרי, עליו חל החוק.
אורי שלומאי: באופן מקביל הוא גם יקבל תמריץ.
אורי שלומאי: כך אני רואה את זה.
יפעת שאשא ביטון: אל תנסו לקשור בין הדברים.
יפעת שאשא ביטון: אם אני באה להתקין מצלמות ואני לא רוצה ממך כסף ובא לי בשלוש השנים האלה לעשות את זה כפי שאני רוצה, אל תתערב לי.
יפעת שאשא ביטון: לא אתה, אורי, אני מדברת עליך כמדינה.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שקורה היום.
יפעת שאשא ביטון: אני לא יכולה לבוא מצד אחד ולהגיד להם שאני לא נותנת לכם כלום, אני לא מחייבת אתכם, אבל אם אתם עושים את זה אז תעשו את זה בכללים שלי.
אורי שלומאי: ממתי אנחנו מכריעים בחוק על מישהו בגלל שהוא מקבל כסף?
יפעת שאשא ביטון: זה לא בגלל שהוא מקבל כסף אלא בגלל שאנחנו כמדינה היום משאירים את זה לשיקול דעתו של מפעיל הגן.
יפעת שאשא ביטון: אם בא לו להתקין או לא בא לו להתקין.
אורי שלומאי: מה המשמעות של וולונטרי?
אורי שלומאי: שאני יכול לפרסם מחר בבוקר: הגן שלי הוא עם מצלמות תחת החוק החדש.
אורי שלומאי: זה המשמעות של וולונטרי.
אורי שלומאי: במקביל אני גם מקבל תמרוץ.
יפעת שאשא ביטון: אני לא באה לפגוע באנשים ואני גם לא באה להיות עכשיו פטרון.
יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה להיות במקום הזה, אני לא מאמינה בו.
יפעת שאשא ביטון: או שהמדינה לוקחת אחריות, והייתה אומרת שזה חובה מן הרגע הראשון, ושם אנחנו נימצא וזה יחייב את כולם, או שהיא כל הזמן מתחפרת ואומרת: "לא, אנחנו לא רוצים לחייב כי אנחנו יותר צדיקים מהאפיפיור, אבל אגיד לכם איך לעשות את זה".
יפעת שאשא ביטון: אז די, היינו בזה.
יפעת שאשא ביטון: תצמצמו את תקופת הוולונטריות.
יעל לינדנברג: יש לי הצעה אופרטיבית.
יעל לינדנברג: אפשר להגיד שהחוק ייכנס לתוקף אחרי שנתיים או אחרי שלוש שנים.
יעל לינדנברג: בסוף המנגנון או הנוהל שיגובש, או איך שזה יקרה, אם זה במבחני תמיכה או לא, יכולים גם לקבוע תנאים בנוהל עצמו.
יעל לינדנברג: כלומר, במנותק לכאורה מן החוק, אפשר להגיד: מי שיקבל תמריץ- - -
יפעת שאשא ביטון: אפשר להגיד שהחוק ייכנס לתוקף בתוך שנתיים.
יעל לינדנברג: במנגנון שיגובש בין המשרדים אפשר לקבוע תנאים.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר בעצם שעכשיו אין לי חוק?
שמרית שקד גיטלין: זה אומר שהוא נכנס לתוקף, הוא מתחיל ב-1 בספטמבר.
שמרית שקד גיטלין: החוק יפורסם ברשומות ויתחיל במועד שתקבעי.
שמרית שקד גיטלין: אני לא יודעת להגיד מועד כי כל פעם זה משתנה.
שמרית שקד גיטלין: נניח שייקבע "ספטמבר 2020".
שמרית שקד גיטלין: זה אומר שהחוק הזה מפורסם ברשומות אבל הוא מתחיל ב-2020, הוא נכנס לתוקף ב-2020.
תמי ברנע: פרט לעניין התמרוץ שיחול מייד.
יפעת שאשא ביטון: את עניין התמרוץ בכל מקרה אשאיר שיחול לפני כן.
יעל לינדנברג: בעוד שנתיים זה מתחיל.
שמרית שקד גיטלין: הסעיף של התמרוץ ייכנס לתוקף לפני.
יפעת שאשא ביטון: זה לא יקרה, חברים.
יפעת שאשא ביטון: אין מצב שאנחנו יוצאים מפה ואומרים: החוק יחול בעוד שנתיים.
יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים מה יקרה בשטח?
יפעת שאשא ביטון: תהיה פריצוּת שלמה כי יש להם שנתיים שהם תוהים אם ייכנס החוק לתוקף או לא ייכנס החוק לתוקף.
יפעת שאשא ביטון: אנשים צריכים להבין שהחוק הזה נכנס לתוקף.
יפעת שאשא ביטון: הוא מחייב את מי שוולונטרי ב-X זמן שאנחנו נחליט, והופך להיות חובה עבור כולם במועד שעליו אנחנו נחליט.
יפעת שאשא ביטון: אבל החוק נכנס לתוקף ביום שנצביע עליו.
שמרית שקד גיטלין: כפי שאמרת, הוא חל רק על מי שמקבל תמריץ.
שמרית שקד גיטלין: כך אמרת כל הזמן.
יפעת שאשא ביטון: סעיפי החוק יחולו על מי שיקבל את התמריץ.
אורי שלומאי: מי שקיבל בפועל תמריץ?
אורי שלומאי: רק מרגע שקיבלתי את הצ'ק אז זה חל עליי?
יפעת שאשא ביטון: אם קיבלת סבסוד אז כן.
אורי שלומאי: זה יכול לקרות גם רק בעוד שנתיים.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אגב לפי מה שהשרה אומרת יש מי שבכלל לא ירצו אפילו.
יפעת שאשא ביטון: אם זה וולונטרי אתה יכול להחליט שאתה לא רוצה בכלל.
אורי שלומאי: ואז כאילו אין משמעות לחוק הוולונטרי כי אנשים לא יקבלו את התמריץ ואז יגידו: לא חל עליי החוק.
יפעת שאשא ביטון: לא הבנת.
יפעת שאשא ביטון: זה הוולונטריות, שכל אחד מחליט אם בא לו או לא בא לו לשים מצלמות בגן.
אורי שלומאי: את קושרת את זה לתמריץ, אם קיבל או לא קיבל תמריץ.
אורי שלומאי: זאת אומרת, רק אם קיבלתי את התמריץ, מרגע שקיבלתי את התמריץ חל עליי החוק; אם לא קיבלתי את התמריץ החוק לא חל עליי.
יפעת שאשא ביטון: כללי החוק – אם בחרת להיכנס לסיפור הזה בשנתיים הראשונות אז אתה כפוף לכל מה שזה אומר, ואם אתה לא רוצה אז אתה אומר למדינת ישראל: תודה רבה, יש לי שנתיים לעשות את זה איך שבא לי, אני לא חלק מן הסיפור שלכם.
יפעת שאשא ביטון: גם זה בסדר.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שיש פה קושי, ואני אתכם, למרות העמדה הראשונית שלי אני אתכם.
יפעת שאשא ביטון: אתם אומרים: שלוש שנים עד שזה ייכנס לחובה ויעשה הסדרה בכל הג'ונגל הזה, זה הרבה מאוד זמן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לכווץ את זה, אנחנו רוצים שתהיה הסדרה בפועל תוך שנתיים, או בספטמבר 2020 לצורך העניין.
יפעת שאשא ביטון: אז נקצר את התקופה שבה זה ייכנס לחובה.
אורי שלומאי: אני אומר שבתקופה הזאת של הוולונטרי לדעתי זה אות מתה.
אורי שלומאי: אני לא תליתי את זה במי שמקבל בהכרח סבסוד.
אורי שלומאי: אני אומר: מי שכבר קיבל על עצמו את החוק, נכתוב לידו כוכבית, הוא יקבל סבסוד.
אורי שלומאי: אבל בעיניי זה לא קשור באופן ישיר לסבסוד.
יפעת שאשא ביטון: אבל אולי אני לא מקבלת על עצמי את החוק.
יפעת שאשא ביטון: אתקין מה שבא לי ואני לא מקבלת על עצמי את החוק.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאתה אומר: מי שמקבל על עצמו את החוק.
יפעת שאשא ביטון: אתה אפילו השתמשת במינוח הזה.
יפעת שאשא ביטון: אז אני לא מקבלת על עצמי את החוק.
שמרית שקד גיטלין: אורי שלומאי, מה המשמעות מבחינתך של מישהו שמקבל על עצמו את החוק?
יפעת שאשא ביטון: שהוא מקיים את כל ההוראות.
אורי שלומאי: בדיוק, שהוא מקיים את ההוראות, ויום יבוא והוא יקבל גם סבסוד.
שמרית שקד גיטלין: מה זה מבחינתך שהחוק יחול על מי שמקבל על עצמו את החוק?
שמרית שקד גיטלין: לא הבנתי.
יפעת שאשא ביטון: אם את מקבלת על עצמך את החוק את כפופה לכל מה שכתוב פה.
שמרית שקד גיטלין: לא הבנתי מה זה "מקבל על עצמו את החוק".
אורי שלומאי: זה אומר שאני מכריז שאני תחת הוראות החוק הזה ואני גם יודע שאקבל סבסוד.
שמרית שקד גיטלין: מה זה "אני מכריז שאני מקבל את הוראות החוק"?
שמרית שקד גיטלין: לא ברורה לי התחולה הזאת.
שמרית שקד גיטלין: אני מנסה לחשוב על מי החוק חל.
שמרית שקד גיטלין: איך אני מכריז שאני מקבל את החוק?
אורי שלומאי: אני מגיש בקשה למשרד לקבל סבסוד.
שמרית שקד גיטלין: זה המשמעות של מה שאמרה יושבת-הראש.
שמרית שקד גיטלין: היא אמרה שמי שיקבל סבסוד זה אומר שהוא מקבל עליו את הוראות החוק.
שמרית שקד גיטלין: אני לא רואה איפה האבחנה ביניכם.
אורי שלומאי: אולי לא הבנתי נכון, אבל הבנתי מיושבת-הראש שקודם כול אתה תקבל סבסוד ואז יחולו הוראות החוק.
שמרית שקד גיטלין: המשמעות היא שאדם מקבל על עצמו את החוק.
יפעת שאשא ביטון: לא, אין פער.
יפעת שאשא ביטון: אורי שלומאי רוצה שכל מי שיהיו לו מצלמות, עם סבסוד או בלי סבסוד, יהיה כפוף להוראות החוק.
שמרית שקד גיטלין: לא, עכשיו אני מבינה שלא.
אורי שלומאי: אחרי זה.
אורי שלומאי: רק רציתי להבהיר את הנקודה הזאת.
שמרית שקד גיטלין: רק של מי שמקבל עליו את החוק.
שחר סומך: אני רוצה להעיר על האבסורד בשיח הזה.
שחר סומך: מה זאת אומרת שאזרח מקבל על עצמו את החוק או לא מקבל על עצמו את החוק?
שחר סומך: העובדה שאנחנו מפרידים פה בין ההוראות הנורמטיביות לבין הסבסוד אומרת בעצם שיש לנו ג'ונגל מבחינת הסדרה.
שחר סומך: זה לא הגיוני.
שחר סומך: ברגע שיש לנו הוראות נורמטיביות איך מפעילים מצלמות אז אנחנו לא אומרים לאזרח: אתה מקבל את זה או לא מקבל את זה.
שחר סומך: החוק נכנס לתוקף וההוראות שלו מסדירות את השוק.
יפעת שאשא ביטון: שחר סומך, זה מה שהשרה שלך אמרה.
יפעת שאשא ביטון: השרה אמרה: אנחנו משאירים את זה פתוח וולונטרית.