GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שימרית שקד גיטלין: אני רוצה להסביר – התקנות האלה הן תקנות רשות.
שימרית שקד גיטלין: אם הן היו חובה אז ברור שיקבעו מה יהיה סוג המצלמות.
סיגל מרד: מצידי שהן תהיינה תקנות חובה, זה לא מפריע לי.
יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו לא רוצים שזה יהיה תלוי בזה.
שימרית שקד גיטלין: התקנות הן לא תקנות שלכם.
שימרית שקד גיטלין: אני אומרת שוב – ההנחה של המחוקק כרגע היא שלא בהכרח צריך שיהיו תקנות.
שימרית שקד גיטלין: לכן אין מה ל- - -תמריצים לתקנות שאולי לא יהיו.
סיגל מרד: אבל אז – בואי נחשוב: מה אני עושה לשוק הפרטי?
סיגל מרד: אני אומרת להם – בואו, אני אעזור לכם לקנות מצלמות.
סיגל מרד: הם ילכו ויקנו מצלמות מאוד מסוימות, שאיזה מאעכר דחף להם ואז אחר כך, בא משרד המשפטים וכן התקין תקנות, ובעצם מה שהוא רוצה זה מצלמות אחרות לגמרי עם טכנולוגיה אחרת לגמרי.
סיגל מרד: ואז, גם שפכתי כסף ציבורי - - -
יפעת שאשא ביטון: אני גם אזכיר לך מה שהיה כאן.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור של המעורבות וההתערבות של המשרדים היתה אינטרס של המשרדים עצמם.
יפעת שאשא ביטון: הם אמרו – אנחנו רוצים להיות חלק.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר שכולם צריכים להיכנס לתוך סד הזמנים לצורך העניין, אם הם באמת רוצים להשפיע, כי למשטרה יש אינטרס שיהיו מצלמות שהן מתאימות, אחר כך זה יסייע להם, הם ביקשו את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר שכולם צריכים להיכנס לתוך סד הזמנים אם רוצים להשפיע על איזה מערכת מצלמות צריך שיקנו.
יפעת שאשא ביטון: היום הם קונים מה שהם רוצים, מה שנכון להם, חשוב להם גם שיראו מה יש במצלמה.
יפעת שאשא ביטון: אם אתם לא רוצים ליצור מצב שיש איזושהי פריצות ואנשים בכוונה יקנו משהו שהוא כביכול לא מספיק טוב, אז אתם תזדרזו עם הנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו שנה מהיום.
יפעת שאשא ביטון: מה שצריך להיות כתוב בנוהל שלכם ושל משרד האוצר זה רק העניין של מודל התימרוץ, של איך הוא ייעשה.
סיגל מרד: זה לא יכול להיות מנותק מהטכנולוגיות, מנושאים שאנחנו לא - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא מנותק וזה גם לא מחובר.
סיגל מרד: אלה נושאים שאנחנו לא מבינים בהם שום דבר, כמשרד.
סיגל מרד: אין לנו שום ידע, לכן זה לא אצלנו - - -
יפעת שאשא ביטון: את לא צריכה להבין בזה.
סיגל מרד: אז אני באה ואומרת לציבור – הנה הצ'ק, בואו.
סיגל מרד: מי שיעשה איתי matching יקבל את הצ'ק.
סיגל מרד: זה לא עובד ככה.
סיגל מרד: אני לא רוצה לא שעסקים יבואו ויוציאו כסף לחינם ולא שהממשלה תוציא כסף לחינם כשאחר כך באים וקובעים רגולציה שמייתרת בעצם את כל ההוצאה הזו.
סיגל מרד: זה חייב לעבוד יחד, זה חייב להיות מתואם.
יפעת שאשא ביטון: רוב המצלמות היום במשק הם מצלמות לצורך העניין מספיק טובות.
יפעת שאשא ביטון: יש טובות יותר, יש טובות פחות.
יפעת שאשא ביטון: בואי, יש לכם גם ככה מספיק על הראש.
יפעת שאשא ביטון: את, המשימה שלך יחד עם הממונה על התקציבים זה פשוט לקבוע את מנגנון.
סיגל מרד: אז אני רוצה עכשיו את משרד הפנים בפנים.
סיגל מרד: לא שיגידו לי אחר כך – אתם ישבתם וקבעתם, ואחר כך הם יתנערו - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל אתם לא קובעים את המצלמות.
יפעת שאשא ביטון: את לא קובעת את המצלמות, את קובעת את מודל התימרוץ, אתם מתבלבלים פה.
יעל לינדנברג: סיגל מרד מתאר סיטואציה בה משרד המשפטים יגיע מתי שהוא ויקבע את מספר הימים שבהם צריך יהיה לשמור את הצילומים – 30 או 15, לא משנה.
יעל לינדנברג: אם עכשיו אנחנו עושים מנגנון תימרוץ, ואמרנו שאנחנו לא יודעים להגיד את מספר הימים – קחו מצלמה שיכולה לשמור X ימים, כי אנחנו לא יודעים להנחות אתכם.
יעל לינדנברג: כולם ייקחו מצלמות, יקנו ונניח שיקנו מצלמות ששומרות 20 יום.
יעל לינדנברג: אחרי חצי שנה משרד המשפטים יפרסם ויגיד – אנחנו רוצים 30 יום.
יעל לינדנברג: מה את רוצה, הסבסוד ילך לחינם?
יעל לינדנברג: מה יקרה במשק?
יעל לינדנברג: סתם נתנו כסף?
יעל לינדנברג: הם יצטרכו שוב להתקין מצלמות?
יפעת שאשא ביטון: בכל מקרה, כל X שנים צריך להחליף את המצלמות תמיד אפשר יהיה לקבוע שמההחלפה הבאה - - -משטרה, איך פותרים את זה?
יפעת שאשא ביטון: הרי למשטרה יש אינטרס פה, בואו נכניס אתכם לתוך הנוהל שצריך להיקבע עד ספטמבר, שנותן הנחיות איזה מצלמות.
יפעת שאשא ביטון: הם יבנו את מנגנון תימרוץ קבל אתם תגידו איזה מצלמות צריך – ברמה של מה הקריטריונים שנדרשים: מצלמה ששומרת ל-X זמן, מצלמה בזום כזה או ברזולוציות כאלה וכאלה.
יפעת שאשא ביטון: אז אתם תהיו יחד עם משרד העבודה ועם הממונה על התקציבים בכל הנוגע לעניין של נוהל תימרוץ.
יפעת שאשא ביטון: הם יבנו את נוהל התימרוץ, אתם רק תגידו איזה מערכות נדרשות.
יפעת שאשא ביטון: מי שיקנה מערכת כזו וכזו - - -
ליאורה סולטן יעבץ: נבדוק את זה.
אורי שלומאי: כל הזמן דיברנו על מערכת תימרוץ לפי אשכולות.
אורי שלומאי: זה היה הדיבור.
יפעת שאשא ביטון: אבל הם אומרים – אנחנו נתמרץ לפי אשכולות, אבל מישהו יקנה מצלמה שהיא לא בדיוק מה שאנחנו מבקשים מבחינת הסטנדרט, ואז ייצאו תקנות חצי שנה אחרי כן – אז מה?
יפעת שאשא ביטון: הם יצטרכו לקנות מחדש?
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת – שהבט"פ אמר לנו בדיון הקודם שחשוב שהם יהיו בתוך הלופ כדי שהם יגידו מה צריך שיהיה.
יפעת שאשא ביטון: אז שיישבו אתם כשהם בונים את הנוהל – אמנם אלה שני ערוצים כביכול נפרדים, אבל זה מכניס את שניהם לסד זמנים שאנחנו קבענו.
יפעת שאשא ביטון: הם יבנו את מודל התימרוץ, אתם תגידו על איזה מערכות מתמרצים ואז אפשר יהיה לצאת לדרך.
יפעת שאשא ביטון: בעיניי זה הכי פשוט, זה הסיפור.
יפעת שאשא ביטון: צריך לכתוב בסעיף הזה שזה הממונה על התקציבים יחד עם משרד העבודה והרווחה, משרד המשפטים אמר שהוא יוצא החוצה, ומכניסים את הבט"פ.
שימרית שקד גיטלין: צריך להבין שבסוף הסמכויות להתקין את התקנות הן למשרד המשפטים.
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו לא מדברים עכשיו על התקנות.
שימרית שקד גיטלין: כל ההערה של סיגל מרד היתה על החשש שאחרי שהיא תיתן את התימרוץ על מצלמות א' אתם תתקנו תקנות שבעצם צריך מצלמות ב'.
אורי שלומאי: את מאוד מסבכת את זה.
יפעת שאשא ביטון: בואו נחשוב יחד, הרי אנחנו לא בתוך ואקום, אין פה ריק.
יפעת שאשא ביטון: הרי מה יקרה בסופו של דבר?
יפעת שאשא ביטון: גם ברמה של התייעצות של משרד המשפטים.
יפעת שאשא ביטון: משרד המשפטים יתייעץ עם הבט"פ בגלל שלהם יש את הידע המקצועי איזה מצלמות צריך, ואיך.
יפעת שאשא ביטון: משרד המשפטים ישים את הסייגים שלו בהקשרים המשפטיים והאחרים, כך שאני לא רואה שום סיבה למה משרד המשפטים לא יקבל את ההמלצות המקצועיות של המשרד לביטחון הפנים.
אורי שלומאי: במילא המנגנון תמיכה יעבור דרכנו, איך שהוא.
אורי שלומאי: זה יעבור דרכנו אנחנו ניתן את דעתנו על הדבר הזה.
אורי שלומאי: לא צריך לכתוב את זה, אנחנו ניתן את הדעת ונראה אם זה לא מופרך לגמרי, אם זה באמת עומד בסטנדרטים מסוימים.
אורי שלומאי: בשלב הזה של הוולונטרי זה גם שלב של בחינה.
אורי שלומאי: אני רוצה גם לבחון את הדברים, אני לא רוצה לקבוע מסמרות בתקנות - - -
יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אמרנו שאנחנו לא נשאיר את זה וכן ניתן למשק להתחיל להתארגן ולרכוש וממילא אחרי 4-3 שנים מכניסים מערכות והדברים הללו הולכים ומתעדכנים.
יפעת שאשא ביטון: אפשר לסיים את זה עד ספטמבר.
אורי שלומאי: ובהחלט אני יכול להגיד לפרוטוקול שזה יעבור דרכינו ואנחנו באמת נראה שזה עומד בסטנדרטים מסוימים.
יפעת שאשא ביטון: בספטמבר הנוהל כבר פועל.
יפעת שאשא ביטון: מודל התימרוץ כבר פועל.
סיגל מרד: מה שכן צריך לחשוב זה שבתוך התקנות, בסעיף המסמיך לתקנות צריך לחשוב על איזו שהיא קריאת כיוון שיוצרת את הדיפרנציאציה בין כאלה שמתקינים לראשונה ובין כאלה שיש להם.
סיגל מרד: יש בכל זאת איזשהו הבדל.
יפעת שאשא ביטון: שמי שיש לו כבר מערכות והכל מרושת אז הם לא ברזולוציה הזאת - - -
סיגל מרד: אז אני קובעת שהוא יצטרך להחליף.
סיגל מרד: אני קובעת הוראת תחולה שכשהוא יצטרך להחליף את הטכנולוגיה בעוד קצת יותר זמן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נכנסים עכשיו לצורך העניין, מי שיש לו כבר היום מצלמות – אנחנו נמצאים שלוש שנים מספטמבר 2021, כי יש לנו את התקופה של עד ספטמבר שאתם תיערכו עם כל הנוהל וכל מה שצריך, מתחילים לתמרץ וולונטרית מי שירצה להתקשר אתנו בהתקשרות שהחוק בעצם יחייב אותו ואז יש לנו עוד שנתיים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שגם אביטל בר שמחזיקה כבר 14 שנים מצלמות – זה לא אותן מצלמות.
יפעת שאשא ביטון: משנים אותן כל X זמן, ככה זה עובד.
יפעת שאשא ביטון: המערכות מחדשות את עצמן לפחות כל ארבע שנים.
יפעת שאשא ביטון: אז גם אחר כך, כשאנחנו ניכנס ב-2021 מן הסתם, אלה מערכות חדשות שייכנסו, אלא אם כן הם רוכשים את זה בתקופה של הוולונטרי, ואז הם יחליפו אותן רק שנתיים אחר כך.
יפעת שאשא ביטון: אני כבר נכנסת אתך ממש לרזולוציה של הפרקטיקה - - -
סיגל מרד: יכול להיות שיש לך ידע עודף עלי בנושא - - -
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומרת לך שכך או כך זה לא לנצח.
יפעת שאשא ביטון: גם המכשירים האלה שקונים ומחדשים אותם ויש גם דרכים שונות לשדרג ולא להחליף את על המערכות – בקיצור, זה שם.
יפעת שאשא ביטון: אז אני אומרת שאנחנו נמצאים בפרק זמן כזה שהוא באמת נותן מספיק זמן הסתגלות לכל המערכות, גם שלנו וגם שלהם.
שימרית שקד גיטלין: אני יכולה לנסות להציע שב-12(2), בהתאם להצעה של סיגל מרד לכתוב: "...
שימרית שקד גיטלין: סוג המצלמות שיותקנו וכן הוראות מעבר לגבי מי שכבר היו מותקנות אצלו מצלמות לפני תחילת ה..." - - -
שימרית שקד גיטלין: "התקנות או יום תחילתן", או – "ביום שהחובה תחול עליו".
שימרית שקד גיטלין: אז אני מקריאה: "המנהל הכללי של משרד העבודה, הרווחה והבריאות בהסכמת הממונה על התקציבים במשרד האוצר ובהתייעצות עם המנהל הכללי של המשרד לבט"פ...
שימרית שקד גיטלין: " - - -"...
שימרית שקד גיטלין: ייתכן הוראות לעניין סיוע כספי למעונות יום לפעוטות לשם התקנת מצלמות לפי הוראות חוק זה עד יום 1 בספטמבר, 2019".
סיגל מרד: מה שלא יודעים כאן זה שגם בטיחות בעבודה זה במגרש שלנו, אז כל הדברים גועשים להם ביחד.
שימרית שקד גיטלין: אני ממשיכה בקריאה: זה מה שביקשת להוסיף בישיבה הקודמת.
ורד וינדמן: אני מרשה לעצמי – היה דיון והוחלט שיהיה נוסח שיותאם למה שהיה בדיון ולדעתי הנוסח הזה לא עונה על החשש שלנו, אז אני רוצה להציע משהו.
ורד וינדמן: אני אומרת את זה פוזיטיבית, לא מה לא, אלא מה כן – שהצילום יהיה רק בחלקים בבית שמשמשים כמעון ורק בשעות שבהן הילדים נמצאים בו, בקוהרנטיות לסעיף 3 שמדבר על ההתקנה בשעות בהן שוהים פעוטות.
יפעת שאשא ביטון: - - - "מקום שמשמש למגורים".
יפעת שאשא ביטון: לא כתבנו "בית מגורים".
יפעת שאשא ביטון: כתבנו "מקום שמשמש למגורים".
יפעת שאשא ביטון: זה מה שהסברנו בפעם הקודמת והם גם קיבלו את ההערה שלנו.
ורד וינדמן: אני חושבת שהאופן שבו הסעיף מנוסח לא עונה על הדבר הזה.
יפעת שאשא ביטון: בטח שהוא עונה.
ורד וינדמן: אם כתוב "מעון יום הפועל בתוך מקום המשמש למגורים" זה אומר שבכל מעון שהוא בבית – זה לא יחול.
כרמית פולק כהו: - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו על חלל מגורים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו בדיון קודם על מקום שמשמש למגורים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, שאם יש לי בית פרטי שאני גרה בו אבל יש לי חדרים שמוקצים רק למעון – אז שם יהיו מצלמות.
יפעת שאשא ביטון: הם חוששים מהעניין כאילו "מקום מגורים" מתייחס לכל המרחב.
אביטל ברנוב: זה לא מה שמשתמע פה.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שזה לא מה שהשתמע.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאני מחדדת.
יפעת שאשא ביטון: אני באמת לא מובנת?
שחר סומך: מבחינתנו, על המהות אנחנו מסכימים, אין מבחינתנו בעיה.
כרמית פולק כהו: אז בהלימה לסעיף 3 שבו כתבתם "כל השעות שבהן הפעוטות שוהים במעון".
כרמית פולק כהו: אבל בסלון הפרטי שלו, את גם אומרת לו : יבוא הממונה על הבטיחות ויגיד לו – תרים את ה - - -למעלה.
יפעת שאשא ביטון: כרמית, היינו שם.
יפעת שאשא ביטון: זה מה יש.
כרמית פולק כהו: אבל זה לא הגיוני.
יפעת שאשא ביטון: אתם עוסקים בדברים שונים.
יפעת שאשא ביטון: זו היתה הפשרה של שרת המשפטים, נקודה.
קריאה: הצעתי נוסח שעולה בקנה אחד עם מה שאתם אומרים.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, הסיפור הוא פשוט.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על זה גם בדיון הקודם – שאם זה מתנהל בסלון של בן אדם, אנחנו לא נכנסים לסלון הזה, כי בתוך היום הזה יכול להיות שיש גם ילדים קטנים שמסתובבים בבית תוך כדי זה שהאמא מנהלת את המעון שלה, או שאני לא יודעת מי נמצא שם מבני המשפחה - - -
ניר גרסון: יש לזה גם השלכות הרבה יותר עמוקות - - -
יפעת שאשא ביטון: לא משנה, אני לא נכנסת לזה עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה בכלל, כרמית, למה אני מסכימה ולמה אני לא מסכימה, אבל כן קיבלתי את האיזונים והבלמים האלה של שרת המשפטים שאומרת – אם אנשים חיים בתוך המרחב הזה וכשהילדים הולכים הביתה הם ממשיכים לחיות שם – זה לא יהיה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים לא לאהוב את זה אבל זה המצב.
יפעת שאשא ביטון: באנו ולקחנו את ההערה שלכם ממקום של – יש בתוך בתים פרטיים מרחבים שמשמשים רק למעון.
ורד וינדמן: אבל הצעתי נוסח.
ורד וינדמן: הייתי בדיון הקודם.
ורד וינדמן: הצעתי נוסח שהוא פוזיטיבי ולכן הוא לא בדיוק מתיישב עם הניסוחים הנגטיביים פה.
ורד וינדמן: הצעתי שהצילום יאפשר רק בחלקים שמשמשים כמעון ורק בשעות שבהם הילדים נמצאים.
יפעת שאשא ביטון: אבל הסלון משמש כמעון.
ורד וינדמן: אבל אם החלק בבית משמש כמעון, שאפשר יהיה לצלם בו.
ורד וינדמן: מעון יום פועל - - -
ורד וינדמן: אני מבינה את מה שאת אומרת, הבנתי גם את ההבדלים בין הדברים, אני מבינה.
ורד וינדמן: אבל ברגע שכתוב שזה לא יחול על מעון יום הפועל בתוך מקום המשמש למגורים אז זה כל מעון שפועל בתוך מקום המשמש למגורים בתוך בית – זה מוציא את זה.
שימרית שקד גיטלין: אני יכולה לחדד, אם למישהו זה לא מובן.
שימרית שקד גיטלין: הצעתי לשחר סומך להוריד את המילה "בתוך" ולהגיד – "במקום".
יפעת שאשא ביטון: מה זה "בית מגורים"?
סיגל מרד: יש לי - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, "מקום המשמש למגורים".
סיגל מרד: אז אתם פשוט לא מכירים את השטח.
סיגל מרד: יש לי בתים פרטיים שבתוכם פועלים מעונות יום.
סיגל מרד: כל הרגולציה שלי בחוק הפיקוח על מעונות, החדש - - - שם, וזה לא מתייחס - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא אותו הדבר.
סיגל מרד: אז בשורה התחתונה, אם אתם מובילים למקום שבמקום כזה, במעון יום שפועל בתוך בית מגורים שגרים בו אנשים לא יוצבו מצלמות – זו ההבנה שלי - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל זה גם מה שאמרנו בדיון הקודם.
יפעת שאשא ביטון: אני מסבירה שוב, בלי פרשנויות ובצורה הכי מדויקת.
יפעת שאשא ביטון: אני גם אגיד לכם מאיפה זה התחיל.
יפעת שאשא ביטון: אמרה שרת המשפטים: לא תיכנסו לבתים פרטיים.
יפעת שאשא ביטון: אז הגענו הנה ואמרו – יש בתים, ונתתי דוגמה, יש בתים שמחולקים בצורה כזו שיש קומת מגורים ויש לי חדר או בית נוסף או קומה למטה עם גישה נפרדת והכל – שמשמש רק למעון.
יפעת שאשא ביטון: הוא נפתח בבוקר לפני שהילדים מגיעים ונסגרת מייד אחרי.
יפעת שאשא ביטון: זה לא הסלון של הבית שלי ואני לא עושה שם שום פעילות שקשורה למגורים.
יפעת שאשא ביטון: ואז אמרנו – איך אנחנו מחריגים את זה?
יפעת שאשא ביטון: כי על פניו זה בתוך בית פרטי, אבל מצד שני זה מעון לכל דבר ועניין.
יפעת שאשא ביטון: שמקום שמשמש למגורים, זאת אומרת אם אני עושה את זה בסלון של הבית שלי אז אין מה לעשות, לא תהיה לי מצלמה.
יפעת שאשא ביטון: אבל אם אני עושה את זה בתוך הבית הפרטי שלי בחלק שמיועד אך ורק למעון, זאת אומרת – מקום שלא משמש למגורים, כן יהיו מצלמות.
יפעת שאשא ביטון: זה בעצם החידוד שאנחנו עשינו וזה האיזונים שאנחנו הסכמנו לקבל משרת המשפטים, וזה מה שכתוב.
יפעת שאשא ביטון: כתוב – במקום שמשמש למגורים.
ולרי זילכה: הקורא התמים - - - הייתי אולי מנסחת את זה בצורה אחרת שמשתמעת – גם בבית מגורים יכול להיות, אם יש חלל נפרד שהוא מיועד - - -
שחר סומך: הוספנו את המילה "שימוש".
שחר סומך: השאלה היא מה השימוש שנעשה במקום, אם אני משתמשת בו לשם מגורים או שאני לא משתמשת בו.
שחר סומך: שימוש זה פה - - -
יפעת שאשא ביטון: ולרי, זה בדיוק מה שאמרת.
יפעת שאשא ביטון: אם המקום לא משמש למגורים זה בדיוק הסיפור.
ולרי זילכה: אני חושבת שצריך לחדד את זה.
יפעת שאשא ביטון: יש גבול עד כמה שאנחנו יכולים לסבך את העניין.
ולרי זילכה: אבל מקום שאומר – גם אם זה מעון המתנהל בבית פרטי באזור נפרד - - -
שימרית שקד גיטלין: ואם זה לא בית פרטי?
שימרית שקד גיטלין: אם זה בית דירות באזור נפרד?
אביטל ברנוב: יש פה איזה משהו לא ברור, כי לפי איך שאנחנו קוראים את זה עכשיו זה אומר שכל גן או מעון או פעוטון שמתקיים בתוך בית מגורים – זה לא חל עליו.
יפעת שאשא ביטון: לא כתוב "בית מגורים", כתוב "משמש למגורים".
יפעת שאשא ביטון: כתוב לך – מקום שמשמש למגורים.
יפעת שאשא ביטון: אם זה חלק נפרד, אז הוא לא משמש למגורים.
אביטל ברנוב: - - -
יפעת שאשא ביטון: אז אוקיי – אפשר לכתוב "המשמש בפועל גם למגורים".
יפעת שאשא ביטון: זה עונה בדיוק על המרחב הזה.
שחר סומך: אני אוכל להתייעץ על זה?
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל זה אותו הדבר, זה רק פשוט בהבנה תחבירית, כדי שמי שלא מבין עד הסוף ויכול לקחת את זה למקומות אחרים – שלא ייקח את זה לשם.
יפעת שאשא ביטון: "מקום שמשמש גם למגורים", הרי זה מה שאנחנו רוצים למנוע.
ניר גרסון: - - -
יפעת שאשא ביטון: תראה, בהתחלה הוצע שזה לא יהיה בבית מגורים, אבל אמרנו – אם זה בית שיש בו מעון במתחם אחר, בכניסה נפרדת והכל – אז מה הבעיה?
יפעת שאשא ביטון: בקיצור, הגענו למסקנה שאנחנו יכולים לנסח את זה בצורה כזו שבמקום שלא משמש למגורים – שמלכתחילה זה הייעוד שלו, זה מעון, כמו שיש נשים שיש להן סטודיו בתוך הבית, הן לא גרות שם.
ניר גרסון: - - - כניסה נפרדת, אם זו יחידת דיור נפרדת, דירה מפוצלת - - -
קריאה: תוסיפו את המילה "בפועל".
סיגל מרד: אני רוצה להעיר לגבי 14(3).
סיגל מרד: מה בעצם המשמעות שלו?
סיגל מרד: הורדנו את הסעיף שהיה של פטור מנכ"ל כי לא חשבנו בכלל שנכון להתייחס אליו.
סיגל מרד: האם סעיף 14(3) נותן לי סמכות לפטור מכל הוראות החוק עכשיו?
יפעת שאשא ביטון: בנסיבות מסוימות.
יפעת שאשא ביטון: יש לך אומץ לפטור מישהו?
סיגל מרד: לא, אין לי שיקול דעת, כלום לא מגביל אותי.
סיגל מרד: ואני לא רוצה את זה בכלל.
קריאה: סבירות.
שימרית שקד גיטלין: את תמיד מחויבת בסבירות, את תמיד חייבת לבסס על בדיקה - - -
סיגל מרד: אני לא יודעת להפעיל סעיף כזה.
סיגל מרד: מבחינתי הוא הכי פתוח, אני לא יודעת להגביל שום שר שרוצה לפטור כל אחד אחר.
סיגל מרד: אני מבקשת להוריד את הסעיף.
סיגל מרד: אני לא רוצה את סמכות הפטור.
ניר גרסון: - - - אם קובעים חובה גורפת בלי שום אפשרות למתן אותה - - - זה לא מדתי.
ניר גרסון: זו פגיעה לא מדתית בפרטיות.
יפעת שאשא ביטון: זה לא ממסגר את השר.
יפעת שאשא ביטון: שאם נניח יש לי מחר את מעון צילה, שהוא של אחיינית שלי – סתם אני נותנת דוגמה, אז אני יכולה פשוט לפטור אותה, כי אין לי פה שום סייגים בחוק שאומרים שהוא צריך או להפעיל שיקול דעת, או בהתאם לתנאים - - -
שימרית שקד גיטלין: אני קוראת את סעיף 14(3) לא שהוא קובע פטור למעון צילה אלא שהוא קובע כללים שלפיהם ניתן פטור.
אורי שלומאי: תמיד השר כפוף לכללים.
אורי שלומאי: אני מסכים להבנה של שימרית בעניין הזה.
אורי שלומאי: הוא צריך לקבוע כללים שעל פיהם הוא ייתן פטור.
אורי שלומאי: שתיים, תמיד השר כפוף לכללי מנהל.
אורי שלומאי: הוא לא יכול לתת סתם - - -
סיגל מרד: אבל לא כותבים ככה.
יפעת שאשא ביטון: איך היית מנסחת את זה?
סיגל מרד: אל"ף, אני לא מחוברת לזה אז קשה לי לחשוב בכלל.
סיגל מרד: אני לא יודעת באיזה נסיבות צריך לייצר את הפטור, בשים לב – למה?
סיגל מרד: אז בתור ראש משרד כלכלה הייתי אומרת – בשים לב לנטל הכספי.
סיגל מרד: בשים לב למה?
סיגל מרד: חסר לי פה - - -
ניר גרסון: אז אני יכול להציע – בשים לב לתוחלת הסיכון.
סיגל מרד: יפה מאוד.
סיגל מרד: אני לא יודעת להחיל דבר כזה.
ניר גרסון: אז שהשר יחליט.
ניר גרסון: שיעשה שיקול - - -
סיגל מרד: איך השר יחליט?
סיגל מרד: אני מבקשת שמתוך הממשלה לא יבואו כנגד הממשלה בלי תיאום.
ניר גרסון: אני לא מבין מה זה הממשלה.
ניר גרסון: זה נוסח החוק.
ניר גרסון: אני אומר לכם שחובה גורפת, בלי שום שסתום – כשיש אמצעי אחר שפוגע בפרטיות הרבה הרבה פחות והוא אמצעי יעיל, אז להתעלם מזה יהיה לא מדתי.
יפעת שאשא ביטון: ניר, אתה נגדנו, לא אתנו.
ניר גרסון: למה?
יפעת שאשא ביטון: כי אתה מסביר לה למה צריך להשאיר את זה פתוח.
יפעת שאשא ביטון: שרת המשפטים ביקשה שיהיה בתוך כל הסיפור הזה גם איזה שהוא מקום לשיקול דעת של מקרים שאנחנו לא יכולים לצפות אותם היום.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שמחר יהיה איזשהו נתון במציאות שיוכל לאפשר לנו להתנהל כך או אחרת.
יפעת שאשא ביטון: אז היא אמרה – אנחנו לא יכולים לסתום את הגולל בחוק, אנחנו חייבים להשאיר איזשהו שיקול דעת לעתיד לבוא, שאף אחד מאתנו לא יודע מה הוא.
ניר גרסון: אולי תהיה טכנולוגיה חדשה
יפעת שאשא ביטון: אז זו היתה התפיסה שלה.
יפעת שאשא ביטון: בגלל שהיא לא רואה את הנולד ובגלל שהיא אומרת שיש דברים שיכול להיות שאנחנו לא צופים היום אז היא רוצה להשאיר את זה פתוח.
יפעת שאשא ביטון: תגידו – אפשר לבוא ולתקן את זה אחר כך, אבל לה זה חשוב.
יפעת שאשא ביטון: אפשר להתווכח על זה או אפשר לקבל את זה, ולהחליט שפעם אחת אנחנו יכולים - - - להשאיר את זה ולראות מול השרה בקריאה השנייה והשלישית לראות אם אנחנו יכולים אולי לחדד את זה בצורה כזו שמצד אחד זה משאיר פתח אבל לא הופך את זה לפרוץ מדי, למצוא איזשהו איזון גם בנוסח הזה או שאחר כך נחליט בקריאה השלישית אם אנחנו הולכים עם זה או לא.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעלה את זה לקריאה הראשונה, ונזכור שסעיף 10, 11 והסעיף הזה – עוד נדון בהם בקריאה השנייה והשלישית.
יפעת שאשא ביטון: נשאיר את זה לשיח יותר רציני ועוד איזושהי עבודה עם השרה כדי לראות איך אנחנו יכולים לאן את הסעיף הזה באופן כזה שאנחנו כולנו גם נבין מה הוא רוצה וגם - - -
ליאורה לחר: ויכול להיות שגם הארגונים כרגע שמחכים למוצא פיה של הוועדה שקבעו שתקבע איזה תנאים צריכים להיות, אז יכול להיות שהארגונים יגידו שהם רוצים עוד זמן כי הם רוצים לקבל מענה על התקנים.
ליאורה לחר: כפי שהבאתי עכשיו את המכתב - - -
יפעת שאשא ביטון: יש לכם שלוש שנים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מכלים את הזמן כשאנחנו יודעים שנדון בזה בקריאה השנייה והשלישית, אז חבל.
יפעת שאשא ביטון: נקיים את הדיון כבר כמו שצריך, מהתחלה ועד הסוף, נפתח אותו מחדש.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו שלושה סעיפים שאנחנו צריכים לפתוח לקריאה שלישית, אז נעשה את זה שם.
יפעת שאשא ביטון: זה ספטמבר 2021, בהתאם למכניזם שקבענו – שיש לנו נוהל של תימרוץ עד ספטמבר 2019 ומאז יש לנו שנתיים של הסתגלות של השטח עד ספטמבר 21, ובספטמבר 2021 זה נכנס כחובה בכל המערכות, גם מחייב את החוק עצמו ומכיל מצלמות בכל המקומות - - -
שחר סומך: החוק חל בתוך שלוש שנים כחובה אבל אחרי שנתיים יש תחולה של ההוראות הנורמטיביות.
יפעת שאשא ביטון: מה שסיכמנו היום בבוקר, שבמהלך השנתיים האלה של ההסתגלות, מי שיבקש לבוא בהתקשרות עם המדינה פעם אחת – יחול עליו החוק, פעם שנייה הוא יקבל תימרוץ.
שחר סומך: בתקופה של השנתיים, מי שמקבל תימרוץ ההוראות של החוק חלות עליו.
שחר סומך: אחרי שנתיים, כל מי שיש לו מצלמות, ההוראות של החוק חלות - - -אחרי שלוש שנים חובה - --
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, שימו לב גם לכרוניקה של הזמן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בכלל עד ספטמבר, לצורך העניין, עד לספטמבר 2019 כשאין לנו נוהל – זה בכלל לא נמצא.
יפעת שאשא ביטון: זו השנה שעכשיו כולם יודעים שתכף יש מצלמות, תכף זה נכנס לתקופת הסתגלות.
יפעת שאשא ביטון: מי שירצה יוכל להתקשר עם המדינה ולקבל תמריץ, ומי שלא – תחול עליו החובה ב-2021.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו את הזמן הזה של עד ספטמבר 2019, שזה כמעט שנה, ומספטמבר 2019 עד ספטמבר 2021 יש עוד שנתיים.
יפעת שאשא ביטון: בשנתיים האלה – מי שמתקשר עם המדינה חלות עליו הוראות החוק והוא מקבל את התימרוץ הכלכלי.
יפעת שאשא ביטון: ב-2021 זה חל על כולם.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שדיברנו היום בבוקר.
אביטל ברנוב: את לא מתייחסת לעסקים שעבדו עד עכשיו עם המצלמות?
יפעת שאשא ביטון: יש לך עד 2021.
יפעת שאשא ביטון: בא לך לשדרג את המצלמות, לקבל תימרוץ ולהתקשר לפני כן?
אביטל ברנוב: אני מדברת באופן כללי על הפגיעה שיש לנו, על ההרעה שיש לנו בהשתכרות, פגיעה בעיסוק שלנו?
יפעת שאשא ביטון: איזו פגיעה?
יפעת שאשא ביטון: מה זה קשור עכשיו למצלמות?
אביטל ברנוב: לגן שלנו יש את הלקוחות שלו בגלל הדבר הייחודי שלו.
אביטל ברנוב: עכשיו, אחרי 14 שנה אתם מפסיקים לנו את ה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא יהיו פה מצלמות פתוחות, יש פה הסדרה של השוק.
יפעת שאשא ביטון: זה לא קשור עכשיו לכושר השתכרות.
יפעת שאשא ביטון: אם אתם מספיק טובים – יבואו אליכם.
יפעת שאשא ביטון: יודעים שהמצלמות יישארו, פשוט זה לא יהיה האח הגדול.
שחר סומך: זה אומר שעד שלא מפרסמים את הנוהל של התמיכות החוק לא - - -
אורי שלומאי: אין לו שימוש.
יפעת שאשא ביטון: אבל הוא נכנס בספטמבר 2019.
אורי שלומאי: עם התקנות.
אורי שלומאי: עם הנוהל.
יפעת שאשא ביטון: הרי ממילא, גם אם את קובעת עכשיו שזה נכנס לתוקף באופן מידי, זה כמו חוק הפיקוח – קבענו תחולה מידית של חוק הפיקוח אבל בפועל זה יתחיל רק ב-1 לספטמבר.
יפעת שאשא ביטון: כי המשרדים, המערכת – כולם צריכים להתארגן.
יפעת שאשא ביטון: אז קביעת הזמן עד 1 בספטמבר 2019 ואז מתחילים לרוץ עם שנתיים של הסתגלות וכניסה לחובה.
יפעת שאשא ביטון: בפועל זה נותן לנו שלוש שנים מהיום.
שימרית שקד גיטלין: אז תחילת החוק – 1 לספטמבר, 2019.
שימרית שקד גיטלין: אני רק מבהירה שכתבנו בסעיף 16: "תחילתו של סעיף 11 בתום תקופת הביניים", כלומר, ההוראות הפליליות מתחילות כשזה מתחיל להיות חובה.
אורי שלומאי: בואו נעשה, אולי, תחולה – רק בספטמבר 2019 במקום להתבלבל.
אורי שלומאי: התחולה של החוק תהיה ב-2019.
שימרית שקד גיטלין: כתבתי: "תחילתו של חוק זה ב-1 לספטמבר, 2019”.
אורי שלומאי: אוקיי, מצוין.
שימרית שקד גיטלין: תחילתו של סעיף 11 – בתום תקופת הביניים.
יפעת שאשא ביטון: הסעיף של הסנקציות.
שימרית שקד גיטלין: זה לא רק 11.
אורי שלומאי: זה גם 3.
שימרית שקד גיטלין: אני מתכוונת לסנקציות המנהליות.
שימרית שקד גיטלין: סעיף 10 כולו.
אורי שלומאי: אבל גם סעיף 3 – זה החובה של הצבת מצלמות.
אורי שלומאי: כל החוק בעצם יחול מ-2021.
אורי שלומאי: כל החוק, כל ההוראות הנורמטיביות.
שימרית שקד גיטלין: אז איך תחיל?
שימרית שקד גיטלין: אתה רוצה שכל ההחלה של הוראות החוק צריכה להיות מכוח הסכם, לא מכוח החוק?
שימרית שקד גיטלין: עד 2021 – לא החוק מחייב אותם אלא ההסכם.
שימרית שקד גיטלין: זאת אומרת, אני בחוק לא מביאה לידי ביטוי את החובה שלהם.
שימרית שקד גיטלין: אם כך, המשמעות היא אחרת לחלוטין.
שימרית שקד גיטלין: זה אומר שהחוק מתחיל ב-1 בספטמבר, 2021.
שימרית שקד גיטלין: מה המשמעות שהוא חל לפני?
שימרית שקד גיטלין: הסעיף היחיד שאני יכולה להחיל לפני זה הסעיף שהשר יתקין תקנות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומרים את אותו הדבר, אבל אחר כך נעשה את זה אחרת.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו – החוק נכנס לצורך העניין, תחולת החוק נכנסת לתוקף בספטמבר 2019 וחל על מי שנמצא בהסכם התקשרות - - -
שימרית שקד גיטלין: עכשיו חידדתי את זה בדיוק ולכן מחקתי את זה.
שימרית שקד גיטלין: מה שאמרת לי זה שהתחולה של הוראות החוק על האנשים היא לא מכוח החוק.
שימרית שקד גיטלין: לכן המשמעות היא שהחוק לא נכנס לתוקף.
שימרית שקד גיטלין: אמרת לי שהוא חל מכוח הסכם, החובה חלה מכוח הסכם.
יפעת שאשא ביטון: החוק הזה חל רק על מי שנמצא בהסכם עם המדינה, זה מה שאמרתי.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי את זה מההתחלה.
קריאה: שלא נדבר רק על הסכם.
קריאה: נורא נוח לדבר על הסכם, אבל ההסכם היום מדבר רק על המעונות עם הסמל – אני מניחה ש - - -
יפעת שאשא ביטון: למה לסבך?
יפעת שאשא ביטון: בואו אני אגיד לכם מה שאני רוצה ותנסחו את זה איך שאתם רוצים.
יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לכם איך אני רוצה שזה יקרה, אתם תנסחו את זה איך שאתם רוצים.
יפעת שאשא ביטון: החוק נכנס לתוקף ב-1 לספטמבר, 2019.
יפעת שאשא ביטון: על מי הוא יחול בתקופת הביניים?
יפעת שאשא ביטון: – יש לנו שנתיים של הסתגלות, כתוב פה גם – "תקופת הביניים".
יפעת שאשא ביטון: מי שיימצא אתנו בהסכם התקשרות, אני בכוונה מכנה את זה כך כי לא רצינו להגיד "מי שמקבל כסף מהמדינה", זה לא .
יפעת שאשא ביטון: מי שיהיה אתנו בהסכם התקשרות פעם אחת יקבל על זה תמריץ, ופעם שנייה – מחויב להוראות החוק.
יפעת שאשא ביטון: אחרי שנתיים הוראות החוק יחולו על כולם.
שימרית שקד גיטלין: אנחנו לא יכולים פתאום משום מקום להגיד "הסכם התקשרות".
שימרית שקד גיטלין: זה לא ברור איזה הסכם התקשרות - - -