GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נועה בן אריה: ואני יודעת בדיוק למה – מכוון שזה חולה באותה מחלה שחולה בה חברת הביטוח שהציעו לנו את הפוליסה.
נועה בן אריה: מה אתם חושבים?
נועה בן אריה: שהיום המדינה לא רוצה לחזור לעולמות של ענבל מכוון שהיא חושבת שזה מייצר לה עודף בירוקראטי?
נועה בן אריה: היא לא חוזרת לשם בגלל לונג טייל, בגלל היסטוריות ביטוחיות, בגלל בעיה של פוליסה מול עלות ביטוחית בפועל, בגלל בעיה של עודף תביעות.
נועה בן אריה: היא לא חוזרת לשם.
נועה בן אריה: היא הבינה את המקום, היא הבינה כמה הביטוח הזה הוא לא הדבר הכי רווחי בארץ, מה לעשות, הוא מאוד רחוק משם.
נועה בן אריה: זאת הסיבה שהמדינה אמרה לא, והיא עדיין - -
יפעת שאשא ביטון: בדקתם את זה?
נועה בן אריה: בוודאי שבדקנו.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה את מה שאת אומרת ברמה המקצועית ובתוך הלופ הזה שאת נמצאת בו כי את חיה בו.
יפעת שאשא ביטון: בואו נסכם דבר כזה – אתם כבעל הפוליסה יכולים לבקש את מה שנאמר כאן.
יפעת שאשא ביטון: לבקש כמה כסף מועבר לביטוח בגין הפוליסה של ביטוח התאונות האישיות, כמה כסף בסופו של דבר נשאר לחברת הביטוח, לסמשכ"ל או לא משנה מי משם, כמה כסף לצורך העניין הם הוציאו בגין תביעות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, לקחת ולעשות את כל החישובים שצריך - -
נועה בן אריה: על מה, על עכשיו?
יפעת שאשא ביטון: את מבקשת על השנתיים האחרונות.
נועה בן אריה: אין לזה שום ערך.
נועה בן אריה: מכוון שביטוח הוא עולם של אקטואריה, הוא עולם שבו - -
יפעת שאשא ביטון: תיקחו את זה, תבדקי - -
גבי נקיבלי: זה ביטוח - - - שתוקפו מסתיים ב-31 באוגוסט 2019.
גבי נקיבלי: גם את הזנב הארוך של אלה שיתבעו בעוד ארבע שנים יהיה קל מאוד - -
נועה בן אריה: אולי 10, אולי 15 - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא אשת מקצוע בתחומים האלה, אני באה ממקום אחר לדיון הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני באה ממקום שלי חשוב שילדי מדינת ישראל יקבלו את הכיסוי שמגיע להם ושההורים ידעו מה הכיסוי שיש לילדים.
יפעת שאשא ביטון: כי היום ההורים לא יודעים מה באמת יש, וזה מה שאני רוצה.
יפעת שאשא ביטון: צנוע נכון?
נועה בן אריה: לא יודעים מה מכוסה ומה לא?
יפעת שאשא ביטון: לא, נועה, כי עד - - - תקשיבי, אפילו אני מטעה אנשים.
יפעת שאשא ביטון: הנה אני אומרת את זה פה לפרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: מתוך מה שאני למדתי בדיונים השונים ומתוך השיח שילדי ישראל מבוטחים 365 ימים בשנה בכל מקום על הגלובוס, זה מה שאני שרתי כל הזמן כי זה מה שלימדו אותי.
יפעת שאשא ביטון: ואז פתאום את פוגשת מקרים מזעזעים, את לא יכולה להגיד שהם לא מקרי קיצון – של ילדה שנשרפת ועוברת השתלות ולא זכאית לכיסוי כי אין לה 90 יום רצופים באשפוז וכו'.
יפעת שאשא ביטון: בסוף בסוף אנחנו לא באמת יודעים מה יש שם.
יפעת שאשא ביטון: אני לא נכנסת לך להיבט המקצועי.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, קחו, תבדקו כמה באמת.
יפעת שאשא ביטון: וזה כן הסיפור של הכסף, תיכף אני אומר לך באיזה אופן, תבדקו כמה כסף משולם, כמה כסף משולם לחברת הביטוח, כמה כסף הם משלמים על תביעות, מה הרווח שנשאר להם בסופו של דבר, מה העלות של כל המרכיבים הנוספים שאנחנו מבקשים שהם בסיסיים, הם היו לפני כן.
יפעת שאשא ביטון: אגב, לא עלה פה שום דבר חוץ ממה שזאב העלה, אני שמה את זה רגע בצד.
יפעת שאשא ביטון: רק מה שהיה לפני כן, שהיה מכוסה, כמו הסיפור למשל של 21 ימים שהפכו ל-90.
יפעת שאשא ביטון: אפילו הנתון הקטן הזה, רק את זה, שיחזירו חזרה לפוליסה.
יפעת שאשא ביטון: למה הכסף פה חשוב – כי כל הזמן אומרים, אם אנחנו נבקש יעלו לנו את המחיר.
יפעת שאשא ביטון: בואו נראה להם שהם מרוויחים מספיק כדי שהם לא יצטרכו להעלות את המחיר.
יפעת שאשא ביטון: וגם אם הם יכניסו את הסעיף הזה הם לא יצטרכו לייקר את הפוליסה.
יפעת שאשא ביטון: ואני לא, חלילה – אנחנו כל הזמן, במיוחד אצלנו בסיעה, אין לנו בעיה שאנשים ירוויחו, להיפך, אנחנו מפרגנים, חשוב שאנשים ירוויחו אבל שלא יהיו חזירים.
יפעת שאשא ביטון: ופה התחושה שאנחנו משלמים כסף על כלום כי בסוף בסוף עד שזה לא מגיע למקרה של מוות הביטוח לא באמת משלם משהו.
יפעת שאשא ביטון: ישב פה עודד יחיאל ומנה את כל החריגים שבסופו של דבר אומרים שהפוליסה הזו לא שווה כלום.
יפעת שאשא ביטון: היא איזשהו נייר, מסמך כזה נחמד, אבל לעולם לא נצליח לממש.
יפעת שאשא ביטון: ואת יודעת מה, אני גם לא רוצה שהורים יגיעו לכל החריגים האלה כדי לממש את הכסף.
יפעת שאשא ביטון: שהילדים שלהם יישארו בריאים ועם הצלקות הקטנות ועם הפגיעות שהם יכולים להתמודד איתן.
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו אומרים שיש ביטוח תאונות אישיות אז שיהיה ביטוח תאונות אישיות.
יפעת שאשא ביטון: בואו נחזיר אותו לפחות למינימום שהוא היה לפני כן.
יפעת שאשא ביטון: לא יותר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוד לא באים בדרישות אחרות.
יפעת שאשא ביטון: וזה מה שאני מבקשת מהשלטון המקומי - -
נועה בן אריה: אם אני מבינה נכון הבקשה היא שאנחנו לא נשנה את המבנה שנוצר במסגרת החקיקה האחרונה אלא את מבקשת שאנחנו רק נבדוק את היישום שלו מבחינת העלויות מול תוצר.
יפעת שאשא ביטון: שיחזירו את הפוליסה לפוליסה שהייתה לפני כן.
נועה בן אריה: והוספת רכיבים אבל עדיין לשמר מחיר מטרה במכרז הפוך, אנחנו לא משנים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אוהבת את ההגדרה הזו אבל אם זה מה שמוגדר - - - כשאנחנו דיברנו גם בצהרונים על מחיר מרבי בשום שלב לא חשבנו על זה שיש מחיר מטרה ועכשיו בואו נראה מה אפשר לכלול בו.
יפעת שאשא ביטון: גם ה-49 שקלים אני בטוחה שהם לא באו אאוט אוף דה בלו, כי היו כאלה ששילמו ככה והיו כאלה ששילמו אחרת.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר איפשהו זה נפל באמצע.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, שאנחנו יודעים שכן אפשר בסכום כזה לכלול לפחות את המינימום שהיה לפני כן, לא מבקשת עכשיו לקחת את הילדים החולים, ויסלחו לי, ולבקש ביטוח לאירועים שנובעים מתוקף המחלה שלהם, אני לא שם.
יפעת שאשא ביטון: אלא באמת לקחת את הדברים הבסיסיים שהיו בפוליסה הקודמת ולפחות אותם לשמר.
יפעת שאשא ביטון: כי יוצא שאנחנו באנו לברך ויצאנו מקללים בלי שהתכוונו.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה מה שיצא בסופו של דבר.
נועה בן אריה: אנחנו נעשה את הבדיקות.
ורדה לבקוביץ': לסדר את זה לפי פרקים של הפוליסה, לראות כמה מוות, כמה נכויות, כמה נכות זמנית, זה מאוד חשוב בשביל לדעת כשבודקים את שווי כל מה שאת מבקשת.
יפעת שאשא ביטון: כן, שיעשו את הפילוח המקצועי.
יפעת שאשא ביטון: פה אני כן סומכת על השלטון המקומי שאם הם כבר נכנסים לבדיקה של סכומים ותביעות וכו' אז שייעשה הפילוח המקצועי הנדרש.
יפעת שאשא ביטון: אני כן מבקשת ממשרד האוצר גם כן להיכנס לסיפור הזה ולדרוש את כל הנתונים כדי לדעת, אנחנו, כמדינה, שהילדים שלנו באמת מקבלים את הפוליסה שאנחנו מתכוונים אליה ולא איזה משהו שאנחנו פוגשים שהוא לא קיים רק אחרי שקורה משהו.
יפעת שאשא ביטון: ומשרד החינוך, מה אני אגיד לכם, קודם כל שבסיכום, בכלל בלי קשר לביטוח תאונות אישיות, אני רוצה שתפנימו שילדי ישראל הם שלכם.
יפעת שאשא ביטון: והשלטון המקומי ישמח שבכל דבר שהם יבקשו אתם תגידו להם, הילדים הם שלכם, תטפלו בהם.
יפעת שאשא ביטון: אבל מסתבר שמשרד החינוך עושה את זה רק איפה שנוח.
יפעת שאשא ביטון: אז ילדי ישראל הם של משרד החינוך והם גם של השלטון המקומי ואנחנו צריכים לתת להם את ההגנה הראויה גם כשזה קשור בביטוח.
יפעת שאשא ביטון: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.
יפעת שאשא ביטון: על סדר היום – הצעת חוק התקנת מצלמות לשם פיקוח והגנה על קטינים וחסרי ישע, התשע"ז-2017.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בדיון המשך.
יפעת שאשא ביטון: זו הצעת חוק פרטית שלי יחד עם קבוצה נכבדה מאוד של חברי כנסת.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי לומר שהדיון משודר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ממשיכים באופן ישיר מהיכן שהפסקנו בדיון הקודם.
יפעת שאשא ביטון: במהלך הימים האחרונים המשכנו לנהל שיח על עניינים שבמחלוקת בעיקר על עייני ניסוחים ואני שמחה שאנחנו מגיעים להסכמות, כך שנותר לנו רק לנסח את זה בצורה שתהיה לשביעות רצון כולם.
יפעת שאשא ביטון: אז בבקשה, היועצת המשפטית.
שימרית שקד גיטלין: אז ברשותך, כיוון שהתקבלו הערות שחייבו גם שינוי נוסח וגם עשינו איזו עריכה לקראת הקריאה הראשונה, אני מבקשת לקרוא את כל הסעיפים מההתחלה.
יפעת שאשא ביטון: בתוך הקריאה גם ניגע בסוגיות שהעלנו בשיח.
שימרית שקד גיטלין: ככל שתהיה סוגייה שתרצו לעלות, נעלה.
יפעת שאשא ביטון: אבל דברים שהסכמנו עליהם אני אומרת מראש – אני לא פותחת מחדש.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, לא יהיו פה פיליבסטרים כאלה.
שימרית שקד גיטלין: אני קוראת: הוספנו, לבקשת משרד העבודה והרווחה גם את מעונות היום השיקומיים.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שרציתם לבקש.
שימרית שקד גיטלין: ממשיכה בקריאה:
גיא סלומון: אני מנכ"ל עמותה שמפעילה מעונות יום שיקומיים ומשמש כיושב-ראש ועד המעונות השיקומיים.
גיא סלומון: עברנו בין הארגונים – קרוב ל-60 ארגונים שמפעילים למעלה מ-100 מעונות שיקומיים.
גיא סלומון: אחד, צריך להבין שמעונות יום שיקומיים יש להם מאפיינים ייחודיים שקשורים מן הסתם בילדים.
גיא סלומון: זה אומר מרחבי טיפול שבהם ניתנים טיפולים פרטניים בידי אנשי טיפול, או טיפולים קבוצתיים.
גיא סלומון: זאת אומרת, אין רק את המרחב הכיתתי או המרחב של החצר אלא עוד מספר מרחבים שחשוב להתייחס גם אליהם.
גיא סלומון: צנעת הפרט בהקשר הזה היא הרבה יותר מורכבת בגלל המורכבות של הילדים, בגלל המון אלמנטים שקשורים למוגבלות של הילדים ולטיפול בהם.
גיא סלומון: דבר נוסף, המעונות השיקומיים בניגוד למעונות רגילים, חלק מהמעונות הרגילים, כי חלק קשורים לארגונים – הם כולם מאורגנים תחת ארגון כזה או אחר, ולכן לארגון עצמו המפעיל יש גם משמעות בתוך כל השאר אם אתה מדבר על הנושא הזה של הצפייה.
גיא סלומון: דיברנו על הנושא של מי רשאי לצפות בצילומים.
גיא סלומון: יש פה עדיין חוסר הסכמה לגבי הנושא של מנהל המעון או מנהל הארגון, אני חושב שזה קריטי מבחינתנו שתהיה לנו היכולת לצפות בצילומים, בוודאי בשוטף כשיש חשש לאיזושהי פגיעה או מעשה לא ראוי.
גיא סלומון: כרגע רשום – "מנהל או מפקח", וכאן צריך להגדיר.
שימרית שקד גיטלין: אתה בעצם לא מתנגד להכללה שלכם פה, בהגדרה?
יפעת שאשא ביטון: לא, הוא רוצה.
יפעת שאשא ביטון: להפך, הוא רוצה והוא רוצה עוד להחמיר גם ממה שאנחנו מבקשים.
שימרית שקד גיטלין: אז ההערה היא לא להגדרה.
גיא סלומון: לא, לא להגדרה, לנושא של מי רשאי לצפות בצילומים.
גיא סלומון: דובר בהמשך איפה שהוא על זה שהמצלמות האלה הן המצלמות היחידות שצריכות להיות מותקנות.
גיא סלומון: במעונות יום שיקומיים משתמשים לטובת תיעוד טפולים באופן שוטף וזה דבר שמבחינתנו צריך להתקיים ולכן צריכות מבחינתנו להיות מצלמות נוספות.
גיא סלומון: הן לא מצלמות אבטחה, הן מצלמות שמשמשות לטובת תיעוד ולימוד של הטיפולים.
גיא סלומון: אנחנו עובדים מול הורים שצופים בטיפולים ואחר כך מנתחים אותם.
יפעת שאשא ביטון: לא היית פה בדיון הקודם – הם דיברו על זה, גם.
יפעת שאשא ביטון: משתמשים הרבה פעמים במצלמה ככלי פדגוגי בהקשרים שונים ובזמנים שונים.
יפעת שאשא ביטון: זה מצלמות אחרות, הן לא קשורות למצלמות שאליהן אנחנו מתייחסים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת – יהיו המצלמות שמותקנות מתוקף מה שאנחנו מבקשים עבור הילדים מבחינת החוק ואתה יכול להשתמש לצורך העניין במצלמה אחרת בגן שלך בזמנים מסוימים - - - אמרנו את זה גם בפעם הקודמת.
סיגל מרד: אני ממשרד העבודה, הייתי מבקשת שיהיה סעיף מפורש בחוק שמתייחס לזה כי החשש שלי, לפחות כמי שקורא את זה וכמי שהיה אחר כך צריך לפרש את זה – באופן די ברור היינו באים באמירה שאומרת שכל צלמה מבחינתי כפופה לחוק הזה ולכן אני חושבת שצריך לנסח סעיף שבדיוק מתייחס לזה.
סיגל מרד: אנחנו כן רואים אפשרות של שימוש במצלמות לצרכי הדרכה כדבר ראוי ורצוי וככלי מניעתי ולא רק לגילוי של משהו חמור בשלבים המאוחרים יותר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כן צריכים לשמר את השימושים השונים שנעשו במצלמות.
יפעת שאשא ביטון: אגב, דיברנו על זה בדיון הקודם כשמישהו העלה את הנושא שהוא בא לצלם ביום הולדת, ואז התייחסנו גם להיבטים הפדגוגיים.
יפעת שאשא ביטון: אז אין לי בעיה שיהיה סעיף נפרד שיסדיר את כל השימושים האחרים שנעשים על פי חוק בתוך המסגרות השונות כמו שנעשו עד היום.
יפעת שאשא ביטון: זה לא דין המצלמות שאנחנו מבקשים באופן גורף.
גיא סלומון: כמו גם שימושים לצרכי אבטחה.
גיא סלומון: במעונות הללו אין אבטחה ואנחנו משתמשים במצלמות.
סיגל מרד: צריך רק משפט אחד להשלים – ועדיין יהיה צריך לוודא שבסופו של דבר שכשמפקח מגיע ורואה מצלמה – לא ממסמסים את זה ואומרים לו שזו מצלמה לאבטחה.
סיגל מרד: נצטרך ליצור סעיף שבעצם תופר את הקצוות האלה.
יפעת שאשא ביטון: בואו נגיד את הדברים, כי אני מכירה איך הדברים האלה עובדים, גם כשמתעדים טיפולים.
יפעת שאשא ביטון: אין מצלמות קבועות שמתעדות טיפולים.
יפעת שאשא ביטון: בדרך כלל מגיעים עם מצלמה שהיא מצלמת וידאו, אולי היא עומדת על חצובה או משהו, זה לא משהו שהוא קבוע - - -
גיא סלומון: אבל מצלמות אבטחה – כן.
גיא סלומון: זו אותה מערכת.
יפעת שאשא ביטון: מצלמות אבטחה זה סיפור אחר.
יפעת שאשא ביטון: גם מצלמות אבטחה, בדרך כלל פותחים אותן רק כשקורה משהו.
הניה מרמורשטיין: לא, אצלנו מצלמות האבטחה כל הזמן פתוחות כי יש לנו שתי דלתות ואין לנו שומר.
יפעת שאשא ביטון: זה בחוץ, זה סיפור אחר.
הניה מרמורשטיין: זה גם בפנים.
הניה מרמורשטיין: יש דלת חיצונית ואחר כך דלת פנימית, ולכל הפרוזדור.
הניה מרמורשטיין: זו היתה דרישה של העיריה כי הם לא נתנו לנו שומר בפתח.
יפעת שאשא ביטון: צריך יהיה להבחין – מצלמות אבטחה וגם מצלמות כאלה, אבל שיהיה ברור – מצלמות אבטחה זה לא מצלמות שנמצאות בחללים שהילדים נמצאים.
הניה מרמורשטיין: יש מצלמות גם כשיוצאים לחצר – זה די חיצוני.
יפעת שאשא ביטון: בחצר ובחוץ אין שום בעיה – זה גם משהו שקיים היום, לא לשם אנחנו מכוונים.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה עם סיגל מרד שאנחנו נצטרך לקבוע את זה בסעיף מפורש, מה אנחנו מוציאים מתוך ה - - -
ורד וינדמן: אני רק רוצה להזכיר לך שבחוק הגנת ילדים בתיקון שיזמת יש סעיף שהתייחס ללימוד ומחקר שנחשב כחריג, בדיוק לתכליות החשובות האלה.
יפעת שאשא ביטון: אז פשוט נצטרך לכתוב את זה גם כאן כחריג.
ליאורה לחר: אבל אז צריך - - - אנחנו לא עושים מחקר, ולא מכניסים מישהו חיצוני - - -
קריאה: אין שום בעיה.
יפעת שאשא ביטון: חברים, תקשיבו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא באים לפרוץ פה שום חוק אחר, להפך.
יפעת שאשא ביטון: כל מה שנעשה עד היום ונעשה על פי חוק שלא במסגרת המצלמות כפי שאנחנו קובעים אותן בחוק, אנחנו פשוט נארגן בסעיף נפרד כדי שאפשר יהיה לעשות את השימוש הזה על פי חוק.
יפעת שאשא ביטון: אותו כנ"ל גם לגבי הנושא של מצלמות האבטחה.
גיא סלומון: נקודה אחרונה שנשארה לנו – במעונות שיקומיים יש המון חדרי טיפול.
גיא סלומון: זה לא החלל הכיתתי.
גיא סלומון: אלה חדרים קטנים שמתבצעים בהם טיפולים לפעמים אחד על אחד, לפעמים בקבוצות קטנות.
גיא סלומון: יש פה שאלה אם שמים גם שם מצלמות.
גיא סלומון: הנושא הנוסף שקשור לזה הוא הנושא של העלות של הדבר הזה.
גיא סלומון: זאת אומרת, המעונות השיקומיים שיש שם המון מקומות להציב מצלמות – צריך לתת התייחסות לזה, מי מממן את זה, מי מממן - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה בא עכשיו ומבקש ממני להחיל את החוק עליך ואחר כך אתה אומר לי – תממני?
יפעת שאשא ביטון: לא הבנתי את הרציונל פה.
גיא סלומון: אם החוק חל גם עלינו ואנחנו מחויבים בו, אז מישהו צריך לממן את זה, שהוא לא המעונות השיקומיים, בוודאי.
אביטל ברנוב: אני מנהלת גן ילדים בבאר שבע.
אביטל ברנוב: אני 14 שנה עובדת עם מצלמות און-ליין.
אביטל ברנוב: זאת אומרת שכל מה שקורה בגן פתוח להורים והם יכולים לצפות בכל מה שקורה בגן.
אביטל ברנוב: ממה שאני מבינה זה משהו שיכול לפגוע - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שתחכי עד שנגיע לסעיף הרלבנטי כי היה על זה שיח בימים האחרונים, אנחנו נתייחס לזה.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת בכלל, מכולם – אל תתחילו להתפזר בדיון כי אחרת לא נסיים את זה.
יפעת שאשא ביטון: יש התייחסות קונקרטית לעניין הזה ואני מבטיחה להתייחס, גם הצענו פתרון לפחות לשלב הביניים, אז ניגע בזה.
אביטל ברנוב: אני רוצה להבין את החלטת הוועדה לגבי המצלמות האחרות.
אביטל ברנוב: האם המשמעות היא שככל שמותקנות מצלמות אחרות בגן - - -
יפעת שאשא ביטון: לא מותקנות.
יפעת שאשא ביטון: ככל שנעשה שימוש במצלמות אחרות - - -
יפעת שאשא ביטון: הן צריכות לפעול לפי חוק כפי שהם פעלו עד היום.
יפעת שאשא ביטון: אני לא נכנסת עכשיו לכל הסוגיות, יש מספיק חוקים שעוסקים בהגנת הפרטיות.
יפעת שאשא ביטון: נציגת ויצ"ו אמרה לך – שצריך להחתים הורים.
יפעת שאשא ביטון: אתם מכירים את הכללים טוב מאוד.
יפעת שאשא ביטון: צריך לכתוב לגבי כל שימוש במצלמות, שימוש ארעי במצלמות לצרכים פדגוגיים ואחרים על פי חוק.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מחריגים בסעיף נפרד, ושאף אחד לא יספר שאלה מצלמות קבועות, כי זה לא.
שולמית ביסמנובסקי: יש גנים שיש בהם מצלמות לא רק לאבטחה אלא לצורך של בקרה וניהול של מנהלת הגן.
שולמית ביסמנובסקי: מה זאת אומרת?
שולמית ביסמנובסקי: היום בפועל יש את זה.
שולמית ביסמנובסקי: היא רוצה לנהל את הגן, היא רוצה לראות מה קורה.
יפעת שאשא ביטון: היא לא תנהל את הגן דרך "האח הגדול".
יפעת שאשא ביטון: כבר היינו בדיון הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת למה שהוצג כאן ניגע בסוגיה של מה חל עליכם ומה החוק אומר, נגיע לסעיף ונתייחס.
ולרי זילכה: אני דיברתי אם האחראים על הארגון שלנו בנושא הזה.
ולרי זילכה: הם אמרו לי שצריך לוודא שטכנית זה אפשרי כי כל מערך הצילום הזה ייכנס למחשב הכללי של איש המחשבים והוא כן צופה בזה.
ולרי זילכה: זאת אומרת, השאלה אם באמת טכנית זה אפשרי לייצר את המצב הזה שבאמת האיש הטכני לא צופה בזה.
יפעת שאשא ביטון: ניגע בזה בסעיפים.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו מי צופה, איך צופה, מתי בודקים כדי לוודא שאין תקלה במצלמות, היה לנו שיח שלם סביב זה בדיון הקודם.
יפעת שאשא ביטון: נעשה את זה בצורה מרוכזת סביב הסעיפים.
ליאורה לחר: אני נציגה של ויצ"ו ומייצגת גם את המטפלות.
ליאורה לחר: אנחנו מבינים את הדאגה של ההורים – גם אני כסבתא דואגת לילדים שנמצאים במסגרות, אבל אני רוצה להגיד גם לגבי - - - מדובר פה על מרחבים נוספים.
ליאורה לחר: כתוב פה שזה יהיה בכיתות ובחצרות כשבעצם אצלנו יש גם את השירותים שלשם נכנסת מטפלת עם ילד לבד, כדי לחתל אותו.
ליאורה לחר: השאלה היא גם בחדר החתלה מתכוונים לשים מצלמות.
יפעת שאשא ביטון: התשובה היא – לא, ואני חייבת להגיד שהשאלה שלך מחשידה אותי קצת.
יפעת שאשא ביטון: מה זה משנה עכשיו אם יצלמו אותה מחתלת אותו?
יפעת שאשא ביטון: כתבנו שלא מטעמים שהוסכמו פה, של הגנת פרטיות, אבל עצם השאלה לא עושה לי טוב, כי היא לא נכנסת ערומה לחתל אותו ואנחנו לא נכנסים אתה לתוך תא השירותים שלה.
ליאורה לחר: קודם כל יש פה את המכתב שהבאתי של יושבות ועד ארגון ויצ"ו - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא שם, כבר עברנו את השלב הזה.
ליאורה לחר: המצב שאנחנו נמצאים בו היום של חוסר בעובדות – המצלמות האלה תהיינה פלסטר.
ליאורה לחר: זה לא טיפול שורש בבעיה העיקרית שיש לנו שאין לנו מספיק עובדות, יש יותר מדי ילדים לעובדת - - -
יפעת שאשא ביטון: ליאורה, סליחה.
ליאורה לחר: - - -
יפעת שאשא ביטון: אם אני מבקשת ממך לעצור אז אני יודעת למה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מנהלת אותו מחדש.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה את המצוקות, דיברנו עליהן.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו עליהן גם בחוק הפיקוח.
יפעת שאשא ביטון: בגלל זה קשה כשכל פעם מחליפים אנשים אז צריך למחזר את השיחה.
יפעת שאשא ביטון: חוק הפיקוח אמור גם לתת מענים לסוגיה הזו.
יפעת שאשא ביטון: המצלמות גם מגנות עליכן, חד משמעית.
יפעת שאשא ביטון: אז בואי מפה נתקדם.
יפעת שאשא ביטון: זה כבר לא האם יהיו מצלמות או לא יהיו.
יפעת שאשא ביטון: יהיו מצלמות.
יפעת שאשא ביטון: השאלה איך, מתי ייכנס לתוקף – אנחנו כבר בשיח הפרקטי הענייני, לא בשיח הרציונלי.
יפעת שאשא ביטון: עברנו אותו.
ליאורה לחר: אבל בשירותים, כשיש מטפלת לבד - - -
יפעת שאשא ביטון: אין בשירותים.
יפעת שאשא ביטון: אמרו לך פה.
רחל עזריה: נדמה לי שאת רוצה שיהיו.
ליאורה לחר: אני חושבת שכשמטפלת נמצאת לבד ובמיוחד במצב שיש לנו היום של מטפלות שאנחנו מכניסים אותן בלי הדרכה - - -
ליאורה לחר: אני רוצה – שם בדיוק המקום שיכול להיות משהו שאני לא אראה, אבל אני רוצה - - -אבל אם יש מצלמות אני רוצה שרק אם יהיה חשד - - -
יפעת שאשא ביטון: הצלחת לבלבל את כולם, עם המצוקה של המטפלות - - -
רחל עזריה: נדמה לי שהסיפור הוא שאם יש מטפלות יותר ותיקות את יותר סומכת על המצב.
רחל עזריה: אבל כשיש מטפלת, ואת אומרת שיש תחלופה גבוהה בגלל שאין לכם כוח אדם - - -
תמי ברנע: את הבאת את המכתב רק הבוקר.
תמי ברנע: לא שלחתם את זה קודם, וזה בדיוק סותר את המכתב, את עמדת הוועד.
ליאורה לחר: עמדת הוועד - - - שאם החוק יעבור אנחנו נפרוש - - - תהיה תקינה כמו שצריך.
יפעת שאשא ביטון: בואי, בואי.
יפעת שאשא ביטון: אל תנסו בכל פעם לרכוב על איזשהו גל ולהציל את העולם סביב משהו מאוד נקודתי שאנחנו עושים.
יפעת שאשא ביטון: המכתב שלך לא תואם את מה שאת אומרת אבל אני מוכנה לקבל את מה שאת אומרת עכשיו בהנחה ששינית את דעתך אולי, בעליות לירושלים.
יפעת שאשא ביטון: על כל פנים, בשירותים לא יהיו מצלמות מטעמים של צנעת הפרט, אבל זה דברים שאפשר לגשר עליהם ביצירתיות של בעל המעון – שלא מחתלים בחדר נפרד, שגם אם מקום ההחתלה נמצא בסביבה שעוד אנשים נמצאים שם, זאת אומרת שבניהול תקין ונכון של המעון זה דבר שאפשר לפתור אותו, כך שהוויכוח עכשיו אם זה יהיה בשירותים או לא – מיותר להיכנס אליו עכשיו, מה גם שאנחנו מבינים את החשיבות של שמירת הפרטיות של מי שנכנס לשם, כולל האגף של המטפלות.
שולמית ביסמנובסקי: בהגדרות, חשבתי שצריך להכניס עוד הגדרה של "מצלמות" כי יש הרבה סוגים של מצלמות וסוגי המצלמות לא מוגדרים.
שולמית ביסמנובסקי: יש עוד סוגים של מצלמות שהוועדה לא דנה בהם ואני חושבת שהם המצלמות שיכולות לפתור את הבעיות.
שולמית ביסמנובסקי: יש עוד דרך להתקנת מצלמות, שהן לא תהיינה מצלמות שרק בדיעבד ייקחו אותן ויכניסו את הנאשם לכלא, אלא אפשר למנוע באמצעותן בשיטה מסוימת את המעשה ואת המחדל.
שולמית ביסמנובסקי: יש חברה חדשה, הייתי שמחה שהם יגיעו לכאן ויציגו את עצמם - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא משווקת שום חברה.
יפעת שאשא ביטון: תגידי לי איך.
יפעת שאשא ביטון: החברה לא מעניינת אותי, תגידי לי מה הטכניקה.
שולמית ביסמנובסקי: יש טכניקה חדשה ששמענו עליה שאפשר לשים מצלמות עם התראה און-ליין למנהלת הגן או למי שאתם רוצים.
שולמית ביסמנובסקי: ילד עולה על כסא?
שולמית ביסמנובסקי: מקבלים התראה.
שולמית ביסמנובסקי: ילד פותח דלת?
שולמית ביסמנובסקי: זו מצלמה שיכולה לצעוק "הצילו" בזמן אמת ולא בדיעבד רק אחרי שקרה המחדל.
שולמית ביסמנובסקי: אם אנחנו רוצים שבאמת המצלמות ימנעו את המחדל, אז זה לא רק מצלמות שישמרו את החומר חודש ימים ואחר כך לכו תחפשו את האשמים אלא באמת לקחת מצלמות ככלי למניעת המחדלים.
שולמית ביסמנובסקי: שווה לעשות על זה דיון כי זה מה שיציל את ה- - -
רחל עזריה: החוק הזה לא יתוקן בעוד חצי שנה.
רחל עזריה: אני חושבת שחשוב שהנוסח יהיה כזה שלא משנה איזה התפתחויות יש בשוק, שזה לא מונע מהתפתחות להיכנס - - -
יפעת שאשא ביטון: נשמע נחמד.
יפעת שאשא ביטון: לא בטוח שאני מסכימה לרעיון.
שולמית ביסמנובסקי: שווה לעשות על זה דיון, כי זה יפתור את הבעיה באמת.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על זה בדיון הקודם, שייקבע שיהיה צוות שיקבע איזה מצלמות, איזה תקנים.
יפעת שאשא ביטון: זה לא כתוב בחוק בגלל הדינמיות של השוק, בגלל ההתפתחות הטכנולוגית.
יפעת שאשא ביטון: לכן אנחנו משאירים את זה שם לאותו סעיף, כדי שהדברים ייקבעו מפעם לפעם.
שולמית ביסמנובסקי: זה לא מספיק רחב.
יפעת שאשא ביטון: את מכירה את הסעיף?
יפעת שאשא ביטון: עוד לא הגענו אליו בכלל.
רחל עזריה: הדבר הכי חשוב – שהחוק הזה לא ייעלם בעוד שנה כי הוא יהפוך להיות בלתי רלבנטי.
רחל עזריה: צריך כל הזמן לצפות פני עתיד מה ההתפתחויות שיכולות להיות.
רחל עזריה: אם יש לך הצעה לנוסח - - -
יפעת שאשא ביטון: יש סעיף שמתעסק בזה, בואו נחכה בסבלנות.
שולמית ביסמנובסקי: אי אפשר להכניס להגדרות את ה- - -
שימרית שקד גיטלין: אני ממשיכה בקריאה: שינינו את זה קצת.
שימרית שקד גיטלין: זה היה "בכל השעות שבהם מתקיימת פעילות במעון".
שימרית שקד גיטלין: חשבנו שאם מתקיימת פעילות במעון שלא קשורה לפעוטות ששוהים במעון, אולי המקום מושכר אחר הצהריים לחוג, או משהו כזה – לכן דייקנו את זה.
שימרית שקד גיטלין: אני ממשיכה בקריאה: כלומר, כל הכיתות בחצר, וכל המרחבים שבהם ניתן חינוך וטיפול כפי שהגדרנו אותו בחוק הפיקוח על מעונות לפעוטות למעט חדרי רחצה ושירותים.
שימרית שקד גיטלין: אני ממשיכה בקריאה: אני אומר שהיתה פה הוראה ספציפית על מתן יידוע לעובדים עם מוגבלות אבל בישיבת הנוסח עלה החשש שאם אנחנו אומרים פה הוראה מפורשת שלא נאמרת בחקיקה אחרת זה יכול להתפרש כאילו בחקיקות נוספות אין חובה להסביר לעובד, גם לעובד עם מוגבלות, בשפה המובנת לו, ולכן הורדנו את ההוראה הספציפית הזו ואמרנו "שפה המובנת לעובד" אם הוא אדם עם מוגבלות, עדיין צריך לומר לו בשפה שהוא מבין אותה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להבין מה העניין של "זכותם להתנגד להפעלת המצלמות".
יפעת שאשא ביטון: יש להם זכות להתנגד אך בעוד X זמן שתכף נאמר מה הוא, זו חובה שם.
יפעת שאשא ביטון: זה בסדר שהם יתנגדו, אבל המצלמות יהיו, אלא אם כן זה יהיה מעל 80%, שזה לא נכנס פה, זה רק בהמשך.
שימרית שקד גיטלין: כתוב "זכותם להתנגד להפעלת מצלמות, כאמור בסעיף 14(4)".
שימרית שקד גיטלין: סעיף 14(4) אומר – "מעון יום לפעוטות ש-80% מההורים לפעוטות בו התנגדו בכתב".
שימרית שקד גיטלין: זאת אומרת, יש להם זכות להתנגד.
שימרית שקד גיטלין: זאת אומרת, לכל הורה יש זכות להתנגד.
שימרית שקד גיטלין: הסעיף הנוסף, 14(4) שאליו מפנים אומר שאם 80% מההורים התנגדו, אז - - -
שולמית ביסמנובסקי: 80% מכיתה או ממעון?
אביטל ברנוב: זאת אומרת שכל שנה יצטרכו לקיים את הדיון הזה האם יש 80% או אין?
יפעת שאשא ביטון: התשובה היא – כן.
יפעת שאשא ביטון: הגיוני.
זאב גולדבלט: אני מפורום ועדי ההורים היישוביים.
זאב גולדבלט: החשש הגדול שלנו בסעיף הזה שיהיו מקומות שיתנו או ירמזו אפילו להורים – אנא התנגדו, כדי שחלילה לא יפעילו את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה יהיה בניגוד לחוק.
יפעת שאשא ביטון: האחריות של ההורים זה להביא את זה לידיעתנו.
ליאורה לחר: אם יהיו מצלמות ואם זה מחובר למחשב אני רואה פה בעיה אחרת שתטריד את ההורים.
ליאורה לחר: שלא ירצו שיהיו מצלמות - - -
יפעת שאשא ביטון: הסירי דאגה מעל ליבך.
יפעת שאשא ביטון: ההורים רוצים מצלמות.
ליאורה לחר: אם זה מחובר למחשב של המעון ויש בעיה של - - -זה מה שיכול להטריד אותם, שלא תהיה פריצה למחשב.
יפעת שאשא ביטון: אני ארגיע אותך פעמיים.
יפעת שאשא ביטון: פעם אחת – ההורים רוצים מצלמות, ולא רק רוצים מצלמות, הם רוצים שידור און-ליין, אבל אנחנו לא שם.
יפעת שאשא ביטון: הדבר השני זה שיושבים כאן אנשי מקצוע וזה גם חלק מהשיח שהיה כאן, שייקבעו בדיוק התנאים שבהם יהיו המצלמות כדי שלא נייצר זליגה של החומרים החוצה.
יפעת שאשא ביטון: יש פה את כל הנושא של הגנת הפרטיות, הסייבר, יש הרבה מאוד אנשים שיוודאו שהחומר זה יהיה מוגן.
יפעת שאשא ביטון: יותר ממה שההורים רוצים, אגב.
יפעת שאשא ביטון: לגבי השאלה של אביטל בר.
יפעת שאשא ביטון: כל שנה נפגשים בתחילת השנה במעון – מספרים להם על הבטיחות, מספרים על סדר היום, מספרים על מה יהיה בחגים – נכון?
יפעת שאשא ביטון: באותה מידה כל שנה ינהלו את הנוהל הזה.
אביטל ברנוב: אבל כשהורה נרשם למעון הוא רוצה לדעת שיש מצלמות.
אביטל ברנוב: אם הוא צריך לחכות לאסיפת ההורים הראשונה בשביל לדעת מה האחוזים של מי שרוצה או לא רוצה – נראה לי לא ריאלי.
יפעת שאשא ביטון: ברירת המחדל היא שיש מצלמות.
יפעת שאשא ביטון: זו ברירת המחדל.
יפעת שאשא ביטון: במידה והתארגנה קבוצת הורים במעון – כמו שישי חינוך אנתרופוסופי אבל ברירת המחדל היא מערכת החינוך, ותגיד קבוצת ההורים שהם לא רוצים מצלמות ויש לנו 80% של הורים שלא רוצים – אז המצלמות לא יפעלו.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך באחריות, את מוזמנת להיפגש אתי עוד שלוש שנים – קשה לי לראות מצב כזה.
אביטל ברנוב: הבנתי.
אביטל ברנוב: ברירת המחדל היא שיש, ואם ירצו לבטל זה רק אם תקום מתוך ה- - -
סיגל מרד: אולי כדאי להוסיף את המילים "בכל שנה|", שיהיה ברור שבכל שנה יש ילדים חדשים, נרשמים חדשים.
יפעת שאשא ביטון: יודעים שיש.
יפעת שאשא ביטון: מה, לא יודעים?
יפעת שאשא ביטון: גם מי שלא עובד במערכת יודע.
יפעת שאשא ביטון: ההורים של לפני שנתיים לא רלבנטיים להיום, הם לא ההורים של הגן.