GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתן לבון: כמובן שההסתדרות הרפואית ואיגוד רופאי המשפחה בישראל תומכים באבטחת שלום הילדים, בהקמה של מערכים שיאפשרו את ביטחונם של הילדים.
איתן לבון: ההסתדרות הרפואית ואיגוד רופאי המשפחה עסקו במשך שנים בנושא של כשירויות לעבודה, נסיעות לחו"ל , חדר כושר וכו'.
איתן לבון: העמדה החד משמעית של ההסתדרות הרפואית ושל האיגוד היא שאין לנו כלים לתת כשירויות לפעילויות מהסוג הזה.
איתן לבון: כשירות של אדם לטפל בילדים, להיות הורה, זו סוגיה מאוד מאוד רחבה.
איתן לבון: אין לנו הכשרה לכך.
איתן לבון: אני חושב שלאף רופא אין הכשרה.
איתן לבון: זו סוגיה כל כך מורכבת.
איתן לבון: אנחנו גם לא יכולים לתת את הכשירות לכזאת פעילות, בוודאי לא ממפגשים קצרים שהם לרוב התרשמות מאוד בסיסית מהמטופל.
איתן לבון: לפעמים המפגש זה בגלל בעיה ממש פעוטה, לפעמים זה מפגש ראשון שהוא בא עם בקשה כזאת.
איתן לבון: אין לי שום דרך לדעת.
איתן לבון: אני לא חשוף לרוב המידע הפסיכיאטרי שלו, למעט אם הוא הביא אותו בפניי.
קארין אלהרר: ואם זה לא פסיכיאטרי?
איתן לבון: גם אם זה לא פסיכיאטרי, על אחת כמה וכמה.
יפעת שאשא ביטון: תיכף נגיע לרפואי הפיזי.
קארין אלהרר: רופא משפחה לא רואה שיש לאדם מחלה מדבקת?
איתן לבון: אם יש לאדם שפעת, כמובן שאני אמליץ - -
יפעת שאשא ביטון: יש לך שיקול דעת, נכון?
איתן לבון: אני לא מכיר מחלה מדבקת שבגללה לא יתנו לאדם להיות הורה.
איתן לבון: אם נותנים לו להיות הורה, אם לא מחזיקים אותו בהסגר כדי שלא יהיה הורה, ככל הנראה הוא גם יכול להיות מטפל בילדים.
יפעת שאשא ביטון: יש הורים שהייתי שוללת מהם את הרישיון להיות הורים, כי ראיתי איפה הילדים שלהם נמצאים, איפה הם נמצאים.
יפעת שאשא ביטון: אין רישיון להורות.
יפעת שאשא ביטון: מה לעשות, הילדים לא בוחרים למי להיוולד.
יפעת שאשא ביטון: פה זו עבודה, אנחנו שמים ילדים במקום שאמור להגן עליהם.
איתן לבון: מחלות מדבקות, בוודאי מחלה שהיא פעילה כרגע, זה סיפור אחר לגמרי.
איתן לבון: גם בזה יש סוגיות לדון בהן.
איתן לבון: הסוגיה של לתת אישור למישהו לטפל בילדים, לנבא אם הוא יהיה אלים בעתיד, זו סוגיה מאוד מאוד בעייתית.
איתן לבון: אנחנו כן יכולים ללמוד ממערכות אחרות בעולם שעושות הכשרה מאוד מדויקת לעובדי מערכת בריאות לגיל הרך.
איתן לבון: הן דורשות העדר רישום פלילי, הן דורשות הכשרה באמצעות עבודה כשוליה תחת השגחה והדרכה כדי שאנשים יוכלו להתרשם.
איתן לבון: כולנו נסכים שמאוד קשה להתרשם מאיך אדם בוגר מתנהג עם ילדים אם לא רואים אותו משחק עם ילדים, מדבר עם ילדים וכו'.
יפעת שאשא ביטון: אני מקבלת את העמדה הזאת והמורכבות שלה, היא לא עושה לי שמח.
איתן לבון: אנחנו גם לא רוצים להדיר אנשים עם מוגבלות גופנית מתעסוקה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדירים אותם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא באים להדיר, אנחנו באים לייצר התאמה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לומר את מי אנחנו שמים על השולחן בסדר היום.
יפעת שאשא ביטון: על השולחן בסדר היום זה הקטינים שאנחנו צריכים להגן עליהם.
יפעת שאשא ביטון: הם כרגע ראשונים בסדר העדיפות, אחר כך כל האחרים שיכולים לעשות דברים אחרים.
יפעת שאשא ביטון: לילד אין ברירה, הוא במעון.
יפעת שאשא ביטון: המטפלות יכולות לעבוד במקצועות אחרים, לפי ההתאמה שלהן.
יפעת שאשא ביטון: אתם צריכים לראות איך אתם עוזרים לנו למנוע פגיעות אפשריות.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שעם העניין של מחלות מדבקות וכשירות פיזית נוכל לעשות משהו.
יפעת שאשא ביטון: ניקח את הדוגמה מהעולם של הקשישים, מהעולם של העובדים הזרים שמגיעים לעבוד עם הקשישים.
יפעת שאשא ביטון: פתאום, אחרי שהם כבר כאן, יש להם בעיות בריאותיות בגב, הם לא יכולים להרים את הקשיש.
יפעת שאשא ביטון: פתאום מגלים כל מיני דברים שלא מאפשרים להם לעבוד.
יפעת שאשא ביטון: יש מקצועות שכן מביאים אישורים רפואיים על כך שהבן אדם יכול לעמוד במשימות הפיזיות.
איתן לבון: אנחנו נשמח להיות שותפים לעבודה כזאת.
יפעת שאשא ביטון: תציעו לנו איך להתמודד עם זה.
שמחה סחר: יש רופא תעסוקתי.
שמחה סחר: אולי הוא צריך לבדוק את זה.
ליזה רובין: אין ספק שבמעונות יום יש העברה רבה של מחלות זיהומיות.
ליזה רובין: קיימות הנחיות תברואתיות ואחרות באשר למיגורן.
ליזה רובין: הדרך הראשונה למנוע העברת מחלות היא על ידי עידוד חיסונים בקרב האוכלוסייה הצעירה, בקרב העובדות.
ליזה רובין: כדי להנחיל משהו כזה בקרב העובדות או העובדים במעונות היום, בקרב הרפואה התעסוקתית, צריך למצוא מקור מימון.
קארין אלהרר: איזה חיסונים עוברים מבוגרים?
ליזה רובין: יש המלצות של משרד הבריאות לחיסון מבוגרים בריאים.
קארין אלהרר: איזה?
קארין אלהרר: האם שפעת?
ליזה רובין: אני יכולה לשלוח את כל החיסונים שממליצים להיות מחוסנים בהם.
ליזה רובין: יש מחלות שהן עדיין קיימות - למשל שעלת - בקרב ילדים קטנים.
ליזה רובין: החסינות דועכת עם השנים.
ליזה רובין: כדאי שלא רק הילדים יהיו מחוסנים, גם מי שיכול להעביר ולהידבק.
ליזה רובין: זה להגנת העובד, זה להגנת הילדים.
ליזה רובין: כנ"ל חצבת.
ליזה רובין: יש דוגמאות חיות להתפרצויות של המחלות האלו.
ליזה רובין: באשר למחלות זיהומיות אחרות – אין הגבלות לעובדי בריאות באשר למחלות נשאות.
ליזה רובין: אתם בטח מדברים על נשאות לאיידס, נשאות להפטיטיס בי, נשאות להפטיטיס סי וכו'.
ליזה רובין: הן לא מהוות סיבה לא לעבוד במקצועות בריאות שאין בהם מגע אישי קרוב.
ליזה רובין: יש הגבלות באשר למנתחים שמבצעים פעולות חודרניות עם חשיפה לדם, אבל הם היוצא מן הכלל.
ליזה רובין: מה שיש היום במחלות זיהומיות לא נמצא מחר, מה שהיה בעבר לא נמצא היום, זה אולי לא רלוונטי.
ליזה רובין: אין לנו הגבלות לעובדי בריאות, לעובדי מזון ולעובדים במסגרות אחרות.
ליזה רובין: יש כללים לגבי מתי יש להרחיק מישהו כשהוא חולה.
יפעת שאשא ביטון: שמה זה אומר?
ליזה רובין: אם הוא ביקר אצל הרופא, הרופא ידע מה הכללים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים על שפעת שחטף פתאום עובד.
ליזה רובין: אני לא מדברת רק על שפעת.
קארין אלהרר: אנחנו לא מכירות מחלות.
ליזה רובין: אין הגבלות.
יפעת שאשא ביטון: לא כולן בהתפרצויות ובתדירות.
יפעת שאשא ביטון: זה מופיע בהיקפים שונים מאדם לאדם.
איתן לבון: כשאדם מגיע לרופא עם שחפת פעילה, הרופא אומר לו שהוא לא יכול לעבוד, שבזמן הזה הוא צריך להיות בביתו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים באיזה שהוא מלכוד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו שמים את הילדים בידיים של אנשים שיכול להיות שמצבם הבריאותי או מצבם האחר יכול להוות איזה שהוא אתגר או איזו שהיא בעיה.
קארין אלהרר: אני לא חושבת שיש דרך לאכוף את זה.
ורד וינדמן: מי שפוגע בילדים הם לא אנשים חולי נפש, צריך להגיד את זה בצורה ברורה.
יפעת שאשא ביטון: הם חולי נפש לא מאובחנים.
קריאה: זה לא נכון להגיד את זה.
קריאה: אסור להגיד את זה.
יפעת שאשא ביטון: בעיני, מי שחונק ילד, מי שהורג ילד, מי שנותן לו לפרפר מתחת לגוף שלו עד שהוא מת - -
קריאה: הוא לא בהכרח חולה נפש.
ורד וינדמן: אלה אנשים שיש להם אחריות למעשים שלהם.
ורד וינדמן: לא צריך להוריד מהאחריות שלהם.
איתן לבון: מחלת נפש זו מחלה שמוגדרת על ידי הגדרות, זו לא כל התנהגות שהיא חריגה.
ורד וינדמן: האם יש איזה שהוא מנגנון יידוע של מקרים מאוד קיצוניים בהקשר של מחלות פיזיות שמסכנות את הציבור באופן כללי?
קארין אלהרר: לא, יש סודיות רפואית.
ורד וינדמן: האם יש איזה שהוא חריג לדבר הזה, למשל מקרים של מחלות נפש קיצוניות בהקשר של החזקת כלי נשק?
ורד וינדמן: האם זה משהו שיכול לתת לנו איזה שהוא כלי מאוד מאוד מצומצם?
יפעת שאשא ביטון: מחזיק נשק באופן אסור זה יותר עניין פלילי מאשר עניין - -
ורד וינדמן: אני מעלה את זה כשאלה.
ורד וינדמן: אף אחד לא רוצה לעשות כאן תיוג.
רחל מאור: ברישוי כלי נשק יש תהליך שלם ומוגדר בחוק, תהליך של מילוי טפסים.
רחל מאור: אם בטפסים שממלאים לרישוי כלי נשק יש עדות לקיומה של הפרעה נפשית, זה עובר למישהו באגף לבריאות הנפש שאחראי לבדוק את ההיסטוריה הרפואית.
רחל מאור: לא באופן גורף כולם יודעים.
רחל מאור: לגבי מידע על אשפוזים - המידע נמצא במשרד הבריאות.
רחל מאור: המידע כולל אשפוזים ואבחנות.
רחל מאור: זה מידע חסוי.
חנן דגן: כמו שקיים, ואני פתחתי את זה מולי, חוזר של שירותי בריאות לגבי הרחקת ילדים מהלימודים בגלל מחלות, כך צריך להיות חוזר על כך שבמחלה מסוימת תהיה הרחקה לתקופה.
חנן דגן: לפי החוזר הזה צריך לנהוג, אולי זה יפתור את הבעייתיות.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאמור להיות היום, אבל בגלל מצוקת הסייעות הן מגיעות עם השפעת ועם כל החולי לתוך הגן.
חנן דגן: לגבי מחלות קיצוניות - למשל צהבת - חובה שתהיה הרחקה.
חנן דגן: צריך שייצא חוזר כזה.
איתן לבון: אדם עם צהבת לא ילך לעבוד.
עדית סרגוסטי: אני רוצה רק לחדד את מה שכבר עלה כאן מהכיוון המקצועי של רופאי המשפחה, את העדר הקשר בין אבחנות מסוימות - הן אבחנות נפשיות ואבחנות אחרות – לבין תפקוד האדם, ההתנהגות שלו.
עדית סרגוסטי: ברגע שהחוק מחייב אדם להביא אישור מרופא, שזה אישור שהרופא לא מסוגל לתת אותו, הרופא נותן פלט על המצב הרפואי של האדם, הוא נותן רשימה של כל האבחנות.
עדית סרגוסטי: נתקלנו בזה גם במצבים שאנשים התבקשו להביא אישור מרופא על העדר מחלות מדבקות.
עדית סרגוסטי: הרופא נתן פלט עם כל האבחנות, כולל האבחנות הפסיכיאטריות.
עדית סרגוסטי: אנשים נפלטים בגלל הסטיגמה שיש בהקשר של מחלות הנפש, הם נפגעים מהדרישות האלו.
עדית סרגוסטי: זה אתגר גדול.
עדית סרגוסטי: כולנו רוצים לייצר מצב שבו הילדים מוגנים בצורה הטובה ביותר.
עדית סרגוסטי: אישורים רפואיים הם לא הדרך.
עדית סרגוסטי: אנחנו לא משיגים את המטרה שלנו בזה, אנחנו רק פוגעים באנשים, יוצרים אפליה, פוגעים בפרטיות שלהם.
עדית סרגוסטי: צריך למצוא פתרון אחר.
עדית סרגוסטי: טוב יהיה אם נמצא אותו בהקשר הזה, כיוון שזה מופיע בעוד הרבה מאוד הקשרים אחרים שאנחנו נתקלים בהם.
קארין אלהרר: יש מישהו שיודע להגיד אם יש איזה בנצ'מרק במדינות אחרות?
קארין אלהרר: לא ייתכן שישראל ממציאה את הגלגל בנוגע למעונות יום.
איתן לבון: אני חיפשתי בנצ'מרק רפואי, לא מצאתי.
קארין אלהרר: לא רפואי.
ורד וינדמן: זה חוזר למה שיפעת אמרה מבחינת כשירות כללית, ללא קשר לעניינים נפשיים כאלה או אחרים.
ליזה רובין: חיפשתי ברגולציה של מעונות יום אם יש דרישות רפואיות ונפשיות.
ליזה רובין: מצאתי מקום אחד שביקש הערכה רפואית.
ליזה רובין: ביתר המקומות אין בכלל.
ליזה רובין: ברוב המקומות בעולם לא מצאתי - חיפשתי את זה באנגלית, לא בצרפתית או בשפות אחרות - שיש דרישה.
ליזה רובין: אני רוצה להגיד משהו בתור אדם פרטי, לא כנציגה של משרד הבריאות.
ליזה רובין: מה שראיתי זה שיש להם דרישות של כישורים, הכשרה, תקינה.
יפעת שאשא ביטון: בכל זה אנחנו מטפלים בנפרד.
ליזה רובין: אלה הדברים שמגינים על העובדים ועל הילדים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו הולכים למסלול הכשרה, כאשר את זה נעשה במסלול מינהלי, לא חקיקתי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדבר עליו במסגרת חוק הפיקוח.
יפעת שאשא ביטון: כשנסיים את הכל, המשרדים יציגו את התכנית שאנחנו הולכים לעשות בנושא.
יפעת שאשא ביטון: היו לא מעט אנשי חינוך - אני אומרת חינוך, כי אני מתכוונת לגילאי 3 ומעלה - שהיו ותיקים במערכת, מנוסים, עברו הכשרות, גם את ההכשרה הפורמאלית כדי להתקבל, גם אחר כך את כל הקורסים ואת כל מה שעושים במהלך כל השנים, ובכל זאת ראינו התנהגות שהיא לא מותאמת, ראינו שהם לא מסוגלים לעמוד בלחץ.
יפעת שאשא ביטון: אגב, לא כל אלה שמתפרצים, שנכנסים לאיזה שהוא משבר, אלה אנשים שהם לא בסדר.
יפעת שאשא ביטון: הם יכולים להיות מקסימים ונפלאים במקצוע אחר, אבל העבודה עם הילדים, מה לעשות, יש לה את האתגרים שלה ואת הכל.
יפעת שאשא ביטון: שם אנחנו בתהליך מתקדם.
יפעת שאשא ביטון: אני קראתי לזה מבחני אישיות או מבחני התאמה – אתם יכולים לקרוא לזה איך שאתם רוצים - שמראים שהאדם יכול להתמודד עם כל הלחצים והאתגרים שההוראה מזמנת, בין אם זה עם הילדים, עם ההורים, עם המערכת.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שאת אותו דבר צריך לעשות גם עם המטפלות.
יפעת שאשא ביטון: עם המטפלות אנחנו לא נמצאים במקום כל כך מתקדם מבחינת ההכשרה כמו שכבר יש בתשתית של משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נצטרך לחשוב איך אנחנו עושים את זה, קארין, כאיזה שהוא תהליך המשך.
יפעת שאשא ביטון: אם לא במסגרת החוק הזה, אז אחר כך בתהליכים המקבילים שלו.
ליזה רובין: מה שעוד מצאתי שדורשים זה אישורי משטרה.
יפעת שאשא ביטון: בזה אנחנו כבר שם.
ענת דייגי: בבריטניה יש מסמך סטנדרטים מאוד מפורט.
ענת דייגי: אם בן אדם רוצה לעבוד שם עם ילדים, הוא צריך לעבור איזה שהוא תהליך של סינון.
ענת דייגי: הם נותנים רישיון לבן אדם לעבוד במעונות.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שנצטרך להגיע לתהליך הזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בשלב מאוד מאוד מוקדם של אסדרה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים להביא את תכנית ההכשרה הנדרשת.
יפעת שאשא ביטון: כנראה שזה יצטרך להיכנס שם כאיזה שהוא שלב בדרך.
ענת דייגי: למה אי אפשר לעשות רישוי לבן אדם?
יפעת שאשא ביטון: האם אנחנו מכירים סיטואציה שבה עושים רישוי לבן אדם?
שמרית גיטלין שקד: זה כמו רישיון להוראה.
יפעת שאשא ביטון: זה במסגרת ההכשרה.
יפעת שאשא ביטון: אין רישיון הוראה, יש תעודת הוראה.
יפעת שאשא ביטון: גם תעודת ההוראה לא מסתמכת על מה שאנחנו מבקשים כאן, היא מסתמכת על קורסים של פדגוגיה, דיסציפלינה.
יפעת שאשא ביטון: שאלה דברים שונים מהאישיות.
אביגיל מילסון דגן: במקצועות כמו הוראה ומקצועות אחרים יש איזה שהוא תהליך של הכשרה.
אביגיל מילסון דגן: זה הדבר הנכון.
אביגיל מילסון דגן: יש איזה שהוא סטאז', איזה שהוא תהליך שבו אתה עובד תחת הדרכה, תחת התבוננות.
אביגיל מילסון דגן: שם יכולות להיות נקודות יציאה או הוצאה.
יפעת שאשא ביטון: יש, אבל הן בדרך כלל נופלות על רקע פדגוגי.
יפעת שאשא ביטון: אני באה משם, אני מכירה.
יפעת שאשא ביטון: אין כמעט התייחסות להיבט האישיותי של המורה – לא ברמה של מחלות נפש או משהו, אלא של התאמה.
אביגיל מילסון דגן: את לא מדברת על היבט אישיותי, את מדברת על היבט התנהגותי.
אביגיל מילסון דגן: כדאי לעשות הבחנה בין היבט אישיותי להיבט התנהגותי.
אביגיל מילסון דגן: היבט אישיותי זה משהו שמוגדר בקריטריונים מאוד ברורים, היבט התנהגותי זה משהו שהוא יותר רחב, הוא הרבה יותר קשה, בעייתי, קשה לאמוד אותו.
יפעת שאשא ביטון: אין שם התייחסות כזאת.
יפעת שאשא ביטון: נראה איך אנחנו פותרות את זה או במהלך מקביל, או בהכשרה שאנחנו נכניס, או כמשהו משלים.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לקבל נתונים לגבי איפה אפשר לראות את זה.
יפעת שאשא ביטון: נוכל להתעמק גם בזה.
יערה שילה: לגבי הכשרות – קודם כל, אולי לתת תמריצים למכללות.
יערה שילה: אין שום התייחסות לגילאי לידה עד 3.
יערה שילה: רק עכשיו המל"ג נתן הוראה, כאשר גם היא חלקית ומעטה.
יערה שילה: התעודה שמקבלים היא מגילאי לידה עד 6, אבל הלימוד מתמקד מ-3 עד 6.
יערה שילה: אולי לתת תמריצים למכללות.
יפעת שאשא ביטון: כולם רוצים תמריצים על הגב של שני החוקים שאני מביאה היום?
יערה שילה: אני לא מדברת על תמריץ כלכלי.
יערה שילה: יש עוד תמריצים חוץ מכלכלה.
יערה שילה: יש תו תקן.
יערה שילה: המילה "תמריצים" לא חייבת להיות כלכלית.
יערה שילה: אני לא מדברת על כסף.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, אמרתי את זה בהומור.
יפעת שאשא ביטון: ברגע שנייצר אסדרה, ברגע שנחייב הכשרה, זה כבר רווח אדיר למכללות לחינוך כי הן יצטרכו להכין מודלות.
יפעת שאשא ביטון: כבר יש מודלות מוכנות.
יפעת שאשא ביטון: הן יצטרכו להעביר אותן וכו'.
יערה שילה: סטודנטיות שלי עם תואר ראשון ותעודת הוראה נשארו מנהלות מעון בלי לקבל על זה שום תוספת.
יערה שילה: אין דבר כזה במשק.
יערה שילה: הן היחידות שלא קיבלו שום תוספת.
יערה שילה: נכון, הן קיבלו תוספת כלכלית על זה שיש להן תואר ראשון.
יערה שילה: זה דבר שצריך לדון עליו בהכשרות.
יערה שילה: אם הכשרת מישהו, גם תעלה לו את המשכורת בהתאם.
יפעת שאשא ביטון: זה יהיה חלק מהתכנית.
יפעת שאשא ביטון: הנה עוד פעם חזרנו לכסף.
יפעת שאשא ביטון: זו תשובה למה שאמרתי לארגונים בנושא השביתה.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר להעלות שכר ככה.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו הולכים לאסדרה אמיתית, לא עכשיו עוד פלסטר ועוד פלסטר ועוד פלסטר, אז הדברים האלה צריכים ללכת במקביל.
יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו הולכים לתכנית הכשרה, יכול להיות שהתכנית הזאת תהיה מודולרית כך שתוספות השכר או ההתייחסות לשכר תהיה מודולרית.
יפעת שאשא ביטון: הדברים חייבים לבוא בזיקה אחד עם השני.
יפעת שאשא ביטון: בואו נשאיר את זה רגע למקום שבו זה נמצא.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע על זה בסוף הדיונים.
יפעת שאשא ביטון: בואו ננסה להתמקד במה שיש לנו כאן.
יערה שילה: משפט אחרון לגבי פיקוח.
יערה שילה: יש היום המון מסגרות, רק אין מספיק אנשים שידריכו.
יערה שילה: אין מספיק הדרכה בתוך המעונות.
יערה שילה: צריך לתת תקינה לזה, כי הדרכה הוכיחה שהיא עוזרת בליווי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו שמים בצד את סעיף (6), אנחנו רואים שאנחנו במקום של אין מוצא.
יפעת שאשא ביטון: ננסה ללמוד על מה שקורה במקומות אחרים.
יפעת שאשא ביטון: אולי נכניס את זה בתוך נושא ההכשרה, נעשה שם את האדפטציה המתאימה.
שמרית גיטלין שקד: כרגע להוריד אותו?
יפעת שאשא ביטון: כרגע אנחנו מורידים את סעיף (6).
שמרית גיטלין שקד: הגענו אתמול לעמוד 10, לסעיף 15א.
שמרית גיטלין שקד: זה סעיף שלא היה קיים בהצעת החוק הממשלתית, הוא קיים בחוק דיור מוגן.
שמרית גיטלין שקד: זה מנגנון שמחייב את המעסיקים להעביר את השמות של האנשים שהם רוצים להעסיק מראש לממונה, על מנת לקבל חוות דעת אם ניתן להעסיק אותם או לא.
שמרית גיטלין שקד: העסקת 15א.
שמרית גיטלין שקד: (א) לא יועסק במעון יום לפעוטות, לרבות העסקה על ידי קבלן כוח אדם או קבלן עובדים או שירות כהגדרתם בחוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו-1996, ולרבות התקשרות מתן שירותים כגון הפעלת חוג, אדם הבא במגע ישיר ומתמשך עם הפעוטות, אלא אם עם נותן כן ניתן לגביו אישור מאת הממונה כי לא הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או שירותים נסיבותיה אין זה ראוי שיועסק או ייתן שירותים במעון יום לפעוטות או בעבירה שמי שביצעה עלול לסכן פעוטות במעון היום או לפגוע בטובתם, ולא תלויים ועומדים נגדו הליכים פליליים בחשד לביצוע עבירה כאמור; הגיש בעל רישיון בקשה לממונה להעסיק עובד מסוים, ישיב לו הממונה בתוך עשרה ימי עבודה.
שמרית גיטלין שקד: (ב) על אף הוראות סעיף קטן (א), בנסיבות המחייבות העסקה מיידית של עובד, רשאי בעל רישיון הפעלה שהגיש בקשה לממונה להעסיק עובד מסוים והממונה טרם השיב לו, להעסיק את אותו עובד, לפי סעיף קטן זה, לתקופה שלא תעלה על עשרה ימי עבודה.
שמרית גיטלין שקד: (ג) אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מסמכויות הממונה למנוע העסקה לפי סעיף 15.
נטע סרוסי: אנחנו מתנגדים לתוספת של הסעיף הזה.
שמרית גיטלין שקד: אני שוחחתי עם גבי פיסמן, היא אמרה שהיא תומכת בסעיף הזה.
נטע סרוסי: היא אמרה לי בפירוש שלא.
שמרית גיטלין שקד: היא אמרה שזה סעיף חשוב וטוב.
נטע סרוסי: יש לי את התשובה שלה בכתב.
שמרית גיטלין שקד: אני מציעה שתעשו איזה שהוא בירור.
יפעת שאשא ביטון: מעניין אותי לדעת מה ההתנגדות, אחר כך תעשי את הבירור.
יפעת שאשא ביטון: אני סומכת על שמרית שאומרת שיש הסכמה.
נטע סרוסי: אני אצא לדבר עם גבי.
נטע סרוסי: יש לנו את החוק למניעת העסקת עברייני מין.
נטע סרוסי: בחוק יש התייחסות לקבלני כוח אדם.
נטע סרוסי: זה מופיע בסעיף 7.
נטע סרוסי: מוצע לתקן את החוק הזה - הוא כבר עבר ועדת שרים - ולהוסיף להגדרה של מעסיק את המילים "קבלן כוח אדם".
שמרית גיטלין שקד: את מדברת רק על עבירות מין.
נטע סרוסי: אני מדברת על עבירות מין.
שמרית גיטלין שקד: פה זה רחב יותר.
נטע סרוסי: אני רואה שפה זה רחב יותר.
נטע סרוסי: החשש שלנו כאן זה שאנחנו מרחיבים את העברת המידע הפלילי הזה לגורמים פרטיים.
יפעת שאשא ביטון: אתמול דיברנו על הסוגיה של העברת מידע.
יפעת שאשא ביטון: אמרנו שהם בכלל לא אומרים מה העבירה, הם לא אומרים במה הוא הורשע, הממונה רק מחזיר תשובה אם האדם יכול או לא יכול להיות מועסק.
יפעת שאשא ביטון: אין פה העברה.
יפעת שאשא ביטון: מה זה משנה אם זה על מיני או על דברים אחרים?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על זה שהוא הורשע במשהו שלא יכול לאפשר לו לעבוד עם ילדים, אנחנו לא אומרים מה זה הדבר הזה.
יפעת שאשא ביטון: מה ההבדל בין היום לאתמול?
נטע סרוסי: אני אדבר עם גבי כדי לראות אם יש איזה שהוא פער שאיך שהוא נבלע פה לגבי הסעיף הזה.
קארין אלהרר: מה השוני בין ההצעה פה להצעה שעברה בעניין הקשישים?
קארין אלהרר: זאת העתקה של הסעיף.
נטע סרוסי: אני אשאל את הגורמים המעורים בנושא הזה ספציפית.
נטע סרוסי: אני אבדוק את העניין הזה.
נטע סרוסי: האם הכוונה היא לקחת את אותו מודל של החוק למניעת העסקה, את אותו מודל שדובר עליו בהרחבה?
נטע סרוסי: האם הכוונה שלכם היא לא להעביר את המידע בנסיבות של העסקה על ידי קבלן כוח אדם?
שמרית גיטלין שקד: הכוונה היא בדיוק מה שכתוב כאן.
שמרית גיטלין שקד: הוא שולח לממונה את השם של כל אדם שהוא רוצה להעסיק.
שמרית גיטלין שקד: הוא אמור לקבל תשובה בתוך 10 ימי עבודה.
שמרית גיטלין שקד: אם הוא חייב להעסיק את אותו בן אדם בתוך אותם 10 ימי עבודה הוא יכול, רק לא מעבר לכך.
שמרית גיטלין שקד: הוא יקבל תשובה של כן או לא, בלי לקבל פירוט.
יפעת שאשא ביטון: זה ברוח מה שדיברנו אתמול.
ורד וינדמן: אני רוצה להעיר לגבי המילים "אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לגרוע מסמכויות הממונה למנוע העסקה".
ורד וינדמן: זו לא סמכות ממונה למנוע העסקה, זו חובה של הממונה.
ורד וינדמן: זה לא עניין של סמכויות, זו חובה בחוק.
ורד וינדמן: אסור להעסיק בלי אישור העסקה.
שמרית גיטלין שקד: הכוונה היא שעל עצם זה שאישרת אותו מלכתחילה, לא יגידו שאתה לא יכול - -
ורד וינדמן: הכוונה ברורה, רק זה אומר משהו אחר.
יפעת שאשא ביטון: אני לא בטוחה שזה אומר משהו אחר.
יפעת שאשא ביטון: אומרים לך שלממונה יש סמכות להפסיק לו.
ורד וינדמן: זו לא סמכות, יש לו חובה.
ורד וינדמן: אסור לו להעסיק אותו.
שמרית גיטלין שקד: סמכות יכולה להיות סמכות חובה, יכולה להיות סמכות רשות.
שמרית גיטלין שקד: זה לא גורע מהסמכויות.
ורד וינדמן: לפי ההבנה המשפטית שלי זה לא משתמע כך.
ורד וינדמן: אסור להעסיק אדם בלי אישור, לא משנה אם הוא הורשע או לא הורשע בעבירת מין.
ורד וינדמן: גם האמירה של 10 ימים היא אמירה בעייתית, בוודאי לפי החוק למניעת העסקת עברייני מין.
שמרית גיטלין שקד: זה לא גורע מחוק אחר.
שמרית גיטלין שקד: ככל שבחוק למניעת העסקה צריך אישור מראש וכו' וכו' - - אני לא גרעתי מהחוק הזה.
קארין אלהרר: זו לא רק עבירת מין.
ורד וינדמן: זה בוודאי לגבי עבירות מין.
ורד וינדמן: אם יש מישהו שעלול לפגוע בילדים, גם את החריג הזה של 10 ימים לא הייתי רוצה.
ורד וינדמן: אין בו שום היגיון.
קארין אלהרר: הוא לא יקבל רישיון.
יפעת שאשא ביטון: זה לא על הרישיון.
יפעת שאשא ביטון: ורד, בואי רגע נהיה מציאותיים.
ורד וינדמן: שמרית, רק שזה לא יגרע שום פסיק מהחוק למניעת העסקה.
ורד וינדמן: האופן שבו זה מנוסח גורע.
שמרית גיטלין שקד: הוא לא גורע מהוראות דין אחר.
שמרית גיטלין שקד: יכול להיות שצריך להבהיר את זה.
שמרית גיטלין שקד: ברור שהחוק הזה לא גורע מהוראות החוק ההוא.
קארין אלהרר: תכתבי: אין בהוראות חוק זה כדי לגרוע מהוראות כל דין.
שיר סגל: אני חושבת שהכוונה כתובה וברורה, רק יש פה שאלות לא פתורות שמטרידות.
שיר סגל: מה אם מנהלת גנון, מעון, משפחתון, מתקשרת עם ספק קבוע?
יפעת שאשא ביטון: מה זה "ספק קבוע"?
שיר סגל: או חוג.
יפעת שאשא ביטון: חוג כן.
שיר סגל: 10 ימים זה זמן סביר.
שיר סגל: אסור שזה יגרום למצב שאנחנו עושים פה נזק, שאנחנו מונעים משהו.
יפעת שאשא ביטון: זה שנתנו 10 ימים אומר שאנחנו קשובים למציאות בשטח, למצוקות שיש.
יפעת שאשא ביטון: זה לא שהם קמים בבוקר ומארגנים באותו יום חוג חיות.
יפעת שאשא ביטון: יש מספיק זמן.
שיר סגל: מה קורה אם הממונה לא עונה אחרי 10 ימים, איפה זה שם את אותו בעל מעון?
נועם פליק: אני רק רוצה, לפני שאני אענה על השאלה, להדגיש פה שהממונה, שהוא גם עובד של משרד העבודה והרווחה, הוא לא המעסיק של אותו אדם שבא.
נועם פליק: האישור של הממונה הוא לא אם אותו בן אדם יהיה מועסק או לא מועסק, הוא רק אישור לכך שהאדם יכול לעבוד עם ילדים במגע מתמשך.
נועם פליק: הוא לא המעסיק שלו, זה לא אישור העסקה.
נועם פליק: ככה זה גם בדיור מוגן.
נועם פליק: בדיור מוגן זה אפילו פחות מ-10 ימים, זה שבוע.
נועם פליק: זה פועל בצורה מאוד מהירה.
נועם פליק: אנחנו מקבלים את הרשימות מבתי הדיור המוגן, אנחנו מזינים אותן בתוכנת כספת שמחוברת למשטרה.
נועם פליק: תוך פחות מ-48 שעות אנחנו מקבלים תשובה מהמשטרה.
נועם פליק: אז יש לנו זמן של עד 7 ימים.
גיל אשכנזי: הגיליון הוא של כל ההרשעות?
נועם פליק: כן.
נועם פליק: יש לנו נוהל הליך מרשם פלילי.
נועם פליק: יש את רשימת העבירות שמפורסמת באתר האינטרנט ואת שיקול הדעת של הממונה לגבי גיל המועסק, מתי העבירה נעשתה, סוג העבירה.
נועם פליק: יש נוהל שמפורסם באתר.
גיל אשכנזי: יש כללים שנוכל לראות?
נועם פליק: זה מפורסם באתר האינטרנט של המשרד.
נועם פליק: זה קשור לדיור מוגן.
גיל אשכנזי: מה התבחינים?
נועם פליק: יש נוהל הליך מרשם פלילי בדיור מוגן, הוא מפורסם באתר האינטרנט.
יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שתשמח שנעזור לך כדי שלא ייכנס לך איזה פגע רע.
גיל אשכנזי: אם צריך תקן של 6 מטפלות ויש לנו 5 כי אחת עוזבת, לא נחכה 10 ימים לתשובה.
נועם פליק: מותר להעסיק עד 10 ימים ללא אישור.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו פותרים לכם את זה.
יפעת שאשא ביטון: אומרים לנו כאן שתוך 10 ימים מקבלים תשובה.
יפעת שאשא ביטון: לפי מה שהוא אומר, אפשר להוריד את זה גם ל-7, אולי אפילו לפחות.
ורד וינדמן: גם הסיפור של קבלן כוח אדם שעלה פה על ידי משרד המשפטים, על כך שזה אוטוטו עובר, זה עניין של שנים.
יפעת שאשא ביטון: את רואה שאנחנו כאן.
יפעת שאשא ביטון: זה לא ממש משנה.
קריאה: זה כבר עבר ועדת שרים.
ורד וינדמן: זה שנים על הפרק.
יובל גל אביעד: סעיף 15א(א), וזה מעבר לבדיקות שנטע תעשה עכשיו מול גבי, מצריך מאגר מידע די רציני.
יובל גל אביעד: אנחנו נבדוק את זה מול האגף.
יפעת שאשא ביטון: נראה שהכל טוב.
ליאורה סולטן: מה שנועם אמר הוא נכון.
ליאורה סולטן: במקרה אני זאת שהקמתי להם את הכספת.
ליאורה סולטן: הערוץ הזה נקרא כספת.
ליאורה סולטן: מדובר בהעברת מידע סודי.
ליאורה סולטן: כמובן שכל המידע של המרשם הפלילי הוא סודי, חסוי, לכן הוא עובר באופן מחשובי.
ליאורה סולטן: הצד שמבקש את המידע, שזה המשרד או אתם שתהיו, מכניס את תעודת הזהות של אותו אדם למערכת, כאשר אחרי שעה וחצי או שעתיים המידע חוזר.
ליאורה סולטן: זה קורה בפועל.
ליאורה סולטן: זה משהו שעובד עם המשטרה.
ליאורה סולטן: כל משרדי הממשלה מתממשקים ומקבלים את המידע הזה.
ליאורה סולטן: את הבדיקה הם עושים לפני שהם מקבלים את העובד לעבודה, לא אחרי.
יפעת שאשא ביטון: זה האופטימום.
יפעת שאשא ביטון: החוק מדבר על זה שהכל לפני.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על סיטואציה שבה יש מקרה חריג, על מצב שבו המטפלת שכבר אושרה ועובדת טסה כי הבת שלה הסתבכה בחו"ל.
יפעת שאשא ביטון: צריכים להעסיק מישהו עכשיו, לא בעוד 10 ימים.
יפעת שאשא ביטון: באותו רגע שהם החליטו ששולה תיכנס לגן הם מעבירים לכם את המידע.
יפעת שאשא ביטון: הם מעסיקים אותה עד לפרק הזמן שאנחנו נחליט.
יפעת שאשא ביטון: לפי מה שאתם אומרים, אפשר לקבוע גם פחות מ-10 ימים.
ליאורה סולטן: אני תיכף אחזור לעניין של 10 ימים.
ליאורה סולטן: מה שכן חשוב ליצור, וזה הדבר שגם אתמול הדגשתי, זה נוהל.
ליאורה סולטן: נוהל חייב שיהיה בכל מקום.
ליאורה סולטן: בדיור מוגן, כשעשיתי בקרה, ראיתי את הנוהל, ראיתי איך הם שומרים את המידע.
ליאורה סולטן: אלה דברים מאוד מאוד חשובים.
ליאורה סולטן: שם הם מזקקים איזה עבירות חמורות, איזה לא.
ליאורה סולטן: הכל זה שיקול הדעת של הגוף.
ליאורה סולטן: למשטרה אין טיפת התערבות בעניין.
ליאורה סולטן: חייבים נוהל, כדי שהם ידעו איך לתפקד עם המידע שהם יקבלו.
ליאורה סולטן: לגבי ה-10 ימים - אני לא מתערבת בזה, זה משהו שאתם קבעתם.
ליאורה סולטן: כנראה אתם צריכים את ה-10 ימים.
יפעת שאשא ביטון: קבענו את זה בטוב ליבנו.
ליאורה סולטן: בסדר גמור, אני לא נכנסת.
יפעת שאשא ביטון: השאלה אם אפשר שזה יהיה 7 ימי עבודה, לא 10 ימי עבודה.
ליאורה סולטן: אם זה בשביל למצוא מישהי שמיד תגיע לעבוד בגן ובזמן הזה יבדקו אותה, יקבלו עליה את המידע ויחליטו - בזה אני לא מתערבת, זה לא ה"סטנדינג" של המשטרה.
קארין אלהרר: כמה המשטרה צריכה?
ליאורה סולטן: אני לא מתערבת אם זה יהיה 10 או 7 ימים.
יפעת שאשא ביטון: תוך כמה זמן לוקח להם להשיג את המידע?
יפעת שאשא ביטון: האם שעתיים זה ריאלי?