GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: יש גם מקרים כאלה.
יפעת שאשא ביטון: אני ביקרתי בכמה – אני לא אלך לבדוק את כל דיירי הבניין.
יפעת שאשא ביטון: הייתי רוצה אבל אני יודעת שאני צריכה להיות עם הרגליים על הקרקע.
יפעת שאשא ביטון: אבל אם אני נמצאת בבית פרטי ויש לי דייר פרטי שהוא חלק מהמרחב הפיזי שלי, אם הוא רוצה לגור אצלי זה חלק מהסיפור – יש לי 30 ילדים קטנים שמסתובבים שם.
יפעת שאשא ביטון: תאמיני לי שאם יש לה בנות או בנים קטנים היא תשמח מאוד לדעת.
פנינה תמנו: גברתי היושבת-ראש, אני לא מבינה מה ההתנגדות של משטרת ישראל.
פנינה תמנו: אני מנסה להבין ולא מצליחה למצוא את הרציונל.
ליאורה סולטן: פה זאת הרחבה.
פנינה תמנו: מה זה הרחבה?
פנינה תמנו: הרחבה לצורך הגנה על הילדים.
ליאורה סולטן: - - - מי שגר בתוך הבית ומי שבקרבה ראשונה זה נכון - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא קשור לקרבה.
פנינה תמנו: זה לא קשור לקרבה.
פנינה תמנו: זה קשור לפרסונה, לאדם שבא במגע עם הילדים או עלול להגיע למגע עם הילדים.
ליאורה סולטן: - - - של המרשם הפלילי.
ליאורה סולטן: חוק המרשם הפלילי הוא סודי ולא מעבירים את המידע הזה לאנשים - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא עובר אליה.
ליאורה סולטן: מה זה לא עובר אליה?
ליאורה סולטן: יגידו לה שהיא לא יכולה - -
פנינה תמנו: אם זה בשם הגנה על ילדים הוא יצטרך - -
ליאורה סולטן: אבל זה בדיוק העניין.
קארין אלהרר: אני לא מבינה.
ליאורה סולטן: אתם צריכים להבין שיש כאן מסגרת חוק המרשם הפלילי.
ליאורה סולטן: זה החוק שקובע לגבי בדיקות לגבי מידע פלילי על אזרחים.
קארין אלהרר: את צודקת כל עוד - - -
סיגל מרד אברג'יל: במרחב הפיזי שמשמש כמעון.
יפעת שאשא ביטון: אתם תחיו עם זה בשלום?
יפעת שאשא ביטון: גם ככה קשה לכם אחר כך לחקור ולהביא ראיות כי זה מורכב.
יפעת שאשא ביטון: אתם תחיו עם זה בשלום כשהוא שם מלכתחילה?
ליאורה סולטן: אנחנו לא חיים בשלום אם יש לנו פדופיל שמסתובב ואנחנו לא יכולים להגן על קטינים.
ליאורה סולטן: ברור שזאת לא המטרה.
יפעת שאשא ביטון: אז, הנה, אנחנו באים לעזור לכם.
ליאורה סולטן: זה בדיוק הגבול של המרשם הפלילי שאנחנו אומרים - -
פנינה תמנו: מה הגבול, הפדופיל?
ליאורה סולטן: אתם לא נותנים לי שנייה להסביר.
יפעת שאשא ביטון: איפה גבול ההגנה על הילדים?
ליאורה סולטן: כשאני אמרתי שיצטייד באישור משטרה וייכנס לפעוטון אתם אמרתם שאין צורך בזה.
ליאורה סולטן: למה?
יפעת שאשא ביטון: זה הרבה יותר חמור.
ליאורה סולטן: זה הפדופיל שלנו, זה אישור המשטרה.
ליאורה סולטן: שם הוא לא יקבל את האישור.
ליאורה סולטן: הוא לא יוכל להיכנס.
פנינה תמנו: אנחנו מדברים על מישהו שכדרך קבע גר במקום.
פנינה תמנו: את מבינה על מה אנחנו מדברים?
פנינה תמנו: על אדם שנמצא בנגישות מאוד גבוהה לילדים.
פנינה תמנו: אז אני לא הצלחתי להבין את הרציונל.
פנינה תמנו: אם תגידי לי שפרוצדורלית יש למשטרת ישראל בעיה אז אולי הייתי אומרת, אולי קשה לכם להנפיק את האישורים.
פנינה תמנו: אבל לומר שמבחינתך זאת הגנה על פרטיות או איזשהו סוג של הגנה של זכות בזמן שיש מולך ילדים זאת בעיה.
יפעת שאשא ביטון: את מופתעת שבהגנה על הפרטיות - - -
פנינה תמנו: שהמשטרה - -
יפעת שאשא ביטון: לא משטרה.
יפעת שאשא ביטון: בכלל בהגנה על פרטיות אנחנו מוכנים לוותר על ההגנה של הילדים – זה לא חדש לי.
פנינה תמנו: לצערי, אני לא מופתעת.
פנינה תמנו: זה קורה בהמון תחומים.
ליאורה סולטן: ממה את לא מופתעת?
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שיהיה דיון מקצועי אחר כך על הסיפור הזה.
קארין אלהרר: בדיון של זכויות יש תמיד איזונים ובלמים.
קארין אלהרר: פה כשאת שמה על כף המאזניים בצד אחד ילדים פעוטות שבדרך כלל גם לא יודעים לדבר לבין הזכות של דייר משנה – שזאת טובה גדולה לכל הסובבים אותו שנדע מה עברו ומה ההווה שלו – אני חושבת שזכותם של הפעוטות גוברת.
ליאורה סולטן: את בעצם אומרת שמנהלת מעון או בעלת המעון או עובדים במעון שאין להם זכות, כמובן, לדעת מידע פלילי זה על זה, באופן הזה אני לא מכניסה את זה בדלת האחורית, אלא אומרת להם ישירות שלשוכר שלהם יש עבר פלילי, ואסור להם לדעת אבל, הנה, גיליתי להם את זה.
קארין אלהרר: את רוצה לשמוע את דעתי?
קארין אלהרר: אני מעדיפה שמעונות יום לא יהיו בתוך בתים פרטיים.
ליאורה סולטן: אבל פרקטית זה קורה.
ליאורה סולטן: אני מסכימה איתך, גם אני לא רוצה את זה.
יפעת שאשא ביטון: שצריכה לעשות את זה.
קארין אלהרר: רוצה גם.
קארין אלהרר: רוצה להגן על הפעוטות האלה.
קארין אלהרר: ואני חושבת שבאיזון הזה בין הידיעה של הציבור לבין ההגנה, ההגנה גוברת.
גיל אשכנזי: זה התפקיד שלכם כמחוקקים.
ליאורה סולטן: אני מסכימה לחלוטין עם זה שזאת המטרה.
ליאורה סולטן: אנחנו אוכפים וזה סעיף 3 לפקודת המשטרה, וזה מה שאנחנו עושים.
ליאורה סולטן: שוב אני אומרת, בגלל זה גם כאן הוקם המנגנון של אישור משטרה כדי שמידע שגוף פרטי לא יכול לקבל – אבל הוא מוגדר כמוסד - ידע שהוא צריך לבקש את אישור המשטרה, והוא יקבל את האישור שאומר לו – כן או לא בלי פירוט.
יפעת שאשא ביטון: אין לי בעיה עם זה.
ליאורה סולטן: כשאני הצעתי את זה אמרתם, לא.
קארין אלהרר: לי אין בעיה.
קארין אלהרר: למה זאת בעיה?
קארין אלהרר: לא בעיה בכלל.
ליאורה סולטן: זה הפתרון.
ליאורה סולטן: זה יכול לחסוך לך - -
יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה לפשרה של "כן" ו"לא".
פנינה תמנו: במקום מה זה, גברתי היושבת-ראש?
ליאורה סולטן: - - - ואז אם לא - - -
פנינה תמנו: אני לא חושבת.
פנינה תמנו: אני חושבת שזה כן משמעותי לדעת על מה.
פנינה תמנו: אם זה על הטרדה מינית זה חשוב לדעת.
פנינה תמנו: זה משנה מאוד.
פנינה תמנו: אני חושבת שצריך לדעת.
פנינה תמנו: למה לא גם וגם?
פנינה תמנו: למה את מציבה אותנו במצב שצריך לבחור?
פנינה תמנו: גם רישום פלילי וגם - - - לא מבינה למה.
יפעת שאשא ביטון: אני אסביר רגע, פנינה.
יפעת שאשא ביטון: רק לפני שעה וקצת דיברנו על כך שאנחנו לא משאירים שיקול דעת בידיים של מי שמפעיל או של מנהלת המעון, שהוא יקבל את הרישום הפלילי ויחליט אם זה מתאים לו – אין פה מקום לשיקול דעת.
פנינה תמנו: בזה אני איתכם.
יפעת שאשא ביטון: אז באותה מידה אם כשאנחנו מרחיבים את החוק גם לסביבה הקרובה שהיא לא באותו בית אנחנו רק נקבל את ה"כן" ו"לא", ומבחינתנו זה מספיק כי אמרנו ממילא שלא יהיה שיקול דעת מבחינת העברה אם כן מעסיקים אותו או לא.
יפעת שאשא ביטון: אם יש רישום פלילי – הוא לא נמצא שם.
יפעת שאשא ביטון: לכן אני מקבלת את הצעת הפשרה לגבי ההרחבה.
סיגל מרד אברג'יל: כרגע אם הם לוקחים רק את הצעת הפשרה היא בעצם ממעטת לי מההסדר.
יפעת שאשא ביטון: אני אמרתי – רק לגבי ההרחבה.
סיגל מרד אברג'יל: הוצע כאן לחדד שכשאנחנו מדברים על אותו אדם שמתגורר אנחנו מדברים על מי שיש לו גישה ישירה לפעוטות.
סיגל מרד אברג'יל: זה בסדר מבחינתי, זאת הכוונה.
סיגל מרד אברג'יל: מלכתחילה לא התכוונו לבדיקות של קומת המרתף – אם היא סגורה ואין גישה ואין בכלל מעבר בין האנשים.
סיגל מרד אברג'יל: זאת לא הייתה המטרה שלנו.
סיגל מרד אברג'יל: כמו שאני לא בודקת מיהי השכנה בדלת ליד אני לא בודקת מי גר בקומת המרתף הסגורה ואין גישה אליה וגם לו אין מפתחות למעון והוא לא נכנס למעון.
סיגל מרד אברג'יל: לא הייתה שום כוונה להגיע לשם.
יפעת שאשא ביטון: לא היינו שם.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על בית פרטי שכולם נמצאים בו באותו מרחב פיזי.
סיגל מרד אברג'יל: במצב שהוא גר באותו בית אני רוצה גישה מלאה למידע כי שם אני אמורה להפעיל את שיקול הדעת, האם יש פה עבירה שמפאת מהותה, חומרתה - -
יפעת שאשא ביטון: סיגל, מהי הצעת הפשרה?
יפעת שאשא ביטון: לגבי ההרחבה אני מקבלת "כן" ו"לא".
קריאה: שמי שמתגורר בו ויש לו גישה ישירה לילדים.
פנינה תמנו: אבל צריך להוסיף לעניין זה יחידת מגורים.
פנינה תמנו: אתם לא מכניסים את זה.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו רגע.
יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, אי אפשר לשמוע את כולם.
יפעת שאשא ביטון: חברים, אנחנו רוצים לסגור את זה רגע לפני שאנחנו יוצאים להפסקה.
יפעת שאשא ביטון: אתם תסגרו את זה ביניכם?
פנינה תמנו: אני מבקשת רשות דיבור.
פנינה תמנו: אני מבקשת שבסוף הסעיף יתווסף שלעניין זה - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, לא שומעים אותך.
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו דיברנו על יחידת מגורים.
פנינה תמנו: להכניס סעיף.
יפעת שאשא ביטון: אבל על זה בדיוק דיברנו, על יחידת מגורים.
פנינה תמנו: זה לא בתוך הנוסח עכשיו.
פנינה תמנו: אנחנו דנו בזה.
פנינה תמנו: אני מבקשת לא לקטוע אותי, יפעת.
פנינה תמנו: אני מבקשת שלעניין זה הסעיף יחול על יחידת דיור.
פנינה תמנו: כי אחרת אף אחד לא יאכוף את זה.
פנינה תמנו: אף בעל מגורים לא יבקש מהדייר שלו שנמצא בדירה צדדית - -
ליאורה סולטן: אבל אם זה - - - אסור לו.
פנינה תמנו: בזה אני לא מסכימה איתך.
ליאורה סולטן: אז את מפרה את חוק המרשם הפלילי, ואת מבצעת עבירה פלילית.
פנינה תמנו: אנחנו המחוקק, ואנחנו מכניסים את זה - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מנסה להבין – על מה דיברנו עד עכשיו?
יפעת שאשא ביטון: אני מתחילה לחשוב שכאילו יש פה מסך והוא לא עובר.
יפעת שאשא ביטון: על מה דיברנו לפני רגע?
יפעת שאשא ביטון: עשינו הפרדה בין מי שגר בתוך הבית – אבא, אמא, שני ילדים וכלב; ודיברנו על זה שבאותה וילה יש דלת בחצר ונכנסים ליחידת דיור וגר שם מישהו.
ליאורה סולטן: נכון.
יפעת שאשא ביטון: ואז אמרת שלגבי האדם הזה יש לנו בעיה להרחיב את החוק של הדין הפלילי.
יפעת שאשא ביטון: ואז אמרת שיש לך פשרה – אנחנו נגיד, כן או לא – כלומר מותר או אסור – בלי להגיד למה.
יפעת שאשא ביטון: זה בניגוד או בשונה מיתר דרי הבית.
יפעת שאשא ביטון: את זה הסכמנו לקבל.
פנינה תמנו: אכן.
פנינה תמנו: תוך זה שמציינים שהסעיף חל על יחידות דיור.
יפעת שאשא ביטון: איפה התפספסנו פה?
ליאורה סולטן: לא פספסנו שום דבר אבל סיגל במפורש אמרה שזאת לא הייתה המטרה שלהם.
ליאורה סולטן: הם רוצים מקום מגורים רק במקום - -
יפעת שאשא ביטון: אבל גם לכם לא היו מטרות והכנסנו אותם עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: זה בסדר, אני מקבלת את זה שהם לא התכוונו לזה מלכתחילה.
ליאורה סולטן: אנחנו בטח לא צריכים להרחיב את זה.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני מתכוונת.
יפעת שאשא ביטון: אני המחוקק, לא הם.
יפעת שאשא ביטון: הם עוזרים לי.
קארין אלהרר: את סגרת אותה, ואחרים לא סגרו אותה.
סיגל מרד אברג'יל: אז אנחנו מדברים על הסיטואציה שהמקום הזה לא משמש ולא נועד לשמש למעון יום.
סיגל מרד אברג'יל: רק במקום שמשמש או נועד לשמש מעון יום, שם מתבצעת בדיקה לגבי מי שמתגורר שם.
פנינה תמנו: החצר משותפת.
פנינה תמנו: הילדים יוצאים לחצר.
פנינה תמנו: עובדות החיים הן שונות.
פנינה תמנו: אני באמת לא מצליחה להבין את הרציונל של ההתנגדות שלכם.
עידית צולמן: אני מכירה שלושה גנים בעיניים שלי שיש להם יחידת דיור נפרדת, אבל הכניסה משותפת.
סיגל מרד אברג'יל: מרגע שהכניסה משותפת - - -
עידית צולמן: זה לא בכפר; זה בתל אביב או בקריית אונו.
סיגל מרד אברג'יל: ברגע שהכניסה משותפת אז המקום משמש מעון יום.
סיגל מרד אברג'יל: זה שהוא משמש לשני שימושים לא סתר את השימוש הראשון כמעון יום.
סיגל מרד אברג'יל: הוא יכול לשמש, לדוגמה, גם בית כנסת וגם מעון.
סיגל מרד אברג'יל: אז הוא עדיין מעון.
סיגל מרד אברג'יל: לא סתרתי את זה שהוא אולי גם בית כנסת.
סיגל מרד אברג'יל: אבל הוא גם מעון.
פנינה תמנו: הוויכוח מיותר כי את מסכימה איתנו.
פנינה תמנו: צריך להסביר את זה, שהם באותה כניסה משותפת ולא אם יש לו כניסה לא משותפת.
יפעת שאשא ביטון: מה זה כניסה משותפת?
יפעת שאשא ביטון: שהם נכנסים באותה דלת הביתה?
פנינה תמנו: אם יש לך שני מבנים אז החלק האחורי מנותק מהחלק הקדמי - -
קארין אלהרר: זאת אותה חצר, לא?
פנינה תמנו: זאת אותה חצר, אותו מתחם.
פנינה תמנו: צריך להבהיר את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני משאירה את זה לשיח הפנימי שלנו, ונחליט איך אנחנו משאירים את הנוסח או מה אנחנו עושים עם זה.
יפעת שאשא ביטון: אני פותחת את דיון ההמשך בוועדה לזכויות הילד בחקיקת חוק הפיקוח על מעונות היום.
יפעת שאשא ביטון: זו הצעת חוק ממשלתית, שאליה מצטרפות שתי הצעות חוק פרטיות – של חברת הכנסת קארין אלהרר ושל אנוכי.
יפעת שאשא ביטון: בדיון הקודם התחלנו בהקראת החוק ואנחנו נמשיך מהסעיף שבו הפסקנו.
יפעת שאשא ביטון: הסוגיה שעלתה בסוף הדיון תמשיך להידון בצוותים המקצועיים, ואנחנו נביא בדיונים הקרובים את מה שאנחנו נחליט ונסכים עליו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעמוד 6, פסקה (6), ואני מבינה שאת הסעיף הזה אנחנו נשאיר לדיון מחר, כי משרד הבריאות ביקש להיערך.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אגיד מה הסעיף.
יפעת שאשא ביטון: הסעיף מדבר על הכשירות הנפשית - - -
קריאה: רגע, עוד לא הגענו אליו.
את הדיון: מי כבודו שניסה להסתייג על הסוגיה?
עמיר יצחקי: אני עמיר יצחקי, ראש המערך הארצי לבריאות הסביבה במשרד הבריאות.
עמיר יצחקי: אני רוצה להעיר בעניין הזה.
עמיר יצחקי: יש סעיף יותר מאוחר, שהיה מוסכם בעניין הזה, סעיף 7(ב), שאותו לא מחקתם.
עמיר יצחקי: אני אנסה להסביר את נסיבות העניין, למרות שזה לא תחום האחריות שלי במשרד.
יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר על סעיף 7(ב)?
יפעת שאשא ביטון: ניהול סיכונים?
עמיר יצחקי: אני מדבר על הסוף שלו, "תקנות כאמור בעניין תנאים בדבר התאמה בריאותית של בעלי תפקידים במעון יום לפעוטות ייקבעו גם לאחר התייעצות עם שר הבריאות".
עמיר יצחקי: זה היה המנגנון.
עמיר יצחקי: צריך להבין שההחלה בסעיף 6 - - -
עמיר יצחקי: אני מדבר על סעיף 7(ב) מול סעיף 6(6).
עמיר יצחקי: הסעיף קובע רופא, אבל הוא לא קובע איזה רופא, הוא קובע סתם רופא.
עמיר יצחקי: אבל מה זה רופא?
עמיר יצחקי: רופא של משרד הבריאות?
עמיר יצחקי: רופא של קופת החולים?
עמיר יצחקי: - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, לא בכדי ביקשנו לדחות את סעיף 6 למחר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו דוחים למחר כדי לזמן את הגורמים הרלוונטיים - - -
עמיר יצחקי: אני לא בטוח שמהיום למחר אנחנו יכולים - - -
שמרית גיטלין שקד: זאת הבקשה של הנציגה שלכם.
שמרית גיטלין שקד: נינה ביקשה שאנחנו לא נדון בזה היום אלא מחר.
עמיר יצחקי: תנו לי בבקשה לסיים.
עמיר יצחקי: דבר שני, כאשר רוצים לעשות כשירות של משהו, צריך לקבוע מה הקריטריונים של מי שיקבע ומה ההשלכות של זה על המערכת.
עמיר יצחקי: הרי זו בדיקה של עשרות אלפי עובדים.
עמיר יצחקי: אני אתן לכם דוגמה: כאשר אתם מחדשים רישיון נהיגה ואתם נדרשים להביא אישור - - -
יפעת שאשא ביטון: ויש יותר בעלי רישיון נהיגה מאשר מטפלות.
עמיר יצחקי: יש יותר, אני לא מכחיש את זה.
עמיר יצחקי: כאשר מחדשים רישיון נהיגה ונדרשים להביא אישור, יש איזה תשלום שמסדיר את העלות של זה.
עמיר יצחקי: כי נכון להיום - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, אנחנו עוד פעם מגיעים עכשיו לכסף?
יפעת שאשא ביטון: אני לא ביקשתי כסף - - -
עמיר יצחקי: אבל אם ההטלה היא על מערכת הבריאות.
עמיר יצחקי: .. יכול להיות שמטילים פה על מערכת הבריאות לעשות בדיקות.
עמיר יצחקי: ..
עמיר יצחקי: לא עושים בדיקות שמצילות הרבה יותר חיים מזה.
עמיר יצחקי: אז צריך לבדוק את האיזונים של זה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר לך שאתם הופכים את זה למסובך.
יפעת שאשא ביטון: החיים הם פשוטים, לא צריך לסבך אותם - - -
עמיר יצחקי: זה מאוד מסובך להכליל שירות מציל - - -
יפעת שאשא ביטון: אם אתה תיתן לי להסביר לך אז אתה תבין שאנחנו לא מבקשים עכשיו מאנשים ללכת להיבדק מחדש, אלא שכשתגיע מטפלת או יגיע מטפל לקופת החולים כדי לבקש אישור כזה, יצטרכו לבדוק שאין שם עבר פסיכיאטרי שיכול להוות סיכון במגע עם ילדים או בטיפול בילדים ושאין מחלות מדבקות וכו'.
יפעת שאשא ביטון: בשביל זה, אני מניחה, לא צריך יום לימודים ארוך וגם לא פרוצדורה שהיא מאוד מורכבת; זה בדיוק כמו שהולכים להיבדק אצל רופא משפחה.
יפעת שאשא ביטון: גם צריך להגיד שהמטפלות הן בפריסה ארצית ולא כולן יגיעו לאותו מוקד, כך שזה לא כמו העומס שאנחנו יוצרים עכשיו על משרד הרווחה ועל כל מי שיצטרך לבדוק את האישורים האלה.
יפעת שאשא ביטון: לכן אני מבקשת מכם בקשה אחת קטנה: אל תעשו מסובך איפה שאפשר לפשט.
נינה כהן קרן: אני נינה כהן קרן, מהייעוץ המשפטי של משרד הבריאות.
נינה כהן קרן: אני רוצה להגיד שיש לפחות עשרות, אם לא מאות, מחלות מדבקות, כך שזה לא איזו הסתכלות פשוטה בתיק הרפואי שמאפשרת להנפיק באותו רגע אישור וגם לקבוע האם זו מחלה מדבקת שהיא רלוונטית כדי לאסור על אותו אדם - - -
קארין אלהרר: מה זה "רלוונטית"?
קארין אלהרר: השאלה אם זה מדבק או לא.
נינה כהן קרן: יכול להיות שזה משהו מדבק רק דרך נשיכה או דרך הדם או דברים כאלה.
נינה כהן קרן: אני לא הגורם המקצועי הרלוונטי, אבל אני מבקשת.
נינה כהן קרן: ..
נינה כהן קרן: בנוסף, יש פה היבטים מתחומים שונים – יש פה היבטים של בריאות הנפש, היבטים של בריאות הציבור, השלכות על קופות החולים – ולכן ייקח זמן סביר לגבש - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אין השלכות דרמטיות על קופות החולים, אל תנסו להביא את זה לשם.
יפעת שאשא ביטון: גם אל תנסו להביא את זה לעניין תקציבי, כי זה לא.
יפעת שאשא ביטון: הרי כולנו ניגשים ונבדקים מפעם לפעם.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא מאוד פשוט.
יפעת שאשא ביטון: אני לא הגורם המקצועי, אני לא אגיד לכם איך לעשות את זה, אלא אתם תלכו, תשבו בתוך הבית, תבינו שאנחנו רוצים אישור לכשירות של אנשים לעבוד עם ילדים, בין אם זו כשירות נפשית ובין אם זו כשירות רפואית - - -
עמיר יצחקי: זה לא קיים על גני ילדים למשל, זה לא קיים בכל מערכת החינוך - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שאתם תשבו ותדונו על זה ותביאו לנו הצעה מטעמכם איך אפשר לעשות את זה בצורה נכונה.
עמיר יצחקי: בסדר.
נינה כהן קרן: אני מבינה שעד סוף הפגרה רוצים לסיים - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא רוצים – אנחנו נסיים.
נינה כהן קרן: בסדר גמור, אבל אני מבקשת זמן סביר בתוך פרק הזמן הזה, ולא מהיום למחר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נזמין אנשי מקצוע, כדי שנוכל לשמוע אותם ולקבל איזושהי פרספקטיבה רחבה, ואחרי ראש השנה נקיים דיון נוסף - - -
עמיר יצחקי: בסדר, את המסר הזה אנחנו נעביר לגורמים הרלוונטיים, כדי שהם יבואו לפה עם משהו פרקטי בעניין.
עמיר יצחקי: אבל נראה לי שמהיום למחר זה לא פרקטי ולא ישרת את טובת הדיון.
אורי שלומאי: יש פה גם שאלות משפטיות שאנחנו צריכים לברר במשרד המשפטים.
אורי שלומאי: גם אנחנו ראינו את הסעיף הזה לראשונה.
יפעת שאשא ביטון: אז הנה, קבלו יחד איתם את הזמן לבדוק את זה ותביאו את ההצעה מטעמכם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו פשוט לא רוצים שאנשים שלא קשורים לעבודה עם ילדים ייכנסו - - -
אורי שלומאי: אני מבין את הרציונל, אבל יש פה שאלות משפטיות - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מובילים מהלך כזה גם במערכת החינוך, מהלך של מבחני אישיות בקרב מורים, כי מה לעשות, לצערנו הרב יש אנשים שהם לא כשירים לעבוד עם ילדים, וצריך למנוע את זה מבעוד מועד ולא לחכות שיקרה משהו.
שמרית גיטלין שקד: אגב, לשם השלמת התמונה, בחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות דרשנו שהאדם, כדי לקבל רישיון למקצוע, לא יהיה חולה במחלה נפשית או פיזית מסכנת.
נינה כהן קרן: אבל התייחסתי לזה ואמרתי שיש ועדה רפואית בשביל זה וזה לא איזה משהו שפשוט אפשר להנפיק, והבקשות לבחינה מועברות לוועדה הזאת מאוד במשורה.
יפעת שאשא ביטון: לכו תחשבו, תביאו לנו את הצעתכם ואנחנו נבחן אותה כאן בדיון ומשם נתקדם, בסדר?
עמיר יצחקי: כן.
יפעת שאשא ביטון: אז נעבור לסעיף הבא.
סיגל מרד אברג'יל: נמחקו המילים "ורשאי הוא לקבוע גם תנאי כמפורט בפסקה (4)".
סיגל מרד אברג'יל: שמרית, הייתי רוצה לבקש הבהרה למה אנחנו עושים את זה כתקנות חובה ולא כתקנות רשות.
שמרית גיטלין שקד: בעצם פסקה (4) הסדירה את הנושא של המצלמות, ומכיוון שמחר יש לנו דיון ספציפי על הנושא של המצלמות - - -
סיגל מרד אברג'יל: לא, פסקה (4) מתייחסת לתנאים סביבתיים נאותים - - -
אורי שלומאי: לא, זה השתנה.
שמרית גיטלין שקד: (4) זה היה המצלמות, ומכיוון שמחר נדון באופן ספציפי במצלמות אני מציעה לא לפתוח את זה כרגע.
סיגל מרד אברג'יל: אוקיי.
שמרית גיטלין שקד: הנושא של תנאים סביבתיים נאותים וסבירים, שזו בקשת יושבת-ראש הוועדה, הפך להיות תקנות חובה, לא תקנות רשות.
סיגל מרד אברג'יל: השאלה שלנו היא למה.
סיגל מרד אברג'יל: זה נושא שמצריך עוד דיון בתוך הממשלה, כי אנחנו לא מתואמים עליו, כי הוא חדש.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתואמים עליו מהיום בבוקר.
יפעת שאשא ביטון: אני דיברתי עם המשרדים, גם עם משרד האוצר, והסיכום הוא כזה: הרעיון בתנאים סביבתיים נאותים מתייחס למה שאמרתי בדיון הקודם; שזה לא ייפתח בתחנת דלק, שזה לא ייפתח במחסן אשפה מתחת לגרם מדרגות וכדומה - - -
סיגל מרד אברג'יל: אלה לא דרישות שקיימות היום בחוק התכנון והבנייה?
יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו לא נכנסים בכלל לנושא של התאמות פיזיות.
יפעת שאשא ביטון: היינו רוצים לעשות את זה, אבל אמרנו שכרגע אנחנו לא נכנסים להיבטים המבניים - - -
סיגל מרד אברג'יל: אבל הדרישה שלא יהיה מעון ליד תחנת דלק זה נושא שמוסדר מכוח ההוראות לפי חוק התכנון והבנייה.
סיגל מרד אברג'יל: לגבי מחסן אני לא יודעת להגיד.
יפעת שאשא ביטון: בקיצור, זאת הכוונה, וגם הבטחתי שאני אחדד את זה לפרוטוקול - - -
עידית צולמן: חובה שיהיה ממ"ד?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נכנסים להיבטים של - - -
עידית צולמן: אני לא אומרת את זה סתם; אני מכירה המון גנים ש - - -
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת ואני גם דיברתי על זה בדיון הכולל, כשדיברנו על התסקיר הממשלתי הרחב.
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו לא נכנסים לסוגיית הבינוי כרגע.
יפעת שאשא ביטון: סוגיית הבינוי היא סוגיה מאוד מאוד כבדה והיא לא תאפשר לנו להתקדם בדברים החשובים האלה, ולכן נעשה אותה בשלב הבא, בתיקונים.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת עוד פעם שלי חשוב להרוויח שסוף-סוף יהיה חוק פיקוח, ועליו נוכל אחר כך להלביש עוד נדבך ועוד נדבך, כשיהיה לנו את הזמן לדון בזה.
יפעת שאשא ביטון: אבל שלא נפספס את הרכבת גם בקדנציה הזאת.
יעל לינדנברג: אני יעל, ממשרד האוצר.
יעל לינדנברג: הנוסח הזה הוא באמת רחב, ולכן סיכמנו שננסה לנסח אותו באופן שיהיה בהתאם למה שאמרה יושבת-ראש הוועדה, כלומר, שזה לא יהיה במקומות כמו תחנת דלק ודברים כאלה.
יעל לינדנברג: אבל לא נגזור מזה התאמות של מבנים, שיפוצים, גודל המבנה, השטח שלו וכדומה, אלא רק בעצם הסביבה שבה הוא נמצא.
יפעת שאשא ביטון: תנסחו את זה משפטית איך שאתם רוצים, העיקר שבשורה התחתונה אנחנו נדע שהם נמצאים בסביבה פיזית נאותה וסבירה.
יפעת שאשא ביטון: גברתי, בבקשה.
עפרה קורת: אני עפרה קורת, מהעמותה למען הילד בגיל הרך.
עפרה קורת: ב-7(3), באותיות הכתב, אנחנו רואים "תנאי החזקת חוסים".
עפרה קורת: אני חושבת שזה משהו ישן, מחוק ישן, אז למה - - -
קריאות: כי זה היה מיועד - - -
עפרה קורת: אז אולי צריך לשנות את המינוח.
עפרה קורת: אנחנו מדברים על פעוטות.
עפרה קורת: ומה זה "החזקה"?
שמרית גיטלין שקד: כרגע הנוסח הנוכחי של הצעת החוק שהממשלה הגישה לא מסדיר באופן ישיר מהם הנושאים שבהם השר צריך לקבוע תקנות, אלא בדרך של הפניה לסמכות שיש היום לשר לפי חוק הפיקוח על מעונות.
שמרית גיטלין שקד: כלומר, בעצם הסמכות של השר להתקין תקנות תהיה בנושאים שבהם יש היום לשר סמכות לעשות את זה לפי חוק הפיקוח על מעונות.
שמרית גיטלין שקד: ולכן אני בסך הכול ציטטתי – וזה לא ייכתב בתוך החוק – את הסעיפים הרלוונטיים מתוך חוק הפיקוח על המעונות, הסעיפים שלגביהם תהיה סמכות להתקין תקנות.
שמרית גיטלין שקד: מדובר פה ב: "תנאי המגורים במעונות; תנאי החזקת חוסים; אמצעי בטיחות של מתקנים ושירותים של מעונות; תקן עובדי מעונות והכשרתם; תנאי כשירותם של מנהלי מעונות;".
שמרית גיטלין שקד: אלה הדברים שלגביהם השר יוכל לקבוע את התקנות.
סיגל מרד אברג'יל: ולעניין הרטוריקה, יתווספו המילים "בשינויים המחויבים".
עפרה קורת: אז זה ישונה?
סיגל מרד אברג'יל: לא, ככה קוראים לזה בחוק ההוא.
יפעת שאשא ביטון: ואנחנו לא משנים את החוק ההוא.
גל קנר אלימי: אני גל קנר אלימי, אימא.
גל קנר אלימי: רציתי לדעת למה אנחנו לא קובעים בצורה מפורשת.
גל קנר אלימי: .. צריך תקנות שיתייחסו לנושא בטיחות, לנושא תברואה, לנושא פדגוגיה.
גל קנר אלימי: אנחנו נופלים, כמו שאמרתם, לחוק ארכאי ומיושן ולא מתאים, שעלול להשאיר אותנו במצב הזה.
גל קנר אלימי: אנחנו רוצים לראות איזושהי אמירה מאוד ברורה בחוק הזה לגבי בטיחות, פדגוגיה ותברואה.
גל קנר אלימי: זה כתוב פה במילים אחרות, אבל זה לא מספיק.
יפעת שאשא ביטון: קודם כול, לגבי נושא ההכשרה אנחנו נתייחס בהמשך הדיונים.
יפעת שאשא ביטון: זה יהיה בערוץ מינהלי נפרד, ואחר כך המשרדים יפרטו איך זה ינוהל, מה אנחנו מבקשים שם, מה התקציב שעומד לטובת זה ועוד.
יפעת שאשא ביטון: כלומר, יש מסלול שלם של הכשרה שאנחנו מתייחסים אליו, אבל הוא לא נכנס כרגע בחוק.
יפעת שאשא ביטון: לגבי הנושא של הבטיחות והכול – כמו שאמרתי בתחילת הדיון, אנחנו כרגע לא נכנסים לכל ההיבטים הפיזיים והמבניים - - -
גל קנר אלימי: אני לא מדברת על תכנון ובנייה, אני מדברת על בטיחות.
גל קנר אלימי: אני מדברת על אישור יועץ בטיחות, על אישור תברואן - - -
יפעת שאשא ביטון: תראו, מה שקיים היום במעונות המפוקחים יישאר ויהיה גם בהמשך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא הכנסנו את זה כרגע במעונות החדשים, אלא זה יהיה בהתאם לתקנות שיקבע השר, בדומה למה שקורה היום - - -
גל קנר אלימי: אנחנו כן חושבים שצריך להיאמר פה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא ייאמר עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: כמו שאמרתי, אם היינו לוקחים את הצעת החוק הפרטית והיינו מביאים אותה כמו שהיא – הכול כתוב בה.
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו לקחנו רק את החלק של הביטחון האישי, כדי שנוכל להתקדם בזה, כי כל דבר נוסף אחר שנכניס כאן יגרור אותנו לדיונים נוספים, ואנחנו לא רוצים את זה.
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו כן מאפשרים לו שבתקנות תהיה התייחסות לכל ההיבטים האלה.
יפעת שאשא ביטון: הסעיף הזה יידון אחר כך; את חוק המצלמות אנחנו רוצים להביא כחוק נפרד, כדי שהוא יהיה בלתי תלוי בחוק הזה.
יפעת שאשא ביטון: אם נצליח להתקדם לשביעות רצוננו אולי ניצור התכתבות בין שני החוקים, כך שהחוק הזה יישען על חוק המצלמות.
סיגל מרד אברג'יל: כרגע כן חשוב לי להגיד שכרגע העמדה שלנו היא פחות לדבר על חובה של התקנה והפעלה ויותר לדבר על כללים שמסדירים איך זה יהיה במקום שכבר מותקן.
יפעת שאשא ביטון: תשאירי את זה למחר, לחוק המצלמות.
אורי שלומאי: אני רוצה להעיר הערה.
אורי שלומאי: אמרנו שהשר רשאי יהיה להתקין תקנות לפי סעיף 1, סעיף המטרה.
אורי שלומאי: אלא שעכשיו הוספו בסעיף המטרה עוד כמה מילים, "כדי לקדם את התפתחותם".
אורי שלומאי: התוספת הזאת לא הייתה לפנינו ואנחנו צריכים לבחון את המשמעות של הדבר הזה.
אורי שלומאי: זה אומר תקנות הרבה יותר רחבות, ואנחנו צריכים לדעת על מה מדובר.
יפעת שאשא ביטון: תשאיר את זה לשר, שיעבוד.
יפעת שאשא ביטון: מה, אתה דואג שלשר לא תהיה עבודה?
אורי שלומאי: אנחנו צריכים לבחון את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה משהו שהוא בסיסי.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו לא נדאג להתפתחות התקינה של הילדים - - -
שמרית גיטלין שקד: זאת המטרה.
שמרית גיטלין שקד: זה לא נושא חדש; התנאים בתקנות ייקבעו לאור המטרה - - -
סיגל מרד אברג'יל: זה רק להגיד את הברור מאליו.
אורי שלומאי: אנחנו ישבנו שעות על סעיף המטרה הזה, לפחות שעתיים, ודייקנו - - -
יפעת שאשא ביטון: רק השיחה שלי איתה אתמול הייתה מעל ארבע שעות - - -
אורי שלומאי: סעיף המטרה הזה הוא סעיף מאוד חשוב, הוא סעיף אופרטיבי, שבו אנחנו מסמיכים את השר לקבוע תקנות על פיו, ולכן אנחנו צריכים להיות מאוד שקולים בו.
קארין אלהרר: אורי, אבל זו רק הסמכה.
קארין אלהרר: יש הבדל בין הסמכה להתקין תקנות לבין התקנות שיוצאות הלכה למעשה, ולכן מה אכפת לכם שתהיה הסמכה רחבה.
קארין אלהרר: הרי בסוף השר יעשה מה שהוא מוצא לנכון.
יפעת שאשא ביטון: השאיפה היא שהוא יעשה מה שגם אנחנו רוצים.
אורי שלומאי: לא אמרתי שאני מתנגד לזה, רק אמרתי שצריך לבחון את זה.
יפעת שאשא ביטון: אז לכו תחשבו על זה ותחזרו אלינו.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא לוויכוח, זה סעיף טריוויאלי לגמרי, בסיסי לחלוטין, אין בו דרמות.
יפעת שאשא ביטון: אגב, בהערת סוגריים אני רוצה לומר לכם שכל הנושא של המצלמות יוצא מהחוק כי אנחנו לא נהיה מוכנים שזה יהיה כפוף לתקנות של שר, אלא זה יהיה מכוח חוק, באופן שבו אנחנו נקבע את זה בהליך החקיקה.
יפעת שאשא ביטון: סיגל, בבקשה.
קארין אלהרר: אין עוד איזה מישהו מהממשלה שרוצה להיות בחוק הזה?
יפעת שאשא ביטון: כולם שותפים.
יפעת שאשא ביטון: לפחות אנחנו יודעים שיש שותפות רחבה.
יפעת שאשא ביטון: סוף-סוף כולם רוצים להיות חלק.
קארין אלהרר: אני רוצה לומר שברמה המשפטית הטהורה אין צודק וחכם מזה שיהיו הרבה מאוד שרים מעורבים.
קארין אלהרר: אלא שברמה הפרקטית, כפי שאנחנו רואים כל יום בכנסת, ככל שיש יותר משרדים ממשלתיים שחייבים לתת את עמדתם, ככה הסיכוי שבסוף יקרה משהו הולך ופוחת.
קארין אלהרר: ולכן אני מציעה שלא תהיה חובת התייעצות.
קארין אלהרר: ההתייעצות קיימת בכל מקרה.