GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: אגב, גם מסגרות שהן לא תחת הרשות.
יוסי אוחנה: גברתי צודקת לחלוטין.
יפעת שאשא ביטון: את הרחובות הם מרשתים במצלמות לא כי אני ביקשתי.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שמישהו יסביר לי עד סוף כל הדיונים שלנו, לא חייב היום, למה כשזה מגיע לילדים במעונות יש לנו את כל הצרות שבעולם, פתאום הכל רובץ לנו על הגב.
יפעת שאשא ביטון: לשים ברחובות זה בסדר, לשים בחנויות זה בסדר, לשים בקניונים זה בסדר, לשים בתחנת משטרה זה בסדר, לשים בעירייה זה בסדר.
יפעת שאשא ביטון: לשים אצל הילדים זה לא בסדר, כי הם קטנים, הם לא מרגישים, עד שהם יגדלו הם ישכחו.
יפעת שאשא ביטון: די, אני לא מוכנה לנהל את השיח הזה.
יוסי אוחנה: אנחנו שותפים למטרה שגברתי מציגה.
יוסי אוחנה: את הדוגמה שגברתי נתנה לגבי הרשויות שהיא מנתה אני שומע בהרבה דיונים.
יוסי אוחנה: מדובר בשלוש מאות ומשהו רשויות.
יוסי אוחנה: לא כולם הם ראשון, תל אביב ומודיעין.
יפעת שאשא ביטון: יש גם רשויות קטנות.
יפעת שאשא ביטון: יש מסגרות חב"ד שהתקשרו אלי והלכתי לבקר אותן ברשויות שהן לא חזקות כמו תל אביב, ראשון.
יוסי אוחנה: אין שם מצלמות ברחובות.
יפעת שאשא ביטון: הם מתקינים מצלמות בגנים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כולנו יודעים שזה לא סיפור גדול.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה את הקושי, אני יודעת שאתם כן רוצים להירתם.
יפעת שאשא ביטון: בואו תמצאו את הדרך היצירתית לעשות את זה מבלי להעמיס עלינו את כל הצרות של הרשויות.
יוסי אוחנה: אני לא בא להעמיס.
יוסי אוחנה: אם גברתי תכניס סעיף של מקור תקציבי בהצעת החוק, נגמר הסיפור.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים עכשיו על כסף, למרות שבכל ההיבט הוולונטרי יש תמרוץ לכל מי שרוצה להצטרף.
יפעת שאשא ביטון: זה רק בשלב של הוולונטרי מבחינתי.
אייל זנדברג: הערה כמעט טכנית לסעיף 2, לסעיף המטרה, לגבי המילים "כל אדם אחר השוהה במעון".
אייל זנדברג: נדמה לי שהמילה "שוהה" מתייחסת בדרך כלל למישהו שמתגורר, למישהו שנמצא שם באופן קבע.
אייל זנדברג: אני מניח שכאן הכוונה הייתה למישהו שחולף.
אייל זנדברג: העובדים מנויים פה, הפעוטות מנויים.
שמרית גיטלין שקד: מה אתה מציע?
אייל זנדברג: נוכח, נמצא.
אייל זנדברג: זאת הייתה הכוונה, לא?
שמרית גיטלין שקד: בסדר, נמצא במעון.
יפעת שאשא ביטון: זה כל אדם אחר השוהה במעון.
פנינה תמנו: שוהה זה מתמשך הרבה יותר מאשר נמצא.
פנינה תמנו: לפעמים אנשים מגיעים.
שמרית גיטלין שקד: אנחנו נדייק את זה.
אייל זנדברג: זאת הייתה הכוונה.
אייל זנדברג: לגבי סעיף 3, לגבי המילים "מעון יתקין", אם הכוונה שהנוסח ישקף וולונטריות, צריך לשנות את הסעיף.
אייל זנדברג: מה שכתוב פה משקף מודל של חובה.
יפעת שאשא ביטון: הוולונטריות באה לידי ביטוי בסעיף התחולה.
אייל זנדברג: זו דרך שהיא לא בהירה, לא מוצלחת ולא מקובלת.
מצדה מצלאווי: גם עצם זה שהוא נותן פטור מראה שיש חובה.
אייל זנדברג: מה שכתוב פה זו חובה.
יפעת שאשא ביטון: איך אתם מציעים לנסח את זה, בהנחה שבשלב ראשון אנחנו רוצים להיות וולונטריים?
אייל זנדברג: בחר מנהל מעון להתקין מצלמות, יפעל לפי הוראות חוק הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר לכם משהו שיכול ליצור לנו בעיה ציבורית.
יפעת שאשא ביטון: אתה יודע, אנחנו ממש חצופים, כי אנחנו אומרים: אתה תבחר אם אתה רוצה להתקין או לא, ואם אתה תבחר, אתה תעשה את זה בתנאים שלי.
אייל זנדברג: למה?
אייל זנדברג: זו בחירה שנוגעת לזכויותיהם של אנשים אחרים.
יפעת שאשא ביטון: ככה אנחנו אומרים.
אייל זנדברג: זה נכון.
יפעת שאשא ביטון: לא, ואני אגיד לך למה.
יפעת שאשא ביטון: היום הם מתקינים בלי לשאול אותך בכלל.
יפעת שאשא ביטון: כשאני מביאה את החוק, אני נכנסת להם לתוך המעון ואומרת להם איך לעשות את זה.
קארין אלהרר: אייל, ממתי אתה מחוקק ושואל מישהו: הנאה החוק בעיניך?
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה, כדי לחזק את העובדה שבסוף כולנו מאמינים שזה צעד שצריך לעשות אותו.
יפעת שאשא ביטון: צריך להסדיר את המציאות שיש היום בשטח.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים להסדיר אותה.
יפעת שאשא ביטון: הג'ונגל הזה שיש היום בחוץ חייב לקבל אסדרה.
יפעת שאשא ביטון: גם אם אנחנו מציעים חלופות, בכל חלופה יהיה הוולונטרי של עכשיו, כמובן עם האופק של החובה.
אייל זנדברג: בגלל זה פתחתי בשאלה, כדי שלא נעיר הערות מיותרות ונחזור לוויכוח העקרוני.
יפעת שאשא ביטון: לא, זה לא מיותר.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שניתן את שתי האופציות.
אייל זנדברג: רציתי שיהיה ברור על מה אנחנו מדברים.
אייל זנדברג: 3 הערות כתשובה.
אייל זנדברג: הערה אחת היא הערה ניסוחית, משפטית.
אייל זנדברג: בהנחה שאנחנו מניחים שהנוסח צריך לשקף וולונטריות, הנוסח הזה לא משקף וולונטריות.
אייל זנדברג: אין טעם לשאול אותי למה זה צריך להיות וולונטרי.
קארין אלהרר: יש בכלל חוק כזה?
אייל זנדברג: חברת הכנסת קארין אלהרר, את שואלת אותי אם נכון או לא נכון שזה יהיה וולונטרי.
אייל זנדברג: אני שם את זה רגע בצד.
קארין אלהרר: לא, אני לא שואלת.
קארין אלהרר: האם אתה מכיר דוגמה לדבר חקיקה במדינת ישראל שמראש הכניסה אליו היא וולונטרית?
אייל זנדברג: את חוזרת לשאלה אם נכון וראוי שזה יהיה וולונטרי, כן או לא.
אייל זנדברג: זה לא נוגע להערה שלי.
אייל זנדברג: אני מוכן להשיב על זה.
קארין אלהרר: הסכמנו על זה שהאקט עצמו יהיה וולונטרי כרגע.
יפעת שאשא ביטון: כרגע, עם אופק חובה.
יפעת שאשא ביטון: אני תמיד אדגיש את זה.
קארין אלהרר: בדיוק.
קארין אלהרר: המטרה היא לכרגע.
קארין אלהרר: כרגע זאת הוראת מעבר מבחינתי.
קארין אלהרר: אני לא מכירה - תקן אותי אם אני טועה - חוק שבמשפט הראשון אתה אומר:
קארין אלהרר: החוק הזה טוב לך רק אם בא לך.
אייל זנדברג: מה שקורה היום בשטח כפוף לחוק הגנת הפרטיות.
אייל זנדברג: בשונה מהחוק שנמצא פה, והוא מבורך, הרגולציה של הגנת הפרטיות היא רחבה וכללית.
אייל זנדברג: אין שם הסדר ספציפי שתופר את היחסים בין מנהלת מעון לילדים, מדובר על הסדר כללי.
אייל זנדברג: גם היום יש מגבלות.
אייל זנדברג: גם היום מי שבאופן וולונטרי בוחר להתקין מצלמות במעון היום או בחוג הבית שהוא עושה - כפוף לחובות של הגנת הפרטיות.
אייל זנדברג: הוא בוחר לעשות פעולה.
אייל זנדברג: מרגע שהוא בחר לעשות את הפעולה הוא כפוף למחויבות של החוק.
אייל זנדברג: רוב החוקים בנויים ככה, כי את רוב הפעולות אתה בוחר.
אייל זנדברג: אם אני בוחר להציב מצלמות בחוג המקרמה שאני עורך אחר הצהריים בביתי, אני זה שבחרתי.
אייל זנדברג: משעשיתי את הבחירה אני כפוף לכל חוק הגנת הפרטיות.
אייל זנדברג: זה לא עניין של כותרות.
פנינה תמנו: נראה שנטיית ליבכם, אנשי המקצוע, היא כן לחייב.
אייל זנדברג: אתן חוזרות.
אייל זנדברג: אני רוצה לקדם את הדיון, לא לעכב אותו.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי מפורשות, מי שמוביל את הספינה לא רוצה את זה.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי את זה, לא צריך לחזור על זה.
פנינה תמנו: זה שהם לא רוצים את זה, לא אומר - - גברתי היושבת ראש, לא באתי להיות פה קישוט.
פנינה תמנו: זה שהממשלה לא רוצה שזה יהיה חובה, לא אומר שאנחנו נשב פה כמו - - מה זה צריך להיות?
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, בסוף יש ועדת שרים שצריכה לאשר את זה.
יפעת שאשא ביטון: את רוצה להפיל את החוק?
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להכניס רגל בדלת, נקודה.
פנינה תמנו: אני רוצה לשמוע את ההורים.
יפעת שאשא ביטון: ההורים לא צריכים, ההורים אמרו את זה כבר במשך שנה.
פנינה תמנו: אני רוצה לשמוע אותם גם היום.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתקדם בהקראת החוק.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא הולכים למחזר דיונים ולספר כמה זה חשוב.
יפעת שאשא ביטון: כולנו יודעים כמה זה חשוב, כולנו חושבים שזה צריך להיות חובה ולכלול את כולם, עם כסף, בלי כסף.
יפעת שאשא ביטון: ברור לכולם שאנחנו שם.
פנינה תמנו: אולי נציע לממשלה לעשות את זה הדרגתי.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאני מציעה.
פנינה תמנו: 3 שנים רשות, ואז חובה.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, זה מה שאמרתי.
פנינה תמנו: לא שמעתי.
יפעת שאשא ביטון: איך לא שמעת, אמרתי את זה 8 פעמים.
פנינה תמנו: שמה?
יפעת שאשא ביטון: שנייצר את זה וולונטרי לפרק זמן מסוים, עם אופק של חובה.
פנינה תמנו: אם נכתוב את זה, מצוין.
אייל זנדברג: ההערה שלי הייתה משפטית, נוסחית.
אייל זנדברג: אני מבין שיש כאן הצעה –אני לא הכרתי אותה קודם - שזה יהיה וולונטרי לשנים מסוימות.
אייל זנדברג: אנחנו נביא את זה בפני ועדת השרים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מביאים את זה לוועדת שרים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסח את זה עכשיו כך שזה וולונטרי, עם אופק של חובה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ממילא צריכים להביא את זה לוועדת שרים לאישור לקריאה ראשונה, חבל שנבזבז את הזמן פעמיים.
יפעת שאשא ביטון: היה וממש יעמדו על הרגליים האחוריות כך שלא תהיה ברירה, אנחנו נוכל להחזיר את זה לנוסח הוולונטרי כי יהיה לנו גם את זה וגם את זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא ניתן שזה יקרה.
יפעת שאשא ביטון: אני מאמינה שאם כולנו נעשה את ההשתדלות ואת המאמץ, נוכל לייצר מסלול שבו - - אתם יודעים, כל אחד יישאר עם חצי תאוותו בידו - גם ניתן את העניין הוולונטרי בשלב ראשון, גם נהפוך את זה אחר כך - -
פנינה תמנו: היה והם יעמדו על הרגליים האחוריות, תגידי להם שלא צריך את החוק הוולונטרי שלהם, אפשר לצאת בקריאה אל הגנים: בואו באופן וולונטרי.
פנינה תמנו: למה צריך אם זה וולונטרי?
פנינה תמנו: את האופק אני מקבלת.
פנינה תמנו: אם הם לא ישימו, שיעשו טובה ופשוט יגידו שהם לא רוצים.
יפעת שאשא ביטון: אני אסביר גם לך למה, חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, וגם לטובת כל אלה שלא מבינים.
יפעת שאשא ביטון: ברגע שאנחנו מציעים בחקיקה שזה וולונטרי, אנחנו גם מתמרצים את זה, זאת אומרת, אנחנו יוצרים עידוד בשטח דרך תמרוץ כלכלי להתקין מצלמות.
יפעת שאשא ביטון: העידוד שלנו יחד עם הלחץ מההורים יכול לייצר מציאות בשטח.
יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא בסדר, הוא נכון, הוא עובד בחלק מהמקרים.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה להסכים לו כשלב ראשון.
פנינה תמנו: העידוד יהיה אם זה ייכנס לחוק הפיקוח, ייתן איזה סוג של תמריץ ויזרז רישיון או משהו כזה.
יפעת שאשא ביטון: בואו נתקדם בקריאה.
פנינה תמנו: אל תזלזלי.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מזלזלת.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, אני לא באתי לנהל את הדיון הזה בשביל תגרה של חברי כנסת.
פנינה תמנו: עם כל הכבוד לזה שאנחנו רוצים לתמרץ, זה מתמרץ אם את שמה את זה ליד קבלת רישיון, זה מתמרץ אם את נותנת לצד זה משהו.
פנינה תמנו: אני בעד זה שאת מביאה את האופק להפוך את זה לסוג של מדרגה לפני החובה.
פנינה תמנו: אם הם לא ישימו, שיואילו בטובם אותם אנשים שנבחרו לנהל את המדינה הזאת להגיד שזה לא מעניין אותם.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת פנינה תמנו שטה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מוכנה לקבל את השיח הזה, עם כל הכבוד.
יפעת שאשא ביטון: לא היה פה שום זלזול.
יפעת שאשא ביטון: אני פשוט חושבת שיש פה חוסר הבנה של תהליך שנעשה במשך שנתיים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יושבים עם ההורים האלה - הם יוכלו להרים אפילו את ידם - מעל לשנתיים בשיח.
יפעת שאשא ביטון: אני לא שופטת אותך, את לא היית כאן.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור של חיבור הנושא הזה לתוך הרישיון יכול להוביל למצב שוועדת שרים או כל האמונים האחרים יגידו: חברים, אם זה חלק מתנאי הסף לקבלת רישיון, לא יהיה חוק פיקוח, ואז אני לא אקבל לא את זה ולא את זה.
יפעת שאשא ביטון: מה לעשות, אני לא בן אדם שהולך על או הכל או כלום, בטח לא בקונסטלציה הפוליטית שבה אנחנו נמצאים.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה לעשות את הדברים בהדרגה, גם אם אני צריכה לבלוע איזו שהיא צפרדע או שתיים.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להגיד לך שאני עדיין לא התרגלתי לטעם של הצפרדעים פה.
יפעת שאשא ביטון: מה לעשות, לפעמים צריך לבלוע אותן.
יפעת שאשא ביטון: זו הסיבה שאני מתעקשת כן לקרוא את החוק, כן לגבש איזה שהוא נוסח.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי שיש לנו את שניהם ביד.
יפעת שאשא ביטון: אם בסופו של דבר נוכל להגיע לאיזו שהיא הסכמה שבה אנחנו אומרים שזה יהיה וולונטרי לשנתיים - אני נותנת את זה רק כדוגמה – לשלוש או לכמה שיוחלט ואחר כך ייכנס כחובה, אין לי בעיה שזה ייכנס תחת חוק הפיקוח.
יפעת שאשא ביטון: אז זה כבר בא מן המוגמר, אני יודעת שלא תהיה שום התנגדות, אנחנו מסכימים על כל המהות.
יפעת שאשא ביטון: אם אני יודעת שאני צריכה להילחם על החוק הזה בצד אחד – את ראית אתמול - ואני צריכה להילחם על עוד כל מיני עקרונות בחוק השני מהצד השני, אני לא רוצה להפיל את שניהם, אני לא רוצה לקבור אותם.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שהיה.
יפעת שאשא ביטון: זה הרציונל והמהות שעומדים מאחורי ההתעקשות הזאת.
יפעת שאשא ביטון: לא זלזול ולא כלום.
יפעת שאשא ביטון: אני כבר הבנתי איך זה הולך להתנהל.
אייל זנדברג: ההערה שלי הייתה טכנית.
אייל זנדברג: רשמתי את הדברים שצריך להביא בפני ועדת שרים.
אייל זנדברג: כרגע אתם רוצים לגבש נוסח שיאפשר את שתי החלופות, כדי שכשתגיעו להבנה פוליטית לא נצטרך לחזור לוועדה.
אייל זנדברג: אני מציע שיהיה כתוב גרסה א' וגרסה ב'.
אייל זנדברג: מה שכתוב פה כרגע בסעיף 3 זה הגרסה של החובה.
אייל זנדברג: אני לא מקבל - ברמה המשפטית - את המודל שכותבים חובה וכותבים בהסדר התחולה שזה וולונטרי.
אייל זנדברג: אם וולונטרי, זה צריך להיות וולונטרי, ואם חובה, חובה.
אייל זנדברג: נעשה גרסה א', גרסה ב', נעיר הערות גם לזה וגם לזה, ואז יהיו לנו ביד שתי חלופות שאפשר בסוף להחליט על איזה הולכים.
יפעת שאשא ביטון: עם זה צריך להתקדם.
אייל זנדברג: הערתי היא שצריך לנסח פה סעיף אחר שמשקף וולונטריות, כי הנוסח הזה משקף את החובה.
שמרית גיטלין שקד: מה אתה מציע, אייל?
שמרית גיטלין שקד: איך הוולונטריות תתבטא?
אייל זנדברג: מנהל מעון שבחר להתקין מערכת מצלמות יהיה צריך לעמוד בהוראות חוק זה, ואז מה שהחוק טוען זה שזה לא הוראות כלליות של הגנת הפרטיות אלא יש הסדרים פרטניים.
אייל זנדברג: מה שמנוסח פה זה שהוא חייב.
פנינה תמנו: מוסיפים עליהם חובה.
אייל זנדברג: מוסיפים מגבלות.
אייל זנדברג: נרוץ עם שתי גרסאות.
אייל זנדברג: הבחירה תהיה בחירה פוליטית.
אחז אגם: אנחנו תומכים באמירה של המועצה לשלום הילד על כך שהחוק חייב להיות חובה.
אחז אגם: אנחנו גם תומכים בדבריה של חברת הכנסת תמנו שטה.
אחז אגם: אנחנו היינו שותפים בתהליך לאורך כל התקופה עד עכשיו.
אחז אגם: אנחנו כן שמים את מבטחנו בתפיסה שלך לאיך הדברים אמורים להיות.
אחז אגם: אנחנו מקווים שיהיה עיגון בחוק להדרגתיות של הדברים, שאכן הדברים ייכנסו להיות חובה בהקדם האפשרי, ובלבד שהחוק יעבור בצורה המיטבית.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אחז.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים להתקדם בהקראה?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו סגורים על הסעיף הזה שבו יש לנו שתי גרסאות: האחת של החובה, האחת של הבחירה.
שמרית גיטלין שקד: אזורי הצילום 5.
שמרית גיטלין שקד: המצלמות יתעדו את כל הנעשה בכיתות המעון, בחצר, ובכל המרחבים בהם ניתן חינוך וטיפול לפעוטות במעון יום לפעוטות למעט חדרי רחצה ושירותים.
שמרית גיטלין שקד: אופן התקנת 6.
שמרית גיטלין שקד: (א) התקנת המצלמות והפעלתן תיעשה באופן שבו מספרן, אופן הצבתן, המצלמות מיקומן, זוויות הצילום, בחירת האמצעים הטכנולוגיים לצילום, זמני והפעלתן הצילום, וכן טיב ואיכות הצילום, יתעדו את כל הנעשה במקומות האמורים בסעיף 5, במטרה להגן על שלומם של פעוטות השוהים במעון תוך שמירה ככל הניתן על כבודם ועל פרטיותם של פעוטות, עובדי המעון וכל אדם אחר הנמצא במעון.
שמרית גיטלין שקד: (ב) מבלי לגרוע מהאמור בסעיף (א), המצלמות יותקנו ויופעלו בהתאם לכללים הבאים:
שמרית גיטלין שקד: אמצעי או דרך;
שמרית גיטלין שקד: המצלמות וכל מחשב או התקן מדיה על גביו נשמרות הקלטות
שמרית גיטלין שקד: אחרת או למאגרי מידע אחרים.
פנינה תמנו: למה לא יוקלט הכל?
יפעת שאשא ביטון: מה זאת אומרת "לא יוקלט"?
פנינה תמנו: למשל קללות.
פנינה תמנו: יכולה המטפלת להגיד לו: אתה מפגר, כאשר כל הזמן זה חוזר על עצמו.
פנינה תמנו: אלה מקרים ידועים.
ורד וינדמן: אני מצרפת את קולנו לעניין הזה.
ורד וינדמן: אני מכירה את הנימוקים של משרד המשפטים לגבי האזנת סתר, אבל יחד עם זאת אנחנו יודעים שההתעללות הנפשית בפעוטות לא פחות חמורה מאשר ההתעללות הפיזית.
ורד וינדמן: גם הכי קשה לזהות אותה.
ורד וינדמן: הנושא של האודיו הוא קריטי.
ורד וינדמן: אנחנו מדברים על הצעה מאוזנת מראש, על כך שרק רשויות אכיפת החוק יכולות - -
קריאה: זאת הסיבה שהורים שמים מכשירי הקלטה.
יפעת שאשא ביטון: למה יש התנגדות לאודיו?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שהרבה הורים הכניסו הקלטות.
יפעת שאשא ביטון: בשמע חשפנו את כל ההתעמרויות וההתעללויות למיניהן.
לילך וגנר: ההחלטה של ועדת שרים היא שזה לא יכלול אודיו.
פנינה תמנו: יש להם טראומה שמקליטים אותם?
לילך וגנר: זה לא קשור לטראומות, זה קשור לחוק איסור האזנת סתר שאוסר על הקלטה של אדם ללא הסכמתו.
לילך וגנר: ההקלטה תופסת הכל.
לילך וגנר: היא תופסת גם דברים שאתם רוצים, גם דברים שאתם לא רוצים.
לילך וגנר: היא תופסת שיח בין הגננות, שיח עם הורים.
לילך וגנר: היא תופסת הכל.
לילך וגנר: ההקלטה היא לא הקלטה שלוקחת רק את העניינים שמעניינים אתכם.
יפעת שאשא ביטון: גם הקלטה בצילום לא לוקחת רק את מה שמעניין אותנו.
לילך וגנר: התצלום לא מנוגד לעקרונות של חוק איסור האזנת סתר.
לילך וגנר: אנחנו לא מכירים החרגות של חוק איסור האזנת סתר.
לילך וגנר: אנחנו חושבים שכאן מדובר בדבר שעלול לפגוע מאוד בכל מי שנוכח שם, בכל שיח שנעשה בתוך המעון.
לילך וגנר: זה לא רק ביחסים הקונקרטיים בין מטפלת לבין קטין שנמצא במעון.
לילך וגנר: זה מאוד מאוד גורף ורחב.
לילך וגנר: אין לזה תקדים.
יפעת שאשא ביטון: יש דברים שאנחנו יכולים לייצר את התקדים.
יפעת שאשא ביטון: לכל דבר לא היה תקדים לפני שהוא נוצר מלכתחילה.
יפעת שאשא ביטון: המצלמות בכלל לא פתוחות לאיזה שהוא מעקב קבוע.
יפעת שאשא ביטון: זה לא שאנחנו נחשפים לדברים שאנחנו רוצים או לא רוצים.
יפעת שאשא ביטון: ייחשפו להקלטות רשויות חוק שאנחנו נקבע רק במקרים של חשד לפגיעה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא עוקבים אחרי אף אחד.
יפעת שאשא ביטון: גם בצילום את רואה את מה שהתכוונת ואת מה שלא התכוונת לראות.
יפעת שאשא ביטון: אני לא באמת מצליחה להבין את המהות.
יפעת שאשא ביטון: יש הצעת חוק אחרת - היא כרגע בצד, כי אם נסדיר את המצלמות לא יהיה בה צורך - שמדברת על כך שכשמדובר בהגנה על קטין או חסר ישע כן יהיה ניתן להקליט גם בקול וגם בצילום.
לילך וגנר: ההקלטה היא הקלטה גורפת של כל השיח ושל כל הדברים שמסביב.
יפעת שאשא ביטון: הוא לא חשוף.
פנינה תמנו: אני לא מקבלת את הטענה שלך.
פנינה תמנו: איזו האזנת סתר יש פה?
פנינה תמנו: את מעקרת הכל.
פנינה תמנו: בהרבה מאוד מהמקרים זאת הייתה אלימות מילולית קשה כנגד ילדים.
פנינה תמנו: אתם מעקרים את החוק.
קארין אלהרר: יש בזה הרבה פחות בעייתיות ממה שאתם מציגים.
קארין אלהרר: הרי הסרטונים או התצלום לא משודרים לאף אחד.
קארין אלהרר: אם חלילה יש חשד למשהו, מישהו שהוא בר סמכא – מנהל המעון או המשטרה - בא ובודק עניין נקודתי לגבי ילד.
קארין אלהרר: הם לא ישבו לשמוע את כל שיחות המסדרון.
אייל זנדברג: אני רוצה להוסיף למה שאמרה לילך על הצד של הפרטיות.
אייל זנדברג: אנחנו מבינים לחלוטין שההגבלה על הקלטה קולית פוגמת או גורעת מהאפקטיביות הכללית שהחוק מנסה להשיג.
פנינה תמנו: 80% גרעת.
אייל זנדברג: אני לא יודע אם 80%.
יפעת שאשא ביטון: למה ההתעקשות?
אייל זנדברג: אני מנסה להסביר למה בכל זאת יש הגבלה.
אייל זנדברג: התזה הכללית שהוצגה פה קצת מטרידה, כי היא יכולה להיות מושלכת על מקרים אחרים.
אייל זנדברג: הציגו כאילו שאם צילמתי או הקלטתי אבל זה שמור באיזה שהוא מקום אז לא נעשית פגיעה או לא נעשה מעקב.
אייל זנדברג: יש בהחלט מעקב.
אייל זנדברג: כשאדם מגיע לעבודה – אני מסתכל כרגע על העובדת, אבל אני מבין שצריכים להסתכל גם על הילדים -והוא יודע שהוא נמצא תחת עין המצלמה או אוזנו של המיקרופון בכל השעות שהוא מבצע את העבודה שלו, בכל יום, בכל אחד מימי העבודה שלו - -
קארין אלהרר: ברוך הבא לחיינו.
פנינה תמנו: אתה יכול לאזן את זה על ידי איסור שימוש בחומרים.
יפעת שאשא ביטון: אפילו הטלפון שלנו שומע אותנו עכשיו כשהוא כבוי.
אייל זנדברג: הרעיון הוא שכשאדם מתועד על ידי מצלמה או בהקלטת קול – מיד אני אתייחס לפער התפיסתי בין השניים - הדבר פוגע בפרטיות שלו.
אייל זנדברג: למרות האמירות הציניות שנשמעו, תנסו שמישהו יצלם אתכם כל הזמן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מצולמים כל הזמן.
אייל זנדברג: אנחנו לא מצולמים.
אייל זנדברג: בכל שעות העבודה שלך את לא מצולמת על ידי אותה מצלמה בכל מקום.
אייל זנדברג: כשאת יוצאת מפה את אולי מצולמת במסדרון, אבל כשאת נכנסת לאוטו את לא מצולמת, כשאת יושבת בחדר שלך את לא מצולמת.
אייל זנדברג: רוב העובדים במשק לא מצולמים 24 שעות.
יפעת שאשא ביטון: אלה שעובדים במסעדות לא מצולמים?
יפעת שאשא ביטון: אלה שעובדים בבנקים לא מצולמים?
יפעת שאשא ביטון: אלה שעובדים בקניונים לא מצולמים?
יפעת שאשא ביטון: אני לא שואלת אותך בציניות, אני שואלת אותך באמת.
יפעת שאשא ביטון: נדמה שאנחנו כאילו באים משתי פלנטות שונות.
יפעת שאשא ביטון: אתם מנסים לצייר איזו שהיא מציאות שהיא נקייה, שהיא סטרילית, כאשר אנחנו בכלל לא נמצאים שם.
יפעת שאשא ביטון: למה בבנקים הם מאשרים את זה?
יפעת שאשא ביטון: אנשים שם מצולמים באותה מצלמה לאורך כל שעות היום.
יפעת שאשא ביטון: למה בחנויות הם מצולמים?
יפעת שאשא ביטון: למה אתה יודע לאיזה מסעדה אני נכנסת ואיך אני משלמת?
אייל זנדברג: מבחינה מושגית יש בכך פגיעה בפרטיות.
אייל זנדברג: האמירה שאם מישהו מקליט אבל רק מעטים מסתכלים במחשב עוד לא אומר שאין פגיעה בפרטיות.
יפעת שאשא ביטון: מאשרים אותם.
אייל זנדברג: יש פה פגיעה בפרטיות.
אייל זנדברג: הפגיעה העודפת שנגרמת בעקבות הקלטת קול היא פגיעה משמעותית, לכן בכל המקומות שציינת אין את זה.
אייל זנדברג: מה שאנשים צופים בהתנהלות שלי מלמד על האישיות שלי, על התוכן, על סוד שיחי, על חיי הרבה פחות מאשר כששומעים את השיחה שלי.
אייל זנדברג: זה נכון גם בעולם אחר.
אייל זנדברג: כשיודעים למי חייגתי זה דבר שפוגע בפרטיות שלי, אבל מה שאמרתי פוגע יותר.
אייל זנדברג: זה לרוחב החוק הישראלי.
אייל זנדברג: זה לא בגלל תקדים או לא תקדים.
אייל זנדברג: כך התפיסה בספרות ובעולם לגבי מה היא פגיעה בפרטיות.
אייל זנדברג: הקלטת הקול היא פגיעה מוגברת.
אייל זנדברג: העובדה שרק מעטים יראו מה מוקלט לא מפחיתה משמעותית או לא הופכת את זה ללא פגיעה בפרטיות.
אייל זנדברג: יש פגיעה, כי אדם מרגיש תחת מעקב.
אייל זנדברג: אם כל מילה שאני אומר למצדה מוקלטת, ונניח שאנחנו שנינו מטפלים בגן, אז אני מרגיש שכל הזמן עוקבים אחריי.
קארין אלהרר: מה אתה מציע?
אייל זנדברג: צריך לאזן ולראות האם הכלי הזה הוא הכלי ההכרחי.
אייל זנדברג: נכון שזה יגביר את האפקטיביות, אני מסכים, אי אפשר לחלוק.
אייל זנדברג: צריך לראות האם הכלי הזה הוא הכלי הכרחי, לראות כמה הוא יגביר את האפקטיביות, לראות כמה זה משמעותי ליצור פה תקדים של הקלטת קול של עובדים וקטינים שלא בחרו בזה ואין להם שום שליטה.
אייל זנדברג: אני מניח שהמטפלות גם לא יכולות להחליף מקום עבודה, כי הגמישות התעסוקתית של מטפלות בגני ילדים היא מוגבלת.
אייל זנדברג: אם הן ייאלצו להיות מוקלטות כל יום בחייהן, הן לא יוכלו לדבר את השיחות הכי פשוטות שלהן.
אייל זנדברג: מטפלות שמטפלות בילדים, בשונה מאדם שעובד עם אנשים מבוגרים, מרשות לעצמן - כך אני מניח - לשוחח בהנחה שהקהל של הפעוטות לא מקשיב להן.
אייל זנדברג: אם יש שיחות שמקליטים אותן, זה משנה עד מאוד את אופי החיים והעבודה שלהן.
אייל זנדברג: זה שיקול משמעותי.
אייל זנדברג: אם רוצים שמטפלות לא יכו ילדים או לא יתעללו בהם, לא יכול להיות, עם כל הכבוד לטכנולוגיה, שזה הפתרון הראשון והאחרון.
אייל זנדברג: בואו לא נטיל את מלוא יהבנו על זה.
אייל זנדברג: נראה לי לא נכון להוסיף הקלטת קול.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מוכנה שאנחנו עוד פעם נברח למקום הזה.
יפעת שאשא ביטון: חלק מהניסיון לבטל את הנושא של המצלמות זה שאמרו ששם אנחנו שמים את יהבנו.
יפעת שאשא ביטון: זה לא הפתרון היחיד.
יפעת שאשא ביטון: גם הכשרה היא לא הפתרון היחיד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מכירים הרבה מאוד מקרים של גננות ותיקות שהיו מצוינות במשך 30 שנה, רק שבשנה ה-31 משהו השתבש והן היכו את הילדים.
אייל זנדברג: ולכן אנחנו תומכים בהצעת החוק.
יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא היה מאמין שאותה מלאכית תהיה מסוגלת להרים יד על ילד אם לא היו רואים את זה במצלמות.
יפעת שאשא ביטון: ראינו את זה.
יפעת שאשא ביטון: יש פה איזו שהיא רשת רחבה שאנחנו מנסים לתת כאיזה שהוא ביטחון והגנה.
יפעת שאשא ביטון: זה רק למקרים שאנחנו מזהים שיש חשד לאיזו שהיא בעיה אמיתית.
אייל זנדברג: ההקלטה מתקיימת כל הזמן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא חשופים לה.
אייל זנדברג: אנחנו חשופים לה.
אייל זנדברג: מעצם זה שהקליטו אותי הפרטיות שלי כאדם מתפוגגת.
אייל זנדברג: אם מקליטים אותי במשך כל היום, אז אני לא יכול לדבר עם מי שעובד איתי, אני לא יכול לספר לו שום דבר.
אייל זנדברג: זה דבר שפוגע בפרטיות שלי.
אייל זנדברג: השאלה אם צריך להרחיק לכת.
אייל זנדברג: אני יכול להציע עוד טכנולוגיות שאפילו ישפרו יותר את האכיפה.
אייל זנדברג: הקלטת קול זה תקדים שהוא פוגעני עד מאוד, לכן אנחנו מתנגדים לו.
אייל זנדברג: גם ועדת שרים מתנגדת לו בצורה ברורה.
קארין אלהרר: אני לא מתנגדת לדברים שאמרת, אני רק שואלת.
קארין אלהרר: נקודת המוצא היא שהרבה מאוד מהפגיעות - אני לא יודעת מה האחוזים המדויקים - הן לא פגיעות פיזיות, הן פגיעות מילוליות מאוד מאוד קשות שפוגעות בילדים פגיעה אנושה.
קארין אלהרר: הילדים מתעצבים בגיל הזה, אני לא צריכה לספר.
קארין אלהרר: אם מקללים אותם, אם מדברים אליהם בצורה לא מכבדת, זה דבר שפוגע בהם.
קארין אלהרר: אי אפשר להקל ראש בפגיעה מהסוג הזה.
קארין אלהרר: זה שלא פתחו לו את הראש או לא משכו לו בשיער לא אומר שהכל בסדר.
אייל זנדברג: אני מסכים לחלוטין.
קארין אלהרר: אני אשמח, אם למישהו יש נתונים, לדעת את האחוזים של הפגיעות המילוליות.
קארין אלהרר: מתוך הבנה שהמצלמות עם האודיו הן לא המענה הבלעדי אלא מענה נוסף, האם יש לכם הצעה אחרת?
קארין אלהרר: אני חושבת שיש הרבה מטפלות מצוינות.
קארין אלהרר: זכיתי לראות מטפלות מצוינות ומטפלות פחות טובות.
קארין אלהרר: יש מטפלות שלפעמים מרשות לעצמן, בגלל שמדובר בילדים קטנים שלא באים הביתה ומספרים לאבא ואימא מה הם שמעו, לדבר על דברים שילדים לא אמורים לשמוע.
אייל זנדברג: אני מקווה שזו לא מטרת החוק.
קארין אלהרר: זו ממש לא המטרה.
קארין אלהרר: זה לא נשאר בשום מאגר, כמו שאמרו כאן.
קארין אלהרר: מבחינתי, שבתום שנת הלימודים תשמידו את החומר.
קארין אלהרר: אין לי כוונה שיהיה איזה מאגר שמישהו יפרוץ אותו.
קארין אלהרר: דיברת מקודם מקסים על מידתיות.
קארין אלהרר: אתה איש המקצוע, אתה יודע טוב ממני על הגנת הפרטיות.
קארין אלהרר: הגנת הפרטיות – נהדר, אני בעד.
קארין אלהרר: גם אני לא הייתי שמחה אם כל היום היו מקליטים אותי.
קארין אלהרר: האם יש לך פתרון שהוא הולם, שהוא עומד בקריטריונים ובסטנדרטים שאתם רוצים להציב ומקובלים בכל העולם, בשים לב ובהתחשב בכך שכל היום אנחנו מצולמים, אפילו ברחוב?
לילך וגנר: אנחנו מצולמים, אנחנו לא מוקלטים.
לילך וגנר: אנחנו חשבנו שזה האיזון היותר נכון.
לילך וגנר: החוק מנסה ליצור איזון בין הפרטיות של העובדים, ההורים וכל מי שמגיע לגן, ובין הצורך להגן על ביטחונם של קטינים.
קארין אלהרר: אין לי שום בעיה לחשוב על פתרון אחר.
קארין אלהרר: אם אתה אומר שהפתרון שאנחנו מציעות הוא פתרון פחות טוב, תבואו אתם ותגידו לנו איך אתם יודעים באמצעות דבר החקיקה הזה למנוע פגיעות שהן מילוליות.
אייל זנדברג: אם הצוות מונה יותר משני אנשים, הפגיעה המילולית זה משהו שיש סיכוי שהעובדת האחרת תשמע.
יפעת שאשא ביטון: אייל, הן ראו אלימות ולא עצרו אותה.
פנינה תמנו: יש עובדות ועמיתות שפחדו להתלונן.
פנינה תמנו: לעניין האזנת סתר – אני מבחינה משפטית לא חושבת שנכון לקחת את זה לשם, מה גם שהם מודעים לכך שיש מצלמות.
פנינה תמנו: זו החובה שקיימת גם בחוק הנוכחי.
פנינה תמנו: הם מודעים לכך.
פנינה תמנו: מיידעים כל עובדת שמגיעה לעבוד.
פנינה תמנו: לאנשים האלה יש את יכולת לבחור לעבוד במקום כזה.
פנינה תמנו: יש הרבה שבוחרים כבר היום לעבוד תחת מצלמות ותחת הקלטות.
פנינה תמנו: אני מסכימה איתך בעניין של ההגנה על הפרטיות, שזה לא נכון להגיד שכשאנחנו מצולמים ברחוב ובכל מקום זה אותו דבר.
פנינה תמנו: זה נכון שהעמיתות לעבודה רוצות לדבר לפעמים על הבית ועל הדברים האישיים.
פנינה תמנו: יש לך דרך להגן על הדבר הזה באמצעי הרבה יותר נכון.
פנינה תמנו: ההגנה צריכה להיות מרגע שיש גישה לחומרים.
פנינה תמנו: אתה אומר מי מוסמך לגשת לחומרים האלה, באיזה חומרים מותר להשתמש, איפה ההפרה נכנסת בהאזנת סתר.