GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר גוז'נסקי: אין לי שום דבר נגד היכלי תרבות והיכלי תרבות זה דבר חשוב, אבל ברור שהעברת כסף מהתקנת מחשבים להיכל התרבות אומרת לא לילדים אלא למשהו שהוא לכל הקהילה.
תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר שמעתי אתמול שהבעיה נפתרה על-ידי כך שגובים מההורים בבת-ים שמונים שקלים לשם חיבור המחשבים בבתי-הספר כי עד היום אין מחשבים בבתי-הספר.
תמר גוז'נסקי: אני מביאה את זה כדוגמה רק מאחר שאני תושבת בת-ים ואני מניחה שבמקומות אחרים יש אולי דוגמאות אחרות.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שועדה לקידום מעמד הילד, זה בדיוק המקום בו היא הייתה צריכה להתייצב ולומר שיש פה אינטרס של הילדים וכי הילדים חייבים לקבל מחשבים בבתי-הספר.
תמר גוז'נסקי: אוכלוסיית בת-ים היא ברמת הכנסה נמוכה, להרבה מאוד ילדים אין מחשבים בבתיהם ולכן זה מאוד חשוב שיהיו מחשבים בבתי-הספר.
תמר גוז'נסקי: זה קודם, עם כל החשיבות, להיכל התרבות או לכניסה מפוארת לעיר.
תמר גוז'נסקי: הייתי מאוד רוצה שהוועדה הזו לקידום מעמד הילד תהיה ועדה שלוחמת כדי שהאינטרסים של הילדים, הצרכים שלהם והקול שלהם יישמעו ושתהיה לזה קדימות בהחלטת העירייה כי בסופו של דבר במועצת העיר לא יושבים ילדים אלא יושבים נציגים שיש להם אינטרסים שונים ויש להם אוכלוסיות שונות שהם מייצגים.
תמר גוז'נסקי: נראה לי שהוועדה הזו היא זו שצריכה לייצג קודם כל וללחוץ בנושא הזה של הילדים.
תמר גוז'נסקי: הייתי מאוד שמחה לשמוע מנציגי הוועדות שהגיעו לישיבה מה הם עשו, מה הם חושבים לעשות ואיך הם התקדמו.
תמר גוז'נסקי: יושבים אתנו נציגי משרד העבודה והרווחה, משרד החינוך, המשרד לביטחון פנים, והגברת יהודית קרפ שהיא המשנה ליועץ המשפטי לממשלה ועוסקת הרבה שנים בקידום נושא מעמד הילד.
תמר גוז'נסקי: הגברת קרפ היא גם חברה בוועדה הבינלאומית שעוסקת במעקב אחר ביצוע אמנה בינלאומית לזכויות הילד, ואני לא יודעת אם יש תקדים לחוק הזה בארצות אחרות.
יהודית קרפ: אני רוצה להוסיף על הדברים המאוד מלאים שאמרה יושבת-ראש הוועדה בהקשר לוועדות האלה ולומר שהן נועדו לא רק לקדם את זכויות הילד במובן של שמיעה ומתן דעה, אלא הן נועדו גם כדי לשמש גורם שיראה בראייה הוליסטית את הצרכים של הילד במקום מסוים ולקדם את שיתוף הפעולה של כל הגורמים שעוסקים בענייני ילדים וזאת כדי למנוע חסרים, כדי למנוע כפילויות, כדי לארגן מבחינה ארגונית ותקציבית בצורה יותר טובה ויותר נכונה את קידום מעמד הילד ברשות המקומית.
אלי דוקורסקי: פעילות הוועדה לנושא קידום מעמד הילד מגיעה אחת לחודש למועצת העיר כי כל פרוטוקול של הוועדה לקידום מעמד הילד מובא לאישור מועצת העיר.
אלי דוקורסקי: הישיבה הראשונה של הוועדה לקידום מעמד הילד יוחדה לדיון בפעולות הלשכה לשירותי רווחה למען הילד והתוצאה של אותה ישיבה הניבה בין השאר פירות.
אלי דוקורסקי: דנו עם מנהלת הלשכה לשירותי רווחה במספר נושאים שקשורים למעמד הילד והתערבות הוועדה הביאה לפתרון של מספר נושאים.
אלי דוקורסקי: החלטנו על חידוש פעולה שנקראת פרס נע"ם, פרס נוער מתנדב, והשנה נקיים טקס לבני נוער מתנדבים - ובקרית ביאליק יש לנו רבים כאלה - שיקבלו אותות הצטיינות מהרשות המקומית.
אלי דוקורסקי: דנו בגיבוש תוכנית עירונית לביעור האלימות בקרב ילדים ובני נוער וכתוצאה מכך אנחנו יוצאים לביצוע פרוייקט משותף עם מכללת הגליל המערבי כאשר בשלב ראשון יוחל לבקשתנו מילדי טרום חובה עד ילדי כיתות ב', כי אמרנו שזה גיל שעדיין ניתן לעצב את הילדים ושהטיפול בגילאים אלה הוא לא בבחינת כיבוי שריפות.
אלי דוקורסקי: תופעל תוכנית של יצירת יתר אמפטיה גם בקרב אנשי החינוך, גם בקשר של מורים מול תלמידים וגם בין תלמידים לבין עצמם.
אלי דוקורסקי: בחודש הבא אנחנו מקיימים מפגש פתוח עם פרופסור עמוס רולידר ממכללת עמק יזרעאל שערך מחקר מאוד מקיף על תופעת ההצקה לילדים בבתי-הספר.
אלי דוקורסקי: אנחנו עומדים לקיים מפגש משותף של אנשי חינוך, הורים ותלמידים בנושא הזה.
אלי דוקורסקי: קיימנו דיון בנושא נזקי עישון בקרב ילדים ובני נוער וכתוצאה מזה הוקמה ועדת היגוי משותפת לעירייה, למשרד הבריאות, למשרד החינוך, לאגודה למלחמה בסרטן ולמערכת החינוך שמגבשת עכשיו תוכנית.
אלי דוקורסקי: הטכניון נענה לפנייתנו והוא ייתן ליווי אקדמי לנושא הזה באמצעות פרופסור נועם גבריאלי.
אלי דוקורסקי: קיימנו דיון בנושא בטיחות המתקנים במגרשי המשחקים ואכן כל המתקנים הלא-בטיחותיים – הייתה בדיקה של מכון התקנים – הוסרו בעיר והעירייה העמידה תקציב של מיליון וחצי שקלים להחלפת התקנים הישנים במתקנים חדשים.
אלי דוקורסקי: קיימנו, לאור המצב הביטחוני, דיון עם השירות הפסיכולוגי, לשכת הרווחה ונציגי מערכת החינוך בנושא תחושת הביטחון של ילדים והתמודדות עם מצבי חרדה לאור המצב הביטחוני.
אלי דוקורסקי: סוכם שיוכן תיק נהלים לתרחישים שונים בעירייה והיום עובדות עליו המחלקות הרלוונטיות בעירייה.
אלי דוקורסקי: קיימנו דיון עם משרד העבודה והרווחה, משרד הבריאות ונציגי העירייה בנושא ארגזי חול בגני ילדים ובמעונות היום ובנושא זה ישנן מספר המלצות שיוצאות לביצוע.
אלי דוקורסקי: בעקבות חוזר מנכ"ל משרד החינוך קיימנו דיון בנושא של ילדים לא גמולים מחיתולים בגני ילדים ובמעונות יום וניתנה עכשיו הנחיה לגננות ולסייעות – כי הייתה תופעה שהן לא רצו להחליף טיטולים לילדים לא גמולים או ילדים שאמנם הם גמולים אבל עשו את צרכיהם אלא הן היו מתקשרות להורים שיבואו לקחת את הילד – שהתופעה הזו הסתיימה וזה חלק מתפקידן של הסייעות לבצע.
מרדכי בריגה: לעירייה אין אפשרות לתת כספים מאחר שהיא במצוקה.
מרדכי בריגה: אפילו עיריית אשקלון שכל חייה הייתה מאוזנת, היום הולכת לקראת גירעון של שבעה מיליוני שקלים ולכן לא יכולה לתת תקנים ובנושאים האלה צריכים להיות תקנים.
מרדכי בריגה: עם המשטרה יש לנו שיתוף פעולה מצוין, יש לנו מפקד תחנה מעולה, יש לנו קצין נוער מעולה, אנחנו מדווחים הדדית אחד לשני ומסתייעים האחד בשני, אבל כדי להיכנס בשטח, לדברים שלא מגיעים לכלל אלימות אלא איכשהו הם בדרך, אנחנו צריכים שיהיו מסגרות מסודרות וקשיחות כי אחרת אנחנו מפספסים.
מרדכי בריגה: חברנו גם למחלקה לבריאות הנפש כי התברר שבחלק מהמשפחות המצוקה הנפשית שלהן כל כך גדולה.
הוועדה היו: 1.
הוועדה היו: טיפול בילדים נפגעי התעללות שלא בתוך המשפחה.
הוועדה היו: 2.
הוועדה היו: השתתפות בחוגים ופיתוח כשרונות של ילדים במשפחות חסרות יכולת כלכלית.
הוועדה היו: 3.
הוועדה היו: מתן אפשרות לאבחון לקויי למידה.
הוועדה היו: 4.
הוועדה היו: סיוע בלימודים ומתן הוראה מתקנת.
הוועדה היו: 5.
הוועדה היו: הכנסת עובדת סוציאלית לכל בית-ספר.
הוועדה היו: אני חושב שאצלנו קיימת מודעות גם של נציגי הציבור ושל נבחרי מועצת העיר שהם חברי הוועדה, אבל אני לא רואה שאנשים מתייחסים בכובד ראש.
הוועדה היו: לפעמים יש מצב שאני מגיע לישיבת הוועדה ואין לי קוורום, כך שאין לי ברירה אלא לדחות את הישיבה.
פנחס דאון: במסגרת שלנו אנחנו עורכים אבחוני למידה, הפעלת תלמידים כאשר כאן ערכנו כמה סדנאות והפעלנו תלמידים בנושא של אלימות במשפחה, בנושא סמים ואלכוהול, והתלמידים האלה הם מעין נאמנים בקהילה ובבתי-הספר כי הם יודעים לזהות טוב יותר מכל הסובבים סביבם והם אלה שיודעים בדיוק את המקורות.
פנחס דאון: אנחנו מקבלים מהם הרבה מאוד מידע.
פנחס דאון: בהתחלה זה היה מאוד קשה כי היה חשש להלשנה, אבל הם הבינו שהנושא כל כך כאוב וחשוב, כך שלפחות על הקטע הזה התגברנו.
פנחס דאון: בוועדה אנחנו עובדים בשיתוף עם השירות הפסיכולוגי, כמובן עם המשטרה בנקודות שצריך, ואנחנו מקווים שבשנה הבאה – ואני אומר את זה בזהירות – הוועדה הזו לא תיקבר כי אם לא יימצאו תקציבים לעניין הזה, חבל על כל מה שעשינו בה עד היום.
עליזה שור: באתי היום ללמוד ואני חושבת שבינואר נתחיל לעבוד.
עליזה שור: אני בהחלט ארצה ללמוד מחברים ולראות איך הם מתכוונים לפעול.
עליזה שור: כל הוועדות המנויות בחומר פועלות ברחובות, ביניהן הוועדה למען הילד, ועדת סמים וכולי, ועדות שקשורות במקרו.
עליזה שור: עכשיו נרצה לראות איך כל הוועדות האלה עובדות ביחד.
ועדות משנה: לכל ועדה מונו אנשים ממערכת החינוך, ממשרד הבריאות, מהמוסד לביטוח לאומי, ממחלקת הרווחה, מקציני ביקור סדיר.
יוסף גושן: הצרכים הם מרובים אבל לצערי הרב אין בחוק שום אחיזה לנושא התקציב.
יוסף גושן: הוועדה הזו חייבת להיות ועדה שתשקף את כל האוכלוסייה – של המתנ"סים, של המשטרה, של משרד העבודה והרווחה ברמה המחוזית – ולכן יש לשתף בה באופן קבוע את ראש העיר, את סגניו, את ראש אגף חינוך ואת מנהל מחלקת הרווחה.
יוסף גושן: אם כל ראשי האגפים נמצאים בישיבות והוועדות השונות מדווחות, מן הסתם הם מתבקשים לומר מה הם נתנו וזה עוזר מאוד.
יעקב בן-שמחון: כאשר אנחנו הפעלנו את הוועדה הובאו בפניה הצעות רבות.
יעקב בן-שמחון: אנו בעצם לא כל כך יודעים את הרוח בה הייתם רוצים להוביל את הדברים.
יעקב בן-שמחון: זאת אומרת, יכול להיות שלכם יש כיוון מסוים ולנו יש כיוונים אחרים.
יעקב בן-שמחון: במשך השנה האחרונה עלו כמה דברים שאני חושב שצריך לתת עליהם את הדעת ואחד מהם הוא איך מגינים על ילדים מפני ילדים ואני אומר לכם שזה מתחיל בגיל הגן.
יעקב בן-שמחון: לצערי יש תופעות של אלימות ואלימות מינית החל מגיל הגן ואנחנו עומדים חסרי אונים.
יעקב בן-שמחון: הצוות המקצועי, אנשי השירות הפסיכולוגי וכל המטפלים, לא יודעים לאן יוביל הטיפול הזה ולא יודעים איך ליצור מערכת.
יעקב בן-שמחון: אני ביקשתי ליצור דיון בכל המערכת החינוכית, להזמין מומחים שייתנו הדרכה ויאמרו איך מתמודדים עם אלימות מינית.
יעקב בן-שמחון: חשבתי שזה נגמר בגן הילדים, אבל לפני שבוע היה לי אירוע כזה בבית-ספר יסודי.
יעקב בן-שמחון: זו תופעה מאוד מאוד קשה שצריך להתמודד אתה.
יעקב בן-שמחון: בוודאי קראתם בעיתונים על שריפת בית-ספר על-ידי ילדים קטינים, כך שאנחנו נתקלים בתופעות ולא יודעים כיצד להתמודד אתן.
יעקב בן-שמחון: כשהולכים ובודקים מי המשפחות, שואלים מה רוצים מהילדים.
יעקב בן-שמחון: לדעתי הטיפול כאן צריך להיות לא רק בילדים אלא גם במשפחות שלהם, כאשר צריכה להינתן הדרכה, הכוונה וסעד הרבה יותר גדול.
ז'נט נוסבאום: דיברתי עם אנשי חינוך ומנהלי אגפים כדי לשאול אותם אם הם צריכים משהו ממני, אבל התשובות שקיבלתי היו מה יש לי להציע להם.
ז'נט נוסבאום: לכן באתי לכאן היום כדי ללמוד.
דינה לוין: התחלקנו למספר ועדות בהן פרלמנט הנוער יחד עם אגף תנועות הנוער הציג איך הוא רואה את הנושא.
דינה לוין: בוועדה אחרת הם הציגו איך הם רואים את זכויות הילד ופירטו במסמך איך הם היו רוצים לראות את זכויות הילד.
דינה לוין: ועדה אחרת עשתה מיפוי השירותים והטיפול לטובת הילדים הקיימים בעיר, להם כמובן היו שותפים אגף הרווחה ואגף החינוך.
דינה לוין: מנהל בית ספר הביא לנו מעין עשרת דברות בהן נאמר איך הוא היה רוצה שהמורה יתייחס לתלמיד: 1.
דינה לוין: תלמיד הוא אדם שלם גם אם הוא צעיר והתייחס לתלמידך כאדם ולא כתלמיד.
דינה לוין: 2.
דינה לוין: חיי התלמיד הם בעלי משמעות בהווה ואין הם רק הכנה לחייו בעתיד.
דינה לוין: 3.
דינה לוין: תן לתלמיד להרגיש כי גם כשהוא נכשל הוא תלמידך.
דינה לוין: 4.
דינה לוין: תן לתלמיד לחוש שהצלחתו היא הצלחתך ולהפך.
דינה לוין: 5.
דינה לוין: הפוך שגיאה או טעות של התלמיד להתחלה טובה לשינוי.
דינה לוין: 6.
דינה לוין: מילת עידוד משפיעה יותר מתוכחות.
דינה לוין: 7.
דינה לוין: דו-שיח עדיף על פני אמירה חד-צדדית.
דינה לוין: 8.
דינה לוין: יהי כבוד תלמידך חביב עליך כשלך.
דינה לוין: 9.
דינה לוין: המוטו הוא שבעבודת החינוך, צריכה להיות אמינות המורה.
דינה לוין: את הנוסח הזה העברנו למנהלי בתי-הספר.
דינה לוין: אני חושבת שהחוק הוא חוק חדש ולכן אנחנו באיסוף, ניסוי ותהייה, אבל בסך הכל השותפות של הילדים ושל הנוער היא מאוד חיונית.
דינה לוין: אני חושבת שגם העניין של המורים עצמם הוא חשוב.
דינה לוין: הופתעתי למשל שהיה צריך להיות כאן נציג הממלכתי-דתי שאמר שהוא מרגיש שהוא לא כל כך תורם והוא מציע להציג מישהו במקומו.
דינה לוין: אמרתי לו שזה חבל כי לדעתי הוא מאוד מאוד תרם, אבל הוא נתן לנו נציג נוסף.
דינה לוין: קיימנו בוועדה גם יום עיון בו ביקשנו מדוקטור יצחק קדמן והוא הציג את הזכויות של הילד מנקודת המבט שלו.
דינה לוין: אני חושבת שבסך הכל אנחנו בהחלט בכיוון, אבל בוודאי אי-אפשר לבוא ולומר דברים מוגמרים.
משה ישי: בנייר העמדה שלנו ציינו צמצום פערים בחברה, דבר שנובע קודם כל מחינוך ומקיום ועדות כאלה.
משה ישי: לפי דעתי העניין הכלכלי לא צריך למנוע מהעיריות להקים ועדות.
מרדכי בריגה: אנחנו רוצים לדעת מהי ההגדרה שלנו בוועדת מסגרת.
מרדכי בריגה: נניח עירייה שיש בה אגף רווחה, שיש בה עובדים סוציאלים, שיש בה מחלקת חינוך, השאלה היא האם אנחנו ועדה מייעצת או באים להחליף את בעלי המקצוע?
רונית הרמתי-אלפרן: כאן אנחנו באים לבעיה השנייה שהיא חוסר הבנת המסגרת הזאת.
רונית הרמתי-אלפרן: במרבית המקומית שנפגשנו בהם וביקרנו בכמה וכמה ישובים, ראינו שבעצם ראש הרשות אינו מבין את הפונקציה של הוועדה.
רונית הרמתי-אלפרן: בהרבה מקומות הוציאו תוכניות מגירה מאוד יפות, כל מיני רעיונות לעשות דברים בישוב לגבי ילדים, ואז באמת עלתה השאלה התקציבית ומי יהיה הגורם המממן של הרעיונות היפים האלה.
רונית הרמתי-אלפרן: כפי שהבנתי מהדיונים בתהליך החקיקה – וזה דבר שניסינו להסביר בצורה מדגמית בישובים מסוימים כאשר במיוחד התרכזנו באשדוד – הוא שהוועדה מתייחסת לקיים, הוועדה מתייחסת ליש, היא איננה יכולה להוציא תקציב אחר ולכן היושבים בוועדה הם אותם אנשים שהם נציגי האגפים האחרים על תקציביהם והמטרה היא בעצם גם מיפוי צרכים, גם הבאת הקול של בני הנוער לתוך אותה מערכת שיקולים וקביעת סדרי עדיפות בישוב בתקציב הקיים במסגרת הוועדה.
רונית הרמתי-אלפרן: מי שאמור לשאת בנטל התקציב אלה הם אותם ראשי אגפים שאמורים להיות חברים בוועדה או נציגי האגפים השונים – אם זה אגף הרווחה, חינוך או כל אגף אחר – כאשר המטרה העיקרית של הוועדה היא לקבוע סדרי עדיפות לישוב ולתאם בין הגופים השונים כך שלא תהיה כפילות בתפקוד או לא תהיה כפילות בעשייה כאשר כמובן הקול של הצעירים הוא הדבר הייחודי שגם נכנס שם לתוך מערכת השיקולים הללו.
רונית הרמתי-אלפרן: באף מקום שאני ביקרתי בו הנושא הזה לא הובן כך.
רונית הרמתי-אלפרן: בכל מקום הובן שהם אמורים בדרך כלשהי לקדם זכויות אבל אין להם תקציב לקדם זכויות.
רונית הרמתי-אלפרן: באמת נעשו דברים נחמדים בסגנון דברים שנאמרו כאן, של איזשהו ניסיון לעשות ריצ'ינג אאוט לבתי-ספר, אבל התחושה הייתה שהכל ברמה הצהרתית.
רונית הרמתי-אלפרן: הוועדה הזו היא לחלוטין אופרטיבית במובן הזה שהיא מתאמת פעילות בנושא הזה בין האגפים השונים.
רונית הרמתי-אלפרן: יכול להיות שמה שנעשה בקרית ביאליק הוא יותר דומה לדגם הרצוי כאשר כל הפעילות שם נעשתה במסגרת התקציבים של האגפים.
רונית הרמתי-אלפרן: כשהנושא הזה הוצע בוועדה, האוריינטציה שלו הייתה יחסית אוריינטציה פלילית.
רונית הרמתי-אלפרן: הוא הוצג מלכתחילה על-ידי הגברת סוזי בן-ברוך בתור דגם שנעשה במחוז הדרום, הופעל על-ידי המשטרה, עם איזה כיוון מחשבה פליליסטי של מניעת עבריינות או שיקום קטינים.
רונית הרמתי-אלפרן: הוועדה הזאת הובילה מהלך כדי להפוך את הדגם של הוועדות העירוניות למשהו שהוא לא רק באוריינטציה פלילית אלא באוריינטציה רחבה יותר.
רונית הרמתי-אלפרן: הדגם שיש מקום לאמץ אותו היא דרך יצירת צוותים.
רונית הרמתי-אלפרן: הוועדה היא מאוד גדולה, היא מאוד מגושמת, היא כוללת הרבה גופים, והדרך לעשות את זה היא להחליט מה סדרי העדיפות של הישוב, ליצור תת-צוותים לנושא הזה כאשר הוועדה הרחבה הופכת להיות ועדת היגוי שמפקחת על הפעילות של הצוותים שאמורים לקדם נושאים שהוועדה שמה על סדר היום במסגרת הפעילות של האגפים הקיימים.
רונית הרמתי-אלפרן: אנחנו יצרנו קשר עם מרכז השלטון המקומי, ישבנו עם מר שמואל אבואב והם הביעו נכונות לנושא הזה.
רונית הרמתי-אלפרן: המחשבה הייתה שדווקא מסגרת החינוך בתוך השלטון המקומי, זו המסגרת העדיפה להיות איזשהו ציר מוביל ברשויות השונות, כאשר יש הסכמה עקרונית בשלטון המקומי שנציג החינוך מטעם השלטון המקומי ברשויות השונות יהיה מי שיאיץ את הפעילות של הוועדה ובאמת ייתן לה את הצבע החינוכי.
רונית הרמתי-אלפרן: אני חושבת שמה שנחוץ מאוד וזה עלה במפגש כאן זה באמת איזשהו יום עיון משותף בחסות הכנסת בו יוצגו דגמים שונים של הפעלת הוועדה במקומות שונים עם הפצת חומר, כי באמת כל ישוב רואה את הדברים בדרך אחרת, ואם עושים שיתוף של כל הדברים שנאמרו כאן ביחד, זה עבודת הוועדה.
רונית הרמתי-אלפרן: באמת יש כאן תהליך של למידה.
רונית הרמתי-אלפרן: אולי מהחומר שחילקנו עולה איזושהי ביקורת על כך שהוועדות לא מתכנסות, אבל אני רוצה למקד את זה במקום הנכון.
רונית הרמתי-אלפרן: אני באמת לא חושבת שזה נעשה בזדון אלא מתוך חוסר הבנה.
רונית הרמתי-אלפרן: לכן יש צורך בהנחיה עם איזשהו מנגנון דיווח שלדעתי הוא צריך להיות מוגש לכנסת.
רוני אלוני: בשום פורום אנחנו לא מצליחים להעביר את המסר אבל זו משוואה מאוד פשוטה.
רוני אלוני: שימו לב שמרגע שהתחילו שלושה תהליכים, הם מובילים זה את זה לתהום.
רוני אלוני: התהליך הראשון הוא הניהול העצמי בבתי-הספר.
רוני אלוני: לאט לאט מתקיים התהליך הזה מאז התחיל ניהול עצמי כאשר למנהלי בתי-הספר יש איזושהי מחויבות לאיזשהו תקציב סגור שהם מחויבים לו אישית.
רוני אלוני: מאותו רגע החל מכבש של לחץ על הילדים עצמם בכיתות, על הורים שעדיין לא שילמו כל מיני תשלומים, וזה קורה כאשר גדלים הפערים החברתיים בחברה כולה והעוני הולך וגדל.
רוני אלוני: אנחנו נמצאים בסיטואציה כאשר באותה כיתה ובאותו חדר יושבים ילדים שההורים שלהם מאוד מאוד עשירים וילדים אחרים שאין להם, וזה מתבטא באלימות.
רוני אלוני: ברגע שהתחיל רף עוני הילדים לרוץ קדימה באחוזים, כך בקואורלציה ישירה התחילה האלימות לתפוס ממדים גדולים.
רוני אלוני: צריך לראות מי יושב בוועדה ומי מרכיב אותה.
רוני אלוני: לחברים בוועדה יש שני כובעים, כאשר מצד אחד הם צריכים לדאוג לתקציב של עצמם ומצד שני לפזר אותו לכיוון שלהם וזה לא הולך ביחד.
רוני אלוני: כל הרשויות המקומיות נמצאות עכשיו בערב הכנת תקציב 2002 ואני רוצה לומר לכם שבעיריית ירושלים עשינו צעד שאני חושבת שאולי הרשויות האחרות צריכות לקחת אותו כדוגמה.
רוני אלוני: פעם ראשונה הכנסנו את מועצת התלמידים העירונית והתלמידים עצמם ישבו אתי ועם הגזבר ועברו על כל התקציבים של כל אגף וחיפשו איפה הסעיפים שקשורים לילדים ונוער.
רוני אלוני: ב31- בדצמבר וב26- בדצמבר הם ישבו עם כל ראשי האגפים וידרשו את התקציב שמגיע לציבור שלהם.
רוני אלוני: אני חושבת שזו דוגמה טובה.
מרדכי וינטר: חדשות לבקרים אנחנו עוסקים בנושא ילדים אבל קולם נשמע מהגרון שלך ומעוד כמה משוגעים לדבר – וראינו את הדוח של המועצה לשלום הילד שדיבר על מיעוט מעורבות של חברי כנסת – ואנחנו חשבנו שאנחנו רוצים לראות כוח פוליטי ברשויות המקומיות.
מרדכי וינטר: החלום שלנו היה לראות שברשות מקומית יהיה דיון האם להשקיע במרצפות אקרשטיין או בעוד מועדוניות או בעוד תוכניות כאלה ואחרות.
מרדכי וינטר: זה היה בעצם החלום שלנו בתוכנית הזאת.
מרדכי וינטר: אנחנו פועלים ארבע שנים כאשר במהלך ארבע השנים האלה הוקצה תקציב בסדר גודל של שלושה מיליון שקלים.
מרדכי וינטר: אנחנו פרוסים היום בארבעים רשויות מקומיות, בתוכן תשע רשויות ערביות שהן מאוד פעילות, ובכל רשות כזו יש לנו כוח-אדם ותקציב פעולה באמצעותו אנחנו פועלים.
מרדכי וינטר: צריך לומר שזה לא דבר אדמיניסטרטיבי אלא אני מדבר על תהליך מקצועי מפרך של ארבע שנים שהוא עדיין בראשיתו.
מרדכי וינטר: זאת אומרת, אני יכול להסתכל על התוכנית הזו כתוכנית של עשור.
מרדכי וינטר: מבחינתי העובדה שקמה הוועדה לקידום מעמד הילד שלך, זה יכול להוביל אותנו ברמה הלאומית, זאת אומרת שלך יהיה את הגיבוי של השדה ולנו יהיה את הגיבוי הפרלמנטרי הלאומי.
מרדכי וינטר: כלומר, היום בתוכנית הזאת פועלים אני מעריך בצורה כזו או אחרת כמאה עובדים ואני מתכוון גם לעובדים קהילתיים, גם לפקידי סעד לחוק נוער, גם למנחים למיניהם וכולי.
מרדכי וינטר: כלומר, יש מערך שלם של התוכנית שלמרות שהיא פועלת כבר ארבע שנים אני אומר שהיא בראשיתה.
מרדכי וינטר: יחד עם זאת פועלים כבר היום 350 פרוייקטים.
מרדכי וינטר: אם תלכי לשפרעם, יש שם תוכניות נפלאות שמקדמות את המעברים, שעוסקות במעברים מגן לכיתה א', בין כיתה א' לחטיבת הביניים וכדומה.
מרדכי וינטר: אני רוצה לומר לכל חברי הוועדה כאן שזה לא רק עניין של כסף אלא קודם כל זה עניין של מודעות, זה עניין של שותפות, של חיבור, של שיתוף האוכלוסייה, של שיתוף הילדים, של עמידה על זכויות.
מרדכי וינטר: אחד הדברים היפים שנעשה זה למשל תרגום לערבית של אמנת זכויות הילד בטמרה.
אבשלום בושרי: לאחרונה נוצרה בעיה תוך כדי העבודה ולצורך כך אמור להתקיים דיון אצל גברת יהודית קרפ וזה בנושא פרסום שמות של בני נוער במקרים מסוימים.
הדרה רוזנבלום: אנחנו ניסינו לפתח תוכנית בנושא של המרחב הפתוח ובזה לעודד רשויות לתת איזושהי תוכנית ואפילו היא תתוגמל, אבל במידה שבאמת יהיו בה מעורבים מספר רב של ילדים ושהתוכנית לא תהיה דווקא של בית-ספר ספציפי או של מתנ"ס ספציפי.
הדרה רוזנבלום: אנחנו מצאנו הרבה פתרונות דרך בני הנוער איך לקדם את הנושאים, אבל לצערי בהרבה מאוד מקומות מנצלים את העניין הזה של אין תקציב ואז אין כוח-אדם.
מרדכי בריגה: לכן צריך להחליט איזה משרד מוביל את הנושא הזה והוא יגשר על-פני הגורמים השונים.
מרדכי בריגה: צריך לקבל החלטה לגבי מעמד הוועדה, האם היא ועדה מייעצת או ועדה אופרטיבית.
מרדכי בריגה: השאלה איפה יהיו תחומי פעילות הוועדה, האם יהיו בבית-הספר, האם יהיו מחוץ לבית-הספר, האם יהיו בשכונה וכולי.
מרדכי בריגה: כאן יש לנו בעיה עם משרד החינוך ומשרד העבודה והרווחה, שאלה הם שני המשרדים שצריכים לחבור ביחד כי הם למעשה אלה שמטפלים בילדים מגיל אפס עד 18.
דינה לוין: בתשובה לשאלה ששאלנו את הילדים מה הם היו רוצים נאמר לנו: 1.
דינה לוין: הם היו רוצים לאפשר לבני הנוער להיות שותפים ומעורבים בתהליך קבלת החלטות בנושא חינוך וכולי.
דינה לוין: לקבל מידע בנושא שירותים עירוניים וכלליים.
דינה לוין: לפתוח את האור במגרשי הספורט לפעילות נוער.
דינה לוין: למנות ועדה ציבורית משותפת לנוער ולמבוגרים אליה יוכלו בני נוער לפנות בנושאים שנויים במחלוקת בין עולם המבוגרים לעולם הצעירים.
דינה לוין: לסייע לבני נוער לקבל את זכויותיהם בנושא עבודה.
דינה לוין: לטפל בנושא השפלות בבתי-הספר וכולי.
דינה לוין: להעמיד קרן לתמיכה בילדים חסרי אמצעים אליה יוכלו בני נוער לפנות.
דינה לוין: לפתח ולהשקיע בבתי נוער שיהיו ראויים ועם אווירה מתאימה להם.
דינה לוין: להגן על בני הנוער מפני האלימות המשתוללת וזאת על-ידי היענות מהירה לקריאות עזרה.
יהודית קרפ: אני מוכרחה לומר שאני יוצאת מאוד מעודדת למרות שהרבה רשויות מקומיות לא התחילו לפעול.
יהודית קרפ: שמענו כאן
יהודית קרפ: נציגי רשויות מקומיות שאמרו שהם לא מבינים מה הערך המוסף של הוועדה הזו וביקשו תקציב.
יהודית קרפ: אני חושבת שהישיבה הזו מהווה ציון דרך לחשיבה אחרת.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להביע צער גדול על כך שלמרות שהחוק מחייב, עדיין יש רשויות מקומיות שלא הקימו ועדה או שעשו רק את הצעד הפורמלי.
תמר גוז'נסקי: לפי החוק היועץ המשפטי אמר שצריך להקים ועדה, ולכן ראש העיר בישיבה מסוימת הקים ועדה אבל אחרי כן לא קורה שום דבר.
תמר גוז'נסקי: בין שזה כך ובין שזה כך, אני מוכרחה לומר שעדיין רוב הרשויות המקומיות לדעתי או שלא הקימו ועדה או שהקימו אותה רק לצורך יציאת ידי חובה.
תמר גוז'נסקי: במלים אחרות, אם אנחנו מדברים ברמה הארצית, אנחנו רק בתחילתו של התהליך.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים רק על העיריות עליהן החוק חל, והוא לא חל על מועצות מקומיות, לא על מועצות אזוריות ועל כפרים.
תמר גוז'נסקי: בדיון הזה הסתבר שיש מגוון אדיר של פעילויות באותם ישובים בהם הוקמו ועדות והתחילו לפעול.
תמר גוז'נסקי: אחרי שנקבל את הפרוטוקול אנחנו נמפה את מה שנעשה ונעביר לכם בתמצית את כל מה שלמדנו מהדיון הזה על המקומות השונים, החל ממקום כמו קרית ביאליק ששמענו שהם לקחו נושאים וריכזו מאמצים ועד ראשון לציון, שם הדגש הוא על שיתוף נוער ועל שמיעת צרכים של נוער.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שבמקום שבו מורה מחבר את עשרת הדברות של יחס המורה לתלמיד ומעבירים אותן לכל מערכת החינוך, אנחנו מטפלים בנושא שהוא לא כספי אבל היום הוא נושא קריטי במערכת החינוך והוא מערכת היחסים בין המורים לבין התלמידים.
תמר גוז'נסקי: תשאלו למה זה שייך לרשות המקומית כי הרי יש משרד החינוך, אבל אנחנו לא יכולים לזרוק את הכל על המשרדים הארציים.
תמר גוז'נסקי: שרת החינוך עסוקה היום, ובצדק, בשאלה של הקיצוץ בתקציבה שזה עניין ארצי, גורלי וחשוב מאוד, אבל היא לא תגיע לילד שנמצא בכיתה ושהמורה שלו מתעלל בו.
תמר גוז'נסקי: אם יש ילדים כאלה – ואני אומרת שיש ילדים כאלה - שלא זוכים ליחס הנכון מצד המורה, ואולי המילה מתעלל היא קשה, ולא זוכים לכבוד, ואנחנו לא שומעים אותם – זה לא רק עניין של כסף אלא זה עניין של אווירה שיוצרים בישוב.
תמר גוז'נסקי: הנושא הנוסף הוא העניין של קדימויות.
תמר גוז'נסקי: הוועדה הזו צריכה להיות ועדה נודניקית שמופיעה בפני ראש העיר, בפני מועצת העיר, בפני הגזבר ובפני גורמים נוספים ושואלת איפה הסעיפים של הילדים והאם באמת מבצעים את הסעיפים של הילדים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו צריכים לגייס את הקהילה במובן ההתנדבות שלה וגם במידת האפשר כספים של קבוצות.
תמר גוז'נסקי: סיפר פה מוטי וינטר, שיש מעט מאוד עמותות שעוסקות בילדים ברמה הקהילתית ואני לא מדברת על הרמה הארצית.
תמר גוז'נסקי: יש כל מיני אגודות ידידים אבל בעיר מסוימת יש מעט מאוד אגודות ידידי הילד ויכול להיות שהוועדה הזאת צריכה למצוא אנשים בעלי רצון ותושייה.
תמר גוז'נסקי: הנושא הזה הוא מאוד חשוב כי כאן מדובר בגיוס התנדבות, בגיוס משאבים ובגיוס ידע.
תמר גוז'נסקי: ברשויות המקומיות יש כל כך הרבה אנשים עם ידע והם היו מוכנים לתרום את הידע שלהם.
תמר גוז'נסקי: במקום שיש אוניברסיטה, אני שומעת שמתקשרים עם אוניברסיטה והיא תמיד תעזור בידע שלה.
תמר גוז'נסקי: הישיבה היום הוכיחה שהוועדות יכולות לעשות הרבה מאוד דברים ובעיקר ליצור בישוב אווירה של קדימות לילדים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו לא יכולים לתרגם החלטות ארציות על קדימות לילדים אם זה לא בא לידי ביטוי בתוך הישוב עצמו ואני לא מדברת רק על ילדים בסיכון.
תמר גוז'נסקי: גם בשאלה המאוד פרוזאית אם יהיה חשמל או לא יהיה חשמל במגרש הכדורסל ועד איזו שעה, זו שאלה פרוזאית שלא עולה מיליונים אבל לגבי הילדים היא שאלה קריטית כי הם רוצים לדעת.
תמר גוז'נסקי: הייתי בוועדה לקידום הילד באילת ושם הילדים דיברו על כך שבאילת יש את מערכת בתי-המלון והתיירים מחו"ל והם לא חושבים שילדים צריכים להיות שם, אבל הם מבקשים שייתנו להם מערכת חלופית, שייתנו להם לאן ללכת כדי שהם לא יגיעו לבתי-המלון עם כל האווירה והבעיות שקיימות שם.
תמר גוז'נסקי: זו למשל בעיה של אילת ויכול להיות שבקרית ביאליק אין בעיה כזו, אבל יש לה בעיות אחרות.
תמר גוז'נסקי: יש את האנרגיה של הילדים והיא אדירה.
תמר גוז'נסקי: נאמר לי שתנועות הנוער הן לא כפי שהיו פעם, אבל הילדים הם ילדים והאנרגיות של הילדים לא השתנו.
תמר גוז'נסקי: תפקיד העירייה הוא לא לשבת ולבכות את מצבן של תנועות הנוער אלא לתת לילדים איזה שהם מסלולים שהאנרגיות שלהם והנכונות שלהם יבואו לידי ביטוי.
תמר גוז'נסקי: תנו לנער ולנערה אתגר לעזור לעצמם או לעזור לילדים יותר צעירים ותראו כמה אנרגיות יש להם ואני אומרת לכם שיש להם אנרגיות אדירות שלא מנוצלות.
תמר גוז'נסקי: אנרגיה כזו, זה לא רק עניין כספי.
תמר גוז'נסקי: אולי צריך חצי מדריך וכאן משרד החינוך מוכן לעזור במימון כזה, אבל אתם צריכים ליצור תוכנית ואז לקבל את עזרת משרד החינוך.
תמר גוז'נסקי: תאמינו לי שבסכום מצומצם מאוד אפשר לעשות מהפך בישוב כאשר ילדים ישמרו על ילדים, ילדים יגנו על ילדים, ילדים יעזרו לילדים וכולי.
תמר גוז'נסקי: על"ם למשל מבוססת על עזרה כזאת, על הקשבה וכולי.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נשקול את ההצעה לקיים יום עיון שבו נציג תוכניות והצעות שנגבש בנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: מרכז השלטון המקומי לצערי לא שלח נציג וכך גם משרד הפנים.
תמר גוז'נסקי: אני מציעה שניזום הליכה אל מרכז השלטון המקומי כאשר באחת הישיבות כשהם מכנסים את ראשי הערים והישובים בארץ לאינטרסים שלהם, נבוא אליהם עם הנושא הזה ונדרוש לקיים דיון במסגרת כינוס שלהם של ראשי הערים כדי שראשי הערים שהם ממלאים תפקיד מרכזי בנושא הזה גם יבינו את הנושא הזה וייתנו את הגיבוי ואת האוזן הנחוצה לראשי הוועדה הזו ויבינו שזו לא עוד ועדה שהוקמה כדי לצאת ידי חובה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאם נעשה את הדברים האלה על-בסיס מה שכבר נעשה, נחולל את השינוי.
תמר גוז'נסקי: הוועדה קיימה בזמנו דיון על נושא תיאטרון הילדים ובעקבות אותו דיון ערכנו גם פגישת עבודה במשרד התרבות.