GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירי אינג: אתם הגנים הניסויים.
מירי אינג: היום אנחנו מקבלים את התוצאות ממנהלת בית הספר, ממה שנעשה, ממחקרים שנבדקים הילדים, והילדים במקום שונה.
מירי אינג: יש השנה תכנית אוריינות וספרות ילדים, שהילדים האלה יקודמו בצורה אחרת, בצורה שונה.
מירי אינג: יש וינגייט בכיתות מסויימות שנכנסות.
מירי אינג: אנחנו נעשה יום פתוח ונפגיש אתכן עם המדריכות, עם התכניות שפועלות בגנים.
מירי אינג: אתן נפגשות עם הגננת ועם מה שהיא מביאה בפניכן, ואני חושבת שאולי כדאי שתכירו את הכל.
מירי אינג: זו נקודה שלוקחת מחשבה.
חבצלת הרמטי: אם השביתה תמשיך, את כל הפעילות הזאת מישהו צריך לממן.
חבצלת הרמטי: קודם כל וינגייט השנה נעצר, אין וינגייט.
חבצלת הרמטי: בשנה שעברה היה, הבן שלי היה בכל פעילות, וזה היה בשבילו חגיגה, ובשבילנו.
חבצלת הרמטי: חיכינו ליום שישי פעם בשבועיים בקוצר רוח.
חבצלת הרמטי: הדברים שאת אומרת, אני יודעת שהם קיימים, ואני מברכת אותם.
חבצלת הרמטי: אנחנו היום כואבים את השביתה.
חבצלת הרמטי: השאלה היא מה הולך לקרות לנו אם השביתה הזאת תלך ותפרוס תקופה יותר ארוכה?
חבצלת הרמטי: איך תעשו את הדברים?
מירי אינג: לגבי וינגייט, אני לא יכולה לתת לך תשובה.
חבצלת הרמטי: עזבי את וינגייט, בואי נשים את וינגייט בצד.
מירי אינג: לגבי התכניות האחרות, התכניות ממשיכות לפעול.
מירי אינג: הבעיה היא אחרת.
מירי אינג: הבעיה היא כיצד הגן יתפקד ללא הסייעת.
מירי אינג: דיברתי עם גדי והוא אמר לי שהוא מקווה שעד יום חמישי השביתה גמורה.
תמר גוז'נסקי: תימשך עוד שבוע, ועוד שבוע, ועוד שבוע.
מירי אינג: תמר, מכיוון שאני לויאלית גם לרשות שאני עובדת בה, גם למשרד שלי, וגם לכם ההורים, אני הפעם לוקחת את הדברים של גדי, ונורא רוצה להאמין איתו.
מירי אינג: הוא טוען שעד יום חמישי תיפתר הבעיה.
מירי אינג: יכול להיות שהוא מצא פתרונות.
חבצלת הרמטי: אני מוכנה עכשיו להגיד לעצמי שאני מאמינה ואני מוכנה לתת את כל האנרגיות החיוביות שאכן זה יקרה.
חבצלת הרמטי: אנחנו נדבר ונדבר.
מירי אינג: אני רוצה לסיים.
מירי אינג: אני רוצה לשבח את מי שכאן ציינה שהסייעת לא רק באה לנקות, אלא היא צוות חינוכי.
מירי אינג: יפה מאוד.
מירי אינג: לגבי הנזקים של השביתה, אני מאוד מקווה שהם יתוקנו.
מירי אינג: אנחנו נשב ונחשוב איך מתקנים את הנזקים של השביתה, כי יש נזקים, נעשו נזקים.
מירי אינג: אני לא מסתתרת מאחורי זה.
מירי אינג: יש לי רק שאלה, מבלי לפגוע בכבודה של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, מדוע פניתם ישירות לכנסת ולא פניתם לדפנה לב מנהלת המחוז?
קריאות: מי זאת דפנה לב?
קריאות: אנחנו לא ידענו.
חבצלת הרמטי: יש כמה הורים שכל היום פנו לכל מי שרק אפשר.
מירי אינג: איך הנושא הגיעה לתמר?
תמר גוז'נסקי: כל הורה גילה יוזמה.
תמר גוז'נסקי: אלונה גילתה יוזמה, פנתה אלי.
תמר גוז'נסקי: הורה אחר פנה כנראה למישהו אחר.
אופירה לבב: שלחתי לחברי כנסת, למשרד החינוך ושרת החינוך לימור לבנת, למנכ"לית משרד החינוך, למועצה לשלום הילד.
תמר גוז'נסקי: יש הורים עם מודעות חברתית.
קריאה: זה לזכותה של תמר, כי היא היחידה שפנתה אלינו והתייחסה לעניין ברצינות.
אופירה לבב: יש לי שאלה עניינית, וזה קצת מתקבל בסתירה למה שאת אמרת, כי את אמרת שהאינטרס שלך שבאמת הגן יעבוד.
אופירה לבב: אנחנו הבנו שהוא לא יכול לעבוד בכל מחיר, כי יש איזושהי תקנה של משרד החינוך שאי אפשר להפעיל גן עם כוח עבודה לא מיומן בזמן שביתה יותר מארבעה ימים, ואז ביום החמישי הוא צריך לעבוד עד 11 ואחר כך לסגור.
אופירה לבב: זו התקנה?
אופירה לבב: זאת אומרת, גם אם הייתי רוצה לגייס את כל - -
מירי אינג: אכן זה הנוהל.
אופירה לבב: אז הבנתי שבאה מפקחת לגן, לא יודעת מי, וכעסה על הגננת שלנו מדוע היא לא סוגרת את הגן, למה היא עובדת עם כוח אדם מינימלי.
מירי אינג: סליחה, סוגרת לא.
מירי אינג: למה השער לא נעול?
תמר גוז'נסקי: לא, היא אומרת שלפי התקנה, מאחר שעברו ארבעה ימים, ומאחר שבתקנה היה כתוב כך, אמרה המפקחת: את לא יכולה להמשיך לעבוד עם כוח עבודה לא מיומן.
מירי אינג: המפקחת זאת אני.
מירי אינג: מה שאני אמרתי, אוכל לומר לכם.
מירי אינג: נכנסתי לגן, הגן של דורית, במקרה, והשער היה פתוח.
מירי אינג: אמרתי לה: למה את לא נועלת את הגן?
מירי אינג: שנית, מדוע את עובדת מעבר לשעה 11?
מירי אינג: כי הנוהל אומר עד השעה 11 בלבד.
אופירה לבב: אם אנחנו כהורים רוצים ליישם את כל הדברים הנפלאים שאת כרגע הצגת, אנחנו מוגבלים למעשה על ידך.
קריאה: הגן יפעל עד השעה 11, מה נעשה?
מירי אינג: לספר לכם את האמת?
מירי אינג: יש גנים שנשארו עם ההורה, וראו שהכל מסתדר, והם עבדו עד השעה 13:20, גם אחרי היום החמישי.
סיגל יעקובי: אנחנו עבדנו כך 6-7 ימים.
מירי אינג: יש פה שיקול הדעת של הגננת, ואני מאוד מכבדת את שיקול הדעת של הגננת.
מירי אינג: אם הגננת תאמר שיש ביכולתה, היא עוברת אכן על הנוהל - זה לא חוק, זה נוהל שבא להגן עליה - היא עוברת, אבל יחד עם זאת רוצה להאריך את שהות הילדים בגן.
מירי אינג: אנחנו לא נותנים הוראה - - -
קריאה: לא באים בטענות אחר כך?
מירי אינג: מה פתאום.
דורית הרניק: הסתדרות המורים עשתה חוקים שמגינים גם על הגננות.
דורית הרניק: גם לנו יש סף שאותו אי אפשר לעבור.
דורית הרניק: אני עבדתי במקרה, כי לא ידעתי, ולא הייתי מודעת.
דורית הרניק: באמת נורא חשוב לי שהילדים יהיו בגן.
דורית הרניק: עבדתי כבר שבעה ימים עם הורים, לחילופין, עם סמינרסטית, כל מיני שעטנז כזה.
דורית הרניק: ומירי אמרה לחברה שלי, קולגה, שבאמת בימי רביעי כשעובדים, וגם אורה גרטי, שהיא יושבת ראש מחלקת החינוך, אמרה שארבעה ימים מספיק לך לעבוד עם הורים, וביום החמישי את עובדת עד שעה 11.
דורית הרניק: זה מה שעשיתי.
דורית הרניק: זה לא נתון לשיקול דעתי.
דורית הרניק: זה לא הוגן להפעיל שיקול דעת, כי יש חוקים, ואני נאחזת בזה בציפורניים במצב כזה.
דורית הרניק: כי זאת הסתדרות המורים שלי.
תמר גוז'נסקי: דליה לימור, מנהלת האגף לחינוך קדם-יסודי במשרד החינוך, אשר אחראית על כל הגנים במדינה.
דליה לימור: אני אכן קיבלתי מכם את המכתב, ואני לא יודעת מי חתומה עליו.
דליה לימור: חתום ועד הורים.
דליה לימור: את המכתב העברתי, מאחר שאני אחראית באמת על כל מה שקיים במדינה, ואתם לא היישוב היחידי ששובת, וגם לא היום.
דליה לימור: היום הודיעו לנו שלוד שובתים, כך שהטיפול הוא טיפול מערכתי.
דליה לימור: אני אחלק את הדברים שלי לשניים.
דליה לימור: חלק אחד הוא חלק הטיפול המערכתי שאתם לא המצאתם אותו, אבל נקלעתם לעין הסערה, וטוב שאתן מטפלות בכך.
דליה לימור: החלק השני זה המקרה הפרטי שלכן, שהוא עומד כרגע לדיון על שולחן זה.
דליה לימור: אני העברתי את הנושא שלכם מיד למנהלת המחוז, לגברת דפנה לב, שהיא ממונה על המחוז, והיתה צריכה להיות גם היום, היא הוזמנה היום, אבל ביקשה ממני להופיע במקומה.
דליה לימור: דפנה בדרך כלל מטפלת בנושאים שקשורים לנושא הזה של מחוז מרכז, כאשר אני כמובן עוקבת, ומיד פניתי למירי כדי לדעת פרטים ולקבל אינפורמציה מה קורה ביישוב.
דליה לימור: אנחנו עוסקים בנושא של שביתת הסייעות בצורה מסודרת, לאחר שהתחיל גל השביתות הגדול מלפני שלוש שנים.
דליה לימור: שלוש שנים אנחנו נאבקים ברמות השונות ובשיתוף פעולה של כל הגורמים.
תמר גוז'נסקי: בתחילת השנה היתה שביתה של רשויות מקומיות בכלל, ארצית.
דליה לימור: לא השנה, בשנה שעברה.
דליה לימור: השנה זה נפתח בשקט.
דליה לימור: בגלל האינתיפאדה דחו את כל השביתות, ועכשיו היה איזשהו שקט והכל התחיל מההתחלה.
קריאה: באבן-יהודה עבדו.
דליה לימור: הנושא של שביתות הסייעות הפך להיות איזשהו שק איגרוף של המערכת כולה בבטן הרכה.
דליה לימור: הקבוצה היחידה שנפגעת היא הקבוצה של הגיל הרך, משום שבתי הספר מסתדרים בלי שרת, יש להם את הכלים ויש להם את כוח האדם.
דליה לימור: במחלקות השונות לא גובים ארנונה והאשפה מצטברת.
דליה לימור: האשפה וילדים בגיל הרך הם שני הגורמים שבאמת מזיזים בסופו של דבר שביתה, ומוליכים שביתה לסיומה, משום שהם נקודות רגישות והבטן הרכה של הרשות המקומית.
דליה לימור: לכן משתמשים בכוח הזה, וזה כוח חזק מאוד.
דליה לימור: אנחנו נאבקים כבר הרבה זמן לנסות להעביר את אותם תקציבים שעוברים ממשרד החינוך לרשות המקומית להחזקת הסייעות, שלא יעברו לרשויות המקומיות.
דליה לימור: שיישארו, שיהיו ברשותו של משרד החינוך, ומשרד החינוך כמו שהוא מתחזק את הגננות, יתחזק גם את הסייעות.
דליה לימור: זאת סוגיה שצריכה להשתנות בעקבות איזושהי חקיקה בכנסת, ואני פונה אליך כאן, מפני שזאת הבעיה האמיתית.
דליה לימור: אם נפתור את הבעיה, לפחות כאשר תהיה שביתה, תהיה שביתה אחת, והיא תכלול את כולם ויהיה דין אחד.
דליה לימור: זה דבר שלא עובר, לפחות לא עובר בוועדות שלנו, כי הוועדות שלנו הן ועדות אד-הוק לנושא, וזאת צריכה להיות כחקיקה בשינוי שלכם.
דליה לימור: הנושא השני הוא, שינוי של כל המעמד של שביתת הסייעות לפחות במתכונת הזאת.
דליה לימור: כי במתכונת הזאת כולנו עוברים על החוק.
דליה לימור: קודם כל, הרשות המקומית, הגננות, כולם עוברים על החוק.
דליה לימור: תדענה לכן, שיש כאן בעיה מאוד חמורה, משום שלעובדים שאינם הורים ואינם מתנדבים אין ביטוח.
סיגל יעקובי: ראש המועצה הבטיח שיעשה - - -
דליה לימור: את ראית?
תמר גוז'נסקי: הוא החתים אותם על טופס התנדבות.
סיגל יעקובי: העברנו את הפרטים של הסייעת, הוא ביטח אותן.
סיגל יעקובי: הוא טען שאין בעיה.
דליה לימור: אני מקבלת את מה שאתן אומרות.
דליה לימור: זה צריך לעמוד במבחן השעה או בבית משפט, תזהרנה.
חבצלת הרמטי: אנחנו הבאנו את הטופס.
דליה לימור: אני לא יודעת, אני לא בודקת משפטית.
דליה לימור: אני רק אומרת, קחו את זה ליועץ משפטי, תקבלו גיבוי, כדי לא לסכן את אותם עובדים שנותנים לכם שירות.
דליה לימור: זה דבר אחד.
דליה לימור: קודם כל, אין ביטוח.
דליה לימור: דבר שני, ישנם נוהלים של חוזר מנכ"ל, שהם באמת מחייבים את המערכת כולה.
דליה לימור: כפי שאמרתן, ואתן יודעות היטב את נוהלי חוזר מנכ"ל, הם כאן, אחרי ארבעה ימים, ביום החמישי עובדים עד השעה 11, ומהימים הבאים מפסיקה העבודה לחלוטין, פשוט כדי לא לפגוע לא בקבוצת הילדים ולא בקבוצת הגננות.
דליה לימור: אנחנו רואים את זה בחומרה רבה, וקשה לנו מאוד לקבל את זה.
דליה לימור: לכן אנחנו יושבים עכשיו בוועדה רחבה שכוללת את נציגי מרכז השלטון המקומי, כוללת את הסתדרות המורים, כוללת את כוח האדם בהוראה, במשרד החינוך, ואותנו כאגף גיל.
דליה לימור: ואנחנו מנסים כבר שנתיים להגיע לידי הסכמה, ולא מצליחים להגיע לידי הסכמה איך להפעיל, בגלל הסתדרות המורים.
סיגל יעקובי: מה הבעיה?
סיגל יעקובי: איך להפעיל אחרי היום החמישי?
דליה לימור: לא, לתת מענה ותשובות לכל הבעיה.
דליה לימור: ישבנו בסוף השבוע שעבר, ביום רביעי, ויש לי את הפרוטוקול הטרי שהוא כמעט לקראת סיכום.
דליה לימור: אם אנחנו נצליח לסכם את הדברים, אני מקווה שבזמן הקרוב נפרסם את זה ונצא באיזושהי בשורה לאומה.
דליה לימור: לא הייתי רוצה את הבשורה הזאת, הייתי מחכה לבשורות מהבית הזה, אבל אנחנו מנסים למצוא פתרון, מנסים למצוא איזשהו מוצא, וגם בימים שבאמת מתארכת שביתה, לתת מענה שיהיה קודם כל מענה פדגוגי, ושיתן ביטחון להורים בשהייה במערכת החינוך לאורך כל הדרך.
סיגל יעקובי: איזה סוג פתרון, לאיזה כיוון הוא הולך?
סיגל יעקובי: לא הבנתי.
אלונה הדר: אם כבר שנתיים לא נמצא פתרון, בטח לא יימצא עכשיו פתרון.
דליה לימור: לא, לא.
דליה לימור: זה סוף הדיון.
דליה לימור: אני מקווה.
דליה לימור: אני לא רוצה להיכנס לפרטים כי יכול להיות שישתנו דברים.
סיגל יעקובי: זה אמור לתת פתרון למקרה של שביתת סייעות?
דליה לימור: לשביתת סייעות לאורך זמן, גם היא מוגבלת לאחר 10 ימים, לדוגמא.
דליה לימור: לאחר 10 ימים הפסקת לימודים.
דליה לימור: זה לא יעזור, כי באיזשהו שלב יצטרכו להפסיק את הלימודים.
דליה לימור: אנחנו נצטרך להוות קבוצת לחץ גם על רשות מקומית, כדי שהיא תפסיק את המאבק על גבי ילדים רכים.
דליה לימור: זרקתי לכם פה מספר, ויש עוד כמובן הרבה סעיפים.
דליה לימור: אם זה ייצא לפועל, זה יפורסם בעיתונות, זה יפורסם בחוזר מנכ"ל, גם של הרשויות המקומיות וגם של משרד החינוך, ואז אנחנו נתקדם צעד אחד קדימה.
דליה לימור: כרגע המצב הוא עוד יותר גרוע.
דליה לימור: אתם נמצאים במצב שמותר להעסיק שני הורים, ויש עוד מאבק האם זה יהיה שני הורים או הורה אחד, משום שכפי שאמרתם, ברגע שגננת צריכה רק להדריך כל שעתיים הורה אחר, היא לא יכולה אפילו להתייחס לילד.
דליה לימור: יש בעיות, בעיות קיומיות.
דליה לימור: או שהיא עונה על טלפונים של ההורים המודאגים שלא יכולים לעבוד, כך שהנפגעים הם באמת נפגעים בכל המערכת כולה לאורכה ולרוחבה, ומוכרחים לפתור את זה.
דליה לימור: אני מאוד מקווה שאציג בפניכם בזמן הקרוב את המסקנות של הוועדה.
דליה לימור: זה לא יפתור את זה.
דליה לימור: הפתרון צריך להיות פתרון שורש.
אלונה הדר: בקשר לחוק הזה של הסייעות שהועסקו לא דרך - שיהיה חשבון נפרד, איך הגדרתם את זה?
חבצלת הרמטי: שמשרד החינוך ישלם את המשכורת.
דליה לימור: זה שינוי בעלות, זה קשה מאוד.
דליה לימור: זה סיפור.
אופירה לבב: זה הפתרון.
אלונה הדר: רצינו לקצר את הדרך.
אלונה הדר: זה כמו בסופר שאני משלמת ומקבלת מוצר בחזרה, אני כל חודש משלמת הוראת קבע לגן.
אלונה הדר: בישיבה שהיתה לנו עם גדי, אמרנו לו: תשמע, אם אתה לא מספק לנו את השירות הבסיסי הזה, ואנחנו ממשיכים לשלם - - -
דליה לימור: יש חוזר מנכ"ל, ואני אקריא לכם אותו: "בכל מקרה של השבתת לימודים ביוזמת הרשות המקומית, על הרשות מוטלת החובה להחזיר את ימי הלימוד שבוטלו, או לפצות את ההורים בדרך אחרת".
סיגל יעקובי: מה קורה במקרה של החזר?
דליה לימור: בנושא הזה יש גם פתרונות לגננות, אבל באופן כללי הוא חייב.
דליה לימור: זה יכול להיות ימי קייטנה בימי החופש, זה לא פוגע בכם.
חבצלת הרמטי: הוא הבטיח לנו.
חבצלת הרמטי: הוא כתב לנו מכתב בשביתה הקודמת, שהוא יחזיר לנו את ימי הקייטנה בפסח בעלות מוקטנת.
חבצלת הרמטי: בינתיים, לפי השביתה הזאת, הוא צריך להחזיר לנו גם בחופש הגדול, נראה לי.
דליה לימור: על כל פנים, תדענה את זכויותיכם, משום שזאת זכות שמעוגנת - - -
חבצלת הרמטי: יש איזה העתק של כל החוזרים והחוקים?
חבצלת הרמטי: אפשר לצלם את זה?
דליה לימור: אפשר לצלם.
תמר גוז'נסקי: הייתי רוצה לסכם.
תמר גוז'נסקי: דבר ראשון – אני אשלח מחאה חריפה לראש מועצת אבן-יהודה על היעדרותו, ועל כך שהוא לא טרח לשלוח מישהו במקומו.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שבדיון בכנסת לא יכול ראש מועצה לזלזל, כשהוא האחראי באופן אישי.
תמר גוז'נסקי: ואם יש לו תשובות, כשהוא אומר שעוד שבוע הוא משלם, עוד יומיים משלם, יכול לבוא לכאן ולהגיד את זה.
תמר גוז'נסקי: אם הוא לא יכול, אפשר לשלוח מישהו מטעמו.
תמר גוז'נסקי: יש מספיק חברי מועצה ומספיק פקידים ומנהלי אגפים, ויש צבא שלם של אנשים שיכלו לבוא ולומר את הדברים.
תמר גוז'נסקי: אני אעביר את התלונה הזאת ליושב ראש הכנסת, כי אני חושבת שיש פה זילות של הכנסת.
תמר גוז'נסקי: זה לגבי הנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: לגבי הפתרונות – אני לא רוצה לתת פה ציונים לשום פתרון מהפתרונות שהיו.
תמר גוז'נסקי: מה שברור הוא גם עם הטוב שבפתרונות, הילדים לא מקבלים את מה שהיו אמורים לקבל.
תמר גוז'נסקי: כפי שציינה דליה לימור, ילדים הם בני ערובה של מאבק קשה ומורכב ביותר.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהתפקיד שלנו כוועדה, הוא לא להגיד שהפתרון הזה יותר טוב או פחות טוב, כי השאלות פה מאוד מסובכות, אבל מה שברור הוא שגן לא יכול לתפקד בלי סייעת.
תמר גוז'נסקי: יום-יומיים הוא יכול, אבל הוא לא יכול לתפקד בלי סייעת.
תמר גוז'נסקי: לכן, עבודת הסייעות היא מאוד חשובה.
תמר גוז'נסקי: הצעה לגבי שינוי החוק.
תמר גוז'נסקי: ההצעה היא מאוד מסובכת.
תמר גוז'נסקי: זה אומר להעביר את הסייעות ממעמד של עובדות רשות מקומית למעמד של עובדות מדינה, וזה סיפור שנוגע – כמה סייעות יש במדינה?
דליה לימור: יש 13,500 סייעות.
תמר גוז'נסקי: בעידן שבו רוצים להפריד כל דבר שזז, אני לא רואה מי הולך להוסיף לעוד 13,500 עובדי מדינה, כי הן עובדות של רשות מקומית.
תמר גוז'נסקי: השאלה היא, כשיש כבר חינוך חינם במסגרת לימוד חובה מגיל שלוש, למה כל המערכת היא לא ממלכתית, זאת אומרת, למה היא נשארת עדיין מערכת עירונית.
תמר גוז'נסקי: אלה ויכוחים מאוד קשים, כי אנחנו בשני קצוות של המערכת.
תמר גוז'נסקי: פתאום המערכת לא ממלכתית, היא לא ממלכתית בכיתות הגן, ואחר כך היא לא ממלכתית בתיכון, כאשר יש בתי ספר תיכוניים או פרטיים או של הרשויות המקומיות.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, משני הקצוות של המערכת יש לנו בעצם חינוך לא ממלכתי, במובן של הבעלות, ובאמצע יש לנו חינוך ממלכתי.
תמר גוז'נסקי: במהלך השנים אמרנו שחינוך תיכון חינם.
תמר גוז'נסקי: אמרו חובה, אבל בסוף ירדו מהחובה.
תמר גוז'נסקי: כנראה שיהיה חינם, לגיל שלוש.
תמר גוז'נסקי: אבל כאשר עשינו את השינויים האלה, לא שינינו את הנוהל האירגוני.
תמר גוז'נסקי: לכן, אלה שאלות מאוד קשות.
תמר גוז'נסקי: אני אומרת שפתרון כזה, להעביר אותו, זה נראה לי כרגע, בתנאים הקיימים, מאוד דימיוני.
תמר גוז'נסקי: אבל אני חושבת שבראייה ארוכת טווח, המערכת כולה צריכה להיות ממלכתית.
תמר גוז'נסקי: זרמים לא זרמים, לא נתווכח על זרמים.
תמר גוז'נסקי: יש פה גם סקטור פרטי שמעוניין להמשיך ולעבוד גם בגנים וגם בתיכון.
תמר גוז'נסקי: יש לך אנשים שרוצים להמשיך לנהל עסקים.
תמר גוז'נסקי: ברגע שהיה מדובר על גננות ומורות, הן ממילא עובדות מדינה, רק פשוט המשכורת עברה כך, זה סיפור אחר לגמרי.
תמר גוז'נסקי: אבל כאשר אנחנו מדברות על נשים שהן עובדות עירייה, אז זה משהו אחר.
תמר גוז'נסקי: הלחץ של משרד האוצר הוא להפוך את עובדי העירייה כמה שיותר לעובדי חברות כוח אדם.
תמר גוז'נסקי: בהרבה רשויות מקומיות יש חברה אחת שגובה מסים, וחברה אחת שעושה את הניקיון, ועוד חברה שעושה משהו אחר, וכך המערכת בהרבה מאוד יישובים - -
קריאה: נשארים עם פחי אשפה נקיים.
תמר גוז'נסקי: או שכן או שלא.
תמר גוז'נסקי: אבל אז הם מעסיקים כל מיני פיליפינים ותאילנדים, והם משלמים להם מה שמשלמים להם, ואז לעובדים שלנו אין עבודה.
תמר גוז'נסקי: כך זה קורה.
תמר גוז'נסקי: כי בחברה כזאת אין שום כללים של איגוד מקצועי, הרי לא עובדים.
תמר גוז'נסקי: אלה שאלות מאוד קשות שנוגעות לפרצופה של החברה הישראלית.
תמר גוז'נסקי: אני מנסה להסביר כמה קשה יהיה לשנות את המעמד של הסייעות, עם כל ההשלכות שיש, כי אז יגידו: למה רק סייעות?
תמר גוז'נסקי: יש עוד כל מיני עובדים בעירייה.
תמר גוז'נסקי: כל עובדי העירייה היו רוצים להיות עובדים של משרד החינוך או של עובדי מדינה.
תמר גוז'נסקי: היום שליש מהאנשים שעובדים בפועל בשירות המדינה הם עובדי חברות כוח אדם.
חבצלת הרמטי: אם היו מגדירים את זה, ואומרים בהצעה שהבקשה לא באה סתם, הן עובדות ביחד עם המורות, זה צריך להיות מאוחד יחד, כדי שלא יקרה מצב כזה.
תמר גוז'נסקי: לגננות ולמורות יש איגודים מקצועיים.
תמר גוז'נסקי: יש הסתדרות המורים, וכו'.
תמר גוז'נסקי: להם יש גם איגוד מקצועי שנקרא הסתדרות הפקידים, ובלבד שהם לא עובדי חברות כוח אדם.
תמר גוז'נסקי: העירייה יכולה לקחת עובדות חברות כוח אדם.
תמר גוז'נסקי: אני רק אומרת שזה נורא קשה.
תמר גוז'נסקי: אם תהיה חשיבה בסיסית אחרת, וכן הלאה - אבל בתנאים הקיימים היום, המדיניות כבר הרבה שנים הולכת ממש בכיוון הפוך.
תמר גוז'נסקי: בין היתר, הלחץ על רשויות המקומיות הוא כזה.
תמר גוז'נסקי: כל הזמן מקצצים, כל הזמן עושים להם תכניות הבראה, אתם מכירים את זה.
תמר גוז'נסקי: הרשויות המקומיות עוברות תוכניות הבראה.
תמר גוז'נסקי: הסעיף הראשון בתוכניות הבראה זה פיטורי עובדים.
תמר גוז'נסקי: העירייה צריכה לתת שירות, אז היא חייבת לחתום על פיטורי עובדים, אבל נשאר לה תקציב פעולה.
תמר גוז'נסקי: בתקציב פעולה היא לא יכולה לקחת עובדים, אבל היא יכולה לקחת חברת כוח אדם.
תמר גוז'נסקי: זו מדיניות שפשוט דוחפת כל הזמן את העירייה לקצץ עובדים, לקצץ עובדות.
תמר גוז'נסקי: אותו דבר אצלכם, במשרד ממשלתי.
תמר גוז'נסקי: אומרים לו: יש לך גבול למספר העובדים, אבל אחר כך יש לך תקציב פעולה.
תמר גוז'נסקי: בתקציב פעולה אתה יכול לקחת עובדים, ובלבד שהם לא יהיו עובדי מדינה.
אופירה לבב: אני חושבת שנורא הרחקנו לכת.
אופירה לבב: זהו תהליך דיפוזי של אולי דור, או עוד שני דורות.
אופירה לבב: זו מהפכה רצינית.
אופירה לבב: אני חושבת שאם נסתכל אחורה, סך הכל המערכת היתה מספקת והמהפכה לא היתה נחוצה עכשיו.
אופירה לבב: אני חשבתי על משהו נקודתי – לקחת את הכסף שבהוראת הקבע יורד לי חודשית, לי ולכל ההורים, ולמנות איזשהו אפוטרופוס, שיהיה אחראי שהכסף הזה יוזרם אך ורק לתשלום העובדות, ולא לדברים אחרים.
תמר גוז'נסקי: אבל את לא משלמת את העובדות.
תמר גוז'נסקי: האגרה שלך זה ציוד וטיולים.
תמר גוז'נסקי: בואי נעשה הבחנה.
תמר גוז'נסקי: יש תשלום הורים לשעות הבוקר עד הצהריים.
תמר גוז'נסקי: תשלום ההורים הזה הוא לא תשלום לסייעת, הוא תשלום שמוגדר על ידי משרד החינוך, של כיבודים וכל מיני תוספות מוזיקה, אולי לא.
תמר גוז'נסקי: מיסים זה דבר אחר.
אופירה לבב: לא כונס נכסים, אבל כסף אני משלמת, אז אני רוצה שהגן יעבוד.
תמר גוז'נסקי: ההצעה שלך מסובכת לא פחות מההצעות הקודמות, זה מאוד מסובך, כי התשלום עבור הגנים נושא את כל האוכלוסייה.
תמר גוז'נסקי: גם אם אין לה ילדים בגן, היא גם משלמת מסים, אז החלוקה היא לא כזאת.
תמר גוז'נסקי: יש חובה של הרשות המקומית לפצות אתכם על סכומים ששילמתם.
תמר גוז'נסקי: במיוחד, אני רוצה לומר לגבי הסכומים של הצהרון.
תמר גוז'נסקי: הצהרון זה בכלל סיפור מסובך.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, במידה שהוא לא מרצונו הטוב והחופשי יחזיר לכם את דמי הצהרון כך או אחרת, לפי הסדר איתכם - - -
סיגל יעקובי: זה לא חוקי בכלל.
סיגל יעקובי: מבחינתי, הצהרון זה כמו גן פרטי.
סיגל יעקובי: אני משלמת לו 850 שקל בשביל צהרון.
תמר גוז'נסקי: אבל זה שירות עירוני.
חבצלת הרמטי: גם עם צהרון שעובד.
סיגל יעקובי: הגן שלנו עובד עם הורים ועם בייבי-סיטר.
חבצלת הרמטי: אצל בת-שבע הגן עובד.
תמר גוז'נסקי: העניין הוא כזה.
תמר גוז'נסקי: אתם משלמים לעירייה תמורת שירות ייעודי.
תמר גוז'נסקי: העניין הוא שהשירות הוא עירוני, שוב אותם עובדי עירייה – אני לא יודעת איך הם מועסקים שם בדיוק.
תמר גוז'נסקי: זה ברור שאת הכסף הזה, זה כסף גדול, הם חייבים להחזיר.
תמר גוז'נסקי: אם הוא לא יבין שהוא צריך מרצונו החופשי, בתביעה משפטית תשיגו את זה בקלות.
תמר גוז'נסקי: או שיחזיר כסף או שיחזיר דמי עבודה.
סיגל יעקובי: גם אם זה לא חוקי, אבל אצלנו יש מגמה של הורים פשוט לבטל את הוראת הקבע.
סיגל יעקובי: אני לא יודעת אם זה חוקי או לא חוקי.
תמר גוז'נסקי: את יכולה לבטל, ובמידה שאת מבטלת את הוראת הקבע, את מבטלת את ההסכם איתו באופן חד-צדדי.
תמר גוז'נסקי: אז, כשהשביתה נגמרת, או כשהם חוזרים לעבודה, הוא כבר לא חייב לך שום דבר.
תמר גוז'נסקי: יש פה שני צדדים.
תמר גוז'נסקי: אם את לא משלמת, הוא לא חייב לך.
תמר גוז'נסקי: לטווח ארוך, אם ההורים היו מחליטים שהם לא רוצים את השירות של העירייה, הם בעצמם מקימים עמותה ולוקחים מישהי שתעבוד בשעות הצהרון, ואז העירייה יכולה לתת לכם את הגן, יכולה לא לתת לכם את הגן.
תמר גוז'נסקי: השאלות הן מאוד מסובכות, המתקן הוא של העירייה.
חבצלת הרמטי: איך זה שונתנים לגן אחד, ולגן שני לא נותנים.
חבצלת הרמטי: אני לא מדברת על גן שלנו.
חבצלת הרמטי: אחד עובד עד ארבע עם אישור, בגלל שגבי חתם או לא חתם, אין לי שום דבר אישי נגדו - -
תמר גוז'נסקי: אין לי שום מושג.
תמר גוז'נסקי: למערכת הקובינות האלה אין לי תשובה, אני לא יודעת.
סיגל יעקובי: מה אנחנו עושים מחר בבוקר?
תמר גוז'נסקי: מה שצריך לעשות, זה להפעיל לחץ ציבורי מכאן ועד להודעה חדשה על האדון הזה, שיבין שהדבר הראשון שהוא פותר זה את העניין הזה.
תמר גוז'נסקי: אם לא, שיילך הביתה.
סיגל יעקובי: ההורים לא מצליחים להפעיל עליו לחץ.
סיגל יעקובי: יושבים ממולו הורים - - -
חבצלת הרמטי: הוא נבחר, זאת קדנציה שנייה שלו, והוא מחכה לסיום הקדנציה שלו שתהיה לו פנסיה של חבר כנסת.
קריאה: בקדימה ובפרדסיה יש הרבה יותר דברים מאשר לנו.
קריאה: אני תושבת קדימה, בואו לא נפרוס כאן את הדברים על השולחן.
קריאה: יש לנו ישוב יפה, יש רמת חינוך גבוהה מאוד - -
סיגל יעקובי: אבל זו לא חכמה להשקיע בחינוך מעבר לתקציב שלך.
קריאות: שימי לב מה את אומרת, להשקיע בחינוך.
קריאות: הוא השקיע בחינוך מעבר לתקציב.
תמר גוז'נסקי: אין לי אפשרות חוקית כלשהי לזעזע אותו ולנענע אותו, חוץ מלחץ ציבורי.
תמר גוז'נסקי: נשלח את המכתב הזה למקומונים, נעשה את הדבר הזה.
תמר גוז'נסקי: נוציא לכם העתק.
תמר גוז'נסקי: נעביר את כל הדברים הלאה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נשלח למקומונים.
תמר גוז'נסקי: זה יכול להיות בכל מקום שאתם רוצים.
דליה לימור: עדיף במקומון, כי אחרת לא יהיה לכם כלום.
תמר גוז'נסקי: נמשיך את הלחץ על ראש המועצה.
תמר גוז'נסקי: משרד הפנים מתחמק מלבוא היום, כי גם הוא טוען שזה לא נוגע לו.
סיגל יעקובי: הבעיה היא שגנבו חצי מיליון שקל מהמועצה.
סיגל יעקובי: זו הבעיה.
תמר גוז'נסקי: אין לי תשובה לגבי רבנים ולא רבנים.
חבצלת הרמטי: משרד הפנים לא רוצה לתת לו כסף, כי הוא לא הגיש תכנית.
חבצלת הרמטי: הוא הגיש אותה ביום חמישי האחרון, או רביעי, והוא לא עומד במה שהם רוצים.
חבצלת הרמטי: הם רוצים קיצוץ של 12 עובדים, והוא לא יכול, כי הוועד לא יתן לו.
חבצלת הרמטי: הוא גם במילכוד, אני לא אומרת שלא.
חבצלת הרמטי: אבל כמו שהוא שילם לאשפה מכספי פיתוח, בחינוך אל תיגע.
חבצלת הרמטי: תיגע בדברים אחרים.
חבצלת הרמטי: אל תסדר לי הכביש, אני לא רוצה כביש, לא רוצה בריכה.
תמר גוז'נסקי: זה הסיכום שלנו.
תמר גוז'נסקי: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד הילד בנושא דוח תמותת תינוקות בשנת 200 של משרד הבריאות.
תמר גוז'נסקי: הדוח נותן תמונת מצב על מעמדם ומצבם של הילדים וגם מבליט את הפערים והבעיות שנותרו.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נתחיל מהצגת הדוח, בבקשה פרופסור יונה אמיתי.
יונה אמיתי: דוח תמותת תינוקות יש לו משמעות גם נקודתית, בהתייחס לנתוני התמותה, וגם מעבר לזה משום שהוא מהווה מדד חשוב מאד כמדד בריאות כללי, מדד בריאות קלאסי להערכת מצב בריאות לאומי, מדד חשוב להשוואות בינלאומיות של רמת בריאות ותשתיות כלליות, חינוך וכן הלאה, במדינות, ולראות מגמות במהלך השנים.
יונה אמיתי: לכל מדינה יש עניין מיוחד לבצע הפקת לקחים בתוך המדינה, משום שיש ממוצעים לאומיים ויש תת אוכלוסיות שנמצאות בסיכון, והנתונים האלה בעצם משמשים בסיס למדיניות בריאות, איך לכוון את הרפואה המונעת כדי שתתמודד עם אותם קבוצות סיכון מיוחדות.
יונה אמיתי: השנה השתמשנו בהגדרות הכי נוקשות לגבי מה זה תמותת תינוקות, משום שאפשר לשחק עם הסטטיסטיקה - יש מדינות, כולל מדינות מפותחות, שלא תמיד מתייחסים לתינוק שנולד בשבוע 22-23, דהיינו פג ברמת פגות כזאת שרופא ילדים אפילו לא היה מנסה לבצע בו החייאה.
יונה אמיתי: הוא נולד, נושם מספר נשימות - יש מדינות, טוענים שגם היפנים ביניהם, שלא תמיד מכלילות אותם בספירה של תמותת תינוקות, והסטטיסטיקה מושפעת מכך - אנחנו נקטנו בהגדרות המחמירות ביותר - כל יילוד שנשם, או גילה איזה שהוא סימן חיים לפי הגדרות בינלאומיות, נכלל בקטגוריה של לידה, ואם הייתה פטירה, גם כעבור דקות, נכלל בסטטיסטיקה הזאת.
יונה אמיתי: כמובן שההגדרות האלה יכולות להשפיע על הנתונים ועל כן הנתונים שלנו הם נתונים שהם מחמירים ביותר.
יונה אמיתי: כאן יש תמונת מצב של 52 שנה - פרופסור דוד ברנסקי הכין איזה הצגה על מצבת ילדים בארץ במשך השנים - אנחנו רואים פה את 52 שנות המדינה הראשונות, מה קרה למגמות תמותת התינוקות בין יהודים ולא יהודים מאז קום המדינה.
יונה אמיתי: כאן זה ממוצעים 4 שנתיים, ואנחנו רואים בשנים הראשונות לקום המדינה שהיה מדובר על סדר גודל של 42 ל1,000-, דהיינו 4% מכלל התינוקות היהודים שנולדו, נפטרו עד גיל שנה וכ60- ל1,000-, דהיינו 6% מכלל התינוקות הלא יהודים.
יונה אמיתי: הירידה הייתה יפה ותלולה ומקבילה בשתי תת האוכלוסיות והגענו לתוצאות יפות מאד - ותכף נראה את הנתונים של השנה הזאת.
תמר גוז'נסקי: מה ההבדל בין הקו הכחול לקו השחור?
יונה אמיתי: זה יהיה יותר בולט עם נתמקד בנתונים של השנה, אבל אנחנו כבר רואים מכאן סדר גודל של 5 ל1,000- לידות חי בין יהודים ו9- ל1,000-, כמעט כפול בין הלא יהודים.
יונה אמיתי: הנתונים האלה, אולי קצת קשה לעקוב אחריהם, אבל כללית במדינת ישראל בשנת 2000 נולדו קצת יותר מ136,000- תינוקות, מתוכם נפטרו 747, זה שיעור של 5.5 ל1,000- לידות חי, כשבין יהודים זה 3.9 ל1,000- - וכאן אולי פרספקטיבה בינלאומית - בארצות הברית שיעור תמותת התינוקות הוא סדר גודל של למעלה מ6- ל1,000-.
יונה אמיתי: אין לי את הנתונים של שנת 2000, אבל יותר גבוה משלנו.
יונה אמיתי: זאת אומרת, מצבנו מבחינה זאת טוב יותר מהאמריקאים בממוצע לאומי.