GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ורד וינדמן: לא במקרה זו הוועדה שהעתיקה את מקום מושבה באופן זמני לאוניברסיטת בן גוריון בנגב ומכבדת אותנו בנוכחותה, לא רק ביום הכנס מחר, אלא גם באירוע המאוד חדש וחלוצי הזה, שהוא פרלמנט הנוער של כנס הנגב לשלום הילד.
ורד וינדמן: נדמה לי שאין דבר מכבד יותר מלחגוג את האירוע המיוחד הזה שהוא בפעם הראשונה מתרחש, דנים עם ילדים במסגרת כזו בפרלמנט בני נוער בנושא של קביעת מדיניות.
ורד וינדמן: אתם מוזמנים ונוכחים, ואני יודעת, כמי שיושבת בוועדה לזכויות הילד, ילדים ובני נוער נוכחים בכנסת ומשתתפים ומביעים את דעתם, וגם הדבר הזה לא ברור מאליו.
ורד וינדמן: כמו שאמרתי בפתיחה, הסוד של הצלחה, כשרוצים להניע שינויים גדולים, הוא שותפות ויש כאן בהחלט שותפות אמת וזכיתם וזכינו בשותפות אמת כזו שנועדה לקדם את מצבם של ילדים בישראל, את שלומם של ילדים בישראל ואת זכויותיהם.
ורד וינדמן: ואני רק אומר שרובכם ככולכם עברתם הכנה, למידה של הנושא, כדי לאפשר לכם השתתפות אמיתית בוועדה החשובה הזו שמתקיימת לרגל יום העוני הבינלאומי וחשוב שתמיד ילדים יהיו במרכז הדיון בכל מה שקשור לכל תופעה חברתית ונדבר על הדברים מהזווית הייחודית של ילדים.
ורד וינדמן: ושוב תודה רבה לך, יפעת, על שבחרת לקיים את הוועדה החשובה הזו כאן באוניברסיטת בן גוריון בנגב כחלק מהפרויקט הייחודי הזה.
ורד וינדמן: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ורד, על המילים החמות, זה באמת מרגש, במיוחד כשאנחנו מוקפים בכל כך הרבה ילדים.
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו נצלול פנימה לנושא הדיון שהוא קצת פחות שמח למרות שזה תלוי באיזה זווית מסתכלים עליו, אבל אין שאלה שהמחשבה על ילד שהולך לישון רעב מדירה שינה מעיני כל מי שעוסק במלאכה וצריך לחלץ את הילדים ממעגל העוני.
יפעת שאשא ביטון: נכון שאם אנחנו מסתכלים על הנתונים, בשנים האחרונות אנחנו יכולים לראות איזה שהיא מגמה של ירידה באחוז הילדים שנמצאים מתחת לקו העוני, אבל זה מעט מדי וזה לאט מדי ואנחנו עדיין נמצאים במקום שהוא לא טוב ביחס למדינות מפותחות אחרות ואנחנו צריכים לקחת בחשבון גם את הנתון הזה.
יפעת שאשא ביטון: ייאמר לזכות הממשלה הנוכחית בתהליכים שהיא עשתה, ובטח הם יבואו לידי ביטוי כאן סביב השולחן, שנעשו צעדים שבהחלט עשויים להוציא אותנו או לשפר את המצב שלנו מבחינת האוכלוסייה שנמצאת מתחת לקו העוני, אבל עדיין יש דברים מאוד מאוד אינטנסיביים שאנחנו נדרשים להם אם אנחנו רוצים באמת לעשות שינוי ומהפכה אמיתית.
יפעת שאשא ביטון: ובתחושה, אנחנו אולי מתקדמים לשם, אבל אנחנו לגמרי לא שם.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נתחיל עם נתוני הלמ"ס, עם כל המורכבויות שבהם ועם כל הפילוחים ואחר כך נשמע את הילדים כמובן ואת אנשי המקצוע.
יפעת שאשא ביטון: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ד"ר עדנה שמעוני, בבקשה.
עדנה שמעוני: אני אציג לכם את נתוני הלמ"ס על עוני.
עדנה שמעוני: אנחנו נתחיל בהגדרות ולאחר מכן אנחנו נעבור להשוואה בינלאומית ונדבר על אופן מדידת העוני במדינה שלנו.
עדנה שמעוני: אז עוני הוא מצב שבו אנשים אינם יכולים לקיים רמת חיים נאותה שמקובלת בחברה, חלק מהסיבות נעוצות בהכנסה נמוכה, מיעוט במשאבים כמו למשל חוסר יכולת להיות בעלים על דירה ואף חוסר יכולת לקנות מוצרי מזון שמספיקים לתזונה נאותה.
עדנה שמעוני: בנוסף לבעיות שנעוצות בהכנסות נמוכות הם יכולים לסבול גם מאבטלה, תנאי דיור ירודים, בעיות בנגישות לשירותי בריאות ואפילו שירותי תרבות.
עדנה שמעוני: תחשבו למשל על ילדים שלא יכולים ללכת לחוגים או ילדים שלא יכולים להשתמש בשירותי עזר כדי להצליח יותר בבחינות.
עדנה שמעוני: המושג הנוסף שאנחנו נדבר עליו הוא הדרה חברתית.
עדנה שמעוני: אותן קבוצות בשוליים שאינן מצליחות בשל מיעוט במשאבים להשתתף השתתפות מלאה בחיים האזרחיים של החברה.
עדנה שמעוני: אנחנו נדבר גם על שיעור העוני.
עדנה שמעוני: שיעור העוני מתייחס לשיעור משקי הבית שהכנסתם לנפש סטנדרטית נמצאת מתחת לקו העוני.
עדנה שמעוני: נתחיל בהשוואה למדינות האיחוד האירופי.
עדנה שמעוני: אנחנו תיכף נציג 15 מדינות נבחרות, החזקות ביותר באיחוד האירופי, ונראה מה קורה לשיעורי העוני במדינת ישראל בהשוואה לשיעורי העוני במדינות האלה.
עדנה שמעוני: נוכל לומר שגם מבחינה כללית וגם מבחינת אוכלוסיות שהן פגיעות יותר באוכלוסייה, אוכלוסיות שהן בסיכון לעוני, ילדים, קשישים ונשים, המצב של ישראל הוא הגרוע ביותר בהשוואה למדינות האלה.
עדנה שמעוני: בשנת 2016 שיעור הסיכון לעוני בקרב ילדים בישראל היה גבוה, 36.3 בישראל לעומת הממוצע של 20.7.
עדנה שמעוני: אם נסתכל כאן על הגרף נוכל לראות מצד שמאל את מדינת ישראל, תסתכלו על העמודה השחורה.
עדנה שמעוני: העמודה השחורה מתייחסת לילדים בני אפס עד 17.
עדנה שמעוני: המצב שלנו, של ילדים בישראל, הוא הקשה ביותר בהשוואה לשאר המדינות.
עדנה שמעוני: ואני אוכל לספר לכם דבר נוסף, אם אנחנו לוקחים את כלל ההכנסות של האנשים במדינת ישראל ומחלקים אותם לחמישונים, כך שאנחנו יכולים להגיד שיש לנו חמישון שבו אנשים מרוויחים את ההכנסה הנמוכה ביותר וחמישון שבו האנשים מרוויחים את ההכנסה הגבוהה ביותר, הפערים בין החמישונים במדינת ישראל הם מן הגבוהים ביותר בהשוואה למדינות האלה.
עדנה שמעוני: ילד במשפחה שבה מרוויחים את ההכנסה הנמוכה ביותר לעומת ילד במשפחה שבה מרוויחים את ההכנסה הגבוהה ביותר, הפער הוא פי שבעה.
עדנה שמעוני: איך אנחנו מודדים את נתוני העוני?
עדנה שמעוני: יש לנו סקר של הוצאות משקי בית, הוצאות והכנסות.
עדנה שמעוני: מצד אחד אנחנו מודדים את ההכנסות, מצד שני אנחנו מודדים את ההוצאות של משקי הבית.
עדנה שמעוני: יש לנו בשנה כ-8,500 משקי בית שבהם אנחנו נכנסים ובאמצעות שאלון אנחנו שואלים על ההוצאות שלהם לצד ההכנסות שלהם, אנחנו מבקשים לדעת עד כמה מסוגלים הפרטים בחברה שלנו לחיות בצורה טובה.
עדנה שמעוני: אנחנו מודדים את איכות החיים הכלכלית של הפרטים הללו.
עדנה שמעוני: אותם אנשים שעונים על השאלון מתבקשים לספר לנו כמה כסף הם מוציאים על מזון, ירקות, פירות, דיור, על תחזוקת הדירה, על ריהוט וציוד לבית, על הלבשה והנעלה.
עדנה שמעוני: אפילו נעליים, כשאתם הולכים לקנות, אוספים את החשבוניות ובצורה מסודרת במשך חודש אותם פרטים כמה הם הוציאו על כל הפריטים האלה, גם על בריאות, גם על חינוך, גם על חוגים, גם על שיעורי עזר, גם על בידור, האם הלכו לסרטים, האם הלכו להצגות, גם על תחבורה, גם על תקשורת, האם יש בעלות על מחשב, האם יש אינטרנט בבית, כמה סלולריים יש בבית וככה אנחנו מחשבים את היכולת של כל משקי הבית, את רמת החיים של משקי הבית בבית ואת הילדים באותם משקי בבית.
עדנה שמעוני: אנחנו יכולים ללמוד על דפוסי הצריכה שלהם, על רמת התזונה, על הרכב התזונה, על רמת ההכנסה, על תנאי הדיור וכמו שאמרתי קודם, איזה מוצרים יש להם בבית, כמו טלוויזיה, מחשבים וכו'.
עדנה שמעוני: יש לנו כאן את אותה חלוקה, הפעם לעשירונים.
עדנה שמעוני: אנחנו נוכל להסתכל על כל ההכנסות לפי נפש סטנדרטית, חולקו לעשירונים.
עדנה שמעוני: בצד השמאלי יש לנו את העשירון הנמוך ביותר, את הנפשות שחיות בבית שההכנסה שלהם משתייכת לעשירון הנמוך ביותר לעומת הנפשות שנמצאות בעשירונים הבאים.
עדנה שמעוני: בואו נסתכל על העמודות הירוקות.
עדנה שמעוני: העמודות הירוקות הם חוגים ושיעורי עזר.
עדנה שמעוני: תסתכלו על העמודה מצד שמאל, ששם נמצאים משקי הבית העניים ביותר לעומת העמודה השמאלית ביותר ותראו את העלייה מהעשירון התחתון לעשירון העליון.
עדנה שמעוני: אז מה קורה לנו מבחינת חוגים ושיעורי עזר?
עדנה שמעוני: כשאתה ילד עני אין לך את האמצעים להשיג, לא חוג ולא שיעורי עזר.
עדנה שמעוני: מה קורה מבחינת צהרונים?
עדנה שמעוני: אותו סיפור.
עדנה שמעוני: גנים פרטיים, ככל שאתה עשיר יותר ככה היכולת של המשפחה שלך לממן גן פרטי היא גבוהה.
עדנה שמעוני: ותראו איזה פערים.
עדנה שמעוני: הלכנו ועשינו צעד נוסף, אמרנו בואו נסתכל על עוני לפי קבוצות ייחודיות באוכלוסייה ואנחנו נסתכל על משפחות צעירות ונראה מה קורה במשפחות שבהן יש שני ילדים קטנים או יותר עד גיל שש, האם הסיכון לעוני בקרב המשפחות האלה גדל ככל שהמשפחות הן צעירות יותר והילדים קטנים יותר?
עדנה שמעוני: אז אני אקח רק את הנתונים העיקריים.
עדנה שמעוני: ההכנסה נטו, אם תסתכלו על הפסקה הראשונה, למשפחה שבה יש שני ילדים קטנים עד גיל שש היא 16,500 שקלים.
עדנה שמעוני: 85% בערך מגיעים מהכנסות מעבודה.
עדנה שמעוני: תזכרו שאנחנו מדברים על ממוצע, בתוך הממוצע הזה, שמתייחס לכלל המשפחות במדינת ישראל יש גם קבוצות אוכלוסייה ייחודיות.
עדנה שמעוני: יש ערבים, יש חרדים, יש אנשים שגרים במרכז, יש אנשים שגרים בפריפריה, יש עולים חדשים, מה קורה לממוצע הזה, מה קורה ל-16,500 שקלים כאשר אנחנו מחלקים, נכנסים לרזולוציה גבוהה יותר ומסתכלים על אוכלוסיות ספציפיות.
עדנה שמעוני: אז בואו נסתכל על המשפט האחרון, 'ההוצאה הכספית של משקי בית חרדיים וערבים עלתה על סך ההכנסה הכספית'.
עדנה שמעוני: מה זה אומר?
עדנה שמעוני: זה אומר שהמשכורות שלהם או ההכנסות היו הרבה יותר נמוכות מההוצאות שלהם, של חרדים ושל ערבים.
עדנה שמעוני: כלומר המצב של חרדים וערבים הוא הרבה יותר גרוע במשפחות עם שני ילדים מאשר המצב של אחרים.
עדנה שמעוני: זה הגרף שממחיש לכם את ההכנסה נטו למשק בית לעומת הוצאה נטו למשק בית.
עדנה שמעוני: בצד השמאלי אנחנו רואים את היהודים הלא חרדים.
עדנה שמעוני: בשאלון אנחנו מבקשים לדעת על רמת הדתיות ולפיה אנחנו יכולים להסיק לאיזה מגזר הם משתייכים.
עדנה שמעוני: אז יש את החלוקה ליהודים, חרדים.
עדנה שמעוני: אתם זוכרים את ה-14,500 שקלים, מה אנחנו רואים?
עדנה שמעוני: מה קורה לילדים הלא חרדים?
עדנה שמעוני: כמה הם מרוויחים?
עדנה שמעוני: 20,000 שקלים.
עדנה שמעוני: 20,629, זה יותר, נכון?
עדנה שמעוני: זה נטו.
עדנה שמעוני: כמה זה יותר?
עדנה שמעוני: כמעט 7,000 שקלים יותר.
עדנה שמעוני: מה קורה מבחינת ההוצאה שלהם למשקי בית?
עדנה שמעוני: נכון, אז מה זה אומר?
עדנה שמעוני: שנשאר להם עוד עודף.
עדנה שמעוני: תסתכלו מה קורה לערבים.
עדנה שמעוני: לא רק זה, אתם זוכרים את ה-16,000 שקלים שזה היה הממוצע?
עדנה שמעוני: כאשר אנחנו מסתכלים אנחנו מסתכלים על קבוצות ספציפיות אנחנו רואים שאופס, איפה ה-16 ואיפה ה-8?
עדנה שמעוני: הם מרוויחים 50% ומה קורה להוצאות שלהם?
עדנה שמעוני: הרבה יותר גדולות מההכנסות.
עדנה שמעוני: שימו לב כמה הם צוברים בכל חודש, כמה מינוס הם צוברים בכל פעם.
עדנה שמעוני: בואו נסתכל על החרדים, החרדים מרוויחים יותר מהערבים, הם מרוויחים 11,000 ולא 9,000 שקל וההוצאות שלהם הם קצת יותר גדולות.
עדנה שמעוני: זה די שוויון.
עדנה שמעוני: אבל תסתכלו, הסך הכול נמצא בדיוק במרכז.
עדנה שמעוני: תושבי פריפריה מרוויחים עוד קצת ותראו מה קורה לכל השאר.
עדנה שמעוני: זה מה שקורה לממוצע כשאנחנו מתמקדים בקבוצות מסוימות.
עדנה שמעוני: עכשיו אנחנו נדבר קצת על עוני.
עדנה שמעוני: עדיין אנחנו נמצאים במשפחות צעירות כאשר יש שני ילדים או יותר עד גיל שש ומה אנחנו מגלים?
עדנה שמעוני: יש לנו משפחות עם ילדים - - -
יפעת שאשא ביטון: ד"ר שמעוני, אני מציעה שתעברי ישר לגרפים ודרך הגרפים תסבירי להם כדי שנוכל לעמוד על הנתונים, אחרת לא יהיה לנו זמן.
עדנה שמעוני: אוקיי.
עדנה שמעוני: שיעור העוני, אנחנו נסתכל על הגרף הזה.
עדנה שמעוני: אותה חלוקה מוכרת לכם, מה אנחנו רואים?
עדנה שמעוני: זה שיעור העוני.
עדנה שמעוני: בקרב יהודים לא חרדים, כאשר יש משפחות צעירות, אנחנו נסתכל על העמודות הירוקות והעמודות הכחולות זה כל משקי הבית, לא קשור לילדים או לא.
עדנה שמעוני: אז קודם כל אנחנו רואים ששיעור העוני בקרב משפחות צעירות הוא הרבה יותר גבוה.
עדנה שמעוני: אם נסתכל על כל סוגי האוכלוסיות, הוא הרבה יותר גבוה, ואצל מי הוא הכי גבוה?
עדנה שמעוני: הערבים, ומי אחר כך?
עדנה שמעוני: יהודים לא חרדיים, זה שזה לא גבוה זה אומר שהם פחות עניים.
עדנה שמעוני: תחשבו על כך ש-72% בקרב הערבים הם משפחות צעירות, הם עניים.
עדנה שמעוני: מה שניסיתי להראות לכם כאן זה כיצד העוני מתמקד בקבוצות שונות במדינה ושכאשר מפלגים ממוצע הוא מראה לנו תמונה הרבה יותר גדולה.
עדנה שמעוני: תודה לכם.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ד"ר שמעוני.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לחדד את הנקודה, בעיקר את הסיפא של הדברים שלך, של ההתייחסות אל ממוצע אל מול התייחסות לקבוצות שונות באוכלוסייה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזו נקודה מאוד חשובה אם אנחנו רוצים לטפל באמת בצורה אמיתית ומותאמת לכל אחת מהאוכלוסיות כדי לסייע לה בעצם ביציאה מקו העוני.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ראינו את זה גם בחלוקה למגזרים שונים, אבל מי שקורא את הדוח לעומקו אפשר לראות גם את סוגי המשפחות כפי שמופיע כאן בשורה השנייה, הרכבי המשפחות, משפחות חד הוריות אל מול משפחות שלמות, וגם שם אנחנו רואים את השינויים לאורך השנים ואנחנו יודעים שהשינויים האלה קורים בגלל תכניות ייחודיות נקודתיות שסייעו לאותן משפחות לצאת ממעגל העוני.
יפעת שאשא ביטון: ראיתי שם בשקפים את הנושא של צהרונים, הנגישות לצהרונים ולמסגרות חינוך.
יפעת שאשא ביטון: אז גם, כל תכנית הצהרונים שמונגשת עכשיו ליותר אוכלוסייה, גם מבחינת המחיר, אבל גם מבחינת האחריות והפיקוח שהמדינה לוקחת אמורה לסייע בנושא הזה ועוד שורה של צעדים.
יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו נשמע את המשרדים אז אולי כל משרד יציג מה הוא עושה כדי לסייע לאוכלוסיות שונות לצאת ממעגל העוני.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת על פי הדוח שגם האוכלוסייה החרדית וגם המגזר, אם אני לא טועה הבדואי, שנחקר עכשיו, זה לא כל הערבים, גם בתוך המגזר הערבי יש חלוקה לאוכלוסיות שונות.
יפעת שאשא ביטון: בדוח העוני יש נתונים שמראים שהמגזר הזה נמצא במצב החמור ביותר ביותר, הכי קשה מבחינת מדדי עוני וגם שם צריך לראות איך מייחדים תכניות שיותאמו למגזר הזה.
יפעת שאשא ביטון: אגב, אם אנחנו ממקדים את השיח בנושא של עוני בקרב ילדים אז אנחנו רואים שבאוכלוסיות האלה הפער הוא מאוד מאוד גדול בעוד שבאוכלוסיות האחרות אנחנו מצליחים קצת להתחיל להתקדם למקום יותר טוב.
יפעת שאשא ביטון: שוב תודה, ד"ר שמעוני.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע עכשיו את התלמידים, רותם.
רותם-תלמידה: שלום, אני רותם, אני ממקיף א'.
רותם-תלמידה: התבקשנו להכין מצגת על עוני, איך זה נראה גם בעינינו ולאו דווקא הגדרות.
רותם-תלמידה: אז ילדים בעוני, זה ממועצת תלמידים.
רותם-תלמידה: מהו ילד עני?
רותם-תלמידה: ילדים עניים הם ילדים שנאלצנו להסתפק ברמת חיים נמוכה יותר במידה רבה מזו של יתר האנשים בסביבתם הקרובה.
רותם-תלמידה: המצב הכלכלי של המשפחה שלהם נמצא על סף הכנסה נמוך למדי ביחס לשאר תושבי המדינה.
רותם-תלמידה: לילדים עניים אין ביטחון תזונתי, כלומר גישה ישירה וקבועה למזון.
רותם-תלמידה: לפעמים יש ולפעמים אין, זה תלוי, אם חודש אחד אמא או אבא, או מי שמטפל, מרוויח יותר, אז יהיה יותר אוכל או יהיו יותר אמצעים, ואם בחודש אחר הם מרוויחים פחות אז יהיו פחות אמצעים ופחות אוכל ולאו דווקא דברים שהם חומריים, לדוגמה מחסור בביגוד, תרופות, חפצים אחרים ולחלקם אפילו אין בתים משלהם.
רותם-תלמידה: נוסף על רמת החיים הנמוכה והמחסור הקיים רבים מהילדים סובלים מהזנחה חמורה ואף סובלים ממצוקה חברתית, רגשית ונפשית, כלומר זה לאו דווקא שההורים מזניחים אותם, זה פשוט אמא ואבא עובדים עד מאוחר ולא תמיד יש גישה לילד ויחס לילד.
רותם-תלמידה: לפי דוח 'ילדים בישראל 2017', של המועצה לשלום הילד, אחד מכל שלושה ילדים בישראל חי מתחת לקו העוני.
רותם-תלמידה: בהמון מקרים משפחות בעלות שתי הכנסות חודשיות נמצאות מתחת לקו העוני.
רותם-תלמידה: מדינת ישראל היא עדיין אחת המדינות המובילות ב-OECD בעוני מבין מדינות המערב.
רותם-תלמידה: כאן ניתן לראות לפי מספר הנפשות במשפחה כמה צריך להרוויח ואם אתם מתחת לרף הזה אתם בקו העוני.
רותם-תלמידה: אפשר לראות שחמש נפשות במשפחה צריכים להרוויח מעל 9,779 שקלים וזה הגרף.
רותם-תלמידה: איך אנחנו חשבנו שאפשר לעזור לילדים?
רותם-תלמידה: אז אפשר לפתוח מועדוניות וחוגי העשרה בשעות אחר הצהריים.
רותם-תלמידה: הילדים יקבלו מקופת המדינה מימון לחוגי העשרה על מנת לצבור כלים ומיומנויות בחברה.
רותם-תלמידה: העלאת המודעות בקרב ילדים ובני נוער, להעלות את הנושא בבתי הספר ובתיכונים, שתהיה מודעות לזה.
רותם-תלמידה: גם אני כילדת תיכון לא מודעת להרבה דברים.
רותם-תלמידה: כשהכנו את המצגת קיבלנו יותר מידע ויותר דברים שלא ידענו לפני, להראות להם גם את הצד השני של המטבע, שלכל משהו שאנחנו רואים כמובן מאליו, ללכת לחוג, הם לא רואים את זה כמובן מאליו.
רותם-תלמידה: להביא הרצאות של אנשים שבאו משכונות מצוקה, אבל בסוף יצאו רופאים או עורכי דין, שזה לא משהו שהוא אבוד, אתה יכול להתקדם בחיים.
רותם-תלמידה: בזארים ומכירות.
רותם-תלמידה: כל ההכנסות לטובת סבסוד לילדים בבתי הספר.
רותם-תלמידה: ילדים שהם מתחת לקו העוני לא תמיד יכולים לצאת לטיולים שנתיים.
רותם-תלמידה: אני חושבת שמפה זה נראה משהו שהוא שלנו, אז הם לא יכולים לצאת לטיולים שנתיים ולדברים שעולים כסף, אז אפשר לעשות התרמות, בזארים, מכירות, לאסוף כסף, ולאו דווקא להגיד שזה תרומה לילדים עניים, להגיד שזה תרומה לקופת בית הספר, להביא את זה למנהלת שתטפל ותוכל כן להוציא אותם לטיולים שנתיים ולהיות עם כולם.
רותם-תלמידה: תודה.
יפעת שאשא ביטון: אפשר רק להתפעל, גם מאופן הצגת הדברים וגם מהנגיעה בנקודות הכול כך חשובות.
יפעת שאשא ביטון: אני גם כאן אתייחס רגע לסיפא של הדברים כדי שתדעו.
יפעת שאשא ביטון: אין דבר כזה שילד לא ייצא לטיול שנתי בגלל שההורים שלו לא שילמו.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי שתדעו את זה וחשוב לי שתאמרו את זה גם לחברים שלכם אם הם לא יודעים.
יפעת שאשא ביטון: אם מישהו מנסה לבדוק עד כמה באמת אפשר להוציא מכם, כן או לא, את הכסף לטיול, חברים, אסור על פי חוזר מנכ"ל לבית ספר לא להוציא ילד בגלל שההורים שלו לא שילמו עבור הטיול השנתי.
יפעת שאשא ביטון: אז תדעו את זה ואל תאפשרו את זה.
קריאה: אבל יש כאלה שלא רוצים לשלם.
יפעת שאשא ביטון: זה סיפור אחר, אבל אין מצב שילד רוצה לצאת לטיול ובית ספר לא מוציא אותו בגלל שההורים שלו לא שילמו שכר לימוד.
יפעת שאשא ביטון: זה משהו שחשוב שתדעו ובית ספר שלא מתנהל ככה אז - - -
אילת חליוא קרואני: בנושא של תשלומים לגבי טיולים זה נכון לגבי כאלה שיש להם בעיה.
אילת חליוא קרואני: בית הספר לא יכול למנוע מתלמיד לצאת לטיול גם אם יש בעיה כלכלית בבית וגם אם אין בעיה כלכלית בבית.
אילת חליוא קרואני: מכיוון שהכספים שמשולמים הם כספי הורים אז כאשר יש הורים, כמו שהילד מאחורה אמר, שיש כאלה שלא מוכנים, לוועד הורים יש את הנטייה הזאת, זאת אומרת יש את האפשרות למנוע, אבל אנחנו לא עושים את זה, שוב, כי הילד לא אשם.
אילת חליוא קרואני: וגם אתם צריכים לדעת, גם אם אתם יודעים שלילד יש הכול ולאבא שלו לא בא לשלם או משהו כזה, אין מצב שילד לא יוצא לטיול.
אילת חליוא קרואני: ילד לא אשם בשום מצב בהתנהגות של ההורים שלו.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על ההבהרה.
יפעת שאשא ביטון: ולגבי הנטיות, אני לא עוסקת בנטיות של ועדי הורים כאלה או אחרים.
יפעת שאשא ביטון: זה פשוט אסור, נקודה, וחשוב שזה ייאכף.
יפעת שאשא ביטון: אני אתן למשרדים להציג את התכניות השונות, כדי שגם הם יוכלו להתגאות במה שהם עושים.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נתחיל עם משרד החינוך, הגב' עירית בירן.
יפעת שאשא ביטון: כל הצעדים והפעילויות שנעשו בשנתיים האחרונות בעיקר ומה עתיד להיות כדי שאנחנו נוכל לחלץ עוד ועוד ילדים ממעגל העוני.
עירית בירן: צהריים טובים.
עירית בירן: אני אתחיל בנושא של הצהרונים והארכת יום הלימודים.
עירית בירן: ההחלטה הייתה של משרד החינוך יחד עם האוצר לטפל באוכלוסייה של הילדים הצעירים, כי מה שאנחנו ראינו זה שבעצם הילדים בגילאי גן עד כיתה ג' הרבה פעמים אין מי שישמור עליהם ואז הורה מתקשה לטפל בשעות האלה כי הוא צריך לצאת לעבודה וחשבנו שדווקא באוכלוסייה, במה שאנחנו קוראים יישובי הלמ"ס מ-1 עד 5, האוכלוסייה שהיישוב הוא סוציואקונומי מאוד נמוך, להורים יש קושי, לאפשר להורה לצאת ולהשתכר יותר שעות ולתת לילד בתוך מסגרת הגן או בית הספר בכיתות הנמוכות.
עירית בירן: יש תכנית שעובדת עכשיו ביישובים האלה.
עירית בירן: יש רשימות, אם אתם תיכנסו לאינטרנט תוכלו לראות בדיוק את הרשימות, כמה ילדים בכל יישוב, באיזה מסגרות וכן הלאה.
עירית בירן: במסגרות של מה שאנחנו קוראים תכנית 'ניצנים' או הארכת יום הלימודים, ילדים מקבלים את ארוחת הצהריים בתוך בית הספר או בגן ומקבלים העשרה תוך כדי היום הזה ומקבלים גם עזרה, אם יש שיעורי בית או ילד צריך לסגור פערים בנושאים מסוימים.
עירית בירן: זאת אומרת שהילדים בגילאים הצעירים מקבלים תכנית עם מעטפת.
עירית בירן: אנחנו יודעים שיש יישובים שזה רק בימים האלה מתחיל לעבוד.
עירית בירן: אם יש כאן ילדים מהדרום אז הם בטח יודעים שלא התחילו בזמן בגלל קושי של רשויות להתארגן.
עירית בירן: השותף שלנו בכל התכניות האלה, מעבר לוועדי ההורים כמובן או פורום הורים ארצי, הם גם הרשויות המקומיות כי דרכם ויחד איתם אנחנו עושים.
עירית בירן: הנושא הנוסף, וילדים בטח רואים את זה, וחלק מכם, מי שבחטיבת הביניים באולם הזה פגש את זה כבר, בארבע השנים האחרונות אנחנו התחלנו תכנית שנקראת תקצוב דיפרנציאלי לבתי הספר.
עירית בירן: בתי הספר שיש בהם ילדים שבאים מרקע סוציואקונומי יותר נמוך, לעזור לבתי הספר לתת יותר שעות לסגירת פערים.
עירית בירן: בתי הספר בפריפריה ובאזורים יותר מתקשים קיבלו תוספת לשעות הוראה מצד אחד, לקבוצות קטנות, לעזרה במקצועות היסוד, גם להעשרה, כי בתי הספר האחרים לא קיבלו תוספת לעשות חוג למוזיקה או להכניס נושאים נוספים, לאפשר לבית הספר לתת תנאים שילד אחר הולך לחוג וההורים שלו במקום מבוסס, וראינו את הפערים, משלמים.
עירית בירן: העלות הכוללת היא מעל מיליארד שקל לשנה לתכנית הזו וזה הולך וגדל.
עירית בירן: נושא נוסף שעלה, הילדים לא דיברו על זה כאן, אבל הפערים בנושא האבחונים.
עירית בירן: אם אתם בחטיבה עליונה אתם בטח יודעים שכשצריכים התאמות לבגרויות, ילדים לקויי למידה או קשיי למידה, צריכים לשלם על אבחון.
עירית בירן: מה שאנחנו עושים בשלוש השנים האחרונות זה לאט לאט הגדלנו סבסוד כדי לאפשר למשפחות שמתקשות, גם למגזרים דוברי ערבית וגם דוברי עברית, לסבסד לילדים שהבית לא יכול לאפשר את זה כדי שיוכלו לקבל את אותם תנאים, כמו ילדים ממשפחות מבוססות.
עירית בירן: אנחנו השנה התחלנו רפורמה ואנחנו אומרים, במקום שהורה יצטרך לקחת את הילד שלו למרכז פרטי או לניצן או למקום חיצוני לעשות אבחונים, התחלנו פיילוט ב-15 יישובים ואנחנו רוצים להגיע למצב שבכל הארץ הילד יעשה את האבחון דרך העירייה.
עירית בירן: בעירייה יש את המרכז הפסיכולוגי או השפ"ח, מה שאנחנו קוראים, שהילד יקבל את האבחון שם ואז ההורה לא צריך בכלל להוציא כסף ולא צריך לחפש סבסוד ולא מלגה וכן הלאה.
עירית בירן: אנחנו מקווים שתוך חומש כל ילד שיצטרך, יהיה לו את זה ויהיה לו את זה דרך הקהילה, דרך בית הספר, ואז באמת נסגור את הפער בין ילדים שההורים שלהם רצו איתם לכל מיני מומחים לילדים שבעצם כן היו זקוקים ולהורה לא היה והם לא הגיעו לעניין הזה.
עירית בירן: נושא נוסף שעלה והוא היה מאוד חזק.
עירית בירן: כשבדקו את נושא הנשירה וההתמדה של ילדים בבתי הספר.
עירית בירן: בחינוך היסודי אנחנו רואים שרוב הילדים באים לבית הספר, או כל הילדים באים לבית הספר בשוטף, בחטיבות ביניים יש ילדים שמתקשים, שלפעמים מסיבות כלכליות, לפעמים מסיבות של הישגים וראינו שלאט לאט יש ילדים שמפסיקים ללמוד במעבר בין ט' ל-י' או בין י' ל-י"א וכן הלאה.
עירית בירן: אנחנו משקיעים מאמץ מאוד גדול להגדיל את ההתמדה ולהחזיק ילדים בתוך בית ספר כולל הסתכלות מה קורה במשפחה וגם אם צריך לעזור ביציאה באופן חלקי לעבודה, כי הרבה פעמים ילדים מתבגרים אומרים שהמצב כל כך קשה במשפחה 'אנחנו צריכים לעזור בפרנסה', אז אם לפני כמה שנים בתי הספר אמרו שאם ילד לא לומד כמו שצריך אז שיילך לחפש עבודה ושירוויח, אנחנו אומרים הפוך, בואו ננסה להתאים את המערכת ואנחנו עובדים עם בתי הספר עם תכניות שאנחנו בנינו, כולל מי שנתקל בחינוך הטכנולוגי, לבְנות - - -
יפעת שאשא ביטון: בדיוק, החינוך הטכנולוגי הוא פקטור משמעותי פה.
עירית בירן: מאוד, זה מאוד חשוב.
עירית בירן: חשוב לנו שילדים גם יקבלו הסמכות לכל מיני דברים שהם יכולים לצאת איתם.
עירית בירן: גם אם אני לומד באיזה שהוא מסלול בתיכון, אבל אני רוצה לעשות הסמכה לתיקון טלפונים - - - הייתי היום בפגישה בבתי ספר וסיפרו לי שזה מאוד מצליח, אז קבוצת ילדים שצריכה את זה כי זה עוזר לה אחר כך לפרנס את עצמה, או תיקון מחשבים או כל מיני נושאים שילדים אמרו שהם רוצים ללמוד מעבר למסלול שהם לומדים, לבגרות או חינוך טכנולוגי.
עירית בירן: אלה הסמכות קטנות יותר שיכולות לאפשר אחר כך יציאה וגם הצבא רוצה את זה כמובן, מי שמתגייס, שיוכל אחר כך להתגייס עם מקצוע קטן.
יפעת שאשא ביטון: עירית, ברשותך, בגלל שהחינוך הטכנולוגי זה ככה קצת הבייבי שלי ונושא רגיש שאני מטפלת בו, שלא ישתמע שחינוך טכנולוגי זה לילדים עניים, כי זה לא - - -
עירית בירן: חס וחלילה.
יפעת שאשא ביטון: אז זה פקטור מאוד משמעותי בסיוע, בכלל כחברה, אבל בהחלט יכול להיות מאוד משמעותי גם עבור ילדים ממשפחות מבוססות, היכולת לבחור את המסלול שנכון לי וטוב לי ומעניין לי וגם מצד שני לרכוש השכלה.
יפעת שאשא ביטון: זה נכון לכולם, אבל כשמדובר על משפחות עניות, יש לזה ערך מוסף בכל זאת.
עירית בירן: זה עוד כלי שיכול לעזור לילד להתרומם, לגמור את הבגרות, ללכת לאוניברסיטה, לפרנס אותו תוך כדי הלימודים האקדמיים.
עירית בירן: אנחנו רוצים לראות כל ילד באשר הוא בישראל מסוגל ומתקבל ללימודים אקדמיים.
עירית בירן: אם שמעתם, אנשים אומרים 'אתם עושים פרסומות יותר מדי בטלוויזיה', אבל הנושא של 5 יחידות אנגלית ו-5 יחידות מתמטיקה הוא משהו שאנחנו עובדים עליו מאוד חזק היום בבתי הספר כי אנחנו חושבים שזה פותח, נותן לכל ילד באשר הוא את הכניסה לאקדמיה.
עירית בירן: אני לא אחזור על טיולים שנתיים, אבל אם יש ילדים, תמיד תתלוננו אם יש קושי ואתם חושבים שאתם יודעים על ילד שלא אפשרו לו, שפגעו בזכות שלו בעניין הזה, יש לבתי הספר אפשרות לקבל סבסוד, לקבל מלגות לעניין הזה, מנהלים צריכים לבקש את זה.
עירית בירן: אם אנחנו כבר מדברים אז גם סבסוד לנושא של טיול מונגש.
עירית בירן: אם יש ילד עם נכות פיזית והוא צריך עזרה, גם לדבר הזה הוקמה במשרד החינוך קרן לעזור לבתי הספר כדי שילד בכיסא גלגלים יגיד 'אני לא יוצא, הכיתה שלי יצאה, כי אני לא יכול', כי צריך להזמין אוטובוס מיוחד שבית הספר לא היה רגיל עד עכשיו.
עירית בירן: זו שנה שנייה שאנחנו עובדים על זה.
עירית בירן: אני מאוד מבקשת, אם יש לכם, אתם מנהיגות, תעזרו כשמידע לא מגיע, אם שמעתם תעזרו ותתלוננו, יש אתר במשרד החינוך, תפנו אליו, זה מיד מגיע לטיפול.
עירית בירן: וכל שאלה שתשאלו, אנחנו פה.
יפעת שאשא ביטון: חוג לכל ילד, זה גם נושא מאוד מאוד חשוב, הילדים שמו על זה דגש ובצדק.
עירית בירן: שכחתי, חוג לכל ילד.
עירית בירן: כן, זה גם חוג לכל ילד וגם עוגן בקהילה.
עירית בירן: כי מה שקרה, במקומות פריפריאליים שאין מתנ"ס, במיוחד במגזרי דוברי ערבית, שלא היו מתנ"סים, פתחנו בתוך בתי ספר אחר הצהריים, אמרנו שבית הספר הוא בתוך הקהילה, אנחנו קוראים לזה עוגן בקהילה, שהילדים מקבלים חוגים בתוך עוגן בקהילה.
עירית בירן: חוג לכל תלמיד, יש ילדים בכיתות מ-ג' עד ו' שמקבלים דרך בתי הספר, המנהלים רושמים מי ילד שיכול לשלם ישלם, ומי שצריך סבסוד מקבל סבסוד.
עירית בירן: אף אחד לא יודע, זה ממש סודי ואנחנו שומרים על כבודם של הילדים שאף אחד לא יידע שההורה שלו לא יכול לשלם את חוג הכינור או מה שהוא מבקש.
עירית בירן: גם הלכנו על חוגים איכותיים שילד מוכשר רוצה משהו, לא רק כדורגל, או פעם בתי הספר נתנו רק את הדברים האלה שאפשר לקחת קבוצה גדולה ולעשות כדורגל - - -
יפעת שאשא ביטון: גם כדורגל זה בסדר.
עירית בירן: לא, גם כדורגל, אבל גם את הדברים היותר קשים ויקרים כמו מוזיקה ודברים כאלה שהם יותר מורכבים.
יפעת שאשא ביטון: לכול יש מקום.
עירית בירן: זה מאוד חשוב.
עירית בירן: השנה, שווה לראות מסביב וזה בעיקר - - -
תלמיד: לגבי החינוך הטכנולוגי, זה משהו שאני מכיר נורא מקרוב, אני אישית הולך לחינוך אקדמאי, אבל זה משהו שאני מכיר מקרוב.
תלמיד: לא הרבה ילדים, אלה שהולכים לחינוך טכנולוגי זה אלה שנושרים מלימודים ועוברים מבית ספר לבית ספר לבית ספר וזאת האפשרות האחרונה שנשארה להם.
תלמיד: למה, בתור תלמיד שהולך למקצוע אקדמי, ללכת למקצוע טכנולוגי כשמראש מכוונים אותי למקצוע אקדמי?
עירית בירן: חלק מתפיסת המקיפוּת לתיכונים שאנחנו עובדים על זה יחד עם פורום ההורים זה כן לאפשר, יש רמות שונות של חינוך טכנולוגי, לילד לעשות גם וגם.