GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גדי כהן: הוא קיים הפגנה מול בית הספר כדי שלא יתנו לנו - - -
גדי כהן: הוא קיים הפגנה - - -
יפעת שאשא ביטון: אתם רוצים להישאר פה או לצאת החוצה?
יעקב אשר: חברים, חברים, תרגיעו את עצמכם.
יפעת שאשא ביטון: יסיים לדבר האדון ואחר כך ידבר חבר הכנסת ואחר כך אני אתן פה להתייחס ואחר כך גם חבר הכנסת אזולאי להתייחס.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה את זה מסודר.
שי בלומנטל: גברתי, אני רוצה להתייחס למה שנאמר כאן, עומד בית ספר ריק.
שי בלומנטל: אז אני לא אכנה את הדברים, אלא אני אתן עובדות.
שי בלומנטל: החינוך הממלכתי דתי, בתקופה ארוכה מאד חי בתוך חושות, בתוך מקלטים, בתוך קרוואנים, כי לא היה מקום.
שי בלומנטל: אני אוהב את רשרושי הרקע האלה.
יפעת שאשא ביטון: תתעלם.
שי בלומנטל: דאגנו, בעבודה שלנו, יחד עם העירייה, יחד עם משרד החינוך, למצוא פתרון לקריה שהתפתחה ובנינו מבנה לטובת בנים של הממלכתי דתי.
שי בלומנטל: הבנים נמצאים במבנה אחד והבנות נמצאות בשני מבנים, כי ככה זה המקום והמקום מאוכלס כולו.
שי בלומנטל: כל הסיפורי בדים ש - - -
קריאה: הוא משקר.
שי בלומנטל: די, נו, באמת.
יפעת שאשא ביטון: חברים, נו, באמת.
יפעת שאשא ביטון: אז כל מה שאתם אומרים זה אמת וכל מה שאחרים אומרים זה שקר.
יפעת שאשא ביטון: אני כבר פעם שלישית שומעת פה, גם כשאני מדברת, את המילה שקר.
שי בלומנטל: בדיוק.
שי בלומנטל: תשמעי, יש את השטן הגדול, זה אני, או השטן - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, בואו, אני לא נכנסת לזה.
שי בלומנטל: אבל זה בסדר, אני מכיר את זה.
שי בלומנטל: אני לא מתרגש מזה.
שי בלומנטל: אני מאמין במה שאנחנו עושים.
שי בלומנטל: אנחנו – אני אגיד משפט אולי קצת קשה – אבל לטעמי הילדים וגם ההורים, לצערי, בני ערובה בידי אנשים שיש להם בעיה פוליטית עם ראש העיר.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אנחנו לא מכניסים פוליטיקה.
שי בלומנטל: לא, ולכן אני אמרתי – הפתרונות קיימים.
שי בלומנטל: יש רצון - - -
יפעת שאשא ביטון: בשורה תחתונה – יש פתרונות - - -
שי בלומנטל: נתתי שלושה פתרונות.
יפעת שאשא ביטון: יש רצון.
שי בלומנטל: יש רצון.
יפעת שאשא ביטון: ואנחנו יכולים להגיע בשיח איתם לפתרון שמקובל על כולם.
שי בלומנטל: רק שינותק הנושא הפוליטי מכל המאבק הזה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לנציג עיריית חיפה.
יפעת שאשא ביטון: אני ראיתי אותך, את תקבלי רשות דיבור, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: הראיתי לך אפילו את הסדר של הדוברים וזה יגיע אלייך, אז את אפילו יכולה להיות רגועה.
יפעת שאשא ביטון: מעבר לזה שאנחנו מתנקים את הפוליטיקה, אנחנו גם צריכים לנתק את העניין של אם לצורך העניין אני מסכימה או לא מסכימה עם מדיניות כזו או אחרת של רשות.
יפעת שאשא ביטון: יש ראש רשות.
יפעת שאשא ביטון: יש מועצה.
יפעת שאשא ביטון: הם אומרים מבחינתנו יש פתרונות כאלה וכאלה שהם מקובלים.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר עכשיו לבוא ולהגיד למה לא הפתרון ההוא ולמה לא הפתרון הזה וכשיושב פה נציג ואומר חברים, בית הספר מאוכלס, אז להגיד זה שקר.
יפעת שאשא ביטון: כי אתה יודע, אלה דברים שקל לבדוק.
יפעת שאשא ביטון: אני היום נוסעת לחיפה - - -
יעקב אשר: זה מה שאני רוצה לבקש.
יעקב אשר: אני רוצה סיור של הוועדה.
יפעת שאשא ביטון: אתם יכולים גם רגע להיות בנחת - - -
יעקב אשר: רגע, דברי איתי, אני חבר כנסת.
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל אני מדברת עכשיו, שנייה.
יעקב אשר: בסדר, מותר לי להתפרץ.
יעקב אשר: גם את עושה את זה, זה בסדר.
יפעת שאשא ביטון: לא, אני לא עושה את זה הרבה.
יעקב אשר: למה לא?
יפעת שאשא ביטון: כי ככה, כי אני לא בתרבות הזאת של להתפרץ.
יעקב אשר: זה הפרנסה שלנו.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו - - -
יעקב אשר: אני רוצה סיור של הוועדה, ברשותך, שם.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו.
יפעת שאשא ביטון: אני שמחה ואנחנו כבר ירדנו וסיירנו בכמה מקומות.
יפעת שאשא ביטון: הדברים האלה של אם מבנה הוא מאוכלס או לא מאוכלס, זה משהו שאפשר לבדוק אותו.
יפעת שאשא ביטון: דבר נוסף, גם אם עירייה אומרת את המבנה הזה אנחנו לא, כי יש לנו משהו אחר אבל אנחנו מוכנים לתת את הפתרון – 1, 2, 3, 4, 5 ואנחנו יודעים שיש פה מספר פתרונות – אז יש על מה לדבר וזו זכותם.
יעקב אשר: מעולה.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להסכים, אני יכולה לא להסכים, אני יכולה לאהוב את זה ולאהוב את זה פחות.
יפעת שאשא ביטון: הכל בסדר, אבל בסוף יש פה את מי שקובע את המדיניות ויש אותנו, שמה שמעניין אותנו – ואני אומרת את זה הכי ביושר – שלילדים האלה יהיה מקום ראוי ואמרתי את זה גם בדיון הראשון.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מעניין אותי אם זה יהיה פה או פה או פה.
יפעת שאשא ביטון: מעניין אותי שהילדים האלה ילמדו בסביבה ראויה.
יפעת שאשא ביטון: על זה אני כאן.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חבר הכנסת אשר.
יעקב אשר: גברתי, קודם כל תודה על העקביות שלך בדיונים.
יעקב אשר: באמת, אני חושב שיש ועדות שדברים מתאיידים אחר כך ומגיעים ואני באמת רוצה לומר מההתפרצות שלי - - -
יעקב אשר: זה חברי לגמרי ואת יודעת את זה.
יעקב אשר: אני באמת מציע, יש ועדות שעושות סיורים, אני חושב שגם את עשית כמה סיורים.
יעקב אשר: בואי נעשה שם סיור, נראה גם את ההצעות היפות וגם את ההצעות הפחות יפות.
יעקב אשר: בואו נראה את הדברים האלה.
יעקב אשר: תאמיני לי, אם את באת מהשלטון המקומי וגם אני קצת בא מהשלטון המקומי, אנחנו נוכל באמת לדעת, אולי באמת יש פה איזה משהו שאנחנו לא רואים אותו ולא מבינים אותו.
יעקב אשר: אני כן מציע, לא בשביל להיכנס לדרמות ולסיפורים, אנחנו צריכים לראות על מה מדובר.
יעקב אשר: כי אני מכיר את כל הדבר הזה בצורה אחרת.
יעקב אשר: אני רוצה גם שתדעי, כי אני לא רוצה ברמה האישית.
יעקב אשר: אני לא מכיר את בלומנטל, מעולם לא רבתי איתו, הוא לא חייב לי כסף, אני לא חייב לו גם שום דבר.
יעקב אשר: אבל עם כל הכבוד, אני יודע את השיחות שהיו לי עם ראש העיר.
יעקב אשר: ראש העיר אמר לי תעשה לי טובה יעקב, אנחנו חברים טובים יונה יהב ואני, כראש עיר, כקולגות היינו חברים מאד טובים.
יעקב אשר: עם הרב גפני הייתה לו חברות נהדרת בהרבה מאד שנים, גם בכנסת וגם ברשות המקומית - תעשו לי טובה, תסתדרו עם בלומנטל וזה לא על רקע מקצועי.
יעקב אשר: יש כאן דבר שכנראה שאחת הבעיות שחסרות לנו זה לפרגן גם לאחרים.
יעקב אשר: אני הייתי ראש עיר בבני ברק והיו לי שם קבוצות של אוכלוסייה.
יעקב אשר: את יכולה לברר בפרדס כץ, בבית ספר בפרדס כץ, שאני עשיתי בזמנו, את אחיטוב.
יעקב אשר: אנחנו הבאנו כיתות.
יעקב אשר: זה היה אינטרס שלי לשמור על בית הספר הזה ולטפח אותו לא פחות מכל בית ספר אחר.
יעקב אשר: בבני ברק, אדוני, הקולגות שלך.
יעקב אשר: יעקב סולר ואחרים.
יעקב אשר: יש בתי ספר שבגלל שהאוכלוסייה עזבה את בני ברק, נשארו על בסיס של 30% תושבי המקום והשאר מגבעת שמואל וממקומות אחרים.
יעקב אשר: והעירייה לא הוציאה אותם עד היום הזה, שיש מצוקה אדירה בציבור החרדי.
יעקב אשר: אתה מדבר איתי, אתה רב איתי אם זה 30% מהשכונה או לא?
יעקב אשר: זה ילדי השכונה ברובם.
יפעת שאשא ביטון: לא משנה, חבר הכנסת אשר, אנחנו לא שם.
יעקב אשר: רגע, לא.
יעקב אשר: זה דיון - - -
יעקב אשר: רגע, רק תתני לי.
יעקב אשר: תתייחסי אלי לפחות בצורה המקצועית כמו שהתייחסת לחבר מועצה מקצועי, שהוא נציג העירייה.
יפעת שאשא ביטון: לא, בשמחה אני גם אתן לך יותר.
יפעת שאשא ביטון: אתה רואה שאני גם נותנת לך לדבר - - -
יעקב אשר: בואי ניקח את זה בפרופורציות.
יעקב אשר: שנייה, אני רוצה להגיע.
יפעת שאשא ביטון: בדיוק, בוא ניקח את זה לפרופורציות.
יפעת שאשא ביטון: כי הסיפור שלי עכשיו זה לא כמה תלמידים יש שם.
יעקב אשר: אני מסכים איתך.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור שלי זה איזה פתרון אנחנו נותנים.
יעקב אשר: תקשיבי גברתי יושבת הראש, אני מסכים איתך שאני לא אנהל ויכוח אם יגידו כאן או כאן או כאן.
יפעת שאשא ביטון: כן, זה לא - - -
יעקב אשר: ואני לא מחפש ארבעה כיווני אוויר ואני לא מחפש דיזינגוף פינת ארלוזורוב.
יעקב אשר: לא זו השאלה.
יעקב אשר: השאלה אמרת מילה אחת וזה שם המפתח של הכל – מקום ראוי.
יעקב אשר: ראוי זה אומר ראוי ללימודים פיזית וראוי ללימודים, להגיע ללימודים ולהיות שם.
יעקב אשר: אם היה מחסור, אם היה מדובר בעיר צפופה, בשכונה צפופה, בתוך הדר, אותו פתרון שהוא דיבר על בית ספר או בית ספר שנמצא בהדר, במקום הכי צפוף בעיר.
יעקב אשר: פה מדברים על שכונה שיש לה עתודות קרקע גם של מוסדות ציבור, גם עתודות אחרות.
יעקב אשר: זה לא מקום שיש בו צפיפות כמו שאנחנו מכירים את זה מערים אחרות.
יעקב אשר: כשיש בתוך השכונה – והוא דיבר על זה – דאגנו – איך אמרת?
יעקב אשר: אתה דאגת במו ידיך לציבור הממלכתי דתי וזה בסדר.
יעקב אשר: עשית את שליחותך נאמנה.
יעקב אשר: למיטב ידיעתי – ותתקן אותי אם אני טועה – ההקצאה ששיניתם בתקופתו של יהב, הייתה על אותה הקצאה שנתן עמרם מצנע, ממפלגת העבודה, לא מדגל התורה – נתן לבית הספר הזה.
שי בלומנטל: אני אשמח אם תראה לי את ההקצאה.
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, עזוב.
יעקב אשר: אני אענה לך.
שי בלומנטל: אני מחפש את זה כבר כמה שנים.
יפעת שאשא ביטון: מר בלומנטל, בואו.
שי בלומנטל: לא, הוא שאל אותי.
יפעת שאשא ביטון: לא, בוא לא ניכנס לזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים ללכת לפוליטיקה לפני חמש שנים, לפני 10 שנים.
שי בלומנטל: הוא שאל.
שי בלומנטל: תאמין לי שאני יודע לצעוק - - -
שי בלומנטל: לא, אני לא צועק.
יפעת שאשא ביטון: מר בלומנטל, חבל.
יעקב אשר: ביקשת, תקבל.
יעקב אשר: יש לנו מכתב - - -
יפעת שאשא ביטון: חבל, בואו.
יעקב אשר: יש לנו מכתב בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני גם לא רוצה להזכיר ראשי ממשלה שמתו והגיע ולהסכמים וגמרנו.
יפעת שאשא ביטון: ואנחנו במקום אחר.
יעקב אשר: אני בא ואומר דבר אחד, הוא ייצג את עצמו לא רק כגורם המקצועי אלא גם כגורם שמייצג את הממלכתי דתי.
יעקב אשר: הממלכתי דתי בלי עין רעה, פר ילד, תגידי כמה מטר יש לו פר ילד.
יעקב אשר: זו הבחינה הכי פשוטה.
יעקב אשר: אני מתפשר איתך – מה שיש לך פר ילד – אני מתפשר איתך על 40% פר ילד, לילד חרדי גם.
יעקב אשר: וה-40% האלה זה בדיוק זה.
יעקב אשר: כשאתה בא ואומר תיקחו את המגרש שהוקצה לעמותה אחרת שהולכת להגיע לבנייה, מה אתה בעצם בא ואומר?
יעקב אשר: אתה אומר חברה, תתרכזו.
יעקב אשר: אם אני יכול לשים אתכם כמה שיותר רחוק ובמגדל אחד גדול, שקומה ראשונה תהיה גן ילדים, קומה שנייה בתי ספר, עמותה, ההקצאה היא ואם יש גם בית תמחוי שעוזר לתושבים או סניף של עזר מציון, תדחפו שם, כי גם זה חרדי.
יעקב אשר: תקשיב אלי ואני אומר לך את זה, את בסיור אחד, כל מי שהיה שם בסיור, כולל הדרג המקצועי של משרד החינוך, שמפחד לדבר.
יעקב אשר: כי מר בלומנטל הוא איש חזק בבית היהודי - - -
יפעת שאשא ביטון: הדרג של משרד החינוך כשל.
יפעת שאשא ביטון: כשל כי הוא פחדן, כי הוא נתן רישוי במקום שהוא לא צריך לתת רישוי.
יעקב אשר: מר בלומנטל הוא איש חזק.
יפעת שאשא ביטון: די, נו.
יעקב אשר: לא זה הכישלון.
יפעת שאשא ביטון: זה הכישלון.
יפעת שאשא ביטון: זה הכישלון, כי הם מפחדים לעשות את העבודה שלהם והם מפחדים מהלחצים הציבוריים והם נותנים רישוי במקומות שהם לא צריכים.
יעקב אשר: את יודעת מה, גם זה כישלון.
יעקב אשר: בואו נדבר על הכישלון המהדהד יותר.
יעקב אשר: אני ישבתי עם הדרג המקצועי.
יעקב אשר: אני לא רוצה לצטט, אני לא רוצה לסבך אף אחד.
יעקב אשר: הם ישבו בישיבות שמי שהוזמן אליהן על ידי שר החינוך היה מר בלומנטל, שהוא איש מרכזי בבית היהודי וכל הדברים שם היו מוטים פוליטית.
יעקב אשר: הייתה הצעה, יש טיפת חלב לא רחוק מבית הספר, שיושב על 5-6 דונם.
יעקב אשר: נכון יש טיפת חלב שם?
שי בלומנטל: דונם וחצי.
יעקב אשר: רגע, נכון.
שי בלומנטל: לא, לא, אני רוצה שתהיה מדויק.
יעקב אשר: רגע, רגע.
יעקב אשר: יש שם כמעט 2 דונם שעל רבע מהמגרש יושבת טיפת חלב.
יעקב אשר: דיברנו, השר בנט קיבל את זה, הסכים עם זה.
יעקב אשר: גם ראש העיר הסכים, זה היה פה במזנון הכנסת.
יעקב אשר: כאן.
יעקב אשר: אני ישבתי איתם, עם היועץ של השר.
יעקב אשר: אמרתי להם אתם יודעים מה, אני מוכן ללכת על זה.
יעקב אשר: על הכי פשוט.
יעקב אשר: על הכי קטן.
יעקב אשר: עם דונם וחצי, אם נבנה גם על הגג של טיפת החלב, אפשר בצורה הזאת לעשות בניין.
יעקב אשר: לא יהיו לא חצרות גדולות, אז נבנה אותו בטרה יותר גדולה, עם יותר שטחי מרחב פנימיים והכל.
יעקב אשר: תנו לנו רק את זה.
יעקב אשר: רק את זה.
יעקב אשר: גם לזה סירבת ונתת וטו לשר החינוך ולראש העיר.
יעקב אשר: אני אומר לך דבר אחד, גברתי, זה לא ייגמר סביב השולחן הזה.
יפעת שאשא ביטון: זה ייגמר סביב השולחן הזה, כי אם לא אז זה אומר שאין לכם כוונה לפתור את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה נורא פשוט.
יעקב אשר: רגע, דקה.
יעקב אשר: לא, כדי שתוכלי לגמור את זה סביב השולחן הזה, טוב מראה עיניים.
יעקב אשר: אני אומר לך, זה הדבר הכי נכון.
יעקב אשר: ואני אומר לך, סיור אחד, תאמיני לי, אני בא מהשטח.
יפעת שאשא ביטון: כן, הבנתי את זה.
יפעת שאשא ביטון: אמרת את זה שלוש פעמים.
יפעת שאשא ביטון: בפעם הראשונה כבר קלטתי, חבר הכנסת אשר.
יעקב אשר: אני מציע בואי נעשה את זה, לאחר מכן הדיון יהיה הרבה יותר קל.
יעקב אשר: גם עם בלומנטל הוא יהיה יותר קל.
יעקב אשר: היום לשבת ולהגיד הצעות שהן מבזות.
יעקב אשר: מבזות.
יעקב אשר: מדובר בילדי ישראל.
יעקב אשר: מה הם עשו?
יעקב אשר: הם לא מצביעים?
יעקב אשר: אני יודע מה הם מצביעים?
יעקב אשר: אני נאבק בשבילם והם מצביעים בשביל אזולאי, לש"ס.
יעקב אשר: אז מה?
יעקב אשר: אז הם כן מצביעים לבית היהודי או לא מצביעים לבית היהודי, במה הורע גורלם הילדים, שאתה מייצג אותם בכבוד גדול?
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אשר תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור פה, עם כל הכבוד, זה לא הבית היהודי וזה לא ש"ס או אתם.
יפעת שאשא ביטון: יש פה גם מפלגת כולנו, תפרגנו גם לנו קצת.
יעקב אשר: ודאי.
יעקב אשר: עכשיו שר האוצר הולך - - -בתקופה הזאת.
יעקב אשר: צריך לנצל את זה שהוא - - -
שי בלומנטל: לא, אנחנו מפרגנים - - -
יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו לא שם.
שי בלומנטל: כי גם אני משם.
שי בלומנטל: כי גם אני הייתי שם.
יפעת שאשא ביטון: אני היום גם שם, אבל אני רוצה להגיד לך משהו, באמת, במחילה.
יפעת שאשא ביטון: זה שאתה אומר לי תרדי לשטח תראי, אין טוב ממראה עיניים, פספסת בענק.
יפעת שאשא ביטון: פעם אחת, הדיון הראשון - - -
יעקב אשר: אולי, בגיל שלי זה קורה לי.
יפעת שאשא ביטון: פעם אחת כי הדיון הראשון בכלל נולד ממה שאני קיבלתי מהסרטונים והתמונות וכל מה שקורה שם.
יפעת שאשא ביטון: לא צריך - - -
יעקב אשר: לא, לא לראות את המצוקה הזאת, לא לראות את ה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא צריך להיות גאון גדול - - -
יעקב אשר: את הקרקעות.
יעקב אשר: את הפתרונות.
יפעת שאשא ביטון: לא צריך להיות גאון גדול כדי להבין שהילדים נמצאים בתת תנאים.
יעקב אשר: לא את זה ביקשתי שתראי.
יפעת שאשא ביטון: איפה הפספוס שלך?
יפעת שאשא ביטון: הפספוס שלך שאותי זה לא מעניין איזה קרקע או מה מקצה עיריית חיפה ויש לה את הזכות להחליט מה היא מקצה לכל אחד, לא רק לכם.
יעקב אשר: גם - - -
יפעת שאשא ביטון: כל אחד.
יפעת שאשא ביטון: אתה ראש עיר, אני מחלקת, אני יוצרת חלוקה של משאבים ואני אומרת את זה אני רוצה להקצות ככה ואת זה לככה - - -
יעקב אשר: גם אם יש - - -
יפעת שאשא ביטון: ובתנאי שהילדים של כולם לומדים במסגרות ראויות.
יפעת שאשא ביטון: אם אומר לנו פה נציג העירייה, לצורך העניין היום זה שי, יכול גם לשבת במקומות מישהו אחר שראש העיר שולח.
יפעת שאשא ביטון: אומר לנו יש לנו מספר פתרונות, בואו נלך ביחד ואתם תחליטו מה הכי נכון לכם.
יפעת שאשא ביטון: בעיני מה שהוצע פה על שערי תורה, שזה בית ספר שהוא ריק, שהוא 10 דקות משם - - -
יעקב אשר: אבל זה מה שאני אומר לך.
יעקב אשר: את פשוט מוטעית.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה לרדת ולראות אם הוא מאוכלס או לא.
יעקב אשר: על זה אני מדבר.
יעקב אשר: לא ביקשתי שתבואי לראות את בית הספר.
יפעת שאשא ביטון: אם למר שי יש את האומץ לשבת בוועדה ולשקר ולומר - - -
יעקב אשר: יש לו אומץ לדברים יותר חמורים.
שי בלומנטל: לא, לא, נו.
יפעת שאשא ביטון: רגע, שנייה, סליחה.
יוסף גולדרינג: סליחה רגע - - -
יוסף גולדרינג: אני מפקח.
יעקב אשר: הוא מפקח משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: יש שם אנשים?
יפעת שאשא ביטון: המבנה מאוכלס?
יוסף גולדרינג: אני אומר לגבי המבנה הזה.
יפעת שאשא ביטון: שאלתי אם הוא מאוכלס.
יעקב אשר: נתונים בלבד.
יוסף גולדרינג: המבנה הזה מאוכלס בבית ספר בנות של חסידי גור.
יוסף גולדרינג: הוא מאוכלס בבית ספר שערי תורה.
יוסף גולדרינג: אולי יש 3-4 חדרים ריקים.
שי בלומנטל: אני קיבלתי מידע על יותר.
יפעת שאשא ביטון: יש שם אנשים במבנה הזה?
שי בלומנטל: המבנה הוא מבנה גדול.
שי בלומנטל: מערכת - - -
גדי כהן: שקר ראשון נחשף.
יפעת שאשא ביטון: עוד רגע אתה בחוץ, באמת.
יפעת שאשא ביטון: אני מאבדת את הסבלנות.
יפעת שאשא ביטון: אתה מאבדת אותה.
גדי כהן: באמת, אני מאד מכבד אותך.
גדי כהן: יש לי שלושה ילדים ש - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה בחרת לשים אותם שם, אוקיי?
יעקב אשר: אבל זה הילדים שלו.
יפעת שאשא ביטון: אין מה לעשות, צריך להרגיע אותו.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר כל שנייה להתפרץ.
יעקב אשר: זה בסדר.
יעקב אשר: אני אעזור לך להרגיע אותו.
שי בלומנטל: המבנה הוא מבנה גדול שהוא מאוכלס על ידי מוסדות נוספים שאפשר למצוא פתרון להכניס גם חלק מהמוסד של - - -
יעקב אשר: אה, חלק?
שי בלומנטל: לא יודע חלק.
שי בלומנטל: נראה כמה.
יעקב אשר: פתאום זה חלק.
שי בלומנטל: בואו נבדוק.
יפעת שאשא ביטון: שנייה רגע, אני רוצה להציע משהו.
יעקב אשר: פתאום זה המבנה.
יעקב אשר: ניקח אותם עם הרכבל.
שי בלומנטל: לא, לא עם הרכבל.
ינון אזולאי: אין לך פתרון.
שי בלומנטל: אבל זה פתרון.
ינון אזולאי: אין לך פתרון אם אתה אומר - - -
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת ינון אזולאי.
ינון אזולאי: פתרון - - -
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת ינון אזולאי - - -
שי בלומנטל: אבל אתה שומע כבר, אמרו - - -
יפעת שאשא ביטון: שי - - - תקשיבו, אני לא בשביל הפטישים האלה ולא בשביל הוויכוחים האלה.
יפעת שאשא ביטון: אני סוגרת את הדיון ואנחנו יוצאים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מנהלת את השיח הזה בצורה כזו.
יפעת שאשא ביטון: אולי זה מתאים לוועדות אחרות.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שזה קורה הרבה בכנסת, אני פה, מה לעשות, אני מורה, לא יכול להכיל את השיח הזה.
יפעת שאשא ביטון: אז בואו נעשה את זה רגע בצורה מכובדת.
יפעת שאשא ביטון: שי, אני רוצה רגע לקחת את המושכות, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אתה נתת פה מספר אופציות, אני מבינה שיש אופציות נוספות.
יפעת שאשא ביטון: אני כן מוכנה לקחת בעצמי את האחריות ולרדת גם לראות מה שאתה מציע, את המקומות שאתם מציעים.
שי בלומנטל: ברוכה הבאה, מצוין.
יעקב אשר: זהו.
יפעת שאשא ביטון: ואנחנו נגיע לפתרון.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לראות בעיניים את השיח אתכם, איתם, את ההצעות השונות ולראות ובאמת לבחון מה הכי נכון, אל מול מה שהם נמצאים היום.
שי בלומנטל: מה אחוז.
יפעת שאשא ביטון: בלי התעקשות.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אקבל שום התעקשות שלא, אנחנו רוצים דווקא כאן.
יפעת שאשא ביטון: כי בדווקא - אני לא בן אדם של דווקא.
יעקב אשר: לא, אבל דווקא בעיר הזאת ודווקא בשכונה הזאת זה בסדר, נכון?
יעקב אשר: באופן רגיל.
קריאה: זו לא שכונה רגילה.
קריאה: את צריכה להבין, זו עיר בפני עצמה.
יפעת שאשא ביטון: רגע, אני אגיד לך למה.
יפעת שאשא ביטון: כי זה אנטי תזה מוחלטת למה שעלה פה בדיון.
יפעת שאשא ביטון: אני ישבתי פה בשלושת הדיונים עוד לפני שהיית כאן.
יפעת שאשא ביטון: בשיח שהיה לנו אמרו גם החברים עצמם, ההורים, אנחנו רוצים פתרון ראוי לילדים שלנו, גם אם זה לא באותו מרחב גיאוגרפי.
יפעת שאשא ביטון: גם אם זה לא שם, אבל אנחנו רוצים שבתוך הסביבה - - -
יעקב אשר: אבל אני שואל אותך מה את רוצה, כנציגת ציבור.
יפעת שאשא ביטון: מה אני רוצה?
יפעת שאשא ביטון: אמרתי לך מהתחלה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שהילדים יהיו במבנה ראוי, נקודה.
יפעת שאשא ביטון: זהו, זה מה שמעניין.
יעקב אשר: רגע, גברתי, אין לי קול כל כך חזק כמו שלך, את לא צריכה פטיש.
יעקב אשר: תקשיבי, היום את מדברת עם הורים שמוכנים ללכת לשים אותם על הירח, העיקר שיהיה משהו - - -
יפעת שאשא ביטון: טוב לילדים שלהם.
יעקב אשר: כי היום המצב הרע שלהם הוא שני דברים, הוא המצב הפיזי הרע ולא בשביל זה ביקשתי שתבואי לשם, כי את זה בתמונות ובסרטונים ראית לבד.
יעקב אשר: אני רוצה שתראי את האפשרויות.
יעקב אשר: הם מוכנים להתפשר היום על הכל.
יעקב אשר: אנחנו לא צריכים להתפשר על הדבר הזה.
יעקב אשר: אני לא מחפש - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל שי אמר, אתה לא היית פה בתחילת דבריו, שהוא גם מוכן שייבנו לגובה, שלדעתי אגב זה גם לא פתרון, אבל אם תחליטו שכן ושמתאים - - -
יעקב אשר: אגב, את מדברת עם ראש עיר שהיה בזמנו מנהל אגף חינוך ושבא בזמנו למשרד החינוך לראשונה שיאשרו מבנים לגובה וד"ר שי כנעני כמעט זרק אותי מהמדרגות.
יעקב אשר: היום משרד החינוך בא ללמוד אצלי בבני ברק איך עשינו את זה בניצול הקרקע.
יעקב אשר: אגב, זה דבר שהולך עכשיו להיות.
יעקב אשר: אני בעד בנייה לגובה, אבל אני אומר יש מינימום מסוים על מה מדובר.
יעקב אשר: אנחנו לא מדברים פה על חמישה ושישה דונם.
יעקב אשר: אנחנו לא אימפריאליסטים, אנחנו לא שומרים את הקרקע הזאת, אין לנו התנחלויות.
יפעת שאשא ביטון: אתה רואה לאיזה כיוון אתה הולך?
יעקב אשר: לא, אני אגיד לך - - -
יפעת שאשא ביטון: אתם נעולים על משהו - - -
יעקב אשר: אבל את לא נותנת לי לסיים.
יפעת שאשא ביטון: לי, כי אתה עוד פעם חוזר אחורה.
יפעת שאשא ביטון: אתה נעול בתוך איזה שהוא מקום.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך ואמרתי את ז בתחילת הדיון - - -
יעקב אשר: שמה?
יעקב אשר: איזה מקום?
יעקב אשר: איך אני נעול?
יעקב אשר: באיזה מרחב גיאוגרפי אני נעול?
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה פעם חמישית – לי משנה שלילדים האלה יהיה פתרון ראוי.
יפעת שאשא ביטון: בתוך השכונה, מחוץ לשכונה - - -
יעקב אשר: גם אם זה יהיה בקריית אתא?
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, במרחב גיאוגרפי שהוא סביר.
יעקב אשר: סביר, זה הכל.
יעקב אשר: מאה אחוז, אז אין לי ויכוח איתך.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, חבר הכנסת צינון אזולאי, בבקשה.
ינון אזולאי: אני רק רוצה לומר קודם כל בנושא הזה של הפתרון במרחב הגיאוגרפי.
ינון אזולאי: קריית שמואל היא כמעט עיר בפני עצמה, יש גם דיבור בכלל להפריד אותה מחיפה.
ינון אזולאי: כשאומרים בתוך קריית שמואל להביא זה בסדר, אבל אי אפשר לשלוח אותם לנווה שאנן ולהגיד להם הבאנו לכם שם פתרון.
ינון אזולאי: כי אז אחר כך נילחם גם על הסעות ואז נעשה דיונים גם על זה.
ינון אזולאי: אז קודם כל אם הם מדברים שהם מוכנים, ההורים האלה מוכנים במקום, בקריית שמואל.
ינון אזולאי: אני גם מכיר את המקום, היום ההורים שלי תושבי המקום שם ולכן אני אומר, המקום, קריית שמואל מספיק רחב, יש שם גם עוד משהו שאני יודע, משהו כמו 5 דונם שעדיין לא הוקצו ואפשר להקצות את זה לבית הספר.
ינון אזולאי: 5 דונם שעדיין לא הוקצו, שאני חושב שזה די והותר.
ינון אזולאי: כשאנחנו אומרים לא להכניס פוליטיקה אני מסכים איתך והדבר הזה מעולה, אבל לא יכול להיות שראש עיר אומר אני שם חבר מועצה שהוא מהמפלגה השנייה, שהוא בעצם ייצג את הציבור החרדי.
ינון אזולאי: זה משנה, כי הוא לא מכיר.
ינון אזולאי: אני אסביר לך למה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יושבים פה מפלגת כולנו, יהדות התורה, ש"ס - - -
ינון אזולאי: לא, אבל אני אסביר לך - - -
שי בלומנטל: אבל אני מחזיק תיק הכספים, אולי גם פה אני לוקח רק לבית היהודי כספים?
ינון אזולאי: שנייה, שי, שי - - -
שי בלומנטל: לא, תסביר.
שי בלומנטל: אולי.
ינון אזולאי: תיקח עוד קצת ו - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, חבר הכנסת ינון אזולאי, אתה חבר כנסת, מותר לך להגיד הכל, אבל זה לא לעניין.
ינון אזולאי: את צריכה להבין דבר אחד, אני יכול להגיד.
ינון אזולאי: אני אגיד לך, אם הוא בא והם יודעים שאין לו שיג ושיח איתם, אין להם.
ינון אזולאי: יש בפנים איתו, אני לא רוצה להגיד - - -
אוראל בן סימון: הוא הפגין נגדנו.
ינון אזולאי: הוא בעצמו לקח אנשים והפגינו מול בית הספר.
ינון אזולאי: איך את רוצה שהוא ייצג?
אוראל בן סימון: הוא אמר לנו עכשיו שהם שונאים אותנו, שאנחנו שונאים חרדים בקריה.
יפעת שאשא ביטון: אני אמרתי שאני לא אשמע פה הערות מהצד.
ינון אזולאי: בן אדם שבא ובעצם ראש העיר אמר שהוא מייצג והוא רוצה להיות, זה בסדר גמור, אבל לא יכול להיות שאתה תיקח אדם מהבית היהודי, שאני מכבד את כולם ויש לנו חברים ואנחנו פה בכנסת עושים את זה, אבל לא יכול להיות שתיקח אותו והוא יגיד טוב, אני אפתור להם את הבעיה ובעצם הוא לא בא ממקום נקי, כי השכונה הזו ברובה התחילו מהדתיים הלאומיים והוא צריך לדאוג לאוכלוסייה שלו וזה בסדר ואני מש"ס גם אדאג לאוכלוסייה שלי, אבל גם לכלל.
ינון אזולאי: אבל הוא לא יכול להיות באמת בן אדם אובייקטיבי בנושא הזה וזה עיקר הבעיה.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לא להגיב.
ינון אזולאי: אם היה לוקח את מנהל מחלקת החינוך ואומר לו שם איתם ותנסה לפתור את הבעיה, יכול להיות שהוא בא ממקום נקי וזה היה יותר טוב.
ינון אזולאי: עכשיו לגבי משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אני נפגעתי באופן אישי עכשיו מהדברים שלך ואני אגיד לך גם למה.
ינון אזולאי: לא, מה פתאום, לא.
יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך למה ואני אגיד לך כמה השיח הזה הופך להיות לא ענייני וחבל ואנחנו כולנו פה על הגב של הילדים המסכנים האלה.
יפעת שאשא ביטון: כשאני הייתי סגנית ראש עיר וממונה על החינוך, הייתי בכלל ממפלגה אחרת.
יפעת שאשא ביטון: ראש העיר היה בהתחלה מפד"ל ואחר כך ליכוד.
יפעת שאשא ביטון: ייצגתי נאמנה את החינוך בעיר, בלי קשר - - -
ינון אזולאי: ברור, אני לא - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, רגע - - -
ינון אזולאי: לא, אבל את לא מבינה מה אני אומר.
ינון אזולאי: את אומרת דבר שאני מסכים איתו.
יפעת שאשא ביטון: רגע, אני רוצה להגיד לך את הדברים.
ינון אזולאי: אני מסכים איתך.
יפעת שאשא ביטון: אתה אל תגיד לי - - -
ינון אזולאי: הוא לא ממונה על החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אז מה, אני גם הלכתי וייצגתי את העיר.
יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים מאיפה הקשר שלי עם כחלון?
יפעת שאשא ביטון: איך בכלל הגעתי לפה?
יעקב אשר: נו, הגיע הזמן שתחשפי את זה.
יעקב אשר: בכלל על סיפור אחר שהיה קשור במשרד התקשורת.
יעקב אשר: לא הייתי ממונה על התקשורת בעיר ולא היה לי שום קשר.
יעקב אשר: נסעתי עם ראש העיר למשרד התקשורת כדי לטפל במשהו אחר, דואר ועניינים וסיב אופטי ועוד אלף ואחד דברים ומשם הכרתי את כחלון.
יעקב אשר: ובזכות העבודה המקצועית שלי מולו, למרות שלא הייתי מהמפלגה שלו, הוא היה ליכוד, אני הייתי משהו אחר; ולמרות שלא הייתי ממונה על התקשורת בעיר, בזכות העבודה המקצועית שלי איתו היום אני יושבת פה לפניכם.
יעקב אשר: יפה.
יפעת שאשא ביטון: טוב, רע, אני לא יודעת, אבל זאת המציאות.
יפעת שאשא ביטון: ולמה אני אומרת לך שנפגעתי אישית, כי אנחנו לא יכולים - - -
יעקב אשר: בגלל שהיית מקצועית.
שי בלומנטל: לא, בגלל הסיב האופטי.
יפעת שאשא ביטון: זה נכון, בגלל הסיב האופטי, אגב, כי בסוף עשינו את זה בתוך בית הספר.
יפעת שאשא ביטון: הצלחתי לשכנע אותו לעשות את זה בבית ספר בקריית שמונה.
יפעת שאשא ביטון: אבל למה אני אומרת נפגעתי באופן אישי – זה לא משנה עכשיו מי יושב פה ואיזו מפלגה הוא מייצג.
ינון אזולאי: אבל זה לא נכון.
ינון אזולאי: ברור שלא, אני מסכים איתך - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא מטילה בך דופי ואני לא מטילה בו דופי.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מטילה באף אחד.
ינון אזולאי: אני גם לא מטיל בו דופי, אבל אני אסביר לך דבר אחד.
יפעת שאשא ביטון: שלח אותו ראש העיר?
יפעת שאשא ביטון: מבחינתי יונה יהב יושב פה.
ינון אזולאי: את צריכה להבין דבר אחד - - -
יעקב אשר: איזה שלח אותו?
יעקב אשר: הוא יושב לו על הווריד פה, מה את רוצה?
שי בלומנטל: נכון, אחד מתוך 31 אני יושב לו על הווריד.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, אתה לא.
יפעת שאשא ביטון: מה שמותר לי, לא מותר לך.
ינון אזולאי: אני יכול להגיד לך שכולנו פה יושבים ומייצגים את כל העם.
יעקב אשר: אתה איבדת את האובייקטיביות שלך - - - את זה היא לא יודעת.
יעקב אשר: שהיא תדע את זה אתה תחטוף ממנה, לא רק ממני.
יפעת שאשא ביטון: נו, מספיק.
יעקב אשר: היא לא יודעת.
יעקב אשר: היא עוד לא הגיעה עם הסיב אופטי אליך.
יפעת שאשא ביטון: מספיק, מספיק.
ינון אזולאי: אבל אדם שבעצם לא מקובל, כשאני בא לעשות גישור או משהו, צריך שאני אהיה מקובל על שני הצדדים.
ינון אזולאי: הוא לא מקובל פה על שני הצדדים.
ינון אזולאי: הוא מקובל פה על צד אחד של ראש העיר וזהו.
ינון אזולאי: ולכן אני אומר זה לא מקובל.
יפעת שאשא ביטון: טוב, אוקיי.
יעקב אשר: - - - מעמד שלי, תשאל את החברים שלך בבני ברק.
שי בלומנטל: לא, אל תזרוק לי.
שי בלומנטל: אתה זורק לי - - -
יעקב אשר: תשאל את חברים שלך בבני ברק אם התנהגתי אליך - - -
יפעת שאשא ביטון: טוב, תקשיבו - - -