GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שיר אברמיצקי: כיוון שפרופ' גרוטו עדיין לא פרסם את המלצותיו, אז אני אתן לו לעשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה הסיפור עכשיו, מי מפרסם, איפה, מתי?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יושבים פה בדיון ועדה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לדעת לאן זה הולך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לוודא שזה לא יקרה במאי הבא ורק במאי הבא יחליטו איך מיישמים את זה, ואז תוקם ועדה ליישום.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, אנחנו גוררים את זה ובואו נגיד את האמת.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור של התפתחות הילד לא התחיל במאי שנה שעברה.
יפעת שאשא ביטון: כולנו מכירים אותו עוד הרבה קודם.
יפעת שאשא ביטון: כשאני הייתי סגנית ראש עיר, חבר הכנסת מאיר כהן, אני אישית טיפלתי במשבר התפתחות הילד שהיה בקריית שמונה.
יפעת שאשא ביטון: אותם סיפורים, אותם דברים.
יפעת שאשא ביטון: לא שעכשיו יש לנו איזה משהו חדש כאן ואנחנו ממציאים את הגלגל מחדש.
יפעת שאשא ביטון: אותם דברים בדיוק, אז בסדר, משרד הבריאות היה צריך שמבקר המדינה יתקתק לו בדלת, אבל ידעתם את הבעיות, הדברים היו צריכים להיפתר מאותו מאי בשנה שעברה ולא להתחיל לבדוק מה הבעיות במאי שנה שעברה.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו את אומרת לי, אני לא רוצה לומר לכם מה הפתרונות, כי אני רוצה שפרופ' גרוטו יפרסם אותן, אז בשביל מה אנחנו יושבים כאן?
שיר אברמיצקי: אני חושבת שכדי להציג את הפתרונות הנכונים, כן הייתה נדרשת העבודה המאוד יסודית שפרופ' גרוטו הוביל, וכן הייתה נדרשת המעורבות של המנכ"ל ושל סגן השר שמאוד פועלים ושותפים והיה להם חשוב גם להשמיע את האמירות שלהם.
יפעת שאשא ביטון: יכלו לבוא, אגב.
שיר אברמיצקי: אני חושבת שהם גם השתתפו בכמה דיונים כאלה.
שיר אברמיצקי: לעניין פרסום ההמלצות, כמו שאמרתי, רק בשבוע שעבר הוגשו המלצות הצוות הכלכלי.
שיר אברמיצקי: זה נשמע לי זמן סביר עוד לקחת את הזמן לפרסום המסקנות הסופיות, אבל לכשיפורסמו, מן הסתם גם נבוא לוועדה ונציג אותן ונפרט אותן.
יפעת שאשא ביטון: בשורה תחתונה, מתי?
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להיות פרקטית.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יוצאים בשבוע הבא לפגרה, חוזרים הנה באוקטובר בעזרת השם.
יפעת שאשא ביטון: עד אז מה, כלום?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו מפזרים היום את האנשים ואומרים להם, חברים, אתם ב'הולד', נדבר אתכם בעוד כמה חודשים.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שקורה, זאת המציאות של עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: יש פה ילדים שתלויים בנו.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו הם תלויים בנו, לא באוקטובר.
שיר אברמיצקי: כמו שאמרתי, העבודה נעשית ויש לוח זמנים מאוד ברור וסדור.
שיר אברמיצקי: האם הוא מתכנס ללוח הזמנים של הוועדה?
שיר אברמיצקי: זה אני לא יכולה להגיד.
שיר אברמיצקי: זה גם לא במנדט שלי.
יפעת שאשא ביטון: אל תבואו להציג את זה פה.
יפעת שאשא ביטון: אם היית אומרת לי, יש לנו כבר מלפני שבוע את ההמלצות, אנחנו ממחר בבוקר יושבים ורואים איך אנחנו מיישמים אותן, בבקשה, כי אני לא צריכה שתבואו להציג את זה פה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שבסוף יקרה משהו.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לצאת מכאן כשאני אומרת לאנשים, תקשיבו, יש פה תהליך שקורה, אנחנו מתקדמים בו.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו, בואי רגע ניקח את התוכנית הזו הצידה.
יפעת שאשא ביטון: יש כספים שדיברתם עליהם בדיונים הקדומים, שהיו אמורים לעבור לקופות ולאן שצריך.
יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם הכספים האלה?
שיר אברמיצקי: כפי שהוצג בדיונים קודמים, הכוונה היא להעביר כספים לקופות דרך מבחן תמיכה.
קריאה: חלק מהכסף עבר.
שיר אברמיצקי: טרם עבר, ואני אחדד גם למה הוא טרם עבר, כי הכוונה להעביר לקופות דרך מבחני תמיכה כאשר יש תנאי בצידה, זאת אומרת שלא מדובר פה בתקצוב ישיר של הקופות לשם שמיים, אלא מדובר פה בתנאים מאוד מסוימים שהקופות ידרשו לעמוד בהם כדי באמת שיהיו זכאים לאותם כספי תמיכה.
שיר אברמיצקי: לכשיושלם המהלך של המלצות ועדת גרוטו, נוכל לבוא להציג.
שיר אברמיצקי: יש כבר טיוטה מוכנה.
יפעת שאשא ביטון: הכספים האלה שדובר עליהם בדיונים הקודמים לא עברו כי גם הם מחכים עכשיו להמלצות ולכל מה שיקרה שם?
שיר אברמיצקי: כי הכוונה היא להעביר כספים בצורה שמשיגה את היעדים של התוכנית, שבין היתר זה חיזוק היחידות וחיזוק הספקים, אז אין כוונה להעביר כספים.
שיר אברמיצקי: עוד פעם, הכוונה פה להשלים את המהלך.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבי, אני אומרת לך את האמת, אני בשוק.
יפעת שאשא ביטון: אני יושבת כאן וכאילו אני מנסה להבין מה אנחנו עושים כאן עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: גם הכספים שהובטחו לפני כן, עוד לפני שבעצם יצאו ההמלצות, גם הם עכשיו צריכים לחכות להמלצות.
יפעת שאשא ביטון: כולם בשטח נמצאים ב'הולד'.
יפעת שאשא ביטון: אני כראש ועדה, מה אני יכולה להגיד עכשיו לטענה הזו?
מאיר כהן: זה חידוש, כי בשבוע שעבר הבנו שהכסף כבר עובר לקופות.
מאיר כהן: עכשיו זה חידוש שבעצם הכסף לא עובר לקופות.
יפעת שאשא ביטון: בקיצור, למשרד הבריאות יש זמן, נכון?
יפעת שאשא ביטון: הילדים האלה יחכו.
יפעת שאשא ביטון: אגב, תגידי להם במשרד הבריאות שיכפילו את הסכום, כי כל הילדים האלה שמחכים היום, יעלו לנו כפליים במקרה הטוב בזמן שהם יחליטו להתעורר ולממש את כל ההמלצות האלה.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאני רואה שקורה פה פשוט.
שיר אברמיצקי: אין כוונה שלמשרד הבריאות יש זמן.
שיר אברמיצקי: יש כוונה לעבוד בצורה סדורה ולבצע צעדים שלא נצטער עליהם בטווח הארוך, צעדים שיהיו ברי קיימא.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נצטער על כל דקה שאנחנו יושבים כאן ואומרים, אנחנו לוקחים את הזמן, כי אנחנו רוצים לעשות את זה סדור עד שאנחנו נממש את ההמלצות, עד שהוא יקרא אותם, עד שהוא יפרסם אותם.
שיר אברמיצקי: הכוונה היא לתקן את הליקויים בשוק המורכב הזה, מהשורש, ולצורך כך, כן, יש צעדים שהם גם לוקחים זמן.
קריאה: זה לא שוק.
שיר אברמיצקי: השוק של התפתחות הילד, שוק במובן של ריבוי השחקנים ושל ריבוי המהלכים.
שיר אברמיצקי: אני כן שמחה לציין שיש שיח מאוד משתף פעולה גם עם האוצר.
שיר אברמיצקי: הנציגה פה והיא תוכל אולי להרחיב בעצמה, ובהחלט יש כוונה של המשרדים לקדם את הנושא וכבר קורים צעדים.
שיר אברמיצקי: יכול להיות שלכם בעיניים עדיין לא רואים אותם.
שיר אברמיצקי: כבר קורים צעדים.
יפעת שאשא ביטון: זה באמת לא אישי אליך.
יפעת שאשא ביטון: לא את היית בדיונים הקודמים וכל פעם הגיע מישהו אחר.
יפעת שאשא ביטון: אני יושבת פה דיון אחרי דיון.
יפעת שאשא ביטון: אני מרגישה שאני מתבזה, כי אני נורא רוצה לקדם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יושבים כאן, אנשים מבזבזים את הזמן שלהם, סליחה שאני אומרת את זה, או מכלים את זמנם או תקראו לזה איך שאתם רוצים, מגיעים מכל מקום אפשרי במדינת ישראל, לא כאן מהחצר האחורית של ירושלים, ומה אנחנו אומרים להם בעצם?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו, יש לנו את הזמן שלנו לעשות את הדברים, תחכו, אולי ניפגש פה בעוד שלושה חודשים, אולי גם בעוד חצי שנה, כאילו שום דבר לא התקדם מהפעם האחרונה שאנחנו נפגשנו כאן.
מאיר כהן: אני יכול להוסיף משהו?
מאיר כהן: דיברת גם בשמי, אני ככה מרגיש, זה נורא.
יפעת שאשא ביטון: זו תחושה נוראית של חוסר אונים.
מאיר כהן: צר לנו שאת צריכה לחטוף את זה, אבל זה באמת מעליב.
מאיר כהן: זה כל כך מעליב, אין לכם מושג.
מאיר כהן: אנחנו באים ושומעים את זה כל הזמן, ובאמת לא יושבים כאן שלושה פוליטיקאים שעניינם לרשום 'וי', בטח לא יושבת ראש הוועדה.
מאיר כהן: אנחנו באים משם.
מאיר כהן: אנחנו מכירים את המצוקות.
מאיר כהן: אני כל יום נוסע לדימונה וחוזר לדימונה.
מאיר כהן: היא נוסעת לקריית שמונה, חוזרת, והיא נוסעת ליקנעם וחוזרת.
מאיר כהן: אנחנו גרים שם, ומתדפקים על הדלתות שלנו בכל שעה, כולל ראשי הערים שאומרים, חבריה, אנחנו מרגישים כזאת מצוקה, אבל כולם מוחלים על המצוקה הציבורית שלהם.
מאיר כהן: אנחנו מדברים על המצוקה של הילדים האלה.
מאיר כהן: חראם.
מאיר כהן: אני מתכוון לצאת מכאן ולבקש מייד פגישה דחופה עם ליצמן.
מאיר כהן: אני אתפוס אותו היום.
מאיר כהן: גם יושבת ראש הוועדה תעשה את זה, בכדי למשוך בשרוול ולהגיד, חבריה, אי אפשר לחכות לכל הדברים האלה.
מאיר כהן: יש פה חבר מאחווה?
מאיר כהן: באחווה בעזרת השם יפתח באוקטובר מסלול לקלינאות תקשורת, אז זה לא רק להתמודד עם משרד הבריאות, זה להתמודד עם המל"ג שחושב שלא צריך בפריפריה עוד.
מאיר כהן: לא קיבלנו בדיוק עזרה ממשרד הבריאות שמבין את זה.
מאיר כהן: תראו, יש אנשים בפריפריה שאין להם כסף.
מאיר כהן: יש אנשים בפריפריה שלא יכולים להגיע לרפואה הפרטית.
מאיר כהן: יש ילדים בפריפריה שתיזהרו בבני עניים.
מאיר כהן: אם רק נעזור להם עכשיו, הם יפרצו את כל הגבולות, אבל צריכים לעזור להם, אז שמישהו במשרד הבריאות, שהנשמה שלו תהיה במקום טוב, שיבין שעכשיו הוא עוצר את נשמתו ומטפל בילדים האלה ולא לחכות למשבר הבא, וזו לא בעיה של כסף, תאמינו לי.
יפעת שאשא ביטון: הם אומרים שזו לא בעיה של כסף.
מאיר כהן: שיבואו ממשרד הבריאות ליושבת ראש הוועדה, היא תיגש איתם לחבר שלה, לשר הבריאות, והיא תביא כסף, אבל שמישהו יבוא ויגיד.
יפעת שאשא ביטון: טוב, רק לומר גם לפרוטוקול ובצורה הוגנת שיש גם במרכז הארץ מצוקות דומות וגם שם יש אנשים שאמנם נמצאים ביישובים חזקים אבל גם הם לא יכולים בעצם לעמוד.
מאיר כהן: כל מה שאמרתי תקף לפריפריה החברתית.
יפעת שאשא ביטון: חשוב להדגיש את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, אני רק מחזקת אותך.
יפעת שאשא ביטון: משרד האוצר.
ליאור קוטלר: ליאור קוטלר, אגף תקציבים, משרד האוצר.
ליאור קוטלר: מה השאלה?
יפעת שאשא ביטון: השאלה, התייחסות לגבי הכספים.
יפעת שאשא ביטון: אומרים פה, אין בעיות תקציביות.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שבאמת לפרוטוקול ירשם שהבעיה היא לא כסף.
יפעת שאשא ביטון: את לא צריכה להגיד את זה, אני מתרגמת את זה, הבעיה היא הניהול של הכספים והמשאבים.
ליאור קוטלר: עולם התפתחות הילד, מדובר בעולם שנכנס שוק פרטי לתוך העולם של בריאות.
ליאור קוטלר: באופן די ישיר נוצרים עיוותים ואנחנו כולנו רואים את זה בעולם של התפתחות הילד.
ליאור קוטלר: בעצם המצב היום זה שיש זליגה מתמדת מתוך הרפואה הציבורית לתוך הרפואה הפרטית, שנוצר כתוצאה מרגולציה של הממשלה בתחום הזה.
ליאור קוטלר: צריך לעשות תהליך כדי לתקן את השוק הזה, כדי לחזק את הרפואה הציבורית ולהוזיל את יוקר המחיה.
ליאור קוטלר: בהקשר הזה משרד הבריאות עושה עבודה.
ליאור קוטלר: הם אמורים להציג לנו גם בקרוב בעצם מה הצעדים שהם רוצים לעשות כדי לתקן את העיוות שנוצר בשוק.
ליאור קוטלר: השאלות התקציביות הן כמובן כמו ששיר כאן ממשרד הבריאות אמרה.
ליאור קוטלר: השאלות התקציביות צריכות להגיע בד בבד יחד עם תיקונים רגולטוריים, כלומר התקצוב צריך להיות יחד עם הצעדים הקונקרטיים שהממשלה מתכננת לעשות בתחום והתקצוב יעשה בהתאם.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא לא כסף, זה פעם אחת.
לאה פדידה: את הבנת ככה.
לאה פדידה: אני לא הבנתי את זה.
יפעת שאשא ביטון: אבל בשביל זה אני מחדדת את זה לפרוטוקול, כדי שהיא תגיד לי לא, זה כן כסף.
ליאור קוטלר: לא, אני אחדד.
ליאור קוטלר: למשרד הבריאות ניתנו תקציבים תוספתיים לטובת בין היתר התפתחות הילד, שמשרד הבריאות יכול להשתמש בתקציבים האלה לצורך העניין הזה.
ליאור קוטלר: אני חושבת שגם משרד הבריאות עדיין, תקני אותי שירי ממשרד הבריאות, לגבי התקציבים הקונקרטיים שאמורים לצאת השנה, אני חושבת שהם עדיין - - - .
ליאור קוטלר: מאיתנו כבר אין בקשות בתחום הזה.
שיר אברמיצקי: מבחן התמיכה ל-2018 כבר פורסם להערות ציבור, ניתנו התייחסויות.
שיר אברמיצקי: זה בעצם מה שישמש אותנו לתשלום הסכום הראשון - - - שהוקצה.
שיר אברמיצקי: זה נכון ל-2018.
מאיר כהן: הקול קורא הוא תמיכה, קופות החולים צריכות לפנות אליכם.
שיר אברמיצקי: נכון מאוד.
שיר אברמיצקי: כבר פורסם.
שיר אברמיצקי: הגיעו התייחסויות גם מחלק מהנמצאים פה, לא רק קופות.
שיר אברמיצקי: בהחלט נלקחו בחשבון ההתייחסויות שהגיעו מהציבור.
מאיר כהן: כמו שאני יודע, יש עכשיו 20 מיליון שקלים וב-2019 עוד 40 מיליון.
מאיר כהן: זה הסיפור, נכון?
שיר אברמיצקי: זו כרגע הכוונה.
מאיר כהן: הכסף הזה הוא מכספו של משרד הבריאות או שיש שם כסף תוספתי של משרד האוצר?
שיר אברמיצקי: לא, זה כרגע של משרד הבריאות.
מאיר כהן: כלומר, האוצר עדיין לא העביר כסף.
מאיר כהן: מה שאומרת הגברת, אנחנו העברנו כסף, אבל הוא ייעודי, אתם תחליטו מה לעשות איתו.
מאיר כהן: נכון, גבירתי ממשרד האוצר?
ליאור קוטלר: בהתאם להסכמי בריאות-אוצר יש סכומי כסף שהם בעצם לתעדוף ולסדרי עדיפויות של משרד הבריאות בהתאם לדעתו המקצועית.
יפעת שאשא ביטון: ככה עם כל המשרדים.
מאיר כהן: בסדר, כי אחרי זה הם יגידו שמשרד האוצר לא העביר להם.
מאיר כהן: צריכים לשים לב לניואנסים הקטנים, כי על זה מחפשים עכשיו 100 מיטות בבית חולים סורוקה.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מאיר כהן, תקשיבו, וזה מדהים שאנחנו במכניזם הזה כל הזמן בדיוני הכנסת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על עוד כסף שצריך.
יפעת שאשא ביטון: הם עוד לא מימשו את הכסף שקיים.
יפעת שאשא ביטון: הם עוד לא מממשים את ה-20 מיליון האלה של 2018.
שיר אברמיצקי: אנחנו נממש דרך מבחן התמיכה.
שלום בן משה: לא מימשתם.
שלום בן משה: היא צודקת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כל הזמן מדברים על עוד ועוד כסף, כאילו זה מה שיפתור את הסיפור, אבל אנשים לא מסוגלים לממש את מה שיש להם, אפרופו מה שכתבת לי כאן על הכספים שחזרו למשרד - - - .
יפעת שאשא ביטון: זה לא הסיפור של ניתן להם עוד כסף, זה הסיפור של תתחילו לנהל אותו כמו שצריך.
מאיר כהן: בכדי לזרות קצת כעס על הדבר הזה, אני העברתי נתון ליושבת ראש שהיא הכירה אותו.
מאיר כהן: משרד החינוך במחוז דרום, באמת אנשי משרד החינוך שם הם אנשים יוצאים מן הכלל, עם מנהלת המחוז, בעיניי אחת הטובות.
מאיר כהן: דווקא בגלל יושרם ושקיפותם אמרו לי, החזרנו 2,500 שעות של קלינאיות תקשורת בגני ילדים שהיו מגיעות להורים.
מאיר כהן: החזרנו אותם כי לא מצאנו קלינאי תקשורת.
מאיר כהן: האוצר נתן כסף, החזירו אותו כי אין לנו קלינאי תקשורת.
עדו הדרי: ואז הילדים האלה מגיעים לקופות וגם לנו אין דרך לתת על זה מענה.
יפעת שאשא ביטון: עדו, ממילא אתה הבא בתור.
יפעת שאשא ביטון: אני גם לא מוצאת את הישועה עדיין במשרדים.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שעד סוף הדיון תהיה פה איזושהי התעשתות ואולי בכל זאת משרד הבריאות שאמור לנהל את הסיפור הזה, ייתן לנו איזושהי בשורה טובה לצאת איתה ליום הזה.
יפעת שאשא ביטון: עדו, בבקשה, מכבי.
יפעת שאשא ביטון: אמרת שיש לך גם דברים קונקרטיים.
יפעת שאשא ביטון: העלית דברים שיש בהם הרבה מאוד טעם, אז בבקשה.
עדו הדרי: תודה רבה.
עדו הדרי: המערכת צריכה להוסיף 5,000 שעות טיפול בשבוע למערכת התפתחות הילד הציבורית כדי לקלוט בערך 20,000 ילדים שלא מקבלים היום טיפול בכלל, כי יש לנו שלוש קבוצות של ילדים בישראל היום, מבין אלה שצריכים טיפולי התפתחות ילד.
עדו הדרי: יש את אלה שמקבלים טיפול במערכת הציבורית, בקופות החולים או במסגרות פנימיות או במסגרת רכישת שירותים מיחידות התפתחות הילד, ממכונים בהסכם.
עדו הדרי: ההורים לא משלמים הרבה, הם משלמים נניח 30 שקלים כהשתתפות עצמית לטיפול והם מקבלים את הטיפול.
עדו הדרי: רוב הילדים, זאת הקבוצה הזאת.
עדו הדרי: אני מעריך כ-200,000 ילדים בכל קופות החולים ביחד.
עדו הדרי: זאת קבוצה א'.
עדו הדרי: יש לנו קבוצה ג' שבה יש כ-15,000 ילדים והיא הקבוצה שההורים יכולים להרשות לעצמם לקחת את הילד להחזרים, כלומר, הם הולכים למטפל פרטי שגובה 300-350 שקלים, הקופה מחזירה 211, ההורה משלים את הכסף.
עדו הדרי: יש עוד 20,000 ילדים, אלה מספרים מוערכים, אני לא יכול לדעת אם הם נכונים או מדויקים - - -
יפעת שאשא ביטון: זה המספרים שגם מגיעים לוועדה.
עדו הדרי: 20,000 ילדים שאף אחד מאיתנו לא מטפל בהם, הם לא מטופלים היום.
עדו הדרי: כנראה שלהורים אין כסף לקחת אותם להיות קבוצה ג', אלה שיש החזרים, ולמערכת אין יכולת לקלוט אותם לקבוצה א', בקבוצה שמקבלת טיפולים במסגרת הציבורית כפי שהחוק מחויב לטפל בהם.
עדו הדרי: אלה ילדים שקופים שלא מטופלים היום.
עדו הדרי: כדי לקלוט אותם צריך 5,000 שעות טיפול בשבוע תוספת לכל המערכת.
עדו הדרי: אם אנחנו מעריכים היום שכל שעת טיפול, אני אגיד לפחות מה מכבי היום משלמת ליחידות להתפתחות ילד ולמכונים פרטיים בהסכם, כ-147 שקלים לטיפול.
עדו הדרי: אם אני מכפיל, אנחנו צריכים בערך, ברמת מערכת, 30 מיליון שקל רק בשביל התוספת 5,000 שעות בשבוע, רק כדי להוסיף על המחירים הקיימים.
עדו הדרי: אם אני עוד רוצה גם להגדיל מחירים, אז אנחנו נניח מדברים על 40 מיליון שקל בשנה רק כדי לטפל בילדים שלא מטופלים היום.
עדו הדרי: 1,000 שעות בשבוע זה 40 מיליון שקל בשנה רק כדי לטפל בילדים.
עדו הדרי: זה לא מקצר תורים, זה רק מטפל בילדים שלא מטופלים היום.
עדו הדרי: כדי לקצר תורים אנחנו צריכים להעלות עוד יותר את התפוקות הקיימות.
עדו הדרי: אנחנו מעריכים לשם כך המערכת כולה צריכה כ-60 מיליון שקל לשנה כדי להוסיף עוד מטפלים, כדי להעלות שכר למטפלים כי רק ככה הם יבואו.
עדו הדרי: הדבר השלישי שצריך לקרות כאן, אם אמרתי הדבר הראשון זה תוספת 1,000 שעות רק כדי לקלוט ילדים לא מטופלים, הדבר השני זו תוספת של שעות ותוספת של שכר כדי לקצר תורים לילדים שמטופלים והחדשים שיכנסו.
עדו הדרי: הדבר השלישי שבלעדיו שום דבר לא יקרה פה, זה הפסקת ההפרטה של המערכת הזאת.
עדו הדרי: זאת המערכת היחידה בכל תחום התפתחות הילד שיש בה הפרטה כזאת.
קריאה: בכל תחום הבריאות.
עדו הדרי: בכל סל הבריאות, בכל חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
עדו הדרי: ההפרטה הזאת היא הזנב שמכשכש בכלב.
עדו הדרי: היא הורסת את המערכת.
עדו הדרי: מטפלים מאוד ותיקים שלנו, אנחנו מעלים להם שכר, מנסים לצ'פר.
עדו הדרי: אומרים, בחוץ אני אקבל 400 שקל לשעה, אני הולך.
עדו הדרי: גם היחידות להתפתחות הילד, בסוף לחץ השכר הוא גם עליהם.
עדו הדרי: כדי לשמר מטפלים כל הזמן מעלים את הסכום שהם משלמים.
עדו הדרי: חייבים להפסיק את ההפרטה הזאת מייד.
עדו הדרי: מתווה החילוץ צריך להיראות ככה: המדינה צריכה להכריז שהחל מעוד ארבעה-חמישה חודשים אין יותר החזרים אלא לילדים קיימים שבהמשכי טיפול.
עדו הדרי: ילדים חדשים לא יכולים יותר לקבל החזרים.
עדו הדרי: אני לא רוצה להעניש את הילדים, אבל אני רוצה לתמרץ את המטפלים לחזור להיות ציבוריים.
עדו הדרי: במקביל אני אעלה שכר אם המדינה תיתן לי תקציב בשביל זה.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה האבסורד, עדו.
יפעת שאשא ביטון: זה האבסורד פשוט.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו עליו ואמרה גם ליאור בחצי משפט בצורה מובלעת, יש פה עניין של רגולציה.
יפעת שאשא ביטון: הרי מה אנחנו עושים?
יפעת שאשא ביטון: בתוך הקופה אנחנו משלמים כמו שאמרתי בהתחלה, 147.
יפעת שאשא ביטון: כשאתה יוצא החוצה, אתה מקבל 200, זאת אומרת הילד עולה 200, אז למה שהוא לא יעלה 200 גם בתוך הקופה פלוס ה-30 שקלים.
עדו הדרי: הפוך.
עדו הדרי: תראו, ההחזר הזה של ה-211 שקל, אם אנחנו נקבל תקציב כדי לשלם 211 שקל, נשלם אותם.
עדו הדרי: ההחזר הזה הוא הבעיה בכל הסיפור.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאני אומרת, אז למה אתה אומר לי הפוך?
עדו הדרי: לא.
עדו הדרי: אם יש 200,000 ילדים שמטופלים במסגרת הציבורית, בואו נניח שחצי מהם או שליש אפילו מהם, 70,000 ילדים מטופלים ביחידות.
עדו הדרי: אם אנחנו נעלה את המחיר, מכבי תעלה מ-150 ל-211, זו עלייה של 30%, נצטרך סכומי כסף אדירים, וקופות אחרות שמשלמות פחות מאיתנו, כדי להעלות ל-211, הסכומים יהיו אסטרונומיים.
יפעת שאשא ביטון: כמה ילדים יוצאים החוצה?
יפעת שאשא ביטון: כמה ילדים נמצאים ב- ג' שלך?
עדו הדרי: ב- ג', אני מעריך ברמה הלאומית, 15,000 ילדים.
מאיר כהן: כשאתה אומר אצלך, זה אצלך במכבי?
עדו הדרי: לא, עשיתי כבר אקסטרפולציות, בגדול.
עדו הדרי: 15,000 ילדים.
עדו הדרי: שוב, זו הערכה.
מאיר כהן: אוקי.
מאיר כהן: אתה כמכבי נותן החזר של 211 - - -
קריאה: 147.
יפעת שאשא ביטון: לא, 147 זו עלות בתוך הקופה, זה מה שהוא משלם.
יפעת שאשא ביטון: הוא מדבר על ההחזר.
מאיר כהן: אני מדבר על החזר.
מאיר כהן: כמה אתה נותן?
עדו הדרי: זה מה שהחוק מחייב אותי.
מאיר כהן: יש פה מישהו מהכללית?
יפעת שאשא ביטון: כולם נותנים.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שהחוק מחייב אותם.
יפעת שאשא ביטון: כולם נותנים החזר של 211.
רות רביץ: אני ממאוחדת.
רות רביץ: זה אותו דבר.
עדו הדרי: זה מחייב.
יפעת שאשא ביטון: כמה אתם משלמים שם?
רות רביץ: עד 147 שקלים.
עדו הדרי: אני רק רוצה דבר אחרון.
עדו הדרי: תראו, אנחנו הכנו רשימה, בינתיים היא עומדת על 50 גנים.
עדו הדרי: זה בדיוק הולם את מה שאתה אמרת.
עדו הדרי: 50 שנים והפסקנו פשוט לטפל בזה, אבל 50 גנים מיוחדים בישראל היום, אין בהם מטפלים.
עדו הדרי: הם מוגדרים מיוחדים, אין בהם מטפלים.
עדו הדרי: התקשרנו, תשמעו, היא עזבה אותנו ובינתיים לא קלטנו, זאת אומרת, אם מערכת קופות החולים נבנתה על זה שהקו הראשון יטופל בגני הילדים ואין טיפול בגני הילדים, כולם מגיעים אלינו כקו ראשון ולנו אין דרך לענות על זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעבור לרשימת דוברים נוספת, רק אני ממש מבקשת, תהיו קצרים ומדויקים.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו את הילה סנדלר.
הילה סנדלר אברמזון: בוקר טוב לכולם.
הילה סנדלר אברמזון: אני הילה סנדלר אברמזון מאשקלון, אימא לר'.
יפעת שאשא ביטון: תשתדלי לא לתת פרטים של הילד, בסדר?
הילה סנדלר אברמזון: הפייסבוק שלי מוצף עם כל הפרטים.
הילה סנדלר אברמזון: ר' מבחינתי היום הוא שליח הציבור עבור אוכלוסיית הילדים עם הצרכים המיוחדים שלא זוכים לקבל את הטיפולים על פי חוק.
הילה סנדלר אברמזון: ר' בן 3.
הילה סנדלר אברמזון: אנחנו, מאז שר' בן עשרה ימים נמצאים בטלטלה רגשית מטורפת.
הילה סנדלר אברמזון: אני פה נמצאת בתוך הוועדה ולפני מספר דקות אני רואה טלפון מהגננת והלב שלי פועם כי אולי הוא לקראת פרכוס.
הילה סנדלר אברמזון: אולי הוא מפרכס בגן ואני לא יכולה להיות שם לרוץ לתת את המענה הנכון.
הילה סנדלר אברמזון: ר' לא מקבל את הטיפולים שהוא זקוק להם בתוך המכון להתפתחות הילד באשקלון.
הילה סנדלר אברמזון: דובר כאן על מאי שנה שעברה, אז זה ממש לא מאי.
הילה סנדלר אברמזון: ר' מעל שנתיים מטופל במכון להתפתחות הילד אך ורק בפיזיותרפיה.
הילה סנדלר אברמזון: בכל שנה הוא לקח חלק בתוך פרויקט מדהים שנקרא "מסיכון לסיכוי" בשיתוף הרווחה וויצו והמכון להתפתחות הילד באשקלון.
הילה סנדלר אברמזון: בשנה הבאה הפרויקט הזה לא הולך לפעול.
הילה סנדלר אברמזון: ליבי על אותם עשרה הורים ועשרה ילדים שלא יזכו לטיפול הזה.
הילה סנדלר אברמזון: הוזכר כאן שילד שמקבל בגילאים האלה טיפולים, הופך להיות אזרח עצמאי יותר בשלבים המאוחרים.
הילה סנדלר אברמזון: הוא הופך להיות פחות נטל על החברה, פחות תמיכות שהוא נדרש לקבל מהמדינה.
הילה סנדלר אברמזון: עצוב לי.
הילה סנדלר אברמזון: אנחנו צריכים לרוץ, לכתת רגליים לשדרות לקבל הידרותרפיה, וכשביקשתי עוד טיפול פיזיו על פי המלצת נוירולוג, אז אמרו לי, אה, מצטערים, אין לך?
הילה סנדלר אברמזון: תצטרכי להמתין למעלה מחצי שנה כי הפיזיותרפיסטית בקופה יצאה לחופשת לידה כרגע, את לא יכולה לקבל, אבל הבן שלי שהולך שני צעדים ומועד ואפילו לא מסוגל לבלום את עצמו, וחוטף בכל פעם מחדש מכה בפנים, והשן שלו כבר עומדת ליפול כי היא כבר שחורה, כי הוא מסוגל לבלום, והיד שלו קפוצה והוא לא מסוגל לקחת כוס ולהחזיק אותה בשתי ידיים כשכל החברים שלו בגן עושים את זה, וכשהוא מסתובב ליד שולחן והוא לא שם לב שהיד הימנית שלו מפילה את הכוס עם המים וכל הכוס נשפכת והוא מתחיל לבכות, זה משהו שפוגע לו ברמה של הביטחון העצמי שלו, אז איפה אנחנו?
הילה סנדלר אברמזון: אני כאן כדי להילחם עבור אותם ילדים שדובר עליהם כאן, שזה לפעמים ילד אחד ולפעמים שניים ושלושה ילדים בתוך משפחה, משפחות קשות יום שלא מסוגלות להילחם כמו שאני כאן.
הילה סנדלר אברמזון: היום יום רביעי, זה יום שאני רצה עם ר' בבוקר למרפאה בעיסוק פרטית שהיא לא מתמחה ב-CP, אין לה את ההתמחות הזאת כי באשקלון אין לי מרפאה בעיסוק שהיא עם התמחות שנקראת בובט, אז אני צריכה לרוץ.
הילה סנדלר אברמזון: כרגע אני ממתינה ברשימת המתנה למרפאה בעיסוק ברחובות, אז בינתיים אני מסתפקת במרפאה בעיסוק בלי התמחות לבובט, ובצהריים אני נוסעת איתו להידרותרפיה בשדרות.
הילה סנדלר אברמזון: תחשבו על הטלטלות האלה.
הילה סנדלר אברמזון: תחשבו על ילד שקיבל טיפול, ובדיוק מה שהוזכר כאן, אז המטפלים עוזבים.
הילה סנדלר אברמזון: במכון להתפתחות הילד, הם מגיעים, מקבלים קצת הכשרה או שבכלל מגיעים לראיון עבודה ומבינים מה הוא השכר, אז הם מרימים פשוט ידיים.
הילה סנדלר אברמזון: אני אתן קצת נתונים.
הילה סנדלר אברמזון: היום במכון להתפתחות הילד באשקלון יש כ-1,200 תיקים פעילים.
הילה סנדלר אברמזון: בעבר ברגעי שיא היו כ-1,650 תיקים פעילים.
הילה סנדלר אברמזון: אנשי צוות היום כולל מזכירה, כולל אחות, כולל עובדת סוציאלית, רק 13 אנשי צוות כשבשיא היו 35.
הילה סנדלר אברמזון: כשמדברים על תקינה בתוך המכון, 20% משרה, 30% משרה.
הילה סנדלר אברמזון: מטפלת, מרפאה בעיסוק שצריכה להגיע מאזור מסוים בארץ והייתה צריכה לשלם כ-2,000 שקלים עבור נסיעות ברכבה הפרטי, היא הרימה ידיים ואמרה, רגע, אני צריכה לעשות לביתי, למה שאני אגיע ואשלם כל כך הרבה כסף?
הילה סנדלר אברמזון: אני מבינה את השליחות, אבל די, עד כאן.
הילה סנדלר אברמזון: 2,000 בחודש על דלק, אני מבינה אותה.
הילה סנדלר אברמזון: למה הם צריכים לחיות בחוסר ודאות, סוגרים, לא סוגרים, בכל שנה מחדש?
הילה סנדלר אברמזון: ולי נאמר על ידי משרד הבריאות, בשנה שעברה אני הייתי כאן בדיונים.
הילה סנדלר אברמזון: אני משתדלת להגיע לדיונים כדי לייצג את הילדים הללו שלא מסוגלים לזעוק את הזעקה הזו.
הילה סנדלר אברמזון: תודה.
יפעת שאשא ביטון: תודה, הילה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נכנסים אליהם שוב.
יפעת שאשא ביטון: מאוד חשוב לי לחדד ולומר, אנחנו קיימנו הרבה מאוד דיונים בנושא.
יפעת שאשא ביטון: אני מאוד מבקשת שבדברים שלכם תנסו רגע להיות קונקרטיים ולתת לנו איזה שהם פתרונות.
יפעת שאשא ביטון: אולי אם המשרד לא מצליח לגבש בכל הזמן פתרונות, אנחנו נהיה לו לעזר בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, ענת בר ואחר כך בת שבע מהמועצה לשלום הילד.
ענת בר: אני גם יושב ראש הפורום של היחידות הקהילתיות להתפתחות הילד, גם מנהלת את מרכז הפעוט בטירת כרמל ועוסקת הרבה שנים בתחום של הגיל הרך.
ענת בר: אני קודם כול חושבת שתמונת המצב היא עוד יותר גרועה, ועדו, יש גם קבוצה רביעית.
ענת בר: הקבוצה הרביעית היא של הילדים שאפילו לא אותרו.
ענת בר: היא קבוצה ענקית של ילדים.
ענת בר: הקבוצה הזאת, המספרים שאתה מנית הם לא כל המספרים של הילדים.
ענת בר: בפריפריה הרבה הורים לא רוצים לאבחן את הילדים.
ענת בר: היחידות הקהילתיות הן לא ספק של קופת חולים.
ענת בר: היחידות הקהילתיות הן גורם בתוך הרשות המקומית.
ענת בר: הרשות המקומית לא הקימה ספק לקופת חולים.
ענת בר: הרשות המקומית הקימה שירות לתושבי הרשות וזה הבדל עצום, והשירות הזה נמצא בקשר עם כל גורמי הרשות.
ענת בר: השירות הזה גם מאתר ילדים.
ענת בר: השירות הזה מגייס את הכספים שלו.
ענת בר: כשהשירות הזה ייסגר לא יהיו 17,000 ילדים ולא 20,000 ילדים בתורים, יהיו בתורים האלה 40,000 ילדים.
ענת בר: התוכניות האלה של תמיכה של קופות החולים, אני קראתי, מודה, מבינה עברית, לא הבנתי הרבה ממה שקראתי, אז אני מסייגת את מה שאני אומרת.
ענת בר: יש שם כמה סעיפים מאוד בעייתיים, אחד, זה בואו תטפלו, היחידות ההתפתחויות בילדים המורכבים דווקא.
ענת בר: למה דווקא המורכבים?
ענת בר: עד היום זה היה מדובר שקופת חולים, מכון להתפתחות הילד יטפל בילדים מורכבים, כי זה תפקידו לטפל בילדים מורכבים.
ענת בר: תטפלו בילדים הצעירים.
ענת בר: למה רק בילדים הצעירים?
ענת בר: כשאנחנו מחזרים לפעמים אחרי משפחה, הילד יגיע לגיל 4 כשהוא יגיע לטיפול.
מאיר כהן: זה חלק מהקול קורא?
ענת בר: זה חלק, כמו שאני הבנתי את התמיכה.
שיר אברמיצקי: שני הסעיפים האלה לא כלולים במבחן התמיכה.
ענת בר: אבל הם היו שם.
מאיר כהן: אז למה את אומרת שזה לא כלול?
ענת בר: אוקי, אני מסייגת.
ענת בר: תמחקו את זה.
ענת בר: זה מה שאני הבנתי.
יפעת שאשא ביטון: אבל מה את מנסה גם לומר, ענת?
ענת בר: אני מנסה לומר שגם כשכבר יש את ההבדלים בין קופת חולים לבין היחידות, היחידות כבר נחשבות כל כך מומחיות, שגם משרד הבריאות רואה בהם מומחיות ואז הילדים דווקא עם המקרים הפחות קשים, אלה שהם נבנו עבורם, אלה שהם נבנו כדי לשלב אותם אחר כך בחברה ובהשכלה הרגילה, הם בסופו של דבר לא יקבלו את הטיפול.
ענת בר: הם אלה שיעמדו בתור כי המורכבים יקבלו טיפול קודם.
מאיר כהן: ואין הצדקה שהמורכבים יקבלו טיפול קודם יותר?
ענת בר: אני חושבת שכולם צריכים לקבל טיפול, אבל אני חושבת שכשילד, יש לו איזושהי בעיה קלה ואתה יודע - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל את בסוף יוצרת סדרי עדיפויות.
ענת בר: אני לא יוצרת סדרי עדיפויות, אני מקבלת את כולם.