GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר רותי שאמרתי כאן במהלך הדיון, אני לא יודעת אם כבר היית, שיש רשויות מקומיות שבאמת מגיבות ואפילו מרימות את הכפפה קצת מעבר, גם ברמה של השיתוף וגם ברמה של היישום, ראינו את זה במעונות היום אבל ראיתי את זה גם בנושא של שיכחת ילדים, הם מעדכנים ממש ברמה הפרקטית מה התהליכים שהם עושים ובאיזה צעדים הם נוקטים, כך שאנחנו בהחלט רואים בשלטון המקומי שותפים ואפילו יותר מזה, הם פקטור מאוד משמעותי ביישום של זה בשטח.
יפעת שאשא ביטון: אני כן עדיין חושבת ששווה שאנחנו נשב ביחד ונחשוב איך אנחנו מתרגמים את זה למשהו שהוא קצת יותר עמוק ממה שיש היום.
רותי דיין: נשמח לשבת עם מנהלי התכנית ולראות ואז לבוא גם אליך עם דברים פרקטיים.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולכם ושיהיו רק בשורות טובות.
יפעת שאשא ביטון: כם פותחת את דיון הוועדה בנושא הפיקוח והבקרה על מוסדות החינוך במגזר החרדי.
יפעת שאשא ביטון: זהו לא הדיון הראשון שאנחנו מקיימים בנושא.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו למעשה נמצאים בדיוני מעקב, כשבין לבין הדיונים אני גם נמצאת בקשר עם גורמים שונים שנמצאים בשטח.
יפעת שאשא ביטון: הדברים לגבי החינוך החרדי לא ברורים.
יפעת שאשא ביטון: מי מפקח מי לוקח אחריות?
יפעת שאשא ביטון: מי מוודא שהילדים במגזר החרדי לומדים במסגרות שהן ראויות גם מבחינת המבנים הפיזיים וגם מבחינת מה שהם מקבלים בתכנים הלימודיים ולשם כך אנחנו בעצם נמצאים כאן.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר כבר בפתח דברי, אי אפשר להתעלם מכך שיש הרבה פוליטקות בתוך הסיפור הזה ואני מבקשת להשאיר את הפוליטיקה מחוץ לחדר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לדבר נטו על הילדים ונטו על החינוך במגזר החרדי ולראות איך אנחנו מוודאים שהמסגרות שבהן נמצאים הילדים הן באמת מסגרות ראויות.
יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה ראשית לפנות למשרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: נמצאת איתנו גם דנה פולק, אלימלך פופר ויוסף גולדרינג.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת מכם - תחליטו אתם מי פותח ובאיזה סדר של הדברים אתם עושים את זה - איך מתנהל הפיקוח על המגזר החרדי.
יפעת שאשא ביטון: אני נחשפתי לפחות לשני מקרים שבהם הילדים נמצאים בתת תנאים.
יפעת שאשא ביטון: לדעתי יש הרבה מאד אחראים לסיפור הזה, אבל האבא והאמא, מה לעשות, של מערכת החינוך במדינת ישראל זה משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: נכון שלצד זה יש גם את הרשות המקומית, יש גם את ההורים, שממשיכים לשלוח כל בוקר את הילדים שלהם למקום שאם אני הייתי אמא אני לא הייתי שולחת לשם, שגם זה משהו שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת איפה אתם בתמונה.
יפעת שאשא ביטון: איך אתם באמת מוודאים שהילדים נמצאים במסגרות ראויות.
יפעת שאשא ביטון: תגידו שם מלא ותפקיד לפרוטוקול.
יוסף גולדרינג: יוסף גולדרינג, מפקח כולל על בית הספר בקריית שמואל בחיפה.
יוסף גולדרינג: אני רוצה לציין קודם כל לפרוטוקול שחשוב לדעת שיש הפרדה בין הנושא של החינוך הפדגוגי, שעליו מופקדים המפקחים הכוללים, לבין הנושא של הבינוי, שנמצא בידיים אחרות.
יוסף גולדרינג: דנה פולק בעצם מייצגת את אגף הבינוי של משרד החינוך, כאשר החינוך החרדי מבוסס על עמותות בדרך כלל.
יוסף גולדרינג: רשתות במקרה הזה של החינוך העצמאי שלי, במקרה של קריית שמואל.
יוסף גולדרינג: בית הספר בעצם מפוקח על ידי מבחינה פדגוגית.
יוסף גולדרינג: מבחינה פדגוגית בית הספר עושה עבודה נפלאה, מצוינת.
יוסף גולדרינג: יש שם אגף בנים, אגף בנות.
יוסף גולדרינג: יש שם קרוב ל-400 תלמידים.
יוסף גולדרינג: מנהל בית הספר - - -
יפעת שאשא ביטון: יוסף, ברשותך אני עוצרת אותך.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, במקום שילדים לומדים במחסן או בשירותים אין פדגוגיה.
יפעת שאשא ביטון: אין פדגוגיה.
יפעת שאשא ביטון: אל תספרו לי עכשיו שהם עושים עבודה פדגוגית כמו שצריך.
יפעת שאשא ביטון: לא כי מישהו שם לא יודע ללמד או משהו, אי אפשר לצפות מילד שילמד בכלל בתנאים כאלה.
יפעת שאשא ביטון: אז כשבאים, ואני אשת חינוך, אז אני מרשה לעצמי גם להגיד את הדברים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא יכולה לנתק את הפדגוגיה והחינוך מהסביבה שבה נמצא הילד.
יפעת שאשא ביטון: בדיוק כמו שאני לא יכולה לנתק את הפדגוגיה מהמצב הרגשי של הילד, מהסביבה החברתית שלו ומכל מה שהוא חווה גם מסביב, לא רק במורה שמלמד אותו מתמטיקה או שפה.
יפעת שאשא ביטון: אז בואו תנסו רגע, ואני לא באתי עכשיו לשבח את בית הספר או להגיד אם הוא טוב או לא טוב.
יפעת שאשא ביטון: אני באה לנסות ולהבין יחד איתכם אם נראה לכם נכון ומתאים שהילדים לומדים בסביבה כזו.
יפעת שאשא ביטון: גם אתה, כמפקח פדגוגי, צריך לבוא ולהגיד סליחה, ילדים לא יכולים ללמוד בסביבה כזאת.
יפעת שאשא ביטון: מה זה משנה עכשיו אם המורה הוא מורה טוב או לא?
יוסף גולדרינג: אז התשובה שלי לשאלה הזאת אומרת אני מגיש את חוות דעתי כמפקח כולל להנהלת המחוז, אשר היא בודקת את זה יחד עם הבינוי ועם הרישוי.
יוסף גולדרינג: אני חלק, כלומר אני מגיש חוות דעת פדגוגית.
יוסף גולדרינג: יש בנוסף אלי עוד אנשים במשרד החינוך שמקבלים את ההחלטות.
יוסף גולדרינג: חוות הדעת שלי התבססה על חוות דעת הפדגוגית וגם כללה בתוכה את הנושא של מצוקת המבנה החריפה, שבה נתקלתי ובאמת היא כתובה בתוך חוות הדעת ועמדה מול מקבלי ההחלטות, כלומר הנהלת המחוז והרישוי.
יוסף גולדרינג: אנשי הרישוי שולחים לשם את האנשים שלהם, אנשי הבריאות שולחים להם את האנשים שלהם והם מחליטים האם בית הספר ראוי ללמידה או לא.
יוסף גולדרינג: מכיוון שככה בית הספר עבר שתי חוות דעת תחתי, כאשר אני ציינתי מצוקת מבנה חריפה מאד בחוות הדעת שלי ואמרתי שזה פוגע ופוגם לדעתי באיכות הלמידה, ביכולת הלמידה, ביכולת התפקוד של המנהל בעבודה שלו, ולמרות זאת לבית הספר יש רישוי מטעם המחוז החרדי לקיום למידה.
יפעת שאשא ביטון: שזאת תקלה, אגב.
יפעת שאשא ביטון: כי אחרי מספר דיונים שאני קיימתי ואחרי השיח שקיימתי גם עם האנשים מהמקום וגם בכלל עם הסביבה, משרד החינוך צריך לדעת שהוא לא יכול לתת רישוי ללימודים של ילדים בתנאים כאלה, בלי קשר עכשיו אם העירייה רוצה לתת, לא רוצה לתת, המבנה ניתן על ידי שמואל, על ידי משה, זה בכלל לא רלבנטי.
יפעת שאשא ביטון: ילדים לא יכולים ללמוד במסגרת כזו, ואם משרד החינוך היה שם את האצבע שלו ואומר ילדים לא ילמדו ככה, אנחנו נסגור את המסגרת הזו, אני בטוחה שהיה נמצא פתרון, בלי שהיינו צריכים אפילו לכנס את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: זה כבר דיון שלישי או רביעי בנושא.
יפעת שאשא ביטון: לאן פנינו עכשיו?
יוסף גולדרינג: אנחנו קיימנו פגישה מכינה אצל גילה נגר, המשנה למנכ"ל, ביחס לבית הספר.
יוסף גולדרינג: עמדת משרד החינוך, שהיא מבוססת גם כאן על הרישוי, משרד החינוך מוכן להעניק כספים לשיקום בית הספר, לפיתוח בית הספר, לכל פיתרון בינוי שיעלה מטעם הרשות למצוקת הדיור.
יוסף גולדרינג: אנחנו רואים ברשות כגורם שמעקב את הבינוי של בית הספר.
יפעת שאשא ביטון: כי אתם מתעקשים שהבינוי ייעשה באותו מקום.
יוסף גולדרינג: אנחנו לא מתעקשים על שום פתרון.
יוסף גולדרינג: אנחנו באים ואומרים הכסף נמצא, אנחנו נעזור בכל אפשרות שתראה לנכון מטעם הרשות.
יפעת שאשא ביטון: מה עשיתם בשביל שזה יקרה?
יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו ישבנו בדיון הראשון, ישב כאן מר זהבי, ישבנו בחדר אחר ואנחנו דיברנו גם עם ההורים והיה ברור שצריך להימצא פיתרון.
יפעת שאשא ביטון: בין אם זה במבנה הזה שמלכתחילה אומרים שהוא בכלל ניתן ככולל ונבנה בו מוסד חינוכי, ובוא נודה על האמת – אנחנו יודעים שזה קורה וזה לא המקום היחיד שבו זה קורה.
יפעת שאשא ביטון: צריך גם להגיד את הדברים כמו שהם.
יפעת שאשא ביטון: ואמרנו אין לנו בעיה, תמצאו פתרונות אחרים במרחב הגיאוגרפי הזה.
יפעת שאשא ביטון: תבואו ותציעו.
יפעת שאשא ביטון: מישהו ישב?
יפעת שאשא ביטון: ישבתם ובדקתם איפה אפשר עוד להקים מסגרת כזו, לאן אפשר להזיז אותה, או שיש פה התבצרות בעמדה שאך ורק בתוך המקום הזה אנחנו רוצים להיות?
יוסף גולדרינג: אז אני אומר שמבחינתנו כמשרד החינוך, בעצם גם גנדי, גם תמיר בן משה שעמדנו איתם בקשר בעניין הזה, באו ואמרו אנחנו מוגבלים ביכולת שלנו לעשות בינוי ופיתוח איך שלא יהיה, כל זמן שהרשות לא מגיעה אלינו ואומרת לנו אנחנו רוצים פתרון כזה וכזה.
יוסף גולדרינג: כשהעירייה תבוא ותאמר לנו אנחנו רוצים פתרון כזה וכזה הכסף יהיה שם.
יוסף גולדרינג: שנית, נשלח מטעם העירייה, כבר הועבר לביצוע 105,000 שקלים לטובת שיפוץ השירותים בבית הספר והכסף תקוע בעיריית חיפה.
יפעת שאשא ביטון: מה, שיפוץ השירותים?
יפעת שאשא ביטון: בשביל מה, בשביל שכשהם ישחקו דמקה בשירותים אז יהיה להם יותר נעים?
יפעת שאשא ביטון: הרי הסיפור הוא שבכלל אין לילדים האלה מקום שם, אז במקום לשחק בחצרות הם משחקים בשירותים.
יפעת שאשא ביטון: אז לא הבנתי למה אנחנו צריכים לשפץ את השירותים.
יוסף גולדרינג: אני אומר מבחינת הנתונים.
יוסף גולדרינג: אני לא אמרתי - - -
קריאה: וגם הסכום הזה לא הועבר.
יוסף גולדרינג: אני לא אמרתי שזה הפתרון המושלם והכולל, אני רק מציין עובדה שגם מדברת על זה שאנחנו לא מקבלים את שיתוף הפעולה של עיריית חיפה לצורך פיתרון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע את נציגות עיריית חיפה מיד.
יפעת שאשא ביטון: רק נסגור עם משרד החינוך את הסוגיה הזו.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך רוצה להתייחס לעניין הזה?
יפעת שאשא ביטון: עניין של הבינוי?
יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו לא דיברנו רק על המבנה הזה ואנחנו יודעים שבמבנה הזה יש בעיה ואני צללתי לעומק בחודשים האחרונים כדי להבין באמת מאיפה זה התחיל ומאיפה הבעיה.
יפעת שאשא ביטון: ויש גם אפשרויות אחרות, אז איפה אתם בסיפור.
דנה פולק: קודם כל כל אפשרות אחרת - - -
תמי ברנע: בבקשה לדבר למיקרופון ותציגי שם ותפקיד.
דנה פולק: דנה פולק, מינהל הפיתוח.
דנה פולק: אני אומרת שאני הרפרנטית מול עיריית חיפה.
דנה פולק: אני בקשר רציף איתם.
דנה פולק: כל פעם אני שואלת ומוודאת למה הם לא מכניסים את הבקשה הזאת למערכת.
דנה פולק: גם אם אין עכשיו פתרון, יכול להיות שבמשך הזמן.
דנה פולק: זאת אומרת אנחנו לוחצים עליהם - - -
יפעת שאשא ביטון: כי זה פיקציה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מקבלת את האמירה.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, 105,000 שקלים לשיפוץ של שירותים, פשע.
יפעת שאשא ביטון: פשע בכלל לשים שקל אחד במקום הזה, אם לא ברור לנו שאנחנו הולכים להרחיב אותו, אם לא ברור לנו שאנחנו הולכים להתאים אותו, אם לא ברור לנו שאנחנו הולכים להתאים אותו.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, לבוא ולהגיד נתנו 100,000 שקלים לשירותים, באמת, ככה משרד החינוך אגב נראה.
יפעת שאשא ביטון: אני רואה את זה גם במקומות אחרים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו שמים, שמים, שמים כספים ובסוף אנחנו מגלים שזה בכלל לא מותאם למה שאנחנו רוצים.
דנה פולק: אבל עדיין, עד שהרשות - - -
קריאה: כספים ששמו ובכלל לא השתמשו בהם.
יפעת שאשא ביטון: לא, הם לא שמו.
קריאה: לא, לא, הם לא השתמשו, לא עשו.
יוסף גולדרינג: במה, ב-105,000?
יפעת שאשא ביטון: לא לנהל לי פה שיחות צד.
דנה פולק: אני אומרת עד שהרשות תסכים ותאתר קרקע וכל הליך הבינוי שלוקח מספר שנים, כמה מהר שירצו לעשות את זה, עדיין אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: אז משפצים שירותים בתוך בית ספר ולא כיתות.
דנה פולק: אנחנו מוגבלים כי המבנה הוא לא בבעלות עיריית חיפה.
דנה פולק: זאת אומרת גם למשרד החינוך יש קושי להעביר כל סכום שהוא, גם הכסף הזה שהועבר - - -
יפעת שאשא ביטון: בכלל זה לא בבעלות של העירייה.
שי בלומנטל: אבל אפשר לעשות הקצאה.
שי בלומנטל: השטח הוא שטח של העירייה.
דנה פולק: בסדר, נכון, אבל העירייה לא עושה שום דבר.
שי בלומנטל: והגג שייך לעירייה.
שי בלומנטל: אפשר לעשות הקצאה.
דנה פולק: אפשר, אבל העירייה לא עשתה עד היום.
דנה פולק: בגלל זה אנחנו - - -
שי בלומנטל: העירייה לא יכולה לעשות בלי שיתוף פעולה.
קריאה: זה לא מבנה של אבא שלנו.
יפעת שאשא ביטון: טוב, אני כבר למדתי שיש פה מדינה בתוך מדינה בכל ההתנהלות הזאת של מערכת החינוך ואולי פה אנחנו נצליח לשבור קצת את הגבולות האלה.
יפעת שאשא ביטון: אני חייבת להגיד שאני יודעת שאתם השליחים, אבל אני חייבת להגיד שהתשובה של משרד החינוך לא מספקת אותי מהמקום הפשוט שלא היינו מרשים שזה יקרה באף מסגרת אחרת.
יפעת שאשא ביטון: ואם במסגרות הממלכתיות יש גן שלא עומד בתקן או מסגרת שלא עומדת בתקן, סוגרים אותה ושישברו את הראש.
יפעת שאשא ביטון: גם עכשיו אני יודעת שיש סיפור בירושלים, קראתי אתמול במעומעם.
קריאה: בנווה יעקב.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מאפשרים לדברים האלה לקרות, אבל משרד החינוך מפחד להתמודד.
יפעת שאשא ביטון: מפחד להתמודד.
יפעת שאשא ביטון: יש מגזרים ויש מקומות שמשרד החינוך מפחד להתמודד ואז יוצא שאנשים עושים מה שבא להם.
יפעת שאשא ביטון: ואנחנו לא צריכים להיות שם, דנה, אני אומרת לך - - -
דנה פולק: רגע, אבל אני מסכימה איתך שאם לא היו נותנים רישיון, אולי ה- - -
יפעת שאשא ביטון: אתם, משרד החינוך נתן רישיון.
דנה פולק: אבל מבחינת מצוקה של בנייה, זאת אומרת יש הרבה מוסדות בארץ שהם בתת תנאים וצריך למצוא להם פתרון וזה לא קשור למגזר ספציפי.
דנה פולק: זאת אומרת גם בחינוך הממלכתי, גם בממ"ד, בערבי.
דנה פולק: יש הרבה מוסדות השם במצוקה.
יפעת שאשא ביטון: לא ככה.
יפעת שאשא ביטון: וגם פה המבנה בכלל מלכתחילה לא היה אמור לשמש לטובת מערכת חינוך ומשרד החינוך נתן להם אישור.
יפעת שאשא ביטון: למה משרד החינוך נותן רישיון לדבר כזה?
יפעת שאשא ביטון: כי אם משרד החינוך לא היה נותן רישיון, אז היו מוצאים פתרון במקום אחר, שהוא ראוי יותר.
יפעת שאשא ביטון: כי אין מה לעשות, בשביל לקבל רישיון של משרד החינוך צריך לעמוד בתנאים ולא היינו נמצאים כאן היום.
יפעת שאשא ביטון: אז מלכתחילה התחלתם את הבעיה, כי עכשיו אנחנו מנסים לתת לגיטימציה למשהו שמלכתחילה לא היה צריך להיוולד.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, עיריית חיפה.
שי בלומנטל: שי בלומנטל, חבר מועצת העיר, כמי שהופקד מטעם ראש העיר כבר מכמה שנים על הנושא הזה.
קריאה: סליחה, אפשר לשאול מה תפקידו?
שי בלומנטל: חבר מועצת העיר.
יפעת שאשא ביטון: חבר מועצת עיר, נשלח על ידי נציגות עיריית חיפה.
יפעת שאשא ביטון: יש פה איזו שהיא בעיה?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא בוחרים את הנציגים.
קריאה: פשוט לא הכרנו אותו עד עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: הנה הוא פה.
שי בלומנטל: תודה.
שי בלומנטל: אני מקבל את - - -
יפעת שאשא ביטון: הוא נשלח על ידי העירייה, נכון?
יפעת שאשא ביטון: מבחינתנו הוא נציג העירייה באופן רשמי.
ינון אזולאי: עד הבחירות.
יפעת שאשא ביטון: זה בכלל לא משנה.
יפעת שאשא ביטון: גם אנחנו פה עד הבחירות.
יפעת שאשא ביטון: גם אתה פה עד הבחירות, חבר הכנסת ינון אזולאי.
ינון אזולאי: אנחנו אפילו לפני, אבל אני לא סתם מציין את זה אצלו.
ינון אזולאי: הוא יודע גם למה אני מציין את זה.
שי בלומנטל: חבר הכנסת אזולאי, אצלי הזמן קצוב, אצלך לא.
ינון אזולאי: זה בסדר, גם אצלי זה קצוב.
יפעת שאשא ביטון: חברים, זה בדיוק מה שאמרתי.
יפעת שאשא ביטון: לא תיכנס פוליטיקה לשולחן הזה, חברה.
יפעת שאשא ביטון: הוא עכשיו חבר מועצה בעיריית חיפה.
שי בלומנטל: ודאי.
שי בלומנטל: מה שגברתי אמרה בתחילת דבריה, שלא ניכנס לצדדים הפוליטיים, אני מקבל את זה, כי הכל אפוף פה בפוליטיקה, אבל אני לא רוצה לגעת בדברים האלה, אלא אני אגע בדברים המקצועיים.
קריאה: אמרת דברי שקר.
שי בלומנטל: גברתי, עוד מילה אחת - - -
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, לא, רגע.
שי בלומנטל: זה לא יתכן.
שי בלומנטל: אני מבקש פה את הגנתך.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, אתה לא - - -
ינון אזולאי: אל תאיים, יש פה יושבת ראש.
יפעת שאשא ביטון: אחד שידבר שלא בזמנו ייצא החוצה.
יפעת שאשא ביטון: יתנהל פה דיון מתורבת.
יפעת שאשא ביטון: זה לא דיון ראשון.
יפעת שאשא ביטון: אני כבר מכירה את כל הסיפור.
יפעת שאשא ביטון: כבר שמעתי את כל הצדדים, קראתי כל מסמך אפשרי.
יפעת שאשא ביטון: גם מסמכים שלא הוצגו בפני לפני כן.
יפעת שאשא ביטון: אז בואו נשמור על כבוד הדיבור.
יפעת שאשא ביטון: תקבלו אחר כך את האפשרות לדבר.
שי בלומנטל: אני אומר את הדברים ואני רוצה להגיע לסוף של הדברים כדי למצוא פתרון ולא לספר כאן היסטוריה, כי אני יכול לשבת פה שעות ולספר.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אני מכירה כבר את ההיסטוריה.
שי בלומנטל: נכון.
שי בלומנטל: אני גם ליוויתי אותה, אז אני מכיר.
שי בלומנטל: אבל אין בתוך השכונה מקום, קרי מבנה או שטח, שאפשר לתת לטובת בית ספר נתיבות משה.
שי בלומנטל: אבל מתוך הבנתנו, ואנחנו יודעים שיש מצוקה ואנחנו יודעים שאפשר לתת פתרונות ואני אתן דוגמאות.
שי בלומנטל: הפתרון שניתן כבר מעל שנה, אולי אפילו שנה וחצי, של הקצאת הגג לתוספת של עוד כיתות פלוס התאמות בתוך המבנה הקיים, עיריית חיפה לקחה ארכיטקט, אדריכל ומהנדס שהגיע ובדקו והכינו תכנית שאפשר מחר, אם יוחלט ויוסכם על ידי כל הצדדים, להתחיל לבצע אותם.
יפעת שאשא ביטון: במקום הקיים?
שי בלומנטל: במקום הקיים.
יעקב אשר: מה השטח של המקום הקיים?
יעקב אשר: בוקר טוב.
שי בלומנטל: המקום הקיים - - -
יעקב אשר: כמה סך הכל?
שי בלומנטל: אז אם כבודו היה שומע את תחילת דברי, אנחנו לא מדברים להרחיב, אנחנו מדברים על לבנות לגובה.
יעקב אשר: אני שואל כמה השטח שלו וכמה לפי פרוגראמה הכי פשוטה שמשרד החינוך צריך ל - - - בשביל ילדים.
שי בלומנטל: אז את הפרוגראמה - - -
שי בלומנטל: אם נצטרך נגיש את זה.
יפעת שאשא ביטון: שנייה, חבל שלא הקשבת לכל ההקדמה שלי, כי אני לא רוצה לעשות את זה עוד פעם.
יפעת שאשא ביטון: אני הצלחתי לעשות את זה בצורה עדינה, אני לא בטוחה שאני אוכל לעשות את זה בצורה - - -
יעקב אשר: לא, זה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, אני, אני.
יפעת שאשא ביטון: אני לא בטוחה שאני אצליח לעשות את זה בצורה עדינה פעם נוספת.
יפעת שאשא ביטון: אז בוא רגע נשאיר את ה - - -
יעקב אשר: לא, זה שאלות חשובות.
שי בלומנטל: בסדר, אז- - -
יפעת שאשא ביטון: נקודת המוצא היא ששם לא הייתה צריכה לקום מערכת חינוך.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך כשל, נתן רישיון למקום שלא היה צריך להיות שם.
יפעת שאשא ביטון: המקום הזה נולד בחטא.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו אנחנו מנסים להסדיר אותו.
ינון אזולאי: יש שם צורך גדול מאד.
יפעת שאשא ביטון: אבל יש צורך לאו דווקא שם.
יפעת שאשא ביטון: אפשר גם למצוא פתרונות במרחב הפיזי במקומות אחרים.
ינון אזולאי: יש גם שם עוד כמה דונמים פנויים היום.
יפעת שאשא ביטון: בואו נשמע את ההצעה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו שומעים את ההצעה ומחליטים.
שי בלומנטל: אז אני אומר עוד פעם - - -
יעקב אשר: הוא לא התייחס למה שאמרתי.
יפעת שאשא ביטון: לא, כי דובר פה על 105,000 שקלים לשיפוץ של שירותים, ואז כולם מלינים למה לא השתמשו בכסף הזה.
יפעת שאשא ביטון: אז מעניין, אז לשפץ את השירותים כן, להרחיב לא? בואו נשמע מסודר, אחר כך נגיב.
שי בלומנטל: אז גברתי, זו הצעה אחת.
שי בלומנטל: אני רוצה עוד פעם את הנושא של 105,000 שקלים שהוקצו על ידי משרד החינוך, לאו דווקא רק לשירותים, גם לעשות שם כל מיני התאמות בנושאי בטיחות.
שי בלומנטל: ועיריית חיפה שלחה את הצוות הבכיר, המקצועי של אגף החינוך, מינהל החינוך, לפגישה בבית הספר, כדי להתחיל את ביצוע העבודות, לתכנן אותן.
שי בלומנטל: הגיעו לפגישה עם מנהל בית הספר.
שי בלומנטל: מנהל בית הספר אמר להם סליחה, תמתינו, צריך להגיע נציג היהדות החרדית בעיריית חיפה - יושב כאן מיכי אלפר - תנהלו איתו את השיחה.
שי בלומנטל: אמרו לו הגורמים המקצועיים סליחה, אנחנו גורמים מקצועיים, אנחנו רוצים לדבר איתך.
שי בלומנטל: אמר אני לא יכול לדבר אתכם.
שי בלומנטל: מאז לא פנו ולא אמרו שום דבר.
קריאה: אני מבקש להגיב מיד בסוף דבריו.
שי בלומנטל: בסדר.
יפעת שאשא ביטון: מדינה בתוך מדינה, כבר אמרתי, כן.
שי בלומנטל: אמרתי, אני מסכים איתך.
יעקב אשר: מה, אתה גורם מקצועי לצורך העניין?
שי בלומנטל: לא, ממש לא.
יעקב אשר: אוקיי.
יפעת שאשא ביטון: אבל הוא מייצג את עיריית חיפה.
שי בלומנטל: אני מייצג את עיריית חיפה ונשלחתי על ידי עיריית חיפה.
ינון אזולאי: אני לא מבין למה הם לא שלחו מישהו מקצועי.
יפעת שאשא ביטון: חברים, עם כל הכבוד, אתה מנהל את עיריית חיפה?
יעקב אשר: זו בדיוק הבעיה.
יעקב אשר: אתה מנהל שם חווה פרטית שלך בכל המקום הזה.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, סליחה - - - חבר הכנסת, בוא.
יפעת שאשא ביטון: בואו לא נתנשא אנחנו.
יפעת שאשא ביטון: כולנו.
יפעת שאשא ביטון: רגע, אני אגיד לכם למה.
קריאה: אבל זה לא נכון.
קריאה: תשאלי אותו גם מה הקשר שלו לציבור החרדי - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לדבר.
שי בלומנטל: הלאה, אני - - -
יפעת שאשא ביטון: סליחה רגע, שי.
שי בלומנטל: בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: כולנו נבחרי ציבור.
יפעת שאשא ביטון: היום אנחנו פה, מחר אנחנו לא.
יפעת שאשא ביטון: אני הייתי סגנית ראש עיר, אני יודעת שגם אתה היית בראשות עיר, נכון?
יעקב אשר: כן.
יפעת שאשא ביטון: ואנחנו יודעים שאנחנו מתוקף תפקידנו מנהלים את התהליכים שקורים בעיר.
יפעת שאשא ביטון: ואני לא חושבת שאי פעם מישהו שאל אותך בתור ראש עיר או אני שאלו אותי בתור ממונה על החינוך, אם אני גורם מקצועי - אף על פי שאני גם באה מהחינוך - אם אני גורם מקצועי או שאני נציגה של העירייה.
יפעת שאשא ביטון: אז בואו ננסה.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה את הרגישות שיש פה.
יעקב אשר: אני אסביר את זה תיכף, אם תתני לי לדבר.
יפעת שאשא ביטון: לא, לא צריך להסביר.
יעקב אשר: במילה אחת אני אסביר.
יפעת שאשא ביטון: יש פה נציג עירייה שנשלח על ידי ראש העיר.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר שהוא סוברני בעצם - - -
יעקב אשר: שאלתי רק למה, זה הכל.
יפעת שאשא ביטון: כי ככה ראש העיר החליט.
יפעת שאשא ביטון: ראש העיר החליט ולראש העיר יש את הזכות להחליט מי ייצג אותו.
יפעת שאשא ביטון: והוא בא ואומר בשם ראש העיר – לנו יש פתרון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מוכנים לעשות א', ב', ג'.
יפעת שאשא ביטון: ציין את זה לפרוטוקול, אין צורך שאני אחזור.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עכשיו צריכים לראות - - -
שי בלומנטל: יש עוד פתרונות.
שי בלומנטל: קודם כל צריך לציין שמתוך 370 או כמה תלמידים שנמצאים, אין לי את המספר המדויק, אבל בבדיקה שלנו, של מערכת החינוך, כ-40% מהתלמידים אינם תושבי קריית שמואל, כך שגם פה היה אפשר לפתור את בעיית הצפיפות.
יפעת שאשא ביטון: ואז לאיפה?
יפעת שאשא ביטון: יש פה תושבים מחיפה, קריית אתא, קריית ים, קריית מוצקין, קריית ביאליק.
קריאה: 20%.
שי בלומנטל: 40%.
שי בלומנטל: 40% אני אומר - - -
קריאה: אין מה להתווכח.
שי בלומנטל: בסדר, גם אני לא מתווכח.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, יש לי פה את הנתונים שאתם נתתם.
שי בלומנטל: אבל יש לי את הנתונים של עיריית חיפה, של מערכת החינוך שפתחה את זה.
יפעת שאשא ביטון: יש לי את הנתונים שאתם נתתם.
יפעת שאשא ביטון: יש פה הרבה מסביב.
יפעת שאשא ביטון: אבל מה הפתרון?
שי בלומנטל: אז רגע, אז זה כבר פיתרון שאם הפתרון יינתן רק לתושבי הקריה, אז זה יהיה הרבה יותר קל מאשר לתת לכל מי שהגיע.
שי בלומנטל: שני פתרונות נוספים עומדים על הפרק.
שי בלומנטל: 10 דקות נסיעה על השעון, אולי אפילו פחות, עומד בית ספר שערי תורה, שניתן על ידי עיריית חיפה לחינוך העצמאי, שהוא גם - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל זה מה שביקשנו בדיון הראשון שיינתן.
שי בלומנטל: אז אני אומר, קיים.
יפעת שאשא ביטון: אמרו פה כולם - - - זה לא שקר, זה כתוב בפרוטוקול.
שי בלומנטל: 10 דקות נסיעה עומד שם מבנה.
שי בלומנטל: נקודה.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, זה כתוב בפרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: שאף אחד לא ינסה לפקפק ולו בחצי מילה שאני מוציאה מהפה.
יפעת שאשא ביטון: כל הדברים שאני אומרת מגובים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צולמנו – תודה לאל – בכנסת הכל מתועד בה.
יפעת שאשא ביטון: הכל מתועד גם בפרוטוקול וגם בשידור.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ישבנו בדיון.
יפעת שאשא ביטון: ישב מולי אבא שאיתו הייתי בקשר ואיתו קבוצה של הורים ואמרו שהם מוכנים לכל פתרון בתוך המרחב הגיאוגרפי, גם אם זה לא במבנה הספציפי הזה.
יפעת שאשא ביטון: נאמר מפורשת.
קריאה: ברור, ברור.
שי בלומנטל: יש עוד פתרון.
מרדכי מיכאל אלפר: הוא מציע מבנים מאוכלוסים.
שי בלומנטל: לא, המבנה לא מאוכלס, יש שם מקום מיכי, אתה יודע את זה טוב מאד.
שי בלומנטל: ובואו נלך למקום ונבדוק את זה.
מרדכי מיכאל אלפר: אני לא יכול להתמודד עם עובדות שלא קשורות למציאות.
מרדכי מיכאל אלפר: ך
שי בלומנטל: אני יכול להתמודד עם עובדות.
יפעת שאשא ביטון: חברים, אפשר לבדוק את זה.
יפעת שאשא ביטון: מחר יורדים לחיפה, רואים אם המבנה הזה מאוכלס או לא.
יפעת שאשא ביטון: הוויכוח פה הוא מיותר.
שי בלומנטל: בדיוק, יפה.
שי בלומנטל: אפשרות שלישית שהייתה אפשרית ואני נלחמתי על זה, אבל לצערי מסיבות כאלה ואחרות לא התקבל, יש מבנה שהעירייה הקצתה לטובת גנים לציבור החרדי.
שי בלומנטל: הגג לא שייך - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע סליחה, איך קוראים לבית הספר?
שי בלומנטל: שערי תורה.
שי בלומנטל: יש מבנים שהוקצו לטובת גני ילדים לציבור החרדי.
שי בלומנטל: הגג, מי שמבין בהקצאות, מי שבא מהתחום, הגג שייך לעירייה.
שי בלומנטל: העירייה הקצתה את זה לגוף חרדי.
שי בלומנטל: באנו לגוף החרדי ואמרנו מה אתם רוצים לעשות שם?
שי בלומנטל: אמרו לנו מכון לבר מצווה, מכרז תורני.
שי בלומנטל: אמרנו איך אתם, יש לכם את הרצון ללכת לאקסטרה.
שי בלומנטל: מכון בר מצווה – ממול יש מתנ"ס, תקבלו לעשות אותו שם.
שי בלומנטל: 1,000 מטר.
שי בלומנטל: בואו נבנה על המבנה הזה פתרון לבית הספר.
שי בלומנטל: אמרו לא, אנחנו דורשים או מבנים של החינוך הממלכתי דתי או שטחים שמיועדים לחינוך הממלכתי דתי.
שי בלומנטל: זה הרצון.
שי בלומנטל: לא אכנס למה.
שי בלומנטל: זה הרצון של הציבור.
שי בלומנטל: לא פתרון.
יפעת שאשא ביטון: הרצון הוא נחמד, אנחנו מחפשים פתרונות.
יפעת שאשא ביטון: מה נבנה בסוף על הגג הזה שם?
שי בלומנטל: עכשיו הולכים לבנות מרכז תורני ומכון לבר מצווה.
יעקב אשר: שהוקצה מתי?
שי בלומנטל: לפני 5 שנים.
יעקב אשר: למי?
שי בלומנטל: לטובת עמותה - - -
יעקב אשר: אז מה אתה מציע?
שי בלומנטל: רגע- - -
יעקב אשר: העיפו את העמותה הזו, שקיבלה הקצאה כדת וכדין - - -
שי בלומנטל: אין בעיה.
יעקב אשר: שבדקו את הפעילות שלה ותעיפו אותה.
שי בלומנטל: לא.
יפעת שאשא ביטון: אבל סליחה, חבר הכנסת אשר, בוא לא ניתמם.
יפעת שאשא ביטון: אתם רוצים לאכול את העוגה ולהשאיר אותה שלמה?
שי בלומנטל: בדיוק, בדיוק.
יעקב אשר: למה לאכול את העוגה?
יפעת שאשא ביטון: רגע, אומרים לך פה, הרשות באה ואומרת נתנו לכם אפשרות – 1,000 מטר – לקחת ולהכשיר את זה לטובת - - -
מרדכי מיכאל אלפר: זה לא 1,000 מטר.
מרדכי מיכאל אלפר: זה גג 300 מטר.
שי בלומנטל: אוי, באמת.
יפעת שאשא ביטון: רגע - - -
יעקב אשר: כמה דונם?
יפעת שאשא ביטון: אמרת מספר?
יפעת שאשא ביטון: אמרת 1,000 מטר?
שי בלומנטל: אמרתי 1,000 מטר.
יפעת שאשא ביטון: אמרת, נכון?
יפעת שאשא ביטון: לא חטאתי ב - - -
מרדכי מיכאל אלפר: המגרש הוא 500 מטרים, המבנה הוא בקושי 300 מטר.
שי בלומנטל: לא נכון.
מרדכי מיכאל אלפר: המבנה - - - לשימוש של גני ילדים.
מרדכי מיכאל אלפר: אין שום ייתכנות תכנונית - - -
יפעת שאשא ביטון: בשורה התחתונה בחרתם - - -
מרדכי מיכאל אלפר: אין שום ייתכנות תכנונית לקיים על המבנה הזה מבנה בית ספר, נקודה.
מרדכי מיכאל אלפר: והוא מודע לעניין.
שי בלומנטל: אני מודע.
יעקב אשר: בסדר.
שי בלומנטל: לסיכום דברי, יש פתרונות ואני אומר את זה בצורה ברורה.
שי בלומנטל: אנחנו נתקלים בחומה בצורה.
שי בלומנטל: הנה, נתתי - - -
יוסף רוזנברג: מה עם המבנה הריק?
שי בלומנטל: אם הייתי יודע לא הייתי - - -
יוסף רוזנברג: יש מבנה ריק.
שי בלומנטל: איפה?
יוסף רוזנברג: באהרון הרועה בנות.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, זה לא תכנית כבקשתך.
יפעת שאשא ביטון: אם הרשות מקצה מקומות ונותנת אפשרויות ואומרת תבחרו מתוכם - - -
יוסף רוזנברג: למה הוא לא מראה את זה.
שי בלומנטל: אני אראה את זה.
שי בלומנטל: אתה יודע מה, אני אראה את זה.
יוסף רוזנברג: בבקשה.
שי בלומנטל: סליחה על הביטוי, אתם מתחילים אפילו להתחיל להרגיז אותי.
שי בלומנטל: אני לא יכול - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו לא מתרגזים פה.
שי בלומנטל: לא, אני לא יכול לשמוע - - -
גדי כהן: הילדים שלי ברגע הזה יושבים ונאנקים ואתה אומר שאנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: סליחה רגע, סליחה.
גדי כהן: אנחנו פשוט מזועזעים.
גדי כהן: מזועזעים מהרוע שעומד בפנינו.
יפעת שאשא ביטון: חברה, תירגעו.
יפעת שאשא ביטון: אני לא ראיתי פה שום רוע.
יפעת שאשא ביטון: אני רואה פה מקום שמנסים למצוא פתרון, אבל כנראה שלכם יש קו פתרון אחד ואין בלתו.
גדי כהן: לא, לא.
יוסף רוזנברג: לא, לא.
גדי כהן: את אומרת דברים לא נכונים.
גדי כהן: זה לא נכון, הוא משקר לך בעיניים.
יפעת שאשא ביטון: אני אתן לך לדבר, אבל תתנו לו לסיים.
שי בלומנטל: אז אני רוצה ל - - -
יעקב אשר: תאמיני לי שאת לא שם.
יפעת שאשא ביטון: אני שומעת את השיח.
יעקב אשר: את יותר מדי ישרה ל- - -
שי בלומנטל: אני אשיב דבר דבר.