GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים הלפרין: למשל בתוך התקנות רצינו הפניות לחוזרי מנכ"ל בדיוק בשביל להקל על התהליך, אז אמרו לנו שאי אפשר להפנות לחוזר מנכ"ל, צריך להכניס הכול לתקנות, כלומר, אנחנו הולכים לכתוב ספר תקנות של כמה עשרות עמודים, אחד.
חיים הלפרין: שניים, במשרד הבריאות לא כל היחידות היו מסונכרנות ביניהן, אז זה עובר עוד תהליך פנימי בתוך משרד הבריאות, ואני מזכיר לכולם שהחוק הזה הוא לא בהתייעצות עם משרד הבריאות, הוא בהסכמת משרד הבריאות ולא בכדי, ולכן עד שלא יגמר המהלך הזה, אנחנו לא יכולים להביא את התקנות לוועדה.
יפעת שאשא ביטון: חיים, בוא אני אעשה לך חיים קלים, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אני דורשת כוועדה לדעת על כל התהליך מול המשרדים השונים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להיות בתמונה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפנה אליהם.
יפעת שאשא ביטון: אין מצב שאנחנו יושבים פה כל פעם מולכם והמשרדים האחרים, יש להם את הזמן.
יפעת שאשא ביטון: לנו אין את הזמן, אז אני אומרת לך באמת, אני עושה לך חיים קלים.
יפעת שאשא ביטון: אני דורשת לדעת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עכשיו נבקש כל חודש עדכון סטטוס למי פניתם, ממי קיבלתם תשובות ואיפה אנחנו צריכים להמשיך ללחוץ.
יפעת שאשא ביטון: אני מבטיחה לכם שאני אהיה שם בשביל לעשות את זה.
חיים הלפרין: החלק השני שחברת הכנסת ורבין שאלה היה לגבי המחיר שהוא רכיב מאוד משמעותי, ומבחינתנו זה עבר.
חיים הלפרין: זה עבר אגף תקציבים באוצר.
חיים הלפרין: זה מחכה להסכמה הסופית של שר האוצר ובזה נגמר הדיון, כי אפשר להביא את זה לוועדת - - -
יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לדעת, ה-985 שקלים זה אך ורק למקרים חריגים.
יפעת שאשא ביטון: לא העליתם את המחיר עכשיו באופן גורף לכולם.
חיים הלפרין: 985 שקלים זה לקבוצות קטנות שהן באופן מובהק מתחת לממוצע.
יפעת שאשא ביטון: אוקי, בסדר גמור.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת אם יש איזושהי החרגה או משהו שאנחנו סיכמנו בשנה שעברה ולא נכנס לתוקף.
חיים הלפרין: גם השנה הזאת תהיה החרגה למוכר שאינו רשמי.
יפעת שאשא ביטון: איזו סיבה חוץ מהסיבה הלא כשרה שעולה לי בראש, היה להחריג אותם?
יפעת שאשא ביטון: הם ידעו שנה עברה שזה הולך לקרות.
יפעת שאשא ביטון: אני התעקשתי שנה שעברה אם אתה זוכר, בצורה לא עדינה, שהם לא יוחרגו, שאנחנו ניתן להם לקפוץ למים והם ילמדו לשחות כמו האחרים, ואתם התעקשתם להמשיך איתם עוד שנה.
יפעת שאשא ביטון: איזו סיבה בעולם חוץ מסיבה לא כשרה יכולה לתת להם בעצם את הפטור הזה גם בשנה הקרובה, שאגב, אני לא מסכימה עם זה.
יפעת שאשא ביטון: אם צריך, אנחנו נערער ונעשה את כל מה שצריך.
יפעת שאשא ביטון: המוכר שאינו רשמי חייב להיות חלק מהחוק.
יפעת שאשא ביטון: זה שיש להם הגנה על הראש מכל מיני טעמים, לא פוטר אותם.
יפעת שאשא ביטון: אני משתדלת להיות עדינה.
יפעת שאשא ביטון: תגידו לי אתם איזו סיבה מצאתם.
חיים הלפרין: אני אתן לך את התשובה הכשרה.
חיים הלפרין: אני לא מכיר תשובה לא כשרה.
חיים הלפרין: התשובה הכשרה היא שבדיאלוג שהיה לנו עם הגופים המייצגים את המוכרים שאינם רשמיים, גילינו לא להפתעתנו שהמנעד בין העלויות שיש לגן מוכר שאינו רשמי א' ל-ב', הוא בסדר גודל של אלפי שקלים, כלומר, יש רשויות שדורשות מגן מוכר שאינו רשמי, במונחים של השקעה, עשרות או לפעמים אולי מאות אלפי שקלים כשהם פורסים את זה על משהו כמו שמונה-עשר שנים.
חיים הלפרין: העלויות של זה מאוד גבוהות.
חיים הלפרין: אם היינו רוצים להגדיר מחיר עליון למוסדות כאלה לגנים מוכרים, היינו צריכים להגיע למשהו שהיה נראה מאוד מוזר, שכאילו הוועדה או השרים מאשרים סדר גודל של כמעט 2,000 שקל לצהרון, וחשבנו שכל עוד אנחנו לא עשינו את הבור הזה עד הסוף איתם, כי ביקשנו מהם עוד מידעים לגבי הפער שבין המחיר התחתון למחיר העליון, כי הם עשו גם הליך של מיצוע וגם הגדירו את מקרי הקצה, פעם אחת.
חיים הלפרין: פעם שנייה, אמרתי את זה בגלוי על השולחן, הקבוצה הזאת היא בתהליך של התמעטות טבעית ולכן כאילו עכשיו להטיל עליהם את - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא מטילה עליהם, אני מחברת אותם למציאות.
איילת נחמיאס ורבין: כמה הם היו נניח ב-2016 וכמה הם ב-2017?
איילת נחמיאס ורבין: מה זה התמעטות טבעית?
יפעת שאשא ביטון: במונחים של משרד החינוך זה נקרא ייבוש.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שהוא יגיד את זה בצורה מפורשת.
יפעת שאשא ביטון: כל פעם כשצריך לסגור משהו, פשוט מייבשים אותו.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להגיד משהו לפני שאנחנו מגיעים לנתונים.
יפעת שאשא ביטון: לא מניח את הדעת ההסבר, אני מוכרחה לומר.
יפעת שאשא ביטון: גם אם אני אסכים איתך, הייתה פה שנה שלמה.
יפעת שאשא ביטון: יכולתם להפוך עולם, לפתור את זה.
יפעת שאשא ביטון: לא קיבלנו את זה אתמול בבוקר ואף אחד לא יכול לבוא ולספר עכשיו שתהליך החקיקה היה מהיר ושלא היה לנו זמן.
יפעת שאשא ביטון: הייתה פה שנה שלמה כשהם יודעים בדיוק מה הלך הרוח בבית הזה, אלא אם כן הם ידעו שהם ימצאו כל מיני פרצות, כי גם בבית הזה יש הרבה מאוד פוליטיקה, אז יאללה, נחפש איזה סדק, ואני לא אומרת את זה בטענה אליך.
יפעת שאשא ביטון: אתם אנשי המקצוע.
יפעת שאשא ביטון: אני מפנה את זה למי שצריך לשמוע את זה ואני אומרת לך, לא מקובל שהם הוחרגו ויש לזה ריח וטעם רעים מאוד שהם הוחרגו.
יפעת שאשא ביטון: אף אחד פה לא עובד לשם שמיים, גם המאמינים שבהם.
יפעת שאשא ביטון: זה עסק כלכלי לכל דבר ועניין.
יפעת שאשא ביטון: אם יש סוגיות קונקרטיות שהיה צריך לפתור אותן מול הרשויות, אפשר לפתור אותן כדי שלא יהיו העמסות, אבל אל תגידו לי לא.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם שכן.
יפעת שאשא ביטון: כל מה שרוצים לפתור, פותרים, ומי שלא רוצה ומרגיש שהוא לא מסוגל לעמוד בזה, שלא יהיה.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שאני נשמעת מאוד בוטה וקשה, אבל בסוף יש פה כמה קבוצות שנהנות מאיזושהי פריבילגיה שלא נהנים האחרים, ואנחנו יודעים שכן יש רווח במקום הזה, חיים, ואנחנו יודעים שהם כן יכלו להתכנס למה שאנחנו מציעים, ואנחנו יודעים שאנחנו כן הסכמנו לבוא לקראתם בדיון האחרון שאנחנו קיימנו, ואמרנו, יש סוגיות של כל שינויי הייעוד, תשלומים לרשויות המקומיות, נוסיף להם אוטומטית את ה-17% של המע"מ.
יפעת שאשא ביטון: היה פה שיח אמיתי, מקצועי, פרטנו את הדברים לפרוטות.
יפעת שאשא ביטון: כבר שמענו את הנתונים, אז למה אנחנו יושבים כאן היום ויש לי קבוצה באוכלוסייה, יש לי מגזר באוכלוסייה, אני לא מפחדת להגיד את זה, שיש לו עולם משלו, מדינה משלו, מציאות משלו, כל האחרים יתכנסו לחוק, הם אולי בעוד שנה, ואני לא סתם אומרת אולי בעוד שנה, כי אני נורא חוששת שבעוד שנה אנחנו נשב כאן ויספרו לי עוד איזה סיפור יפה והם יוחרגו לשנה נוספת, ואני אומרת, זה לא פייר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יושבים פה סביב השולחן ואנחנו יוצרים אפליה מאוד ברורה בין הארגונים השונים.
קרן אוחנה איוס: חבל שחברת הכנסת איילת ורבין יצאה, כי מה שרציתי לומר זה שמאז שפורסם חוק טרכטנברג, אם אנחנו נסתכל באחוזים על 100% גנים שיצאו לדרך של המוכר שאינו רשמי, הייתה לנו ירידה טבעית של 20% בכל שנה, זאת אומרת שאם אנחנו מדברים מתשע"ב עד תשע"ח, היום לפחות בארגון שלי, מסך 100% נשארנו עם 37%.
קרן אוחנה איוס: אני, האמת, חשבתי שנגיע היום פה לאיזשהו פתרון שכולל את כל הדברים שאת ציינת.
יפעת שאשא ביטון: תראה, אפילו הם מוכנים להגיע לפתרון.
יפעת שאשא ביטון: רק אנחנו לא.
קרן אוחנה איוס: כשאנחנו הצבנו רף שלא יפחת מסך עלות של ילד במעון שנמצא שם הילד מ-07:00 עד 16:00 או מ-07:00 עד 17:00, כי אם אנחנו לוקחים את 700 השקלים של הבוקר ומוסיפים להם 900 שקלים ומשהו של הצהרון, אם ניקח מספר עגול של 1,500 שקלים כפול איקס הילדים המקסימלי שהוא בין 30 ל-35, זה לא משהו שאפשר להגיע אליו אפילו במונחים של רווח.
קרן אוחנה איוס: ישבנו עם הנתונים, אז הציפייה שלנו הייתה לפחות להגיע לעלות של ילד במעונות, שזה היום 2,290 - - -
יפעת שאשא ביטון: ממש לא, קרן.
קרן אוחנה איוס: בסכום הכולל.
יפעת שאשא ביטון: בואי, אני רוצה להגיד לך משהו.
יפעת שאשא ביטון: תהיו עד הסוף.
יפעת שאשא ביטון: אל תהיו לי יצור כלאיים, פעם אחת תקבלו מהמדינה ופעם אחת תעשו מה שאתם רוצים.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת, אני אוהבת אתכם מאוד ואני יודעת איזו עבודה אתם עושים, אבל עם כל הכבוד, בסוף יש מדינת חוק ועבר חוק בכנסת הזו, ואני בטוחה שגם אם אנחנו נפתח את הספרים, אתם תדעו לעמוד במה שצריך.
יפעת שאשא ביטון: אתם לא מסוגלים?
יפעת שאשא ביטון: אל תעשו את זה.
קרן אוחנה איוס: אני מסכימה איתך שלילד מגיע שוויון הזדמנויות.
יפעת שאשא ביטון: גם להורים מגיע שוויון, לא אלה ישלמו ככה ואלה ישלמו ככה.
קרן אוחנה איוס: נכון, אבל כאן צריכה להיות איזושהי הוראת שעה או איזשהו דור מדבר שצריך לתת לו לקיים את הבחירה.
יפעת שאשא ביטון: כמה, 40 שנה כמו משה?
יפעת שאשא ביטון: שנה לא הספיקה?
קרן אוחנה איוס: לא, בטח שלא, אבל אני אגיד לך משהו.
קרן אוחנה איוס: אם אנחנו נצמיד את הדבר הזה גם לחוק הפיקוח, ומה שיקרה, שהשלטון המקומי יחסוך להם.
קרן אוחנה איוס: תקשיבי, אנחנו מדברים פה על סכומים של היתר לשימוש חורג, 250,000 שקל לחמש שנים.
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו אמרנו שאנחנו נפתור את זה.
יפעת שאשא ביטון: כל שנה, נשב, נספר את הדברים האלה?
יפעת שאשא ביטון: אתם צודקים.
קרן אוחנה איוס: אבל אני מבינה שזה עוד לא פתיר.
קרן אוחנה איוס: זאת הבעיה היחידה.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת למה זה לא פתיר?
יפעת שאשא ביטון: כי אף אחד לא ישב בשנה הזו והוציא עשן לבן כדי שהדברים האלה יפתרו, ואת רוצה שאני אגיד לך עוד משהו?
יפעת שאשא ביטון: גם עוד שנה בקצב הזה, זה לא ייפתר, כי אם אנחנו לא נפיל את הפור ונגיד, אנחנו מכניסים לתוקף את החוק, עכשיו מתמודדים עם כל האתגרים, אנחנו נתגלגל משנה לשנה וצודקת חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שאת הדיונים בעוד שנתיים לא אני אקיים, מישהו אחר יקיים פה, לא כי אני לא אהיה בכנסת, אולי אני פשוט אהיה בתפקיד אחר, מכל מיני סיבות, אבל בסוף אנחנו מתגלגלים.
יפעת שאשא ביטון: כל פעם אנחנו דוחים את הדין ולאן נגיע?
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, אני שואלת אתכם לאן אנחנו נגיע ומה אנחנו יכולים לעשות עם זה?
יפעת שאשא ביטון: אני רוצים לקבוע להם מחיר, תקרה.
יפעת שאשא ביטון: לא 985?
יפעת שאשא ביטון: אני מרשה לכם בשלב ביניים של השנה הזאת, תקבעו מחיר אחר, אבל לא יכול להיות שתהיה פריצות שם בתחום.
יפעת שאשא ביטון: לא יכול להיות שחלק ידרשו 2,300, חלק 2,000, חלק 1,300.
יפעת שאשא ביטון: הרי גם במוכר שאינו רשמי, בואו נגיד את האמת, והנה זה לפרוטוקול, אם אנחנו ניקח ונעשה מיפוי, אנחנו נראה שיש מנעד רחב של מחירים, אז מה?
יפעת שאשא ביטון: אחרים גונבים ומסוגלים לעשות את זה במחיר הזה או שהם פשוט יודעים לנהל את עצמם אחרת או שהם פשוט מבינים את רחשי השוק?
יפעת שאשא ביטון: הרי אם יש אנשים שמסוגלים לעשות את זה במחירים מסוימים, שפויים יותר מאחרים, סימן שזה אפשרי, אז למה אנחנו מפחדים להיכנס למים?
יפעת שאשא ביטון: אין תשובות, נכון?
קרן אוחנה איוס: אחרים שמתוקצבים גם על ידי המדינה בדברים אחרים, מקבלים נניח מבנה מהרשות המקומית, פטורים מארנונה עסקית.
קרן אוחנה איוס: חוץ מפטור במע"מ מקבלים הכשרה לצוותים.
קרן אוחנה איוס: תגידי לי, כי אלה פרמטרים שאנחנו הכנסנו.
קרן אוחנה איוס: הנה, אנחנו ישבנו.
קרן אוחנה איוס: תאמיני לי שלי יצא יותר מעשן לבן, אבל השלטון המקומי לא נכח.
קרן אוחנה איוס: יש לנו בעיה בתקנות עירוניות מאילת עד נהריה.
קרן אוחנה איוס: כל רשות מקומית גובה אחרת.
קרן אוחנה איוס: אני מסכימה איתך שיש מקומות שאתה יכול לעשות את זה, אבל יש יותר מקומות שאתה לא יכול לעשות את זה בגלל תקנות עירוניות שיושבות בכל עיר בצורה אחרת.
קרן אוחנה איוס: לנו זה מאוד קשה, אני אומרת בכנות, ולכן יש את הדילול הטבעי הזה ואני מעריכה שעוד שנה אנחנו אולי נעמוד על 15%.
יפעת שאשא ביטון: יש לי שאלה, מיכל, תעזרי לי פה גם.
יפעת שאשא ביטון: נכון יש את הסיפור, יכול להיות שאני לא מדייקת במינוח.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אקח צ'אנס, אני לא אומר מה זה, אבל יש פטור שניתן לבתי כנסת ולכל מיני מקומות ציבוריים שאם הגנים או המעונות היו מקבלים אותם, זה היה יכול לעזור להם להוזיל באופן משמעותי את המחיר.
יפעת שאשא ביטון: זה השבחה או שבח?
מיכל מנקס: יש מיני פטורים ולאחרונה הם מתרבים, גם לגופים.
יפעת שאשא ביטון: בואי ניקח רגע את המקום שיש לנו אינטרס.
מיכל מנקס: אני לא בטוחה שיש לו אינטרס.
יפעת שאשא ביטון: אין לך אינטרס בחינוך?
מיכל מנקס: לא.
מיכל מנקס: מבחינתי השלטון המקומי, אני רוצה מערכת ציבורית.
יפעת שאשא ביטון: אוקי, מסכימה איתך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא רק מאריכים להם חיים, אנחנו גם מאריכים את שטח ההפקר שם.
מיכל מנקס: אבל את צודקת במה שאמרת.
מיכל מנקס: יהיה צו, יהיה מחיר, יהיה פיקוח והשוק יעשה את שלו.
מיכל מנקס: אני רוצה את כולם אצלי.
מיכל מנקס: אני טובה בזה, אני יודעת לנהל מערכות, אני רוצה את הפיקוח.
מיכל מנקס: אין לי שום סיבה שיהיו דברים אחרים.
יפעת שאשא ביטון: צריך להתייעץ עם שמרית.
יפעת שאשא ביטון: מה הסמכויות שלנו כוועדה מבחינת הכפייה של החוק אם אנחנו רוצים שהחוק יכנס לתוקף?
חיים הלפרין: הסעיף בחוק אומר שזה נכנס לתוקף.
חיים הלפרין: מי משנה חוקים, הכנסת או משרד החינוך?
תמי ברנע: זה נכנס לתוקף.
תמי ברנע: את מדברת שזה יחול עליהם.
יפעת שאשא ביטון: מתוקף מה אתם דחיתם את זה?
חיים הלפרין: לא דחינו.
יפעת שאשא ביטון: אתם דחיתם.
יפעת שאשא ביטון: השנה הם לא מתקצבים, המוכר שאינו רשמי.
חיים הלפרין: מתוקף הסמכות של השר.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אם יש טענת, זה לשר.
קריאה: אבל הסעיף האחרון בחוק אומר משהו מאוד ברור על תשע"ט.
יפעת שאשא ביטון: חד משמעית, ואפשר לשנות את זה בלי להביא את זה לשולחן?
יפעת שאשא ביטון: נשמע לי מוזר.
תמי ברנע: לא להחיל את זה, את מתכוונת.
תמי ברנע: שלא להחיל את החוק על כל מה שנכתב בו.
יפעת שאשא ביטון: אני אסגור רגע את הסוגיה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נברר כאן במסגרת הוועדה יחד עם הייעוץ המשפטי אם בכלל זה אפשרי לדחות את החוק בשנה בלי שזה הובא לדיון בכנסת.
יפעת שאשא ביטון: זה אמנם נמצא כאן בדיון, אבל זה לא בדיון חקיקה.
יפעת שאשא ביטון: היה צריך לבקש איזשהו תיקון או משהו.
חיים הלפרין: זה יגיע לוועדת חינוך.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שעדיין אפשר לעצור את זה.
יפעת שאשא ביטון: אוקי, אז אני מקווה שאנחנו שם נעשה את השינוי.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם, תתארגנו שהחוק יוחל, כי אם החוק לא יוחל, הנה, אני אומרת את זה כאן ואפשר לצטט אותי, זה ביזיון של הכנסת.
יפעת שאשא ביטון: זה ביזוי של הכנסת שיש פה מגזר מסוים שמרשה לעצמו לנהל איזושהי מציאות אחרת מנותקת ממה שאנחנו קובעים כאן ואנחנו נותנים לזה יד.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם, אני אישית לא אתן לזה יד.
יפעת שאשא ביטון: אני אלחם בזה כמה שאני יכולה.
יפעת שאשא ביטון: מציעה לכם אישית, תתארגנו, כי אם צריך, אנחנו נפעיל גם את כל המערכת המשפטית, כל מי שיוכל לסייע לנו במניעה של הביזוי הזה, אז זה לגבי המוכר שאינו רשמי.
יפעת שאשא ביטון: לגבי התקנות אנחנו סגרנו שאתם תתארגנו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים בתחילת המושב הבא לקבל סטטוס וכל חודש תעדכנו אותי מה האתגרים שיש לכם, איזה משרד מערים קשיים.
יפעת שאשא ביטון: אני אישית מוכנה לפעול בשביל זה.
יפעת שאשא ביטון: יש התייחסות נוספת לסוגיות אחרות שלא עלו כאן?
חוה אלטמן: כן.
חוה אלטמן: אני רוצה להעלות משהו.
חוה אלטמן: הוא לכאורה נמצא בתוך החוק ויש אליו התייחסות מאוד מפורטת, ובכל זאת אני רוצה להאיר את הנושא של מחיר יום מזון.
חוה אלטמן: יש סל של מחירים לעלויות של צהרון ולא ברור לגמרי מה הוא החלק של המזון.
חוה אלטמן: בפגישה הקודמת דיברו הרבה על זה, מחיר יותר יקר, מחיר יותר זול.
חוה אלטמן: אני חושבת שצריך להצמיד את זה למחירים שמשרד החינוך לוקח על המוסדות הרגילים שהוא נותן בהם ארוחות צהריים.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שקורה היום, לא?
חוה אלטמן: כנראה שלא.
חוה אלטמן: לפי הדיון שהיה בפעם שעברה, היו סיכומים על כל מיני מחירים, על מחירים הרבה יותר נמוכים, על מחירים גם קצת יותר גבוהים.
חוה אלטמן: אני לא יודעת איך עושים את זה, אבל אני חושבת שצריך לתת לזה את הדעת.
יפעת שאשא ביטון: בחוזר שמופיע זה מוצמד למחיר של מפעל ההזנה, נכון?
חיים הלפרין: בקול קורא שהוצאנו, אז ברור שיש מחירון והוא נגזר באופן דומה למחיר של תוכנית ההזנה, אבל אם רשות מפעילה את התוכנית הזו בעצמה והיא אומרת, אני מסתדרת לבד, אז אנחנו לא יכולים להכתיב לה מחיר, כי יש גם שוק בעולם, אבל מה שאנחנו כן עושים, אנחנו פשוט נבדוק מה האוכל שהילדים מקבלים.
חיים הלפרין: לא חוכמה להשיג מנה בשבעה שקלים.
חיים הלפרין: השאלה היא מה.
חיים הלפרין: ברגע שאנחנו מגלים שזה לא מתאים, אז אנחנו מודיעים להם שאו שהם מחליפים מייד את התפריט או שמחליפים את הקבלן, והיו לנו מקרים כאלה גם השנה.
יפעת שאשא ביטון: טוב, האמת שבנושא של ההזנה, דווקא שם יש חוק ברור שעבר כאן בכנסת.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא פשוט לאכוף אותו.
חוה אלטמן: עד היום לא הייתה אכיפה של הנושא התזונתי.
חוה אלטמן: אנחנו מקווים שעכשיו זה יתחיל.
יפעת שאשא ביטון: היום יש יותר מודעות של הורים.
יפעת שאשא ביטון: שואלים אותי על מערך הפיקוח.
יפעת שאשא ביטון: אני כל הזמן אומרת שבזכות הדיונים שאנחנו מעלים כאן, יש לנו מיליון מפקחים שם למטה.
יפעת שאשא ביטון: ההורים מאוד מעורבים, מודעים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מקבלים פניות גם על מזון שנראה להם לא סביר ולא אכיל, אפילו ברמה של מזון שלא טעים לילדים, כי בסוף אנחנו גם רוצים שהילדים יאכלו את זה ולא רק שזה יהיה יפה וטרי והכול.
יפעת שאשא ביטון: אני קוראת פה להורים, שיתוף הפעולה שלכם, הפידבקים מהשטח מאוד חשובים כדי שאנחנו נוכל להגיע לכל אותם מקומות שיש לגביהם סימן שאלה מבחינת התפקוד, בין אם זה באוכל, בין אם זה בדברים אחרים, אבל השיח שלכם איתנו הוא מאוד חשוב.
שולמית ביסמנובסקי: חברת הכנסת ביטון, רציתי להעיר את תשומת ליבך לעוד חוק שנמצא, כל הנושא של החינוך המוכר שאינו רשמי נמצא תחת רשות ההגבלים העסקיים.
שולמית ביסמנובסקי: אין אפשרות לאחד מחירים, אין אפשרות לאחד חופשות, אין אפשרות לעשות שום איחוד של המערכת הזאת.
שולמית ביסמנובסקי: אנחנו אפילו נמצאים תחת פיקוח של רשות ההגבלים העסקיים, זאת אומרת שלהגיע למחיר אחיד בכל הארץ זה משהו שהוא כמעט בלתי אפשרי גם בהתאם לרשות ההגבלים העסקיים, ואני חושבת שכדאי לך לתאם את זה איתם.
יפעת שאשא ביטון: קודם כול, סוגיה שאני לא מכירה ואפשר לבדוק אותה.
יפעת שאשא ביטון: ב', אם יש חוק לגבי צהרונים במדינת ישראל, אז כן, אתם גם צריכים להיות כפופים לחוק הזה.
שולמית ביסמנובסקי: צריכים לעשות משהו עם הרשות וגם לראות ששכר הדירה בכל הארץ לא דומה במקום אחד למקום שני.
שולמית ביסמנובסקי: כל ההוצאות, כל שכר העבודה, בכל עיר ועיר זה משהו אחר, לכן האיחוד של המחירים הוא קצת בעייתי ושווה לבדוק את זה.
יפעת שאשא ביטון: קודם כול יש מנעד.
יפעת שאשא ביטון: תסמכי על האנשים פה בכנסת.
יפעת שאשא ביטון: אחד הדברים הראשונים שלמדתי כשהגעתי לכנסת, שיושבים פה אנשי מקצוע לעילא ולעילא ששמים לב גם לפרטים הקטנים שנעלמים לנו מהעין, אז תהיי בטוחה שהסוגיה הזו נבדקה.
יפעת שאשא ביטון: דבר שני, יש מנעד של מחירים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא קבענו פיקס פרייס לכולם, לא רק במערכת הפרטית, גם במערכת הציבורית, מתוך התחשבות בדיפרנציאליות שקיימת בין היישובים השונים, אז כך או כך או כך, אני לא מזהה שום בעיה, מה גם שאמרתי ואני חוזרת ואומרת, חיים, כדי שאנחנו לא נגיע למצב מביך בוועדת החינוך, וזה צריך לקרות עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: יש לכם שבוע, אז שבוע שיש לנו לתת את כל הכוח כדי שהדבר הזה לא יקרה.
יפעת שאשא ביטון: תיבנו מנעד בדור מדבר, שנה.
יפעת שאשא ביטון: אל תגידו, החוק לא יחול.
יפעת שאשא ביטון: תגידו, הוא יחול עד תקרה מסוימת.
יפעת שאשא ביטון: תתמודדו.
יפעת שאשא ביטון: מי שמסוגל להתמודד, יופי, ומי שלא מסוגל להתמודד, גם בסדר.
יפעת שאשא ביטון: אמרה מיכל, יש לנו מערכת ציבורית נפלאה, אנחנו יודעים להרחיב אותה, אנחנו יודעים לתת אותה, אנחנו יודעים לעשות בה את הכי טוב שאפשר ולהורים מגיע ליהנות גם מהמסגרות האלה, ואני מבטיחה לך, והנה זה הכול מוקלט כאן, אתה תוכל לבדוק אותי בעוד שנה ושנתיים, הם יעמדו בזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה את זה נכון ואנחנו באמת ניתן את הדלתא הזו.
יפעת שאשא ביטון: יהיה אפשר לעמוד גם בסיפור הזה וכמובן שאני אומרת גם להם, בכל מה שקשור לסידורים מול הרשויות המקומיות באותו שלב ביניים של דברים שבאמת צריך לתת עליהם את הדעת, אנחנו מוכנים לשמוע ולנסות לסייע, אבל לא באופן גורף להגיד להם, חברים, יש חוק אבל אתם לא חלק ממנו.
יפעת שאשא ביטון: זה אני אומרת, קשה לי לבלוע את זה.
יפעת שאשא ביטון: קשה לי אפילו להכניס את זה לפה.
קרן אוחנה איוס: יפעת, אם יורשה להגיד מילה.
קרן אוחנה איוס: ממש חשוב לי ביחס לדברים שמיכל אמרה, כי לא עובר לי.
קרן אוחנה איוס: אני ממש מתנצלת.
קרן אוחנה איוס: אני מאוד שמחה שרשויות מקומיות יכולות לקחת ולעשות בהצטיינות והכול.
קרן אוחנה איוס: שני דברים אסור לשכוח: אחד, זה שלהורה תמיד יש את הזכות לבחור איפה הילד שלו יתחנך, ושניים, זה שיש מסגרות פרטיות שהן מצוינות.
קרן אוחנה איוס: אם המגמה היא ללכת למהלך של הכחדה, אני לא רוצה לתת לזה יד.
יפעת שאשא ביטון: קרן, הסיפור הוא לא הכחדה.
קרן אוחנה איוס: התחושה היא לא טובה.
קרן אוחנה איוס: להגיד, אנחנו רוצים את כולם אצלנו.
קרן אוחנה איוס: אנחנו לא רוצים להיות אצלם.
קרן אוחנה איוס: יש לי גן ילדים פרטי.
קרן אוחנה איוס: אני לא רוצה להיות ציבורית.
קרן אוחנה איוס: אני באתי מהציבורי.
קרן אוחנה איוס: 12 שנים הייתי גננת במשרד החינוך.
קרן אוחנה איוס: פתחתי גן פרטי כדי לתת משהו אחר.
קרן אוחנה איוס: יש לי ערך מוסף.
יפעת שאשא ביטון: קרן, אני הייתי מורה במערכת הציבורית ואני רוצה להגיד לך שאני נתתי משהו אחר.
יפעת שאשא ביטון: יש פה ,אגב, נציגים בכל מיני משרדי ממשלה שהיו תלמידים שלי, והבאתי ערך מוסף ועשיתי את זה אחרת ואפשר לעשות את זה טוב גם בציבורי.
יפעת שאשא ביטון: בסוף זה תלוי באנשים שנמצאים שם, ויש גננות מדהימות בציבורי והכול בסדר.
קרן אוחנה איוס: המדינה קבעה בחקיקה שיש קבוצה שקוראים לה המוכר שאינו רשמי, שאין סיבה ללחוץ להם על הצינור של הנשימה.
קרן אוחנה איוס: אפשר לקבוע חוקים ותקנות, שדרך אגב, התקנות חשובות לנו כי יש אי בהירות מטורפת.
קרן אוחנה איוס: גם אנחנו רוצים לעבוד לפי מה שצריך, ועדיין לאפשר לנו לתת את הייחודיות הזאת ואת המקום שהוא לא בהכרח ציבורי גרידא, ואנחנו כן נחיה עם איזשהו מהלך ביניים שיהיה הגיוני ויאפשר לנו את הדבר הזה.
קרן אוחנה איוס: לעשות קולקטיביות זה מבחינתי לעשות שלס קומוניזם.
קרן אוחנה איוס: לא כולנו רוצים להיות ציבוריים.
קרן אוחנה איוס: חלקנו רוצים להישאר במקום - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא עניין של קולקטיביות, קרן.
קרן אוחנה איוס: להגיד, אנחנו רוצים את כולם אצלנו, לא כולם רוצים להיות שם.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אני מבינה, אבל שנייה, אני רוצה רגע להגיד משהו.
קרן אוחנה איוס: זה קשה לי.
קרן אוחנה איוס: זה אני מסכימה, את יודעת.
קרן אוחנה איוס: אני הצעתי פשרה.
יפעת שאשא ביטון: אתם רוצים להיות, ואני מקבלת את זה, אני גם אמרתי.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה להתגמש ושתהיה שנה שאנחנו נקבע איזושהי דלתא שתיתן לכם את תקופת המעבר הזו ובסוף לראות איך אנחנו מתכנסים למשהו שכולם חיים איתו בשלום, גם ההורים, כי גם להורים מגיע ליהנות מהסיפור הזה.
קרן אוחנה איוס: נכון.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני אומרת שוב, מי שרוצה להיות פרטי, אהלן וסהלן, תהיו פרטיים, אבל מהתחלה ועד הסוף, ותאמיני לי, הורים שרוצים לבוא אליכם, בשמחה ובאהבה, אני לא אגיד לכם כלום.
יפעת שאשא ביטון: כל אחד עושה את הבחירה שלו, אבל אל תבואו אלי לא בבוקר ולא בצהריים.
יפעת שאשא ביטון: וואנס, הגעתם אלי, אתם חלק ממני בבוקר ברמה כזו או אחרת.
יפעת שאשא ביטון: אין מה לעשות, אתם גם צריכים להיות תחת החוק הזה, וזה הסיפור.
קרן אוחנה איוס: אני מסכימה, אבל המדינה יצרה חיית כלאיים כזאת שקראה לה גילאי 3-4 למוכר - - -
יפעת שאשא ביטון: המדינה יכולה לתקן.
קרן אוחנה איוס: המדינה יכולה לתקן אבל היא צריכה לתת גם לציבור העסקים זמן לתקן.
קרן אוחנה איוס: אנחנו ביולי.
קרן אוחנה איוס: יש לנו רישום - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, לא, אין יותר אנחנו ביולי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו היינו ביולי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו שנה פה.
קרן אוחנה איוס: נכון, והיינו כאן ב-9 במאי.
קרן אוחנה איוס: אני ציפיתי היום לשבת פה ולקבל כמו שאמרנו בפעם הקודמת, מערך ביניים שיאפשר לי להציג את זה לקהל שלי - - -
יפעת שאשא ביטון: ואני מאמינה לה, כי אני מכירה את קרן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים בקשר כל הזמן, וזה נכון.
קרן אוחנה איוס: אז במקום מאוד אחראי אני רוצה סטנדרט.
קרן אוחנה איוס: ילד, מגיע לו שוויון הזדמנויות.
קרן אוחנה איוס: להורה מגיע שוויון הזדמנויות, אבל חייבת להיות בהירות.
קרן אוחנה איוס: אי אפשר לעשות cut and clear.
יפעת שאשא ביטון: תקשיב, חיים, הם יושבים, אומרים לנו, מה שאנחנו התחייבנו לעשות, ואני אומרת, חיים, כי אתה הנציג פה ואתה יודע שזה ממש לא אישי אליך, אבל הם יושבים פה, אומרים, ציפינו לקבל איזשהו מתווה שאנחנו נוכל לעבוד איתו.
יפעת שאשא ביטון: אתה יודע מה, אפילו גם להתווכח עליו.
יפעת שאשא ביטון: זה גם בסדר, אבל להביא משהו לשולחן.
יפעת שאשא ביטון: בא מי שמוביל את הספינה הזו שנקראת מערכת החינוך ואמר, חברים, עזבו שטויות, אני פוטר אתכם מעוד שנה.
יפעת שאשא ביטון: באמת, אני אומרת את זה ככה בצורה בוטה כי ככה אני מרגישה שזה פשוט נעשה, שאנחנו איפשהו, קצת לחץ פוליטי ויאללה מתקפלים.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם, זה לא יקרה.
יפעת שאשא ביטון: אני אלחם בחורמה בוועדת חינוך ולא נגדכם אישית.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אתן שיבזו את הכנסת הזו.
יפעת שאשא ביטון: בעיניי ביזות התהליך הזה כשבשנה שעברה החריגו את המגזר הזה והייתי צריכה לבלוע ובקושי, ואני אומרת לכם שהפעם אני גם לא מכניסה את זה לפה.
יפעת שאשא ביטון: אני אעשה הכול כדי שזה לא יקרה.
יפעת שאשא ביטון: אתם רוצים, תמצאו איזשהו שלב ביניים, דור מדבר אמרתם, שנה, נשב בשנה הבאה.
יפעת שאשא ביטון: שיהיה ברור לכולם ושזה ייכתב ברחל ביתך הקטנה, כולם חלק מהמערכת.
יפעת שאשא ביטון: מי לא טוב לו, גם בסדר, שיבחר לו ערוץ אחר.
יפעת שאשא ביטון: יש עוד התייחסות?
יפעת שאשא ביטון: טוב, אז קודם כל אני מודה לכולכם.
יפעת שאשא ביטון: את הנקודות לסיכום אמרנו.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אחזור עליהן כי הם כבר שמעו את זה הרבה, גם לגבי התקנות וגם לגבי הנושא של המוכר שאינו רשמי.
יפעת שאשא ביטון: רק נקודה אחת.
יפעת שאשא ביטון: יש לי פה ממשרד העבודה?
יפעת שאשא ביטון: יש לנו בעיה אחת נוספת, שהבטיחו ששנה שעברה יתקנו אותה ולא תיקנו אותה, זה הנושא של הדרגות.
יפעת שאשא ביטון: הרי בלמ"ס 8 לא כולם מקבלים את הסבסוד, בטח לא בהיקפים שמשפחות קשות - - -
ורדה מלכה: 8-10 זה רק הורים יחידים.
יפעת שאשא ביטון: הם מקבלים?
יפעת שאשא ביטון: הם לא עושים מבחני הכנסה.
מיכל מנקס: הם מקבלים, רק לא בניצנים.
ורדה מלכה: יש סבסוד של משרד העבודה.
ורדה מלכה: זה כמו הסבסוד של המעונות, באותה מערכת.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת מה זה.
יפעת שאשא ביטון: לא צריך להסביר לי.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך באופן בדוק וודאי שאם יש תוכנית ניצנים באותם מקומות, הם לא מקבלים כביכול את הסבסוד שהם היו מקבלים אילו הם לא היו בתוכנית ניצנים.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו בואי אני אסביר לך את המשמעות.
יפעת שאשא ביטון: דרגות 8-10, למרות שהסברתי את זה אין-סוף פעמים במשרד הרווחה.
יפעת שאשא ביטון: דרגות 8-10 מקבלים סדר גודל של 150 שקלים.
יפעת שאשא ביטון: בסבסוד שהן היו זכאיות לפני כן, הן גם הגיעו ל-400 שקלים.
יפעת שאשא ביטון: אני מדברת איתך על המקרים הקשים.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר שהיום הם ביי פאר משלמים יותר ממה שהם שילמו בשנים הקודמות.
יפעת שאשא ביטון: הסבסוד לא באמת בא לקראתן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא רצינו לפגוע באנשים, אנחנו רצינו לבוא לקראת כולם, והבטיחו לי במשרד הרווחה שאת מבחני התמיכה לאותן משפחות יחידניות לצורך העניין, יקיימו בלי קשר לאשכול הסוציו אקונומי שלהן, אז אני מאוד מבקשת שהדבר הזה כן יטופל ואני רוצה לדעת עד אמצע אוגוסט, לפני שאתם יוצאים, יש חופשה שנתית לכולם, נכון?
יפעת שאשא ביטון: עד ה-14 באוגוסט אנחנו מבקשים לדעת שהסיפור הזה תוקן.
ורדה מלכה: דווקא באשכולות 8 עד 10, על זה את מדברת, שהם לא מבחני תמיכה?
יפעת שאשא ביטון: הם לא מקבלים מבחני תמיכה בגלל שהם ניצנים.
מיכל מנקס: להוציא את ההחרגה של ניצנים.
ורדה מלכה: משרד העבודה, כרגע הוא רק צינור של העברת כספים מאשכולות 6 עד 10.