GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קריאה: זה לא ריאליטי לילדים.
אורן אסף חזן: כן, אבל בסוף הילדים רואים גם את זה.
אורן אסף חזן: מזה זה מתחיל.
אורן אסף חזן: אנחנו יכולים להתעסק בתכניות לילדים, אבל אנחנו מפספסים את העיקר.
אורן אסף חזן: וההורים לא תמיד נמצאים וזה בסדר.
אורן אסף חזן: לא כולנו גדלנו שההורים שלנו היו לידינו מהבוקר עד הלילה.
אורן אסף חזן: ולכן האחריות שלנו היא לשנות את השיח החינוכי.
אורן אסף חזן: אנחנו לא נצליח להגביל.
אורן אסף חזן: גם אם תעשי תכניות שתהיה עליהן תכנית נקייה או תכנית תקינה, גם את הדבר הזה ימצאו איך לעקוף ובסוף אם יראו שזה לא מכניס מספיק כסף, או שזה לא מעביר מספיק צופים, זה גם לא יעניין אותם.
אורן אסף חזן: ולא משנה אם נחייב, הם ימצאו את הדרך למצוא את הפתרון לזה.
אורן אסף חזן: מה שאנחנו צריכים לעשות זה להקשיב לילדים האלה.
אורן אסף חזן: לילידים של העולם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו שמענו אותם לפני שהגעת.
אורן אסף חזן: לא, לא, אני לא מבקר אותך חלילה.
יפעת שאשא ביטון: אה לא, אני רק אומרת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נשמע אותם שוב.
אורן אסף חזן: יאמר לזכותך, אבל אני מדבר בכללי.
אורן אסף חזן: יאמר לזכותה אגב, של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון - - -
אורן אסף חזן: לא, מגיע לך, למה לא?
אורן אסף חזן: שהנושא הזה של זכויות הילד הוא ברוחה, בנפשה, בליבה והיא מתעסקת בו מהבוקר עד הלילה.
אורן אסף חזן: ולמה אני אומר את זה עליה, כי דווקא התחום הזה, שהוא לא תחום הכי פופולארי, שמקבל כל כך הרבה כותרות, רוב חברי הכנסת לא רוצים להתעסק בו, אבל היא עושה את זה מתוך תחושת שליחות אמיתית ומגיע לה תודה.
אורן אסף חזן: אגב ילדים, מגיע לה כפיים, היא שומרת עליכם.
אורן אסף חזן: יאללה.
יפעת שאשא ביטון: לא למדת שלא מוחאים כפיים בכנסת?
אורן אסף חזן: מה שלכם אסור לי מותר, אבל אנחנו לא נדבר על זה.
יפעת שאשא ביטון: משפט סיכום, אורן.
אורן אסף חזן: משפט סיכום.
אורן אסף חזן: בסוף יש משפט שאומר If you can't beat them join them.
אורן אסף חזן: אני לא רוצה להצטרף אליהם, אבל גם לא יכו לנצח אותם, אז אני חשוב שאנחנו צריכים לפעול בעולם מקביל, במסלול ליד זה, כדי לעשות שינוי בשיח של הילדים האלה, כדי שכשהם יגדלו הם יעבירו את המסר שאנחנו מנסים לתקן היום, מהילדות ש לנו.
יפעת שאשא ביטון: ובמילה אחת זה חינוך, שאני לגמרי לגמרי מסכימה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע להתייחס לכמה סוגיות.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, בדיון הזה – אנחנו דנים בוועדה לזכויות הילד על כל סוגי התכנים, אם זה במרחבים הוירטואליים, בין אם אנחנו מדברים על הרשתות החברתיות כמו ווטסאפ ואחרות שבהן נמצאים הילדים, ובין אם אנחנו מדברים על הפייסבוק ועל האינטרנט והיוטיוב וכו'; ונכון, גם בעולם הטלוויזיה יש את עולם המבוגרים ואנחנו בחרנו רגע להתמקד בילדים ולהקד
יפעת שאשא ביטון: יש את הדיון הזה, כי בכל זאת שעה וחצי הרי לא תדבר על הכל – אתה יודע למה?
יפעת שאשא ביטון: כדי להראות שזה מתחיל כבר שם.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אני לא הולכת בכלל לתכניות של המבוגרים וגם לא של הילדים הגדולים ולא מנסה להראות איך שם העולם קצת מתעוות, אלא להראות איך בגיל הרך התכניות התמימות האלה, של אנימציה, של דמויות משעשעות, צבעוניות ויפות, איך שם אנחנו כבר מתחילים להעביר מסרים שהם אנטי חברתיים לצורך העניין ומעודדים לדברים שאנחנו פחות היינו רוצים לראות אותם.
יפעת שאשא ביטון: ואני מסכימה איתך שאיך שאנחנו לא נסתכל על זה ואני לא מוותרת על הרגולציה ואני לא מוותרת על זה שגם אנחנו ניקח אחריות.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מסירה את האחריות כאן מאף אחד שיושב סביב השולחן, שלרגע זה לא יישמע כך, אבל אני חושבת שבמקביל לזה זה נכון.
יפעת שאשא ביטון: צריך להיות תהליך של חינוך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נשמע את משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: צריך לשמוע את הילדים שהטיבו להציג את זה ואנחנו נשמע אותם שוב.
יפעת שאשא ביטון: זה הנושא של אחריות הורית.
יפעת שאשא ביטון: כן נוכחים, לא נוכחים, חינוך ואחריות הורית זה לא רק כשההורה נמצא פיזית ליד הילד.
יפעת שאשא ביטון: כשיש תהליך של חינוך אז הילד יודע להפנים את הכללים, גם כשההורה לא נמצא בבית ולשם אנחנו צריכים לשאוף.
אורן אסף חזן: את יודעת, אנחנו גדלנו, ראינו את מומי מסתובב ערום ונכנס לבריכה רק עם בגד ים וזה לא השפיע עלינו לרעה.
אורן אסף חזן: כי דיברו איתנו אחרת.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל העולם קצת השתנה.
אורן אסף חזן: העולם השתנה ואנחנו לא מבינים את זה.
אורן אסף חזן: זו הבעיה.
יפעת שאשא ביטון: איבדנו קצת את התמימות.
אורן אסף חזן: לא קצת, הרבה, זו בדיוק הבעיה, אבל זו הליבה.
אורן אסף חזן: על זה צריך להילחם.
אורן אסף חזן: בדיוק על הדבר הזה.
אורן אסף חזן: בדיוק על זה.
מסעוד גנאים: הילד עם המשקפיים מבקש כבר מההתחלה והוא כל כך רוצה לדבר.
יפעת שאשא ביטון: כן, אתה הילד החמוד שחבר הכנסת מסעוד גנאים בחר, בבקשה.
נחמן שי: תציג את עצמך.
<גיא: אני חשבתי על זה הרבה זמן.
<גיא: קוראים לי גיא, אני מבית הספר רמז ואני במועצת התלמידים ואני בפרלמנט.
מסעוד גנאים: אז אתה כמונו בפרלמנט, הכנסת זה גם פרלמנט.
יפעת שאשא ביטון: באיזו כיתה אתה?
<גיא: ו'.
<גיא: אז אני חשבתי על זה הרבה זמן וכשדיברנו פה על תכניות שיש בהן מילים לא יפות ודברים כאלה, אז אפשר גם להחליט איזה מילים יהיו בתכניות האלה.
<גיא: בעצם חלק מהתכניות שאנחנו רואים בטלוויזיה אלה תכניות מדובבות.
<גיא: זה בעצם לא תכניות שישראלים עשו אותן, פשוט לקחו אותן בלי קול ולקחו אנשים ודיבבו אותן.
יפעת שאשא ביטון: ילד בכיתה ו' יודע לספר לכם מה אתם עושים.
אורן אסף חזן: אני בכיתה ו' לא ידעתי מה אני רוצה לאכול בצהריים.
<גיא: אז אפשר?
<גיא: יש אולפנים מיוחדים שבהם מדובבים תכניות ואפשר להגביל את המילים שאומרים שם.
<גיא: נגיד, אני ראיתי פעם אחת בוב ספוג בעברית ובאנגלית ובאנגלית הייתה שם מילה ממש לא יפה ו - - -
<קריאה: אתה זוכר מה היא הייתה?
<גיא: לא בדיוק, אבל אני זוכר שזה היה כזה מילה ש - - -
יפעת שאשא ביטון: שהוא הבין באינטואיציה שזה משהו שהוא שלילי.
<גיא: כן, שזה לא משהו שבכללי אמור להיות לילדים.
<גיא: זה לא קללה, זה מילה גסה יחסית ובעצם כשראיתי את זה בעברית, הייתה שם מילה אחרת לגמרי ממה שהיה באנגלית.
<גיא: וזה מה שאנחנו יכולים לעשות.
<גיא: אפשר בעצם להגביל את כמות המילים שאנחנו שמים.
יפעת שאשא ביטון: כן, לשלוט במסרים שאנחנו שמים לכם בעצם.
<גיא: כן, ולמצוא מילים שהן מתאימות ושהן לא פוגעניות או גסות ודברים כאלה.
<גיא: וגם יש שידורים, יש את הוט שזה כבלים ויש את זה.
<גיא: אז לא חייבים לנסות דווקא מהבית.
<גיא: אפשר גם להגיש תלונות לחברה עצמה ולהגיד לה שלא.
<גיא: כי היא החליטה על כל מה שמשדרים ולנו הרבה יותר קשה נגיד לעצור שידור מסוים.
<גיא: אז אפשר ללכת נגיד לחברת הוט, לכבלים ולבקש שבערוצים מסוימים לא ישימו את התכניות האלה.
<גיא: אפשר גם לעשות שבערוצים שיש בהם תוכן אלים וגס ולא נעים ולא מתאים לגילאים שלנו, שתהיה להם סיסמא.
<גיא: יש הרבה ערוצים כמו נגיד הוט גולד HD שיש שם הרבה דברים אלימים, כמו שודדי הקריביים ודברים כאלה ומהיר ועצבני וכל הסרטים מהסוג הזה.
יפעת שאשא ביטון: אבל שם יש קוד.
<גיא: כן, אז אפשר לעשות שבעצם יהיה שם קוד, כמו לסרטים ואז לא כל ילד שירצה יוכל ללכת לאיזה סוג סרט שהוא רוצה.
<גיא: הוא לא יוכל ללכת לאתר מסוים שיש בו - - -
יפעת שאשא ביטון: דברים שהם לא בשבילו.
יפעת שאשא ביטון: תכנים שהם לא בשבילו.
<גיא: כן.
מסעוד גנאים: יופי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו חורגים מהכללים כאן ולילדים בהחלט מגיע.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לחדד שתי נקודות כאן.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל אנחנו יושבים, חוקרים שנה, מדברים על הדברים, הילדים באים ושמים לנו את זה מול הפרצוף בצורה הכי נקייה ומדויקת, אבל אני רוצה לומר – מה לעשות – מורה שכמוני – הילדים שלנו חוקרים.
יפעת שאשא ביטון: אם הוא יודע לבוא ולומר מה היה בתכנית באנגלית אל מול התכנית בעברית ולהבין שאנחנו יכולים לשלוט במה שאנחנו מייצרים שם, לבנט.
יפעת שאשא ביטון: להסביר לו.
יפעת שאשא ביטון: למידה משמעותית זה זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים לנצל את הפלטפורמות האלה.
יפעת שאשא ביטון: הילדים שלנו כבר שם, אנחנו רק צריכים לתת להם את ההזדמנות ואת הסביבה המתאימה.
יפעת שאשא ביטון: המון תודה וכל הכבוד.
<גיא: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: ויש באמת יחידה לפניות ציבור ואתם יכולים בהחלט לפנות.
<רונן אברמסון: נכון, יש במועצת הכבלים והלוויין.
<רונן אברמסון: יש אפשרות לפנות אלינו.
יפעת שאשא ביטון: וגם לרשות שנייה לטלוויזיה ורדיו.
<טובה בן ארי: אבל האם יש ילדים שיושבים שם במועצות האלה ומקשיבים גם לילדים אחרים ושותפים לקבלת החלטת?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יודעים, אנחנו צריכים לבדוק, אבל זה שיש כתובת לילדים וזה שהם יודעים את זה, אני חושבת שאנחנו כבר נמצאים במקום טוב.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן לעוד ילד ואחר כך נשמע את הטלוויזיה החינוכית.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן גם לחינוך לפסגות בסוף.
יפעת שאשא ביטון: בקצרה, אחר כך הטלוויזיה, הרשות השנייה ואחר כך אתם תתייחסו, אבל בשתי דקות כל אחד כדי שאנחנו נוכל להספיק.
<שרה: תודה רבה.
<שרה: אני שרה, אני מבית ספר קורצ'ק.
<שרה: אני סגנית במועצת תלמידים ואני נציגה בתכנית זכויות הילד.
<שרה: לדעתי, כמו חבר הכנסת אורן חזן, אני מסכימה איתו, כי היום ממש אי אפשר לחסום את כל הכיוונים.
<שרה: ביוטיוב זה כמו אם תשימו סיסמא להוט, אפשר לכתוב ביוטיוב איך עוקפים את הסיסמא בהוט ולמצוא את זה.
יפעת שאשא ביטון: סיימנו את הדיון, בואו נלך, אין מה לעשות.
<שרה: והיום יש דרך לכל דבר.
<שרה: לדעתי זה יכול לעזור בקצת, אבל עדיין ילדים יכולים להיכנס, לראות סרטים ביוטיוב, עדיין.
<שרה: אי אפשר לשלוט ברשת בינלאומית ובגוגל, זה הרבה - - -
יפעת שאשא ביטון: אז מה את מציעה לנו שרה, מה נעשה?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו המבוגרים, שרוצים ליצור עבורכם סביבה מוגנת ובטוחה?
<שרה: לדעתי צריך ללמד את הילדים היותר נמוכים, שהם יבינו.
<שרה: קודם צריך שהם יבינו ולא המבוגרים, כי לדעתי זה חשוב.
<שרה: קודם הילדים צריכים לדעת שאסור להם להיכנס לזה.
<שרה: זה העתיד שלהם ולדעתי הילדים הם העתיד ואנחנו נגדל ואנחנו נהיה המבוגרים בעתיד.
<שרה: אז לדעתי כאן נגמרה השיחה.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל שרה תודה רבה על הדברים החשובים ועל הקריאה המאד מדויקת שלך.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, כל הזמן נדמה לנו שכשאנחנו אומרים חינוך זה כאילו מעליהם.
יפעת שאשא ביטון: הילדים אומרים לכם, תחנכו אותנו, תתנו לנו את הכלים כבר כשאנחנו צעירים, כדי שאנחנו נדע להתנהג גם אחר כך, כשאנחנו גדלים.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאמירה יותר ברורה מזו לא יכולה לצאת מכאן.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה שרה.
<שרה: בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: הטלוויזיה החינוכית ואחר כך אנחנו ניתן לבית הספר שטרם שמענו ממנו נציג, פסגת זאב.
<לימור זהבי וינבוקר: אני מצטרפת לברכות על הדיון הזה, אני חושבת שהוא דיון מבורך והמחקר הוא מבורך ואני נהניתי לקרוא וללמוד ממנו הרבה דברים.
<לימור זהבי וינבוקר: גם להסתכל על עצמנו בעין אחרת וגם על המסך בכלל.
<לימור זהבי וינבוקר: מכיוון שהטלוויזיה החינוכית היא ערוץ רב גילאי, אז אנחנו לוקחים את הדברים האלה ולא רק שאנחנו 51 שנה כבר מקפידים הקפדה יתרה על תכנים שהם ראויים, שמשדרים מסרים של שוויון, מתוך מגמה לצמצם פערים בחברה, מתוך רצון באמת להציג גם בתחום של מגדר, העצמה נשית.
<לימור זהבי וינבוקר: יש לנו הרבה מאד תכניות לילדים גם בגיל הצעיר יותר וגם בגיל המבוגר, שוסטר ושוסטר 1 שיודעת, ויש לנו הרבה מאד תכניות ששמו וחרטו את זה על דגלן.
<לימור זהבי וינבוקר: אנחנו מאד משתדלים בכל תכניות האירוח לילדים ובתכניות שיש בהן דמויות שאנחנו בוחרים אותן, להציג מגוון של החברה הישראלית.
<לימור זהבי וינבוקר: אני חושבת שאנחנו באמת משתדלים מאד לעשות.
<לימור זהבי וינבוקר: יש תמיד מקום לשפר, יש תמיד מקום לעשות יותר.
יפעת שאשא ביטון: התכניות של החינוכית, גם במחקר זוהו באמת כתכניות יותר איכותיות ועם מסרים יותר פרו חברתיים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זה ניכר גם במחקר עצמו.
<לימור זהבי וינבוקר: נכון, ואני שמחה על כך ומכיוון שבאמת אנחנו משדרים תכניות לילדים מחמש בבוקר ועד שמונה בערב, אז ההקפדה שלנו היא הקפדה לכל אורך היום, גם בתכניות של הילדים הצעירים יותר וגם בתכניות של הילדים המבוגרים יותר ההקפדה לא יורדת.
<לימור זהבי וינבוקר: מבחינת יועצי התוכן שיושבים על כל תכנית כדי לוודא שתן התקן של החינוכית נשמר, אנחנו לא מורידים את השמירה גם כשאנחנו עולים בגיל.
<לימור זהבי וינבוקר: דבר נוסף זה שהטלוויזיה החינוכית זה ערוץ חינמי, זה תחנה חינמית עדיין לכל מי ששוקל לעשות.
יפעת שאשא ביטון: וברמת החשיפה, הרייטינג כמו שקוראים לזה בשפה המקצועית?
<לימור זהבי וינבוקר: הרייטינג שלנו לגילאי 4 עד 8 הוא רייטינג, אנחנו יושבים תמיד במקום מאד יפה בגילאים האלה.
<לימור זהבי וינבוקר: בגילאי 8 עד 12 קצת פחות, אבל עדיין מכובד.
<לימור זהבי וינבוקר: בגדול, מכיוון שאנחנו עדיין ערוץ חינמי, עידן פלוס וכל אלה, מי שצופה בנו ויש קהלים גדולים מאד שצופים בנו דרך הפלטפורמות האלה, ולכן אני כמובן מודה לכל מי שדיבר פה בשבחנו גם ומשתתף ברצון שלנו להמשיך אחרי אוגוסט 2018 ולשדר ולתת את ה - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לגמרי שותפה לרצון.
<לימור זהבי וינבוקר: תודה.
יפעת שאשא ביטון: ילד או ילדה מפסגת זאב שרוצים להתייחס?
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו ניתן לערוץ הופ ובייבי, ממש בשתי דקות.
יפעת שאשא ביטון: ילדים, ממש עוד קצת ואנחנו מסיימים את הדיון.
<אלונה אבט: קוראים לי אלונה אבט, אני מנכ"לית משותפת של קבוצת מדיה הופ.
<אלונה אבט: אנחנו יצרנו ואנחנו מפעילים את ערוץ הופ, את ערוץ הופ ילדות ישראלית, אל לולי ואת ויז, שהוא לילדים טיפה יותר גדולים.
<אלונה אבט: קודם כל ברכות על היוזמה למחקר ועל המחקר.
<אלונה אבט: אני חושבת שצריך לעשות זרקור על התוכן.
<אלונה אבט: טלוויזיה זה אחד הדברים היותר כייפים שאתם עושים במשך היום ואתם עושים את זה הרבה שעות וגם בהתנדבות, בלי שמבקשים מכם ואני חושבת שכולנו מבינים את הזכות וגם את האחריות שהולכת יד ביד עם השידור לילדים, בטח ובטח כשאנחנו מדברים על הילדים המאד צעירים.
<אלונה אבט: ברוכים הבאים לעולם המוזר שלנו.
<אלונה אבט: גיא, אני מצרפת אותך ישר לאביה, שאחראית אצלנו על מחלקת הדיבוב, כי זה מה שאנחנו צריכים לעשות כשאנחנו קונים רכש.
<אלונה אבט: אנחנו לא רק מסננים וצופים בכל הפרקים ומחליטים איזה פרק לא נכנס או כן נכנס.
<אלונה אבט: אחר כך אנחנו גם מחליטים אם אנחנו מתרגמים, איך אנחנו מתרגמים ושלא לדבר על מערכת מקבילה ועוד יותר מורכבת, בהפקות המקור שבהן אנחנו מחליטים מה מכל הנושאים יכול לעניין אתכם או במקרה שלכם אתם ילדים גדולים, את הילדים היותר צעירים.
<אלונה אבט: מאחורי כל החלטה כזאת עומדות הרבה מאד התלבטויות.
<אלונה אבט: כי כמו שדליה אמרה, שמחתי נורא שהמחקר אמר שבגדול ההנכחה של האלימות איננה ואני מרגישה שבזה אנחנו יכולים לקחת קרדיט גדול על שינוי האקלים של השידור בישראל במשך ה-18 שנה האחרונות, מאז שהופ עלה ויצא עם אג'נדה של לא תוכן אלים, לא תוכן מפחיד, לא דימויים בעייתיים מבחינת הילדים.
<אלונה אבט: אני חושבת שהיה אישור קו מאד מאד כללי גם בקרב ערוצים אחרים ואנחנו מברכים על זה.
יפעת שאשא ביטון: משפט סיכום ומה אתם מתכוונים לעשות בתכלס, בפרקטיקה.
<אלונה אבט: הגיל הרך – וזה השוני – הוא קבוצה מאד מאד יקרה.
<אלונה אבט: שרה הילדה אמרה, צריך להתחיל עם הנמוכים ואני אומרת צריך להתחיל עם הנמוכים והנמוכים זה הגיל הרך, זה ילדים שאין להם אלטרנטיבת צפייה אחרת.
<אלונה אבט: הם לא יודעים לקרוא כתוביות, הם לא יכולים ללכת לכל מיני שידורים אחרים.
<אלונה אבט: הערוצים הליניאריים זה מקור הצפייה העיקרי שלהם.
<אלונה אבט: ולכן שם צריך להיות המאמץ, והמאמץ אומר שלא רק שאנחנו צריכים להשגיח בשמונה עיניים מה אנחנו מכניסים וקונים, אלא מה התוכן שאנחנו משדרים.
<אלונה אבט: יש רשימה ארוכה עוד הרבה יותר של דברים שאנחנו נורא מצטערים שאנחנו לא עושים.
<אלונה אבט: אחד הדברים שאני רואה פה אצל הילדים, אני מרגישה שהדבר שהכי חסר על המסכים שלנו ושל כל האחרים זה הילדים.
<אלונה אבט: אתם, הילדים מפרדיס, מקריית ביאליק, מקריית גת.
<אלונה אבט: אתם לא נמצאים על המסך שלנו.
<אלונה אבט: אתם יודעים למה?
<אלונה אבט: כי לפני 10 ימים יצאנו לצלם צילומים במדבר.
<אלונה אבט: צילמנו עם 25 ילדים, ניסינו כמיטב יכולתנו שזה יהיה ילדים מאד שונים, בנים, בנות, קטנים, גדולים וככה וככה.
יפעת שאשא ביטון: מגוונים, לא שונים.
<אלונה אבט: לא, אני אומרת מגוונים במראה שלהם ומעולם האסוציאציות שאולי ישתמע למי שצופה בהם.
<אלונה אבט: אנחנו יצרנו ביום צילום הזה סרטון קצר של שלוש דקות.
<אלונה אבט: הוא עלה לנו כמו חצי הפקה של עונה שקוראת באולפן.
<אלונה אבט: אנחנו גם לא רוצים לצלם באולפן.
<אלונה אבט: אנחנו רוצים לצאת החוצה, אנחנו רוצים לצלם בשטח, אנחנו רוצים לצלם בפריפריה.
<אלונה אבט: בשביל זה אני מבקשת מחברי הוועדה לבקש ממועצת הכבלים והלוויין לבחון בקשה שאנחנו כבר 15 שנה מתחננים.
<אלונה אבט: תגדירו תקציב לגיל הרך.
<אלונה אבט: יש הקצאה של תקציב לילדים, זה נמצא בחוק - --
<רונן אברמסון: יש גם לגיל הרך.
<אלונה אבט: לא, ומועצת הכבלים והלוויין הכניסה לפני כמה שנים תיקון ששלושה אחוז הוא לגיל הרך.
<אלונה אבט: הגיל הרך הוא חצי מקהילת הילדים.
<אלונה אבט: אנחנו מדברים על ילדים מגיל שנה עד 12.
<אלונה אבט: הגיל הרך הוא חצי.
<אלונה אבט: היום חצי מהילדים מסתדר עם פחות מ-10% מהתקציב.
<אלונה אבט: זה לא הגיוני ואין סיבה לזה ועובדה שבלי זה אין איך לעשות את כל הדברים שאנחנו הראשונים שרוצים לעשות אותם.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל תודה רבה, אלונה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתייחס לזה בשתי רמות.
יפעת שאשא ביטון: האחת, אנחנו נתייחס להיבט התקציבי מבחינת החשיבות שאנחנו נותנים לכל אחד מפלחי האוכלוסייה, ובאמת אנחנו כל הזמן אומרים שצריך להתחיל כבר בגילאים הצעירים.
יפעת שאשא ביטון: אז גם ליישם את זה מבחינת האג'נדה התקציבית.
יפעת שאשא ביטון: יחד עם זאת אני מוכרחה לומר לך שאם יש תכנים איכותיים או לא איכותיים מבחינת המסרים שהם מעבירים, זה לא בדיוק קשור בתקציב.
יפעת שאשא ביטון: כי אם אני לוקחת הפקת מקור כזו או אחרת או שאני לוקחת רכש כזה או אחר ואם זה אנימציה או לא אנימציה, בסופו של דבר אנחנו בוחרים איזה תכנים ישודרו לילדים.
<אלונה אבט: ברור.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו יכולים לעשות את זה גם בתוך המסגרת של מה שאנחנו - - -
<אלונה אבט: ברור, זה קודם.
<אלונה אבט: אז רק סליחה רק כדי שלא תהיה אי הבנה.
יפעת שאשא ביטון: אבל היה חשוב לחדד את זה.
<אלונה אבט: קודם כל בגלל זה אנחנו במאה אחוז מסננים את הסדרות שאנחנו רוכשים, אבל אנחנו נורא נורא תלויים.
<אלונה אבט: תראו, נגיד על הדמות של המיצוב של הילדה, שזה כאב לב שהיא תמיד מספר שתיים.
<אלונה אבט: ברוב המקרים היא מספר שתיים.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, עדיין, אנחנו רק שליש מסך כל הדמויות, אבל בסדר, אנחנו לא - - -
<אלונה אבט: אבל כדי לנסות, את התיקון אנחנו יכולים לעשות רק בהפקת מקור.
<אלונה אבט: כי אם ברכשים, שזה אנימציות שמגיעות מחו"ל זה המיצוב, שאחרים מהסיבות שלהם, שיהיו בריאים, החליטו לעשות.
<אלונה אבט: הסיכוי לתיקון הוא רק אם אנחנו עושים את מגלים ברחוב סומסום עם מדענית אמיתית ועם דמות אמיתית.
<אלונה אבט: הסיכוי לתיקון הוא רק במה שאנחנו יכולים להחליט עליו.
יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, אנחנו נתייחס לזה גם בהמלצות.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו ילד שידבר, אבל ממש בקצרה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן לחבר הכנסת יוסי יונה ואנחנו נתכנס לקראת סיום הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אז ממש עוד כמה דקות, ילדים.
יפעת שאשא ביטון: אתם הייתם מקסימים.
יפעת שאשא ביטון: ישבתם שעתיים.
<עילאי ישי: קוראים לי עילאי ישי מבית ספר קורצ'ק.
<עילאי ישי: בהופ יש סדרות שנגיד מטוסי העל, שהופכים מרובוטים והם גם מטוסים.
<עילאי ישי: הם יכולים לעשות ויש להם כוחות על והם גם יכולים לדבר.
<עילאי ישי: ובאמיתי הם לא יכולים לדבר וזה יכול ללמד ילדים קטנים שמטוסים יכולים לדבר.
<עילאי ישי: זה כמו שראינו פה ולא נראה לי שזה מהופ, הילדה יחד עם הדינוזאור, פתאום הדינוזאור הפך ליצור גדול ומדבר.
<עילאי ישי: קוראים לזה האנשה ויש ילדים שיכולים להאמין לזה ויש ילדים שלא יכולים להאמין לזה.
יפעת שאשא ביטון: בעצם הגבולות של העולם - - -
מסעוד גנאים: אז מה זה, מבלבל או מה?
יפעת שאשא ביטון: כן, דיברנו על זה גם במחקר שהגבולות של האמיתי אל מול הפנטזיה מטשטשים ואתה אומר שזה יכול להטעות את הילדים, שהם יחשבו שזאת המציאות, אבל זה בעצם לא.
<עילאי ישי: כן.
יפעת שאשא ביטון: ערוץ בייבי בכמה משפטים, חבר הכנסת יוסי יוני ואנחנו כמובן נסכם עם משרד החינוך.
יוסי יונה: גברתי יושבת הראש, ממש תודה על הדיון החשוב הזה, שאת מקיימת כאן.
יוסי יונה: אני רוצה גם לציין, אפרופו הילדים שמקיפים אותנו, את לילה בוחביש שהיא מלווה אותי ואני מלווה אותה לאורך דיוני הכנסת היום והיא נמצאת שם, ליד היועצת שלי, שירן מאיר.
יוסי יונה: אז לילה, אנחנו ממשיכים לעבוד יחד.
יוסי יונה: תראו, אני פילוסוף של החינוך - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל רק בקצרה עם הפילוסופיה של החינוך, כי אנחנו מסיימים תיכף את הדיון.
יוסי יונה: בקצרה, כן.
יוסי יונה: לכן אני באתי לרגע הסיכום.
יוסי יונה: אין אפשרות לחנך ילדים ללא במידה כזו או אחרת לעצב את הסביבה הלימודית שלהם.
יוסי יונה: זה באמת אבן יסוד מג'אן ז'אק רוסו ועד ימינו אנו אנחנו מבינים את זה.
יוסי יונה: ברור שאנחנו לא יכולים לייצב את כל הסביבה, אבל במידה שכן ניתן לעשות זאת וזו האחריות, בין אם זה ערוצי תקשורת שהם מסחריים, אז קיים שם בוודאי ניגוד עניינים מובנה.
יוסי יונה: כי המון פעמים המסחרי גובר על הציבורי וכאן אנחנו נדרשים אם תרצו לאחריות תאגידית ודברים כאלה ואחרים, אבל הקונפליקט הוא מובנה.
יוסי יונה: לכן אנחנו גם רוצים לשים את יהבנו על ערוצים ציבוריים, שהם יותר מודרכים על ידי - לא יותר, אבל באופן אפילו אקסקלוסיבי הייתי אומר - על ידי קידומו של האינטרס הציבורי.
יוסי יונה: ולכן אני כאדבוקט מאד גדול של הטלוויזיה החינוכית, אין לי שום אינטרס אישי בעניין הזה בוודאי.
יפעת שאשא ביטון: דיברו על זה ותמכנו בזה.
יוסי יונה: כן, אני מתאר לעצמי.
יוסי יונה: לכן אני חוזר ואומר שיש חשיבות מאד מאד רבה שהמקום שבו המדינה במישרין היא המממנת והיא המפעילה, שתפעל בכיוון הזה, משום ששוב, אני חוזר ואומר, ההשפעה היא על הסביבה הלימודית, ההשפעה על הסביבה החווייתית ויש לקדם.
יוסי יונה: וחס וחלילה ואני שוב אומר, כי ישנן כל מיני מחשבות לסגור את הערוץ הזה, שזה מאד מאד חשוב שהדבר הזה יתקיים, כי יש לו זיקה מאד מאד ישירה לנושא שבו את עוסק, גברתי, ולכן מן הראוי שאני אביא את זה לתשומת ליבנו.
יוסי יונה: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך חבר הכנסת פרופסור יוסי יונה, על חידוד המסר שגם אנחנו ככה חידדנו קודם לכן.
יפעת שאשא ביטון: ערוץ בייבי, בבקשה.
<רון אייזיק: ערוץ בייבי הוא שונה מערוצים אחרים שפועלים כאן, מאחר שאנחנו מפיקים את כל התכנים שלו ללא יוצא מן הכלל.
<רון אייזיק: כל מה שיש בערוץ הזה אנחנו מפיקים.
<רון אייזיק: הערוץ הזה גם משודר בלמעלה מ-140 מדינות, בלמעלה מ-900 פלטפורמות בעולם.
<רון אייזיק: אנחנו עובדים מול רגולטורים ומול גופים ממשלתיים במגוון מדינות עצום ואנחנו כמובן פועלים מול הורים מכל רחבי העולם.
<רון אייזיק: בערוץ בייבי יש הטרוגניות מוחלטת בכל מה שקשור לבחירה של גיבורים ולתכנים ולערוץ בייבי יש מידה שווה של גיבורות וגיבורים.
<רון אייזיק: זה לא נכון מה שאמרתם, תספרו.
<רון אייזיק: אני יודע.
<טלי תאני: לא אמרנו על ערוץ בייבי.
<רון אייזיק: ואנחנו פשוט אומרים שזה חשוב.
<רון אייזיק: הנקודה הזאת מופנית גם כלפי הרגולטורים שיושבים כאן.
<רון אייזיק: הטרוגניות היא חשובה, תיזהרו מלהפוך את עצמכם לסוג של קובעי דעה ולסוג של אנשים שמסוגלים להחליט עבור כולנו מה נכון ומה לא נכון.
<רון אייזיק: זו עמדה מאד אחראית שיש לכם ותיזהרו ממנה.
<רון אייזיק: אנחנו בתור אנשים שעובדים מול כל העולם, אני גם אשמח אם תרצו את זמני.
<רון אייזיק: אני אספר לכם קצת על איך אנשים מגיבים ותראו עד כמה אנשים מגיבים בצורה שונה לתכנים ועד כמה הם מגיבים בצורה מפתיעה לפעמים על תכנים.
<רון אייזיק: אני אשמח לחלוק אתכם את הידע הזה, רק כי אני באמת מאמין שהנקודה הזאת היא חשובה לנו ולשמור על הטרוגניות.
<קריאה: קנית אותי.
<קריאה: אני עובר לבייבי.
יפעת שאשא ביטון: כן, הנה, יש לכם.
יפעת שאשא ביטון: עומרי מחינוך לפסגות.
יפעת שאשא ביטון: חינוך לפסגות בעצם מלווה אותנו מדי שנה ביום זכויות הילד, זו כבר השנה השלישית ברציפות, אז בבקשה, עמרי.
<עמרי שוקרון: שמי עמרי שוקרון.
<עמרי שוקרון: אני בכיתה ח' מבית ספר אורט פסגות.
<עמרי שוקרון: אני בפרויקט חינוך לפסגות כבר שש שנים, מכיתה ג'.
<עמרי שוקרון: האמת שאני מאד מאד מחובר לפרויקט הזה ומאד מאד רואה בפרויקט הזה כמשפחה.
<עמרי שוקרון: עברתי דרך לא קלה בפרויקט הזה.
<עמרי שוקרון: תחשבו על ילד בכיתה ג' שעדיין מבלה עם החברים שלו ועדיין תמים וחושב שהכל יפה ואפשר כל היום לבלות עם החברים שלו, ולפתע בא הפרויקט הזה ואומר לי אתה צריך להישאר שלושה ימים בשבוע עד שש.
<עמרי שוקרון: ואני אומר לעצמי כאילו, אני מוכן לאתגר הזה, זה אתגר לא פשוט, אבל אני יודע שאני אעמוד בו.
<עמרי שוקרון: אני לא יכול לשקר ולומר שלא היו משברים והיו משברים ויהיו משברים, אבל בגלל שאני כל כך אוהב את הפרויקט הזה וכל כך מחובר אליו ורואה בו כאבן דרך מאד חשובה בחיים שלי ומשהו שילווה אותי לא רק אחרי בית הספר, אלא גם באוניברסיטה ובמה שאני אלמד אחרי בית הספר, אני באמת חושב שזה פרויקט שמקבל את כולם וזה מומלץ מאד להשקיע מזמנכם בלימודים שבאמת עוזרים ומשפרים את מי שאתה ומה שאתה ובעצם נותנים לך עוד מסגרת אחר הצהריים.
<עמרי שוקרון: האמת שאני גם אשמח להתייחס לנושא.
יפעת שאשא ביטון: כתבת לי דחיית סיפוקים.
יפעת שאשא ביטון: זה מהמקום שאתה היית צריך לדחות את כל הסיפוקים החברתיים כדי להתמיד שלושה ימים?
<עמרי שוקרון: באמת שזה קשה ואני די בטוח שלכולם היו משברים בפרויקט הזה, אבל לדעת להתגבר עליהם ולהמשיך בפרויקט הזה, ואני מאד מאד שמח היום ומאד גאה להיות חלק מהפרויקט הזה.
יפעת שאשא ביטון: ואיך אתה מתחבר למה שהוצג כאן?
יפעת שאשא ביטון: רצית להתייחס.
<עמרי שוקרון: רציתי גם להתייחס למה שחבר הכנסת אורן חזן אמר, הוא כבר לא פה, לקטע של הסמארטפונים.
<עמרי שוקרון: אני באמת חושב ואני יכול להגיד באופן אישי גם שכל הדור שלנו מכור לסמארטפון ואני רואה בזה באמת בעיה חמורה, כי אין לו מגבלות.
<עמרי שוקרון: אפילו בהסעה עכשיו, בדרך לפה, קוראים מקרים שהיוטיוב פשוט ממשיך להפעיל את עצמו.
<עמרי שוקרון: אתה רואה סרטון ואז זה פשוט ממשיך אחרי זה לסרטונים אחרים.
יפעת שאשא ביטון: הסרטון עובר.
<עמרי שוקרון: וקרה פה שילדה נרדמה וזה העביר לסרטונים שכאילו לא כל כך הולמים.
<עמרי שוקרון: אני באמת חושב שהבעיה, הטיעון הזה בעיקר מתמקד בבעיה שלנו, כי אין לנו כל כך גבולות, לדור שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אתה מצפה מאיתנו שאנחנו נעשה משהו עם סינון התכנים?
יפעת שאשא ביטון: נגביל בעצם את מה שאתם רואים?
יפעת שאשא ביטון: מה אתה מצפה מאיתנו כמבוגרים?
<עמרי שוקרון: אני אומר שאין כל כך הרבה מה לעשות עם זה, חוץ מלשפר את התכנים בטלוויזיה, אבל כמו שגם נאמר פה מקודם, כל הורה חייב לשים לב לתכנים שהבן שלו צופה בהם.
יפעת שאשא ביטון: הורים, הורים, הורים.
<עמרי שוקרון: אולי אפילו להתקין.
<עמרי שוקרון: אבא שלי אפילו עכשיו התקין כזה דבר שחוסם לנו תכנים לא הולמים.
<עמרי שוקרון: תודה רבה לכם.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, עומרי.
יפעת שאשא ביטון: טובה, את תפתחי את הדיון הבא ככה בצורה חגיגית יחד עם מועצת התלמידים.
יפעת שאשא ביטון: אבל נשמע את ההתייחסות של משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: התלמידים אומרים לנו בצורה מאד מאד ברורה: אנחנו רוצים חינוך.
יפעת שאשא ביטון: תלמדו אותנו מגיל צעיר.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהנושא של אוריינות בצפייה, צפייה ביקורתית, חייב להיות חלק מהמערך של בית הספר.
יפעת שאשא ביטון: אז אני אשמח להתייחסות.
<אורה גולדהירש: אז אני דווקא אדבר כבר מעולם הגן.
<אורה גולדהירש: אני אורה גולדהירש מהאגף לחינוך קדם יסודי, שאחראי על גני הילדים בארץ.
<אורה גולדהירש: קודם כל מאד מאד שמחתי לשמוע את הילדים.
<אורה גולדהירש: זו טפיחה על השכם של משרד החינוך, כמובן גם של כל הצוותים וכל ההורים וכל מי שקשור לילדים האלה, אבל יש משהו מאד אופטימי במסרים שעברו פה מהילדים, ומשהו שאני לקחתי מפה זה חשיבה ביקורתית.