GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף ג'בארין: אני שואל אותך שאלה אחרת, אתה לא חושב שהנחיות חירום צריכות להיות גם בשפה הערבית?
אחמד ג'בארין: אני צריך להתפרץ כדי לקחת זכות דיבור, דוקטור יוסף?
יוסף ג'בארין: אם אתה לא חושב שהנחיות חירום, לפחות הנחיות חירום, אז אני רוצה גם לחדש לך.
יוסף ג'בארין: היה לנו דיון בוועדת החינוך לפני שבועיים ומשרד החינוך אמר שכעקרון הם רוצים להתחייב, אני מקווה שהם גם יבצעו, שכל מה שמפורסם על ידי משרד החינוך יהיה גם בשפה הערבית.
יוסף ג'בארין: אז אני מקווה שאתה לא מערער גם על המדיניות הזו של המשרד.
יוסף ג'בארין: קצת קשה לי עם התגובה שלך, באמת.
רותם זהבי: לא, אני שואל.
רותם זהבי: אנחנו נשתדל ונבחן את העניין הזה.
סאאירה עבד: מר יוסף, אני אמרתי שאנחנו ביקשנו שכל מה שיוצא לחברה היהודית גם כן יצא למגזר הלא יהודי.
סאאירה עבד: זו זכותנו וזכות כל תלמיד שידע את כל ההוראות בערבית.
סאאירה עבד: גם המורים וגם המדריכים וכל התכניות.
יוסף ג'בארין: אין שום ספק בכך וזו בדיוק המטרה של הדיון הזה.
יוסף ג'בארין: כל המטרה של הדיון לקדם גם את הקמפיינים, גם את החומרים, גם את הפרסומים, ענייננו הוא שלום הילדים ושלום הילדים בטח כולל את הוראות הבטיחות.
יוסף ג'בארין: זה הדבר המינימלי שאנחנו מצפים מהאחראים על התחומים הללו.
קריאה: ברמת - - - אין - - -
יוסף ג'בארין: גם.
יוסף ג'בארין: אני אמרתי, משכן הכנסת הוא לא דוגמה טובה.
יוסף ג'בארין: אחרת היה תרגום באולם הזה.
יוסף ג'בארין: טוב.
יוסף ג'בארין: קצר באמת.
אחמד ג'בארין: אני רוצה לתת לך תגובה למה ששמעתי.
אחמד ג'בארין: קודם כל אני מאוכזב מאוד מהתשובה שלך, הרגשתי שאתה רוצה לנטוש את האחריות וזה הפוך.
אחמד ג'בארין: נכון, אני מסכים איתך שמבחינת החוק אחזקת המבנים היא על הרשויות, בין אם זה מועצות או עיריות.
אחמד ג'בארין: אבל הבודק שמאשר את כל הבטיחות זה משרד החינוך.
רותם זהבי: ממש לא.
רותם זהבי: אתה ממש טועה.
יוסף ג'בארין: גבירתי מהרשות לבטיחות בדרכים, אולי נשמע.
יוסף ג'בארין: נשמע את מחברי הדו"ח, התייחסתם לנושא הזה מבחינת מי אחראי?
ליאת הורוביץ-דיין: כן אבל האמת היא שאני לא באתי מוכנה לנושא הזה, כי התבקשנו לבוא מוכנים לנושאים של קמפיינים והסברה.
יוסף ג'בארין: לפי הידע שלך בנושא?
ליאת הורוביץ-דיין: אני אדבר גם על זה.
ליאת הורוביץ-דיין: אני מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
ליאת הורוביץ-דיין: אני רוצה לפתוח קודם כל קצת בנתונים.
ליאת הורוביץ-דיין: בשנת 2016 נהרגו בתאונות דרכים 31 ילדים, 19 מהם בני המגזר הערבי ונתונים שלנו לגבי 2017 הם שמתחילת השנה ועד היום נהרגו 14 ילדים בתאונות דרכים, 11 מהם בני המגזר הערבי.
ליאת הורוביץ-דיין: החלוקה היא בערך ששני שליש מהילדים בני המגזר הערבי שנהרגו בתאונות דרכים נהרגו כהולכי רגל ושליש כנוסעים ברכבים.
ליאת הורוביץ-דיין: הסברה ופעילות הסברה לחברה הערבית היו תמיד.
ליאת הורוביץ-דיין: אבל שני דברים משמעותיים שעשינו השנה בשנת 2017 ברשות, זה קודם כל, ואני מתחברת לדברים שאמר פה נציג קרן אברהם, שינינו את תפיסת ההסברה שלנו, אנחנו כבר לא מתרגמים את ההסברה בעברית לשפה הערבית אלא אנחנו מייצרים הסברה ייחודית ומותאמת למאפיינים התרבותיים של החברה הערבית ולבעיות הבטיחות הייחודיות שלא תמיד זהים ולא תמיד דומים למה שקורה במגזרים אחרים, ודוגמה לזה היא הסיפור של דריסות חצר שזו באמת איזו שהיא בעיית בטיחות שמאפיינת את החברה הערבית ולא את המגזר הכללי או מגזרים אחרים.
ליאת הורוביץ-דיין: דריסה לאחור מה שנקרא.
ליאת הורוביץ-דיין: עוד שינוי מהותי שעשינו ב-2017 זה בנינו איזו שהיא תכנית פעולה רב מערכתית שאליה גייסנו שותפים, רשויות מקומיות, ארגונים ועמותות כמו "בטרם", משרד החינוך ששותף לנו, המשטרה - - -
אסמאהן גבאלי: חוץ מ"בטרם" יש ארגון אחר?
ליאת הורוביץ-דיין: יש למשל את עמותת מפעלות שאיתה אנחנו עושים שיתוף פעולה.
אסמאהן גבאלי: יש ארגון שמייצג את החברה הערבית?
אסמאהן גבאלי: הרשות הלאומית שנותנת תקציב, שהגיש תכנית ונותנים להם תקציב, חוץ מהארגונים היהודים?
ליאת הורוביץ-דיין: אני לא כל כך מבינה.
ליאת הורוביץ-דיין: אנחנו - - -
אסמאהן גבאלי: לא, אני מדגישה את זה, כי אנחנו כל הזמן ארגונים שונים מגישים תכניות, לא מאשרים לחברה הערבית אלא מגישים לחברה היהודית שמגישה תכניות על חשבון החברה הערבית ואין לה - -
יוסף ג'בארין: מה שאת אומרת שצריכים - - -
אסמאהן גבאלי: יש את הארגונים.
אסמאהן גבאלי: יש.
יוסף ג'בארין: בוא נבין, מה שאת אומרת שצריך יותר לערב ארגונים מהחברה הערבית בפעילות של הרשות?
יוסף ג'בארין: אני מדייק במה שאני אומר?
יוסף ג'בארין: מה שאת אומרת בעצם שצריך לפעול להרחיב את הארגונים מהחברה הערבית ששותפים למיזמים הללו?
אסמאהן גבאלי: יש ארגונים קיימים.
אסמאהן גבאלי: שידבר אדוני.
יוסף ג'בארין: בסדר, אבל תגידי, את מצביעה על הצורך לערב אותם יותר בקמפיין?
אסמאהן גבאלי: לערב אותם יותר בקמפיין, אבל פשוט לארגון "בטרם" לא רוצה אף גוף מתחרה מהחברה הערבית.
יוסף ג'בארין: זה לא הנושא.
קריאה: זה בטיחות, זה לא בעיה של מי נותן את הכסף.
אסמאהן גבאלי: גם קטע עם הבטיחות.
אסמאהן גבאלי: שיש אנשים - - -
יוסף ג'בארין: הבנתי, את קוראת בצדק שאם יש ארגונים בחברה הערבית - - -
אסמאהן גבאלי: יש תכנית שהגשנו בשיתוף פעולה, למניעת דריסה אחורה, הגשנו אותה לכמה שנים בשיתוף פעולה עם "צעד קדימה" הגשנו אותה לרשות הלאומית - - -
יוסף ג'בארין: לא הסכימו.
אסמאהן גבאלי: לא הקטע שלא הסכימו.
אסמאהן גבאלי: אותה תכנית לקחה אותה "בטרם" ותקצבו אותם.
אסמאהן גבאלי: והם לא הגישו תכנית בכלל ולא ביצעו אפילו.
אסמאהן גבאלי: לא ביצעו.
אסמאהן גבאלי: זה משהו מצחיק.
אסמאהן גבאלי: אפילו תכניות שמגישים - - -
יוסף ג'בארין: בסדר, חשוב לנו העיקרון הכללי של לשתף כמובן ארגונים מהחברה הערבית, אין שום ספק בכך.
יוסף ג'בארין: אבל לא ניכנס עכשיו לתכניות ומי זכה וכדומה, זה קצת חורג מהדיון, אבל כמובן שהעיקרון חשוב.
יוסף ג'בארין: יש לך עוד מה להוסיף?
ליאת הורוביץ-דיין: אני רוצה ממש בכמה משפטים נוספים - - -
יוסף ג'בארין: אנחנו פשוט רוצים לסיים.
ליאת הורוביץ-דיין: אין בעיה, כמה משפטים.
ליאת הורוביץ-דיין: במסגרת התכנית שפיתחנו, תכנית רב מערכתית לשנת 2017 הגדרנו 25 ישובים שבהם יש היפגעות גדולה יותר בתאונות דרכים בתוך המגזר הערבי ובאופן ממוקד אנחנו פועלים בתוך הישוב הזה, על קצה המזלג אני רוצה לספר מה אנחנו עושים.
ליאת הורוביץ-דיין: יש לנו קמפיינים ברדיו - - -
קריאה: איזה רדיו, גלגל"צ?
ליאת הורוביץ-דיין: לא, ממש לא גלגל"צ.
ליאת הורוביץ-דיין: אנחנו מפרסמים ברשת ד' וברדיו שמס באופן קבוע ושוטף ושמים תקציבים מאוד גדולים שם.
ליאת הורוביץ-דיין: אנחנו מפיקים חומרי הסברה בשפה הערבית, מחלקים אותם בכל מיני אירועים קהילתיים ופעילויות.
ליאת הורוביץ-דיין: יש לנו קמפיינים בדיגיטל עם אתרי אינטרנט מובילים בחברה הערבית.
יוסף ג'בארין: יש לכם מספרים כמה אתם משקיעים לעומת, כאילו יש לכם X השקעה בתחום הזה, כמה אתם משקיעים בחברה הערבית, כמה אתם משקיעים בפרסומים?
ליאת הורוביץ-דיין: כן.
ליאת הורוביץ-דיין: תן לי לסיים משהו, רק להציג את מה שאני רוצה ואז אשמח לנסות לענות על מה שאתה שואל.
ליאת הורוביץ-דיין: שילוטי חוצות, שילוט על גבי אוטובוסים, כנסי הסברה לאמהות, פעילויות בגני ילדים ובבתי הספר ביחד עם משרד החינוך, ימי שיא חווייתיים בקהילה.
יוסף ג'בארין: שלטים על אוטובוסים לא כל כך יעזור כי אין אוטובוסים ב- - - בנצרת קצת.
ליאת הורוביץ-דיין: אז דווקא עלינו ממש השבוע בקמפיין מאוד גדול לחברה הערבית, הוא לא קשור לילדים, הוא קשור יותר לנהגים צעירים והצלחנו גם למפות כמות גדולה של אוטובוסים ולעשות עליהם פעילות.
ליאת הורוביץ-דיין: יש לנו פעילות בקרב תנועות הנוער, מרכזי הדרכה גם בערים מעורבות וגם בישובים ערביים שמגיעים אליהם תלמידים ללימוד רכיבה בטוחה על אופניים.
ליאת הורוביץ-דיין: מבחינת תקציבים אין לי כאן נתונים מדויקים.
ליאת הורוביץ-דיין: אני כן יכולה להגיד שבשנת 2017 אנחנו שמים הרבה יותר תקציבים על הסברה למגזר הערבי, אם תרצו נתונים - - -
מסעוד גנאים: את יכולה לשלוח את זה לוועדה?
יוסף ג'בארין: כן, זה מה שנבקש.
יוסף ג'בארין: גם כל הדו"ח שהזכרת עד עכשיו מבחינת מה הפעילות ואם אפשר להתייחס מבחינת תקציבים.
יוסף ג'בארין: כי הרי גם הרשות, עיקר התקציב שלכם זה כסף ציבורי.
יוסף ג'בארין: לכן יהיה חשוב לעמוד על החלוקה.
יוסף ג'בארין: עו"ד עות'מאן, מנהל המטה למאבק בגזענות.
נדאל עות'מאן: שלום.
נדאל עות'מאן: אני מברך על הארגון של כל היום.
נדאל עות'מאן: אני מתייחס לשתי נקודות חשובות שאני ממליץ שהוועדה תיקח אותן לבדיקה בהמשך.
נדאל עות'מאן: קיימים בבתי חולים בארץ מרכזים חינוכיים לילדים, זאת אומרת ילדים מאושפזים - - -
קריאה: כיתות לימוד.
נדאל עות'מאן: קוראים לזה מרכזים חינוכיים.
נדאל עות'מאן: באותם בתי חולים שמאושפזים בהם ילדים, אותם ילדים מגיל 3 עד 18 כשהם מאושפזים הם לומדים במסגרת בית החולים במרכז חינוכי.
נדאל עות'מאן: אני יודע, עכשיו אנחנו מטפלים מול בית החולים מאיר בעניין של פחות שעות לעומת אחוז התלמידים ילדים ערבים שמאושפזים בבתי חולים, הכוונה היא השקעה פחות בלימודים ושעות תרפיה באמנות וכל מיני בשפה הערבית, למורים בשפה הערבית וההשקעה שם לא הוגנת ולא מספיקה ואני מציע שהוועדה בהמשך תבדוק את הנושא יותר מול כל בתי החולים בארץ לגבי מרכזים חינוכיים וכמה הם משקיעים, תקציבים, שעות לימוד ושעות חינוך בתוך אותם מרכזים חינוכיים.
נדאל עות'מאן: דבר שני ואחרון שאני - - -
יוסף ג'בארין: הלינק שאתה עושה שזה כאילו חומר שקשור לבטיחות של ילדים, או במיוחד חומר שקשור - - -
נדאל עות'מאן: לא, הם לומדים ממש - - -
יוסף ג'בארין: נישאר בנושא שלנו.
נדאל עות'מאן: אוקיי.
נדאל עות'מאן: בנושא אחר שקשור לבטיחות של הילדים, לפי החוק היום בהליכי גירושים בבתי משפט לענייני משפחה יש חובה לארבעה מפגשי גישור לפני ההליך השיפוטי ועלה קמפיין השבוע בשפה העברית שמזמין את ההורים, את אלה שנמצאים בהליכי גירושים להגיע למפגשי גישור בתוך בתי המשפט והקמפיין הזה לא קיים בשפה הערבית.
נדאל עות'מאן: לשכת הפרסום הממשלתית, הלפ"מ, אני חושב שמכאן, זה כן נוגע לשלום הילדים הערבים שהוריהם נמצאים בהליכי גירושים, אני מבקש שהוועדה תמליץ ותפנה ללשכת הפרסום הממשלתית שיעלו את הקמפיין הזה גם בשפה הערבית.
יוסף ג'בארין: הקמפיין הוא מטעם הלפ"מ?
נדאל עות'מאן: הוא מטעם משרד הרווחה כנראה, אבל הלפ"מ מבצע.
יוסף ג'בארין: כמה זמן?
נדאל עות'מאן: הוא שבוע כבר רץ.
יוסף ג'בארין: אתה יודע אם יש תכנית לעשות בערבית?
נדאל עות'מאן: עוד לא נבדק, אבל גם אם תצא קריאה מהוועדה הזו במיוחד, זה כן יעזור לנו לקדם.
יוסף ג'בארין: אנחנו נרצה לסכם.
יוסף ג'בארין: באמת משפט אחד.
רחלי הכהן: שאלתם מקודם לגבי סד הזמנים של שני הקמפיינים שלנו שאמורים לצאת בערבית, אני רק רוצה להגיד שאחד כבר יוצא השבוע, זאת אומרת היום-מחר אמור לצאת, והבא כבר בשלבי סיום, ממש בשבועות הקרובים ייצא בערבית.
קריאה: באיזה נושא?
רחלי הכהן: אחד על התעללויות בילדים והשני על טלטול תינוקות.
יוסף ג'בארין: מאג'ד בבקשה.
מאג'ד אבו בלאל: אני גם מצטרף לברכות לד"ר יוסף, חבר הכנסת, על ארגון היום, במיוחד בשפה הערבית.
מאג'ד אבו בלאל: אני רציתי להתייחס קודם כל כהורה, אני תושב רהט ואני הורה ואני מודאג, ראיתי את הסרטון, ראיתי גם לפני, סרטון כל כך מזעזע ואני יודע שארגון "בטרם" וארגונים אחרים עובדים במגזר הבדואי מעל עשר שנים ומאוד מצער שכל פעם מציגים נתונים שיש עליה.
מאג'ד אבו בלאל: החלום שלי, הפנטזיה שלי שיציגו נתונים פה שיש ירידה.
מאג'ד אבו בלאל: אני חושב כל הזמן מי הקורבן הבא, איך הילד הבא יידרס.
מאג'ד אבו בלאל: לכן אני חושב - - -
קריאה: אני חייבת לתקן אותו.
קריאה: יש ירידה של 31% מ-2000 עד 2013.
יוסף ג'בארין: ואחרי 2013?
קריאה: ב-2013-2014 הייתה ירידה.
מאג'ד אבו בלאל: אנחנו כחברה ערבית שמונים 20% מכלל התושבים פה ואנחנו באחוז הגבוה ביותר מבחינת דריסת ותמותת ילדים וזה נתון מאוד מדאיג ביחס לגודל האוכלוסייה הערבית במדינה, אני חושב שארגונים שמפעילים תכניות במגזר הערבי ובמפרט במגזר הבדואי, צריכים להיכנס יותר לעומק, צריכים להפעיל יותר את הקהילה, להתחבר יותר לקהילה ולא ברמה הפוליטית לשבת עם נציג פוליטי או ראש העיר.
מאג'ד אבו בלאל: אמנם הם מייצגים אותנו מבחינה פוליטית, מבחינת ההנהגה, אבל אני חושב שאתם צריכים לרדת יותר לשטח, לעבוד מול האנשים.
מאג'ד אבו בלאל: רוב המדריכים שהיו בסרט הם מדריכים מתנדבים, מארגון אחר, שעסוקים באיזו תכנית, צריכים לתת כמה שעות, העיקר לראות שהם יתנדבו X שעות.
מאג'ד אבו בלאל: אני חושב שצריך להכשיר אנשים מקצוענים מהחברה שזה באמת נוגע להם, שיעשו את העבודה כמו שצריך.
מאג'ד אבו בלאל: גם בפייסבוק אני לא חש ולא מרגיש את זה.
מאג'ד אבו בלאל: אמנם יש ברהט פייסבוק ומאוד חזק, אפילו כשיש משהו אנחנו שומעים על זה, נחשפים לכל דבר, לכן אני חושב שצריך יותר להיכנס לעומק.
מאג'ד אבו בלאל: כי זה מאוד כואב מה שקורה.
יוסף ג'בארין: תודה מאג'ד.
יוסף ג'בארין: שני משפטים.
קריאה: רציתי רק להגיב- - - זה חייב להיות רלבנטי.
יוסף ג'בארין: אני אתן לך להגיב - - -
קריאה: הוא נתן פה פרטים - - -
יוסף ג'בארין: זה לא יהיה ויכוח.
קריאה: לא, חס וחלילה.
קריאה: בבקשה.
אברהים אבו הג'אג: אני איש חינוך וחוקר בתחום של מערכת החינוך.
אברהים אבו הג'אג: אני רוצה להתמקד בכמה נקודות בקצרה.
אברהים אבו הג'אג: בהיותי ילד הייתי הולך ברגל מעל 5 קילומטר להגיע למוסד שאני לומד, והיום עדיין, אני 17 שנים במערכת החינוך, לצערי הרב עד עכשיו מגיעים תלמידים בהסעות של מרחק מעל 20 קילומטר מהישובים הבלתי מוכרים בנגד.
אברהים אבו הג'אג: לכן חשוב מאוד לוועדת זכויות הילד וכל העמותות שפועלות, אני אתייחס מתוקף תפקידי כאיש חינוך מיוחד גם.
אברהים אבו הג'אג: הנגשה פיזית לבעלי צרכים מיוחדים בישובים הבדואים הלא מוכרים, עשיתי מחקר לפני שלוש שנים והוא פורסם בג'ורנל עולמי על הנגשה של בעלי צרכים מיוחדים בישובים הבדואים הבלתי מוכרים, שאין בכלל שום זכות קיום לאנשים האלה, וזו נקודה מאוד חשובה.
אברהים אבו הג'אג: ב-2015 פרסמתי מאמר על נשירת מתבגרים במצבי סיכון בחברה הבדואית והתייחסתי בקצרה לילדים בגילאי 3-4 שכמעט 4,340 תלמידים, ילדים בגילאי 3-4, אין להם מוסד חינוכי ולא מגיעים בכלל.
אברהים אבו הג'אג: לפני חודש וחצי בוועדת החינוך של הכנסת פורסם שם שיש עליה של 1.5%, זה הגיע למצב של 5,317 תלמידים, לכן אני מבקש פה שהוועדה תרשה על קיום ובניה של גנים בישובים הבלתי מוכרים.
אברהים אבו הג'אג: אימהות לא מרשות לעצמן לשלוח את בנה בן ה-3 למרחק של 10 קילומטר.
אברהים אבו הג'אג: דבר שני שמחייב בדיקה, עכשיו אנחנו בתקופת החופש הגדול.
אברהים אבו הג'אג: יש קייטנות, רוב הילדים הבדואים הם ללא מענה של פעילויות ולא כלום, הם נמצאים ברחוב ולכן זה חשוב מאוד.
אברהים אבו הג'אג: הייתה פה התייחסות לקורסים של עזרה ראשונה במכללות.
אברהים אבו הג'אג: אני מרצה במכללת קיי, הקורסים האלה הם שבוע ימים, הם לא מקנים ידע ולא כלום.
אברהים אבו הג'אג: הסטודנט בא על מנת לעבור והשנה לצערי הרב הקורסים הם מקוונים, בלמידה מרחוק.
אברהים אבו הג'אג: תודה רבה.
יוסף ג'בארין: חלק מהדברים נוגעים לוועדת החינוך ואני מציע בהחלט אולי לבקש שנקיים דיון באותה ועדה, אבל הצבעת על נקודה מאוד חשובה שכל הגורמים המעורבים בקמפיינים האלה צריכים לקחת בחשבון גם את הכפרים הלא מוכרים בנגב, אנחנו מדברים על יותר מ-100,000 תושבים, וכמובן שהילדים שלהם לא צריכים לשלם את המחיר פעמיים בעניין הזה ולראות האם באמת הקמפיינים האלה בכלל מגיעים לאזורים האלה.
יוסף ג'בארין: אז תודה.
יוסף ג'בארין: רצית משפט קצר, אנחנו חייבים לסיים.
יוסף ג'בארין: את באת מתל חי אז ניתן לך.
ברא שריף: אני סטודנטית לעבודה סוציאלית.
ברא שריף: רציתי להגיד לכל הארגונים שפועלים למען מיגור התופעה של הריגת ילדים ברחוב ובכל מקום אחר, לימדו אותי פעם משהו אחד, אם אני לא מנגישה את הקמפיינים, הם לא קיימים.
ברא שריף: הילדים ימשיכו להיהרג.
ברא שריף: רק רציתי להגיד את המשפט הזה.
יוסף ג'בארין: הנגשת קמפיינים ברמה תרבותית ולשונית, נכון?
יוסף ג'בארין: זו הכוונה.
ברא שריף: גם וגם.
ברא שריף: מכל הבחינות.
יוסף ג'בארין: "בטרם".
גלית גלעד: קודם כל לא היית במצגת שלי ואני אשלח לך.
יוסף ג'בארין: הייתי.
גלית גלעד: היית?
יוסף ג'בארין: בטח.
גלית גלעד: אני רוצה להגיד לכם, ארגון "בטרם" הוא עמותה, הוא לא רשות ממשלתית, אנחנו לא רשות לאומית לבטיחות בדרכים ובטח לא רשות לאומית לבטיחות ילדים.
גלית גלעד: מה שנאמר פה לגבי המדריכות שלנו הוא ממש לא מדויק וחשוב לציין, דווקא הפרויקט שבדרום נעשה עם אנשים מקצועיים שמקבל תשלום על עבודתם.
שרה אבו סיאם: המדריכות לא מוכשרות בכלל.
גלית גלעד: אני מבקשת שהדיון הזה יהיה תרבותי, זו כנסת ישראל.
גלית גלעד: אנחנו - - -
שרה אבו סיאם: לא, לא מוכשרות.
שרה אבו סיאם: ברהט אצלי לא מוכשרות.
גלית גלעד: אני רוצה לסיים ולהגיד, כרגע עדכני להיום רק ארגון "בטרם" מצליח להניע לפעולה את הממשל.
גלית גלעד: אנחנו מזמינים כל גוף אפשרי שיצטרף אלינו למאבק הזה.
גלית גלעד: לבד זה קשה.
יוסף ג'בארין: אני מניח שיש צורך לעשות עבודה של שיתוף ושל קשרים עם הקהילה וכדומה ולכן מאג'ד וגבירתי, אני בטוח ש - - -
שרה אבו סיאם: ניסינו המון.
יוסף ג'בארין: אני בטוח שתמצאי דלת פתוחה, אני אשמח לסייע.
שרה אבו סיאם: ניסינו המון עם "בטרם", אני נציגת "בטרם" עשר שנים.
שרה אבו סיאם: ניסינו המון, חבל על הזמן, רק דיבורים.
שרה אבו סיאם: רק דיבורים.
שרה אבו סיאם: - - -
יוסף ג'בארין: נרצה לסיים.
יוסף ג'בארין: רצית להגיד משהו?
רולה קאסם עותמאן: - - -
יוסף ג'בארין: משרד החינוך?
יוסף ג'בארין: משרד החינוך דיברו על הבטיחות.
רולה קאסם עותמאן: אני מורה, מאוד חשוב לי עניין זכויות הילד.
רולה קאסם עותמאן: רציתי רק לציין שאני מאוד מזועזעת מהעמדה של נציג משרד החינוך מר זהבי לגבי העניין של תרגום ההנחיות לעת חירום בשפה הערבית אם זה להורים, אם למורים ואם לילדים אפילו.
רולה קאסם עותמאן: אני מזועזעת ממשפט שהוא אמר שבמקרה חירום קוראים למד"א.
רולה קאסם עותמאן: זה מזעזע.
רולה קאסם עותמאן: אני לא מאמינה שהוא מטעם משרד החינוך, כי מקרה חירום זה לא רק מד"א, יש לזה השלכות מכל הבחינות, מבחינה נפשית, ילד מתאבד בבית הספר אז קוראים למד"א וזהו, נגמר?
יוסף ג'בארין: לא, גם בישובים הערבים אין מד"א, לכן זה - - -
רולה קאסם עותמאן: אפילו אם יש גוף שמטפל מבחינה פיזית - - -
יוסף ג'בארין: לכן בישובים ערבים עושים סיכומים אחרים עם חברות אחרות.
יוסף ג'בארין: אני מסכים איתך.
סאאירה עבד: אפשר להוסיף רק מילה אחת?
סאאירה עבד: משרד החינוך כולל, בגלל זה הפרדתי שאנחנו גוף של בטיחות בדרכים והפרדתי את זה.
סאאירה עבד: גם כן יש לנו בתוך ה- - -
יוסף ג'בארין: אבל לא יכול להיות שמקובלת גישה שאומרת שמה הטעם בלהתאים או לתרגם הוראות בטיחות?
סאאירה עבד: אני אישית במעמדי ובמקום שאני נמצאת בו, כל הזמן אנחנו דואגים למגזר שלנו שיהיה בשפה הערבית, וזה מאוד חשוב ואמרתי את זה.
סאאירה עבד: ויש כל מיני תחרויות שאנחנו מקיימים בתוך המגזר, אם זה לכרזות בערבית, יש לנו גם את הכרזות שאנחנו מחלקים בתוך בתי הספר ויש הרבה רכזים ששותפים לתכנית הזאת, אבל עדיין אנחנו צריכים עוד שעות כדי לחנך.
יוסף ג'בארין: הגדלת תקציב.
יוסף ג'בארין: לכן ההמלצה המרכזית שלנו שכל הפעילות התקשורתית, כל הקמפיינים, כל הפעילות החברתית שמיועדת להגברת בטיחות בקרב ילדים, צריכה להיות מותאמת לשונית ותרבותית תוך מעורבות פעילה ומשפיעה של פעילים וארגונים מהחברה הערבית, לרבות תיאום אל מול הרשויות המקומיות.
יוסף ג'בארין: ודאי כשאנחנו מדברים על הוראות בטיחות ופרסומים שמעגנים את ההוראות הללו.
יוסף ג'בארין: אין ספק גם שצריך להתאים את היקף ההשקעות התקציביות בקמפיינים לחומרת הבעיה.
יוסף ג'בארין: אני לא רוצה להגיד באופן פרופורציונלי, כי כפי ששמעתם היום הבעיה חריפה וחמורה יותר בקרב החברה הערבית, מה שמחייב כפונקציה של צרכים ושוויון מהותי, להתאים את ההשקעות התקציביות לצרכים מתוך השטח ולצורך להבטיח שינוי משמעותי בסוגיית הבטיחות.
יוסף ג'בארין: אנחנו נפנה גם למרכז המחקר והמידע, נבקש מהם מסמך שייכתב לראשונה, שיעריך וינתח את היקף הקמפיינים התקשורתיים, גם של הארגונים ומשרדי הממשלה, בתחום של בטיחות ילדים.
יוסף ג'בארין: אני חושב שהדיון הזה נתן לנו מישורי מחשבה שעכשיו אולי צריך למקד אותם דרך המסמך הזה כדי שנוכל לקיים גם דיון מעקב.
יוסף ג'בארין: אנחנו בוודאי שפונים ללשכת הפרסום הממשלתית, שאנחנו מודעים לכך ששיעורי התקציב שמושקעים בחברה הערבית עדיין מאוד נמוכים, מתחת ל-4%, ונרצה לראות שינוי משמעותי, לפחות בכל מה שקשור לקמפיינים ומודעות בקשר לבטיחות ילדים.
יוסף ג'בארין: אנחנו לא נתפשר על השקעה תקציבית בתחומים הללו שמותאמת לצורך האמיתי שקיים גם בחברה, בוודאי שצריך לתת מענה לאוכלוסיות ייחודיות בתוך החברה הערבית, כמו האוכלוסייה בנגב ששמענו שיש נתונים מדאיגים באופן מיוחד אבל גם לכפרים הלא מוכרים, כפי ששמענו עכשיו.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שמשרד החינוך יוכל להעביר לנו את הנתונים לגבי הפעילות, הפריסה שלה והחלק התקציבי שלה.
יוסף ג'בארין: אם "בטרם" ירצו להשלים לגבי חלוקת תקציבים להכשרת אנשים נשמח.
יוסף ג'בארין: מאג'ד, בכל מה שקשור לפעילות בנגב אם תרצו להשלים את הדיון על ידי איזה שהוא מסמך עם הערות מרכזיות, אנחנו נאגד את זה לפני הפרסום וניקח את זה לתשומת ליבנו לפני שנפרסם באופן רשמי את המלצות דיון זה.
יוסף ג'בארין: אני רוצה להודות לכם על דיון מאוד מעשיר ועשיר.
יוסף ג'בארין: יהיה לנו דיון מעקב, אני מקווה שתוך חצי שנה.
יפעת שאשא ביטון: הילדים שעדיין אין להם כיסאות, תיכף יגיעו וכולם יישבו בנוחות.
יפעת שאשא ביטון: כשהם ייכנסו אנחנו אפילו נאפשר להם ונעשה רגע הפסקה.
יפעת שאשא ביטון: אני פותחת את דיון ועדת זכויות הילד בציון היום הבינלאומי לזכויות הילד בכנסת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מקדישים אתך כל היום בשבילכם, הילדים.
יפעת שאשא ביטון: אני אגלה לכם בסוד שכל דיון ועדה הוא בשבילכם, הילדים, אבל מה מיוחד ביום הזה?
יפעת שאשא ביטון: שאני מסתכלת מסביבי ואנחנו כולנו מוקפים בהרבה מאד ילדים וזה פשוט משמח ומרגש לראות את כולם.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר לכם מי נמצא כאן איתנו: נמצאים בית ספר פסגות למדעים ואומניות בירושלים ונמצא בית ספר רמז מכפר סבא, ונמצא בית ספר קורצ'ק מקריית שמונה ועמותת חינוך לפסגות.
יפעת שאשא ביטון: בדיון הבא יצטרפו אלינו ילדים נוספים.
יפעת שאשא ביטון: כך שהיום הזה הוא כל כולו מוקדש לכם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקדיש את הדיון הראשון לתכניות טלוויזיה, למסרים שאתם בעצם קולטים במסכים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כל הזמן מדברים על האינטרנט, נכון?
יפעת שאשא ביטון: על גלישה בטוחה באינטרנט ועל הסביבות הווירטואליות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו החלטנו לראות קודם כל מה אתם בכלל מקבלים בתכניות התמימות של הטלוויזיה, בתכניות לגיל הרך.
יפעת שאשא ביטון: איזה מין אזרחים אנחנו מחנכים אתכם להיות באמצעות המסרים שאנחנו מעבירים לכם דרך הדמויות המאד מצחיקות והמאד צבעוניות שכולכם אוהבים.
יפעת שאשא ביטון: נמצאים איתנו החוקרות והחוקר שליוו מחקר מאד מאד ארוך, כדי ללמוד על מה אתם צופים בטלוויזיה ומה המסרים שאתם מקבלים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעצם יצאנו למחקר שערך כמעט שנה, עם הרבה מאד היערכויות.
יפעת שאשא ביטון: ד"ר קרן צור אייל, ד"ר טלי תאני הררי וד"ר אהרוני מתן, שליוו אותנו בשנה האחרונה יציגו את המסרים שאנחנו נחשפים אליהם בתכניות ילדים ואנחנו נפתח את זה אחר כך לדיון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נרצה לשמוע מכם איך אתם רואים בחוויה האישית שלכם את התכניות האלה ומה אתם באמת מזהים מתוך כל מה שיעלה כאן והצלחתם לזהות עוד לפני שאנחנו באנו והצגנו את המחקר.
יפעת שאשא ביטון: הצטרף אלינו חבר הכנסת מסעוד גנאים מהרשימה המשותפת, ברוך הבא.
יפעת שאשא ביטון: תודה מסעוד, מרגש להיכנס לאולם כזה, נכון?
מסעוד גנאים: כן, אין ספק.
יפעת שאשא ביטון: אני מודה שגם אני מאד מאד מתרגשת.
יפעת שאשא ביטון: אז הנה הביאו כיסאות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוודא שכולם יושבים ואנחנו נתחיל ישר בהצגת המחקר.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מסעוד גנאים, אתה רוצה לומר משהו לפני, או שאנחנו נשמע את המחקר?
יפעת שאשא ביטון: אני אנצל את ההזדמנות בינתיים, כשאתם יושבים, כדי לברך, אני לא אומר אורחת, כי היא שותפה קבועה בוועדה, הגברת טובה בן ארי, שהיא אחראית על זכויות התלמיד במשרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אם יש לכם בעיות של זכויות תלמיד בבית הספר, היא הכתובת.
<טובה בן ארי: ואני גם מאד אשמח.
יפעת שאשא ביטון: מייל קטן ומסדרים את העניינים.
יפעת שאשא ביטון: ד"ר טלי תאני הררי, בבקשה, הצגת המחקר.
<טלי תאני: בוקר טוב לכולם.
<טלי תאני: אנחנו מאד מתרגשים להיות כאן היום ולהציג מחקר באמת גדול שהשקענו בו הרבה זמן ומחשבה.
<טלי תאני: אנחנו רוצים להודות לוועדה על ההזדמנות ולילדים, שככה היו לנגד עינינו בכל המחקר.
<טלי תאני: אנחנו עשינו את המחקר הזה כדי לשקף תמונת מצב.
<טלי תאני: בעצם אנחנו סוג של צינור כזה שנותן איזו שהיא תמונה קצת יותר ברורה על המציאות הטלוויזיונית שהילדים חשופים אליה.
<טלי תאני: וכמו שיפעת אמרה נכון, לטלוויזיה עדיין יש מקום מאד מאד מרכזי בחיים של הילדים החמודים האלה, שנמצאים כאן איתנו.
<טלי תאני: אז אני אתחיל עם הדברים המרכזיים.
<טלי תאני: כשיצאנו לדרך ביחד עם הוועדה, בעצם הגדרנו ארבעה נושאים למחקר או ארבע מטרות למחקר.
<טלי תאני: אמרנו שנתרכז במסרים החברתיים ותיכף נראה, קיבלנו מכלול מאד גדול של מסרים שמצאנו בתכנים.
<טלי תאני: כמובן הנושא המגדרי, שמעניין אותנו, מסרים שקשורים לדימוי גוף ומאפיינים ייחודיים מבחינת תוכן, מבחינת צורה; ועניין אותנו גם לראות איך כל הדברים האלה מתקשרים לגיל המיוחד של הילדים שצופים בתכניות האלה, שזה ילדים באמת מאד מאד צעירים.
<טלי תאני: כל ההיבט הקוגניטיבי, החברתי, הרגשי, מבחינת האפיונים ההתפתחותיים ואיך הם בעצם מורכבים או לא מורכבים לילדים בגיל הזה.
<טלי תאני: מבחינת המחקר עצמו דגמנו במהלך ינואר 2017, ממש לפני כמעט שנה, חודש של תכניות טלוויזיה מהערוצים ביבי, ג'ימג'ם, ג'וניור, הוט, דיסני ג'וניור, חינוכית, לולי וניק ג'וניור.
<טלי תאני: בסך הכל יש במחקר 64 שעות שידור, שמי שמכיר את התכנים האלה ויודע שכל תכנית היא משהו כמו 10 דקות, עם המון מעברונים של דקה, יש המון המון תכנים.
<טלי תאני: לצורך המחקר בנינו צוות של עוזרי מחקר, כשעוזרי המחקר בעצם עזרו לנו לנתח את הכמות המאד גדולה הזאת של התכנים, כשהניתוח הוא בעיקרון ניתוח איכותני, מעמיק, שמנסה באמת להבין מה יש שם; ולצד הניתוח האיכותני עשינו גם איזו שהיא בדיקה שזה לא המוקד של המחקר, אבל גם כמה משתנים כמותיים, כדי להביא גם קצת מספרים כדי שיהיה יותר ברור ותתקבל תמונה יותר מלאה.
<טלי תאני: אנחנו לא נציג פה את הרקע התיאורטי, כיוון שיש לנו המון ממצאים להציג, אבל בדו"ח המחקר שנמצא באתר של הוועדה יש סקירה רחבה, כשבעצם מה שכתבנו בסקירה זה גם היבטים שקשורים להתפתחות של הילדים בגיל הזה, גם להשפעות שיש, מה שהמחקרים מצאו על ההשפעות של הטלוויזיה על ילדים וגם ניתוחי תוכן שנעשו לפנינו, על התכנים הספציפיים האלה.
<טלי תאני: מתוך כל ההקדמה הזו אנחנו עוברים אל החלק החשוב, שזה הממצאים.
<מתן אהרוני: אוקיי, אז לגבי הממצאים אנחנו מתחילים עם המסרים הפרו-חברתיים ואנחנו מצאנו ממצה מאד מרכזי, ערך מרכזי ומוטיב מרכזי ברוב התכניות, אם לא בכולן, זה הערך של החברות והעניין של עולם הילדים שמוצג בתכניות, שהוא לרוב עולם של ילדים שבו החברות היא ערך מרכזי.
<מתן אהרוני: כשאנחנו מדברים על חברות, אנחנו מדברים על חברות שמתבטאת בשיתוף פעולה, בעזרה הדדית, בהקרבה.
<מתן אהרוני: החברות מלמדת את הילדים, כשהם רואים איך מתנהלים חברים, התכנים האלה מלמדים אותם על הסתגלות חברתית, איך מתנהלים בין חברים.
<מתן אהרוני: וכאמור זה נראה מאד חיובי עם, כאמור, עזרה הדדית, הקרבה ושיתוף פעולה.
<מתן אהרוני: אומץ והצלה גם באים לידי ביטוי בהרבה מהתכנים.
<מתן אהרוני: כפי שאנחנו מיד נראה, אנחנו נראה קטע שימחיש לנו בדיוק את ההיבטים הללו.
<מתן אהרוני: עוד מסרים משמעותיים שגם קשורים לערך החברות, זה יצירתיות מחשבתית.
<מתן אהרוני: אנחנו רואים שהתכניות מעודדות ילדים לחשוב בצורה יצירתית.
<מתן אהרוני: זה אומר שלגבי חשיבה, הילדים לומדים בצורה עצמאית וגם שיתופית, כי כאן מורגשת החברות, וכל זה בא לידי ביטוי בפתרון בעיות.
<מתן אהרוני: בדרך כלל בתכניות יש איזו בעיה ואז יש פתרון.
<מתן אהרוני: הפתרון חייב להיות יצירתי וזה פה דבר מאד מרכזי.
<מתן אהרוני: לצד המסרים האלה, המאד משמעותיים, יש גם מסרים שהם פחות משמעותיים אבל הם נוכחים שם, וזה למשל הנושא של דאגה לסביבה.
<מתן אהרוני: מצאנו שהתכניות מתייחסות לסביבה.