GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: סביר להניח שאלה המקומות שבהם יש סייעות ששם זה באופן מובהק את יודעת שיש ילדים אלרגיים.
נעמה קציר שמואלי: 200 מעונות באופן מיידי אם אני מבינה נכון.
קריאה: מיידי.
נעמה קציר שמואלי: אוקיי.
נעמה קציר שמואלי: אני רוצה להגיד עוד משהו אחד ואני אומרת אותו כאמירה כדי שתדעו שאמרתי ואפשר לדון עליו בישיבה הבאה.
נעמה קציר שמואלי: אני חושבת שלאור מה שריקי אמרה פה בכנות רבה מאוד וגם מה שליזה אמרה קודם וזה מתקשר, המצוקה בשטח היא מאוד קשה.
נעמה קציר שמואלי: ואנחנו שנמצאים בשטח היום ועושות את ההכשרות היום יודעות עד כמה זה מורכב לצוותים בשטח ההתמודדות הזאת.
נעמה קציר שמואלי: לפעמים באובר היסטריה, לפעמים בצדק, לפעמים פחות בצדק, אבל המצוקה שלהם היא מצוקה אמיתית, היא אובייקטיבית שלהם.
נעמה קציר שמואלי: מה שאנחנו רואים, ההשלכות של זה, אנחנו רואים איך זה בסופו של דבר מגיע לילדים בהיבט הזה שלא תמיד הם מתקבלים למעונות האלה כי לא רוצים להתמודד עם זה גם אחרי ההכשרות ה- - - האלה.
נעמה קציר שמואלי: אני מספרת לכם פה עוד סוד, אנחנו חד משמעית אומרים להורים להוציא את - - - עד שלא מתקבלים למעון, יומיים לפני תחילת שנת הלימודים לא להודיע לאף אחד מהצוות שיש לכם ילד אלרגי.
יפעת שאשא ביטון: למרות שעל פי חוק הם לא יכולים לקבל אותם.
נעמה קציר שמואלי: חוק זה דבר יפה - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים, טיפלנו בכמה מקרים כאלה ובסופו של דבר - - -
נעמה קציר שמואלי: ואנחנו נמשיך לטפל בהם יום יום.
נעמה קציר שמואלי: אז אני רוצה לומר רק שהחשש הבאמת גדול שלי ואני חושבת שאני מייצגת את חששם של כל ההורים לילדים האלרגיים זה שגם אחרי כל - - - היום הסייעות נתנו לנו, אולי לשטח יותר, איזשהו ביטחון, אמרו טוב לא נורא, נקבל אותו, אבל לפחות תהיה פה סייעת לשמור עליו.
נעמה קציר שמואלי: והתחושה שלנו - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל אין סייעת שתשמור עליו, חייבים לצאת מהתפיסה הזאת, אנחנו משקרים לעצמנו.
נעמה קציר שמואלי: את צודקת אבל לפעמים זה אפילו ברמת הנראות והתחושה שלנו היום שהמצב כמו שהוא כרגע הוא מחמיר בהיבט הזה שלא מקבלים ילדים אלרגיים.
נעמה קציר שמואלי: גם בהיבט שלא מקבלים ילדים אלרגיים וגם בהיבט של מסמכים שאותם הורים לילדים נדרשים לחתום עליהם וזאת ההנחיה שאנחנו נותנים להורים.
יפעת שאשא ביטון: אבל בואי, נעמה, נודה גם על האמת שהרבה פעמים הגיעו הורים לילדים אלרגיים, אלרגיה מאוד מאוד קלה, הם לא צריכים סייעת וגם לא כתוב להם במסמך שהם צריכים משהו רק שאם ו- - -
נעמה קציר שמואלי: חשוב להגיד רק שעמדת העמותה היא שמה שקורה כאן הוא התהליך הנכון.
נעמה קציר שמואלי: לא - - -
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, מי כמוני יודע כן, כמה מסמכים שלכם שקראתי.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני אומרת, כמה התמסחרות הייתה גם מצד המעונות שכמו שאת אמרת, מאוד נוח שיש פה עוד זוג עיניים, לא משנה, גם אם זה שעתיים וגם אם זה לא רק לילד האלרגי שהם היו מחזירים אותם לרופא כדי שיכתוב להם שיש סייעת ואחר כך הם ילכו לרווחה.
יפעת שאשא ביטון: אז אני שמחה שקודם כל צמצמנו את התופעה הזו בחצי וזה אומר שבמרבית המערכת אנחנו כן נהיה מסוגלים לתת מענה דרך הפעולה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אבל בתוך זה, כמובן, כתבתי גם לפניי, אנחנו נצטרך להתייחס לאותם מקרים ייחודיים.
נעמה קציר שמואלי: אני רק אומרת שאנחנו חותמים בתוך 48 שעות מהיום, את מכירה את המסמך שהוצאנו אתמול - - -
יפעת שאשא ביטון: ראיתי, יחד עם הקליניקה באוניברסיטת חיפה.
נעמה קציר שמואלי: נכון, להגיש את העתירה שלנו לבג"ץ להשאיר את הסייעות עד לסוף שנת הלימודים הנוכחית - - -
יפעת שאשא ביטון: או עד שיינתן מענה, מה שהארוך מביניהם.
יפעת שאשא ביטון: אני לא בנאדם של אולטימטומים אז לא הרשים אותי - - -
נעמה קציר שמואלי: אבל זה לא היה אלייך.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, בכל מקרה לא הרשים אותי.
יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שצריך פה לעבוד ולעשות את כל מה שצריך אבל לעשות את זה באופן אמיתי ולהפסיק רגע לחפש רק את ה- - -
נעמה קציר שמואלי: אני קצת - - - מהלחץ הזה, טוב יש לנו חודש, יאללה - - -
יפעת שאשא ביטון: אין מה לעשות, הטבע האנושי, אנשים עובדים בלחץ, אז אם זה מה שיעזור להם להביא את הפתרון אנחנו נהייה שם.
יפעת שאשא ביטון: זאב בבקשה, בכמה מילים, ואחר כך תשלים עדי אם היא תרצה להתייחס.
זאב גולדבלט: אנחנו כפורום ועדי ההורים היישוביים שוב קוראים להעברת האחריות של החינוך הילדים מהלידה עד שלוש למשרד החינוך.
זאב גולדבלט: אנחנו חושבים שברגע שיכניסו את כל הילדים תחת אותה מעטפת, אותה מטרייה, גם הטיפול בנושא של ילדים אלרגיים יהיה יעיל יותר ומקצועי יותר.
זאב גולדבלט: אנחנו חושבים שיש לאכוף את ההנחיות, אם זה של משרד החינוך ומשרד הרווחה ואם זה של משרד החינוך למרות שהוא עדיין לא אחראי על הנושא הזה וגם לבדוק את זה.
זאב גולדבלט: זאת אומרת, לא רק להגיד תעשו אלא גם לבוא ולבדוק את המעונות ולראות באמת שמיישמים את ההנחיות אחת לאחת.
זאב גולדבלט: משהו שלא עלה כאן ואני כן רוצה להעלות אותו.
זאב גולדבלט: אני חושב שיש לשתף את ועדי ההורים הישוביים.
זאב גולדבלט: כל יישוב שיש בו פעוטונים או מעונות עם ילדים אלרגיים, לשתף אותם בזה בניסיון להגברת המודעות של כלל ההורים לעצם העובדה שיש בגן ילדים אלרגים כדי שילד, מכוון שיש סכנה שאורבת במזון אבל לא רק במזון עצמו אלא גם בשרידי מזון, מה לעשות ילדים כשאוכלים במבה באוטו בדרך לפעוטון יכול להיות שרידים על הבגד וזה עלול לגרום לתופעה מאוד מאוד קשה וחייבים לדעתנו להביא את זה ולעודד את המודעות של כלל ההורים לתופעות השונות.
זאב גולדבלט: זהו, בכל השאר נגעו כאן, מי שיושב כאן הרבה יותר מקצועי ממני בנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: נקודה חשובה באמת, דיברנו עליה גם בדיונים הקודמים, הנושא של הדרכת הורים.
יפעת שאשא ביטון: הדרכה במובן של הורים כחלק מקהילה של מעון, לדבר איתם מה מכניסים, מה לא, שיהיו מודעים לכך שיש ילד אלרגי או ילדים אלרגים בתוך המעון.
יפעת שאשא ביטון: זה גם חלק מההתייחסות של עבודת הוועדה?
ליזה רובין: אנחנו הזכרנו את זה אבל אין לנו כלים מלבד הלומדה שאפשר לעשות.
ליזה רובין: אין לנו כלים נוספים - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל אם זה יהיה חלק מההנחיות, לצורך העניין, שצוות המעון יודע שמתכנסים, אסיפת הורים, פתיחת שנה, מודיעים.
יפעת שאשא ביטון: אגב, ראיתי בבתי ספר שזה קורה.
יפעת שאשא ביטון: מודיעים שיש ילד אלרגי, מבקשים לא להכניס מזונות כאלה ואחרים.
מירי אסף: אני אשמח להגיד משהו.
יפעת שאשא ביטון: אחר כך המועצה לשלום הילד ואחר כך ליהי.
מירי אסף: שמי מירי אסף אני מארגון נשי חירות, יש לנו גם מעונות יום.
יפעת שאשא ביטון: אז מגיעה גם לכם הברכה שהגעתם.
מירי אסף: תודה.
מירי אסף: אני רציתי רק להתייחס לכמה דברים שנאמרו פה ולהגיד שבפועל, בסופו של דבר, ילד אלרגי צריך שמישהו ישמור עליו.
מירי אסף: לא משנה סייעת או לא סייעת.
מירי אסף: לא יודעת אם זה פיקציה, אני יכולה להגיד שאני רואה במעונות את הסייעות ואני רואה שהסייעות פיזית יושבות ושומרות על הילד - - -
יפעת שאשא ביטון: יופי, שעתיים, ומה קורה אחר כך בשש שעות?
מירי אסף: רקע, אבל, ולכן מה שאני מנסה להגיד זה שבסופו של דבר זה מתגלגל לפתחנו.
מירי אסף: זאת אומרת מנהלת המעון שיושבת היא זאת שצריכה לתת את המענה לגייס את הסייעת, להביא אותה בשעות, לג'נגל, להחליט מי נכנסת איפה וכו'.
מירי אסף: ולכן אולי צריך לחשוב על זה שהפתרון יהיה מתוך המעון.
מירי אסף: בהנתן שיתנו לנו תקציבים לזה כמובן.
מירי אסף: כי אמנם זה נראה לכם מעט אז מה אם - - -
יפעת שאשא ביטון: תקציב למה, אם זה ניתן בתוך המעון?
מירי אסף: אם זה ניתן בתוך המעון אז היא יכולה להשתמש בכוח אדם, להוסיף שעות ולתת אפשרות למטפלת שנגיד אמורה לעבוד 5 שעות לתת לה לעבוד 10 או 9 שעות ולהשתמש בכוח אדם הזה לאורך כל היום.
מירי אסף: זאת אומרת אם זה נמצא אצל - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל מה זה משנה לי אם באה סייעת מבחוץ או סייעת - - - כשאני מדברת על מענה in house זה אומר שהמערכת כ-build in יודעת להתמודד עם המציאות הזו בתוך הגן.
יפעת שאשא ביטון: שיש לה את הכלים, ההכשרה, האביזרים שצריך דוגמת האפיפן או כל דבר אחר.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא אחר, את אומרת, תנו לי את השעות, אני אסדר אותן.
יפעת שאשא ביטון: אל תגידו לי סייעת מבחוץ - - -
מירי אסף: בדיוק - - -
יפעת שאשא ביטון: אגב את יכולה לעשות את זה גם היום.
מירי אסף: אני לא יכולה.
יפעת שאשא ביטון: את כן.
מירי אסף: יש לי תקינה שאני מחוייבת לה, אני חייבת לעמוד בזה ואחרת - - -
יפעת שאשא ביטון: אם יש לך עובדת שעובדת רק חלקיות משרה ואת צריכה רק שעתיים ביום וכשאת מוסיפה לה את השעתיים זה לא יותר מזה, אז מבחינת המשרד זה לא מעניין אותו מי באה כסייעת, מעניין אותו שהיא תתאים לילד - - -
מירי אסף: לא, לא, אז משרד הרווחה נותן לי תקציב עבור שעות מסויימות.
מירי אסף: זאת אומרת, אם זה מטפלת אחת ל-11 זה מה שהוא נותן לי.
מירי אסף: אם אני - - -
יפעת שאשא ביטון: לא אני לא מדברת על זה.
יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה הקצה סייעת לילד.
יפעת שאשא ביטון: שעתיים.
יפעת שאשא ביטון: יש תקציב לשעתיים האלה.
יפעת שאשא ביטון: תביאי אותם מהיכן שאת רוצה.
יפעת שאשא ביטון: ברגע שאת אומרת, יש לי עובדת בגן שהיא יכולה להיות הסייעת כי היא ממילא עובדת בחלקיות משרה מה זה משנה על מי הם נותנים את השעות האלה.
מירי אסף: בגלל שברגע שהיא עובדת שלנו לרוב היא לא תעשה את זה.
מירי אסף: אנחנו חייבים לעשות את ההפרדה.
מירי אסף: אנחנו מביאים בנאדם במיוחד.
מירי אסף: אבל אם יהיה לנו את התקציב הזה אצלנו ואנחנו נוכל לסדר אנחנו נסדר את זה שהילד יהיה בהשגחה כל הזמן.
מירי אסף: וגם עוד דבר שריקי התייחסה אליו זה העניין של ההתארגנות שהיא לא של מה בכך.
מירי אסף: לנו יש ילד שדיברתי עליו פעם שעברה שהוא אלרגי לבוטנים ויש לו סייעת כי האלרגיה שלו מסכנת חיים ואני רוצה להגיד לכם שאנחנו מכינים לו כל יום אוכל מיוחד וזה עוד חצי שעה, ארבעים דקות, לא יודעת כמה זמן זה לוקח למבשלת להתארגן ולהכין לו בנפרד אוכל.
מירי אסף: עזבו את זה שיש עכשיו גם את הטבעונות וזה עוד אוכל בנפרד.
מירי אסף: זאת אומרת יש פה עוד דברים, עוד מרכיבים - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, יש לכם ילדים טבעוניים שהם לא מתוקף חוק, אז אם אתם מכינים להם במיוחד אז מה הבעיה להכין גם לילד אלרגי.
מירי אסף: אצלנו קיימת גם תביעה של הטבעונות.
מירי אסף: נכון שאנחנו לא אמורים לתת לזה מענה אבל אנחנו מאוד משתדלים ללכת כלפי ההורים כי בצפון זה קצת יותר חזק, אני מגיעה מהצפון פשוט - - -
יפעת שאשא ביטון: כן אנחנו יותר טבעוניים?
מירי אסף: יותר טבעוניים - -
יפעת שאשא ביטון: אצלי בבית זה לא עובד ככה.
מירי אסף: - - אבל זה לוקח משאבים ובסופו של דבר זה נופל עלינו בארגון ומשם הגיע שלא מקבלים.
מירי אסף: ואני לא מסכימה, אני חושבת שזה לא בסדר שאתם אומרים להורים לא להגיד כי אני יודעת שאצלנו בארגון אין דבר כזה שלא מקבלים ילד שהוא אלרגי אבל אני חושבת שכשהורה מתקבל למעון שלי וחמש דקות אחרי שהוא מתקבל את באה אליי ומספרת לי שהילד שלך אלרגי זה קצת בעייתי ועדיף לי לדעת את זה ואני יכולה להגיד לך שאצלנו בוודאות, מאה אחוז, לא קורה שלא מתקבלים.
נעמה קציר שמואלי: אני מאמינה לך אבל ב-90% מהמעונות זה לא ככה.
רחלי הכהן: קודם כל אנחנו מברכים על התהליך המהיר ועל כיווני המחשבה שבאמת מעמיקים ונראה שנעשית עבודה מאוד מאוד טובה.
רחלי הכהן: ולמרות זאת אני שוב מביעה את החששות שלנו כי סד הזמן הוא קצר ודוחק, בתוך חודש, אם יש המלצות תוך שבועיים אז קשה לי מאוד להבין איך תוך שבועיים אחרי זה עד לסוף החודש יצליחו ליישם - - - ובהקשר הזה אני שוב אומרת, אנחנו חוששים מהואקום שאמור להווצר וכן חושבים שראוי גם לבחון פתרון ביניים כמו שהצעתי בפעם הקודמת ולפחות במתווה הזמן הזה כדי שלא יווצר ואקום.
יפעת שאשא ביטון: ליהי.
ליהי שלפין: לגבי ההערה שאמרו, בגנון אצלנו זה פותר את הבעיה, הילד שלי אלרגי לחלב, פותר את הבעיה הסייעת במקרה הזה כי המעון הוא בשרי, אנחנו משלמים עוד 100 ₪ בחודש והמעון בשרי מהצהריים.
ליהי שלפין: כך שאני לא צריכה בצהריים לפחות את ה- - -
יפעת שאשא ביטון: יש לך את המענה של הבוקר ואז אין בעיה אחר כך.
ליהי שלפין: נכון.
ליהי שלפין: ולגבי מה שאמרת על ילדים שאושפזו ראיתי שהמועצה לשלום הילד פרסמה שב-2015 אושפזו כ-1000 ילדים בגילאי 0 עד שנתיים בבתי חולים בעקבות תגובה אלרגית או - - -
רחלי הכהן: נתונים שהצגנו לדעתי באחד הדיונים הראשונים.
יפעת שאשא ביטון: כן אבל זה בכלל זה לא רק לדעתי.
יפעת שאשא ביטון: זה היה כולל ואנחנו לא ידענו לפלח את זה ויש יותר נתונים דווקא אצל הילדים הגדולים יותר.
אלינור למפל: אלינור, אמא לילדה אלרגית לחלב במעון נעמ"ת.
אלינור למפל: אני חייבת לציין שבאמת אנחנו התחלנו באיזשהו משהו חדש שהילדה שלי יושבת עם עוד ארבעה ילדים כל בוקר כאשר החתמתי את כל ההורים שאישרו לי מתוך הכיתת גן שפעם בשבוע הם פשוט לא צורכים חלב.
אלינור למפל: מה שמקל על הילדה שלי כי היא כן הייתה בבידוד עד עכשיו, מתחילה שנה שנייה, הייתה בבידוד עם הסייעת שלה.
אלינור למפל: אני מבינה את הלחץ של המעון, המעון כרגע כמו שהוא אמר לי בכל מקרה בסוף דצמבר אם אין סייעת היא לא תוכל להגיע, לא תוכל להכנס למעון.
יפעת שאשא ביטון: באיזה מעון, של מי?
אלינור למפל: נעמ"ת.
אלינור למפל: היא לא תוכל להכנס.
אלינור למפל: כרגע באמת בזכות ההנהלה המדהימה שיש שם גייסנו את צוות ההורים שבאמת כל בוקר הילדה שלי יושבת ואוכלת ארוחה שהיא לא חלבית.
אלינור למפל: בנוסף אין שום תחליפים לחלב, זה פשוט מה שיש שם.
אלינור למפל: אם הטבחית בא לה להשקיע באותו בוקר אז היא משקיעה אבל אם אין זמן אז אין זמן ומה שיש יש.
ריקי רוזמרין: אנחנו כן מחייבים - -
אלינור למפל: בדרך כלל כן, אני אומרת - - -
ריקי רוזמרין: - - לתת תחליף - - - אנחנו מחוייבים לתת תחליף.
אלינור למפל: כמו שציינתי גם בוועדה הקודמת, אני אם יחידנית, באמת אני אומרת את זה, אני לא יכולה להמתין, אני באה לוועדה אחרי ועדה אחרי ועדה, אני יושבת בצד ושותקת ומקשיבה, אני לא יכולה להמתין לסוף דצמבר.
אלינור למפל: זה פשוט מורט עצבים, אני צריכה לדעת מה קורה עם הילדה שלי.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, שני דברים, ריקי איך קורה שיש אולטימטום לילדה בנעמ"ת אחרי שדיברנו על זה שרק 8 ילדים יש להם סייעות, כל היתר מתקבלים למרות שאנחנו יודעים שהם עם אלרגיות ואומרים לה אם היא אלרגית לחלב אחרי דצמבר אין סייעת, הילדה שלך בחוץ- -
ריקי רוזמרין: אני לא מכירה את המקרה הספציפי - - -
יפעת שאשא ביטון: - - וגם אין התאמה שם לאוכל.
ריקי רוזמרין: זה משהו שאחר כך - - - למי שצריך.
ריקי רוזמרין: אבל באופן כללי, וזה אמרתי גם בדיונים הקודמים, כשאנחנו מקבלים אישור מרופא שבו כתוב, אני מניחה שזה המקרה, שבו כתוב שהילד יכול לשהות במעון רק בליווי סייעת אנחנו לא נוכל לעשות אחרת.
ריקי רוזמרין: זה משהו שאני אומרת כל דיון.
ריקי רוזמרין: זה האישור שאנחנו חייבים להתייחס אליו.
ריקי רוזמרין: לא יתכן שהרופא שומר על עצמו ואנחנו מתנערים מהאישור שהרופא נותן.
אלינור למפל: ואם כתוב שהילד זקוק להשגחה בזמן הארוחה?
ריקי רוזמרין: אז אנחנו, שוב, תלוי - - -
יפעת שאשא ביטון: אלינור, בואו נסכם שקודם כל את מדברת עם ריקי גם על המעון הספציפי הזה כי את מדברת על כך שאין תחליפים ונאמר כאן שיש.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לסכם את הדיון הזה ולומר, אולי חידדנו פה את הדברים, אולי שמנו את האצבע על המקומות הבעייתיים שאנחנו עוד צריכים להתייחס אליהם ולא לוותר, אבל בתחושה שלי לא ממש התקדמנו.
יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת איך בנקודת זמן הזו אם אנחנו מדברים על סוף דצמבר והתכנית עוד לא מוכנה והפרוצדורה עם מד"א עוד לא הסתיימה למרות שהיא ממש עוד רגע מסתיימת, איך אנחנו באמת נוכל לעמוד בסד הזמנים של תחילת ינואר.
יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה רגע להקריא כמה מהנקודות שחשוב שהוועדה מתוקף עבודתה תתייחס אליהם ולהתחיל קודם כל בדרישה כלפי משרד הרווחה.
יפעת שאשא ביטון: אין מנוס, כנראה, מלהאריך את זה בחודש נוסף.
יפעת שאשא ביטון: אני לא רואה איך אנחנו מתארגנים גם לא באופן מיידים, גם לא בתוך ה-200 גנים שבהם יש סייעות לתאריך של דצמבר.
יפעת שאשא ביטון: אם אתם יודעים לעשות את זה ותפתיעו אז אנחנו איתכם.
יפעת שאשא ביטון: אבל כרגע לא נראה לי שזה הולך לשם וכדאי כבר עכשיו להתחיל לראות איך אנחנו נותנים מענה בחודש ינואר.
יפעת שאשא ביטון: בוא נודה על האמת, אף אחד מאתנו לא רוצה לראות הורים כמו אלינור בסוף דצמבר לוקחים את הילדים שלהם ומוציאים החוצה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא פייר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כמדינה לא יכולים להרשות את זה שילד יוצא בגלל שהוא אלרגי, לא יכולים להרשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: גם ככה אנחנו בדפיצית עם כל מה שקורה בלידה עד שלוש מבחינת מערך המסגרות שיש אז עוד לחשוב שהוא כבר נמצא בתוך מסגרת והוא כבר מצא לו את המקום והוא יוצא רק על הרקע הזה אני חושבת שאנחנו באמת לא יכולים להרשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: אז דיברנו על הארכה לינואר.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שהוועדה תדון בכל הנושא של מתן מענה למקרים המורכבים, ברחל בתך הקטנה, שאנחנו נשב פה ב-20 בדצמבר, זה 10 ימים לפני תום המועד שהקצבנו לעצמנו ונראה לא רק איפה אנחנו נמצאים אלא נדע להגיד בדיוק מה קורה עם ילדים שהם מולטי אלרגיים, מה קורה עם כל האלרגיות של חלב, איזה מענים אנחנו נותנים ולאיזה כיוונים אנחנו הולכים.
יפעת שאשא ביטון: אם אתם מסיימים כמובן את כל הפרוצדורה מול מד"א ויכולים לצאת לדרך תוך שבוע רוצו על זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקבל את הסטטוס ב-20.12 ואנחנו נראה שאולי אנחנו מתקרבים ליעד.
יפעת שאשא ביטון: אל תחכו לדיון של הוועדה, הוועדה תתכנס רק כדי להבין באיזה מצב אנחנו נמצאים.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור של מזרקי אפיפן.
יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה לקרוא כחלק מהקריאה של הוועדה לא לחכות לחוק.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו יודעים להתארגן אז להתארגן כבר עכשיו ובכל מקרה שהוועדה תעשה אומדן תקציבי של מה העלות שנדרשת כדי להכניס מזרקי אפיפן כדי שאם אנחנו נצטרך לעשות איזשהו מתווה ביניים נדע מה אנחנו צריכים לדרוש כדי שזה יעבור.
יפעת שאשא ביטון: לזמן את מד"א לדיון הבא כדי שהם יוכלו לספר מה התכנית, מי מעביר אותה וכמובן על שיתוף הפעולה יחד עם עמותת יה"ל.
יפעת שאשא ביטון: שהוועדה תדע לומר גם מי יערוך את הבקרה.
יפעת שאשא ביטון: ברגע שיצאנו עם תכנית, הכשרנו צוותים, זה מתחיל לעבוד בשטח.
יפעת שאשא ביטון: מי מגיע ורואה שאכן הדברים קורים הלכה למעשה וזה לא רק משהו שאנחנו השארנו ברמת הרעיון היפה אלא אנחנו באמת שומרים על הילדים שלנו שם.
יפעת שאשא ביטון: ולהכניס את הנושא של הדרכת ההורים וגיוס ההורים דרך הצוותים החינוכיים בתוך מוסדות החינוך כי בסוף בסוף זה עניין של קהילה.
יפעת שאשא ביטון: לא רק של הילד או של מי שמטפל בו אלא של כל מי ששותף במוסד החינוכי.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולכם, 20 בדצמבר אני מקווה שאנחנו נצא מחוייכים כשאנחנו יודעים מה קורה.
יוסף ג'בארין: אני שמח לפתוח את הישיבה של הוועדה לזכויות הילד, ביום המיוחד לשפה הערבית.
יוסף ג'בארין: על סדר היום אחד הנושאים המאוד חשובים והמאוד בוערים, גם בחברה בישראל בכלל וגם בחברה הערבית באופן מיוחד, כפי שנשמע בדיון הזה עוד מעט.
יוסף ג'בארין: בטיחות הילדים זה נושא שנוגע לליבנו כולנו כאן.
יוסף ג'בארין: אין מישהו כאן שאולי לא חווה, בין אם זה במשפחה, בין אם זה בשכונה, בין אם זה בישוב, מקרים קשים ומצערים של פגיעה בילדים.
יוסף ג'בארין: לכן המאמץ להגביר את המודעות לבטיחות הילדים ולשלום הילדים, הוא מאמץ שכולנו שותפים אליו, כולנו במובן הזה של משרדי ממשלה, חברה אזרחית, ארגונים.
יוסף ג'בארין: אבל גם משפחות, אנחנו כחברי כנסת, אנחנו כהורים ואנחנו גם כאנשים שהנושא הזה מאוד קרוב לליבנו.
יוסף ג'בארין: אנחנו נבקש בהתחלה לעמוד על הנתונים שקיימים בסוגיה הזו ונקשר את זה לנושא המרכזי שזה הקמפיינים בשפה הערבית ולצערי אנחנו תיכף נבין גם שהבעיה הזו חריפה במיוחד בתוך החברה הערבית, פגיעות של ילדים, מקרים של אובדן חיים בקרב ילדים, תאונות דרכים וכולי הם נושאים שהתופעה שלהם הולכת וגוברת באופן מיוחד בתוך הישובים הערבים, לכן חשוב לנו בדיון הזה לעמוד מקרוב על הקמפיינים היום שמיועדים להגברת המודעות לנושא הזה, נוכל להעריך את העבודה שנעשית, נוכל לדון מה עוד אפשר לקדם ולשפר, האם הקמפיינים הללו משיגים את מטרתם בתחומים השונים שהקמפיינים הללו מיועדים להם וכמובן מאוד חשוב לנו גם לשמוע הצעות לשיפור, מה עוד אפשר לעשות.
יוסף ג'בארין: אני רואה הרבה אנשים שמעורים ומעורבים בחיי היום יום של הקהילה הערבית, של הישובים הערבים, אנשי חינוך, מתחום העבודה הסוציאלית, ארגוני החברה האזרחית, מאוד חשוב לשמוע את דעתכם, איך אתם חשים את הקמפיינים האלה בתוך הישובים הערבים, בתוך המדיה בשפה הערבית, מה עוד צריך לעשות כדי שהקמפיינים הללו יצליחו עוד יותר ואולי התקווה שלנו שנצליח, אם לא למגר את התופעות הללו של פגיעות קשות ומסוכנות וקטלניות בילדים, אז לפחות לנסות לצמצם את ההיקפים של התופעות הללו.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לכולם שבאתם.
יוסף ג'בארין: קודם כל אלה שירצו לדבר ולהשתתף בדיון, אשמח אם יעבירו פתק עם השם ונתחיל אולי בסקירה של הארגונים שעוסקים באופן יום יומי בנושאים הללו.
יוסף ג'בארין: אני רואה גם את נציגי ארגון "בטרם" שיש להם מצגת.
יוסף ג'בארין: יש עוד ארגונים שרוצים להציג ועוד לא פנו אלי?
שרה אבו סיאם: אני מנהלת בטיחות ילדים בעירית רהט.
יוסף ג'בארין: נתחיל אולי מההצגה של "בטרם" וכך נתחיל את הדיון.
קריאה: יש פה נציגים מהרשות לבטיחות בדרכים?
יוסף ג'בארין: יש פה נציגים מהרשות לבטיחות בדרכים, נציגי משרדי ממשלה.
יוסף ג'בארין: אני מציע גם לכם, בואו נשמע את הדיווח ואחר כך נוכל לנהל את הדיון.
גלית גלעד: בוקר טוב וברוכים הבאים, אנחנו מודים לחבר הכנסת ג'בארין ולוועדת זכויות הילד על המיקוד שלה בנושא של בטיחות הילדים ובדגש על בטיחות ילדים בחברה הערבית.
גלית גלעד: אנחנו ב"בטרם" חושפים מדי יום את הנתונים הקשים שאומרים שהסיכוי של ילד ערבי להיפגע במדינת ישראל ולמות מתאונה לא מכוונת הוא פי 3 מילד יהודי, ו-49% - - -
יוסף ג'בארין: זה כולל תאונות דרכים?
גלית גלעד: ארגון "בטרם" סופר את ההיפגעות הן בדרכים, הן בבית, הן במוסדות החינוך והן במרחב הציבורי.
גלית גלעד: 49% מהתמותה של ילדים כתוצאה מהיפגעות לא מכוונת היא של ילדים מהחברה הערבית, בעוד שהם חלק של 26% מהאוכלוסייה.
גלית גלעד: נתון זה הוא נתון חד משמעי וברור שעליו אנחנו בארגון "בטרם" החלטנו לטפל בו כיעד אסטרטגי מרכזי, ואנחנו כדי לקדם את הנושא הזה, אנחנו לא רואים רק את ההסברה כרכיב מרכזי אלא כמכלול של רכיבים כדי לעשות את השינוי המתבקש.
גלית גלעד: אנחנו רותמים לנושא כל שותף אפשרי.
גלית גלעד: החל ממשרדי הממשלה, ואנחנו פה בוועדה שומעים על התכנית הלאומית שאושרה, ואני מאוד מקווה שהדגש הראשון שלה יהיה החברה הערבית, כך בכל אופן אנחנו ביקשנו ממשרד הבריאות, גופים של רשויות סמך כמו הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים שהבינה השנה שהיא חייבת לתת את הדגש על הנושא ואנחנו פועלים לצידה ואיתה, גופים נוספים מהמגזר האזרחי, עמותות רבות שהבינו, ואנחנו בכלל במגזר האזרחי הבנו שזה לא מכפלת כוח, זה הרבה יותר ממכפלת כוח אם אנחנו עובדים ביחד, וגם המגזר העסקי, מכיוון שהמגזר העסקי פונה לקהל רחב ויש לו את האמצעים לכך, ואם אנחנו נעשה פעילות רב מערכתית בטוח שנעשה שינוי, יש לנו את הניסיון ואת ההוכחות גם מארצות שונות בעולם.
גלית גלעד: בנוגע להעלאת מודעות, אנחנו "בטרם" הבנו שאנחנו צריכים להגיע לקהל הרחב בכל מיני אמצעי הסברה והם צריכים להיות מאוד רלבנטיים.
גלית גלעד: אנחנו עושים מגוון של דברים ואני מבקשת להציג לכם פה בקצרה.
גלית גלעד: קודם כל התקשורת אצלנו גם ייזום תקשורת וליווי תקשורת מול המדיה הארצית, המקומית, החברה הערבית, אנחנו עוברים עורך-עורך, עיתון-עיתון, אתר-אתר, לא מניחים לאף אחד ופורשים את הנתונים ומבקשים את הרתימה שלנו, יש לנו מדיה ברשתות החברתיות, אני אציג את זה פה, יש לנו עמוד פייסבוק בחברה הערבית שגדל במאות, במאות, מדי חודש, ואנחנו עושים הרבה קמפיינים.
גלית גלעד: אני אנסה להראות לכם בטעימה מכיוון שבאמת היד קצרה.
גלית גלעד: נתחיל בטעימה מסרטון.
גלית גלעד: (מוקרן סרטון) זה סרטון שהוכן על פרויקט מאוד מאוד גדול שכבר זו השנה השלישית שלו בחברה הבדואית, אני אדבר על זה קצת כי יש לנו רעיון אדיר להציע לוועדה.
גלית גלעד: אנחנו עושים קמפיינים, זה למשל קמפיין של מניעת כוויות בחורף, אנחנו יודעים כמה הנושא הזה כאוב בחברה הערבית, זה למשל קמפיין שרתמנו אליו את משרד הבריאות ואת בית החולים שיבא.
גלית גלעד: כמו שאתם רואים, זה מדיה של פייסבוק ומדיה של תקשורת, אותו דבר כמו כן על פתיחת עונת הרחצה.
גלית גלעד: אנחנו רואים עליה, בשנת 2016 נהרגו 19 ילדים מטביעה בחופי הים, בבריכות, בגיגיות, בשבילנו זו מטרת קודש להעלות את הנושא הזה לסדר היום.
גלית גלעד: זה קמפיין למשל עם האיגוד האולימפי, אנחנו רואים פה את מרק חינאווי שהוא שחיין אולימפי שהתנדב להראות איך עוצרים נשימה כי 129 ילדים נהרגו עד היום מ-2008 כתוצאה מטביעה.
גלית גלעד: אני עוברת על זה מהר.
גלית גלעד: משרד החינוך נמצא פה בשולחן, זו השנה השנייה שלו שהוא מקיים את שבוע בטיחות הילד ובשבוע בטיחות הילד יש העברת מסרים למשרד החינוך, זה למשל סרטון שהפקנו יחד עם משרד החינוך בהשתתפות של רופאי ילדים ובסרטון הספציפי הזה צפו בערך כ-5,000 תלמידים, אנחנו מתכוונים להגביר את זה משנה לשנה, רק בחברה הערבית.
גלית גלעד: בחברה היהודית היה סרטון אחר מכיוון שהמסרים הם מותאמים.
גלית גלעד: לפני חג הקורבן יזמנו עם קול ישראל בערבית, ואלה קמפיינים שאנחנו מנסים כל פעם לעשות מחדש, לפני כל שידור של חדשות קראנו להיזהר מנפצים, מזיקוקים, כולנו יודעים כמה הם מסוכנים, ומשנה לשנה הם יותר ויותר משתכללים, ואנחנו רואים היפגעות בבתי החולים הרבה יותר רצינית.
גלית גלעד: בתקשורת, רק טעימה להראות לכם איך אנחנו פועלים, כמובן כהיגבי, אנחנו הגוף שפונים אליו לצערי כל פעם כשילד נפגע או נהרג ואנחנו נותנים את הכללים שלנו, את ההסברים שלנו, אנחנו מצרפים לכתבה הרבה מאוד תגובות של אנשי מקצוע, אבל אנחנו מנסים להוביל את התקשורת להיות החבר שלנו להנעה לפעולה ולמשל במועדים מסוימים, למשל כשההורים רושמים את הילד לגן פתוח אנחנו כל שנה מפיצים בכל כלי התקשורת את הכללים כדי שהורה יהיה חכם, כשהוא מגיע לגן, להסתכל בעיניים שלנו ולבדוק שהגן יכול להגן על הילד.
גלית גלעד: אותו דבר לפני שמתחילים את שנת הלימודים.
גלית גלעד: אני רצה לפייסבוק וכמו שאמרתי יש לנו עמוד פייסבוק שרק קורא לנו להשקיע בו ולעשות בו יותר ויותר מכיוון שזאת מדיה שאנחנו רואים שבחברה הערבית מאוד מאוד צמאים אליה, אנחנו כרגע משהו כמו רבע מיליון חשיפות בשנה וזה עולה ויש לנו כל הזמן הצעות לשיתופי פעולה ואנחנו עכשיו הולכים להפיק הרבה סרטונים של אנימציה, אבל רציתי להראות לכם שהפוסטים שלנו, שאגב כשמדברים על פייסבוק יש פייסבוק שהוא ממומן למי שיש כסף.
גלית גלעד: ארגון "בטרם" מתגאה שרוב הפוסטים שלו הם אורגנים, זאת אומרת האנשים בעצמם נחשפים ומקדמים ועושים, רואים כמה הנושא הזה מדבר לליבם.
גלית גלעד: פה אני מראה לכם, אנחנו מעלים למודעות נושאים שהם מוכרים כמו לצערי הרב דריסות חצר, אבל למשל נושאים כמו הובר-בורד, שהיום זאת המכה.
גלית גלעד: זאת אומרת אני גם מקבלת הרבה מאוד פניות מהורים על הנושא, למשל הנושא של החנק לצערי הרב בחודש שעבר ילדה נפטרה מחנק של סוכריה ואנחנו ישר יצאנו להורים להראות להם כמה הדבר הפשוט לכאורה יכול לאבד את החיים.
גלית גלעד: כמובן שהנושא של שיכחה ברכב חוצה עם וחוצה אוכלוסייה ואנחנו בכל אמצעי שאפשר מנסים להעלות למודעות את הנושא הכאוב הזה.
מסעוד גנאים: גלית את האינפורמציה הזאת, איך אתם מכניסים לבתי ספר, מגיעים לתלמידים, או רק במדיה ובכלי התקשורת ופייסבוק?
גלית גלעד: כמו שפתחתי, כל הנושאים שלנו מופצים בכמה מרכיבים.
גלית גלעד: זאת אומרת קודם כל התכניות התערבות שלנו.
גלית גלעד: תכניות ההתערבות שלנו הולכות לפי נושאים.
גלית גלעד: אם אני מטפלת בהיפגעות בבית אני אעביר מסרים שקשורים להיפגעות בבית.
גלית גלעד: אם אני מטפלת בנושא של דריסה לאחור או בבטיחות בדרכים, כמו שאתם רואים יש פה סרטון איך מתקינים כיסא בטיחות, ההסברה היא רק רכיב אחד מתוך מכלול של דברים שאנחנו בארגון "בטרם", כמו שאתם יודעים, לארגון "בטרם" יש כמה נדבכים שהוא מפעיל ונושא ההסברה אגב הוא די טרי, הוא משהו כמו ארבע שנים ב"בטרם", כולכם יודעים זו עמותה, אני חושבת שהמדיה החברתית פתחה בפנינו צוהר שלא היה.