GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליזה רובין: עבדנו מול, וזה נמצא עדיין בתהליך, מפעלים לייצור מזון שיש שניים שיש להם אישור ייצור נאות.
ליזה רובין: זאת אומרת שאם הם אומרים שאין להם אלרגן מסויים.
ליזה רובין: זה לא כל האלרגנים ואי אפשר לעשות את זה על כל האלרגנים מפני שכל דבר יכול להיות אלרגן.
ליזה רובין: אז יש מפעלים לייצור מזון שבשביל מנות של הילדים לא יהיה מענה, לא יכול להיות שיהיה מענה שכל המנות יהיו ללא אלרגנים לכל הילדים.
יפעת שאשא ביטון: עם אגוזים אנחנו יודעים שאין תקן כרגע לאף חברה לייצר מנה שהיא נטולת אגוזים.
ליזה רובין: אנחנו מדברים על מעונות אבל יש גם צהרונים.
ליזה רובין: מפעל אחד לא יכול לספק לכלל המדינה.
ליזה רובין: הוא יכול לספק מנות אבל הוא לא יכול לספק לכלל המדינה, ולכן זה לא יכול להיות.
ליזה רובין: אנחנו מנסים לראות לגבי שירות של להתאים שלגבי אלרגנים מסויימים אחדים שלפחות לא ישתמשו בהם.
ליזה רובין: הם לא ישתמשו ברכיבים האלה.
ליזה רובין: זה לא אומר שזה כשר לילד, זה אומר שתהיה פחות אפשרות של חשיפה בהתחשב במה שקורה במעונות, בצהרונים עם ילדים שמשתפים אחד עם השני.
ליזה רובין: אנחנו מנסים ללכת לכיוון הזה.
ליזה רובין: לגבי ההתמודדות עם החשיפה אז יש סוגיות שלא לגמרי פתורות.
ליזה רובין: משרד הבריאות ממליץ שיהיה אפיפן אבל עד שיעבור חוק האפיפן אז אין כרגע מימון לזה.
ליזה רובין: אז זה דבר ש- - -
יפעת שאשא ביטון: למה צריך לחכות לחוק?
יפעת שאשא ביטון: בשביל המימון?
יפעת שאשא ביטון: הרי ישבנו פה עוד לפני.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל לשמחתנו זה דיי מתקדם אבל סיכמנו שיכנס אפיפן לכל המעונות בלי קשר לחקיקה.
יפעת שאשא ביטון: אגב, זה הדבר הראשון שהתחלתם בו, שאנחנו נחלק מזרקים.
יפעת שאשא ביטון: אמרנו, אבל רגע, אנחנו לא רוצים רק לטפל זוכרים?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים למנוע גם.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אם אנחנו נצליח למנוע אז פחות נזדקק לאפיפן.
יפעת שאשא ביטון: אז איך פתאום האפיפן הפך להיות משהו שהוא בהמתנה?
ליזה רובין: משרד הבריאות לא מספק את האפיפן.
ליזה רובין: החוק מסדיר את הנושא של המימון במסגרות בו יחוייב.
יפעת שאשא ביטון: באיזה סטטוס נמצא החוק?
ליזה רובין: יש מחר דיון על זה.
יפעת שאשא ביטון: מחר זה הדיון על אפיפן?
יפעת שאשא ביטון: בבוקר נכון?
יפעת שאשא ביטון: ב-11.
ליזה רובין: משרד הבריאות ארגן ומארגן את האפשרות לספק אפיפן ללא מרשם רפואי או ללא מרשם לפרט.
ליזה רובין: אבל לא רוצה שזה יחולק חינם לכל, זה לא יהיה over the counter, שזה חופשי לכל אדם אבל שתהיה דרך להסדיר את החלוקה של זה.
ליזה רובין: זה החלק שכבר נעשה אבל החלק של העברת החוק יש דיון מחר לגבי זה.
יפעת שאשא ביטון: טוב, אני מודה שאני לא מאוד מרוצה גם מהאמירה כי הסיפור פה שאנחנו לוקחים רגע מוסדות לגילאי לידה עד שלוש ורוצים להסדיר אותם, רוצים להתאים אותם לילדים אלרגים.
יפעת שאשא ביטון: עם חוק או בלי חוק.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו מנסים לתת פה מענה שהוא אמיתי.
יפעת שאשא ביטון: אז מצד אחד שזה לא יהפוך להיות משהו שהוא נחלת הכלל, אני בהחלט מקבלת, אבל שזה יהיה חלק מתיק רפואה, עזרה ראשונה שנמצא בכל מעון אני לא מצליחה להבין את המניעה.
יפעת שאשא ביטון: עוד לפני החוק, רק בגלל הסיפור התקציבי?
ליזה רובין: אני לא יכולה להתייחס לחלק התקציבי אני צריכה לתת - - - לגבי הילד הפרט - -
יפעת שאשא ביטון: הילד הפרט הבנו, הם יכולים להביא את זה מהבית.
ליזה רובין: - - הם יכולים להביא מהבית.
ליזה רובין: לגבי המעון אז המסגרות - - -
נעמה קציר שמואלי: השאלה אם החוק - - - הוא חל על מעונות כי הוא מדבר על מוסדות חינוך אז השאלה אם הוא בכלל מדבר על מעונות.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע לומר עוד לפני כן.
יפעת שאשא ביטון: התחושה היא שאנחנו נפגשים כאן מדיי חודש ואנחנו ניפגש עוד חודש ומדברים על שינוי התפיסה ועל הערכות שהיא אחרת.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו מנהלים פה איזשהו שיח שמנסה לקחת לכיוונים אחרים ואנחנו פתאום עדיין, לפחות באפיפן, מוצאים את עצמנו מדברים על הילדים שכבר אלרגים שאנחנו אמרנו מלכתחילה שהרעיון הוא לבוא ולתת מענה כולל גם לילדים שפתאום הפעם הראשונה שהם יפתחו אלרגיה תהיה במעון לצורך העניין.
יפעת שאשא ביטון: מה אנחנו עושים איתם?
יפעת שאשא ביטון: להם אין מזרק מהבית.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, או שאנחנו אומרים כמערכת אנחנו לוקחים אחריות ומתאימים את עצמנו או שאנחנו איפה שמתאים אנחנו רגע עושים את ההתאמה ואיפה שלא אנחנו משאירים את זה לצרתם של אותם אלה שכבר נמצאים בתוך המעגל הזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים פה בשני קולות.
יפעת שאשא ביטון: השאלה אם אי אפשר דרך משרד הבריאות יחד עם משרד הרווחה.
יפעת שאשא ביטון: צריך גם לאמוד את זה תקציבית.
יפעת שאשא ביטון: אגב, אני שאלתי גם בדיון הקודם מה העלות של הכנסת אפיפן לכל מעונות היום לתוך תיק עזרה ראשונה.
יפעת שאשא ביטון: תשובה קיבלנו?
יפעת שאשא ביטון: מישהו ישב בוועדה וניסה לאמוד את זה?
חגי פורגס: אנחנו חושבים שכשיש את החוק הזה כרגע ברקע והוא מדבר גם על שעלו - - -
קריאה: לא כתוב שהוא חל על מעונות.
חגי פורגס: כן כן הוא חל, תסתכלי בהצעת החוק כתוב שם חוק והוא מרחיב את זה גם על מעונות פרטיים אבל זה נושא אחר לגמרי.
חגי פורגס: החוק כן חל על מעונות יום ושם נידונה המסגרת התקציבים ונידונים שם כל הפרטים והתנאים כדי להכניס לשם את המזרקים.
חגי פורגס: אנחנו לא יכולים לעשות את זה במנותק מהחוק כשיש הצעות חוק שעוסקות בנושא אז אני לא יכול להתעלם ולנתק את זה ולהכניס מזרקים במערך שלנו כשבצד משרדי הממשלה - - -
יפעת שאשא ביטון: א' אנחנו יכולים, ב' החוק רק בא ומחייב.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו רואים שמרצון טוב זה לא קורה אז מביאים חוק כדי לחייב שזה יקרה.
יפעת שאשא ביטון: והשולחן הזה לא יושב פה מתוקף חוק, השולחן הזה יושב פה מתוך איזשהי מחוייבות ערכית, חברתית, מוסרית כלפי הילדים שלנו לייצר עבורם סביבה בטוחה גם בגילאי לידה עד שלוש.
יפעת שאשא ביטון: זו הסיבה, אף אחד לא יושב כאן מתוקף חוק.
יפעת שאשא ביטון: והשאלה אם בתוך המערך הזה אנחנו אומרים, זה בסדר גמור שירוץ החוק וכשהוא יעבור אז הוא גם אולי יתן את התמיכה התקציבית.
יפעת שאשא ביטון: אבל עד שהוא יעבור אנחנו נמצאים כאן כי לנו חשוב להסדיר את הסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: אין לנו say?
חגי פורגס: אנחנו מסדירים בכל מה שנוגע למה שפתחתי.
חגי פורגס: בהיבט של המזרקים יש כרגע את החוק על הפרק, אנחנו לא יכולים להתעלם ממנו ולעשות משהו ולהשקיע משאבים שהחוק יתקצב אולי.
חגי פורגס: אני לא יודע, אם נראה שהחוק ילך - - -
יפעת שאשא ביטון: לא אבל אני רק אגיד עוד פעם שאנחנו יכולים.
חגי פורגס: אם נהיה במקום שהחוק לא עובר או לא מיושם בהתאם נראה.
יפעת שאשא ביטון: הוא בהכנה לקריאה ראשונה מחר.
יפעת שאשא ביטון: אז זה אומר שאנחנו נמצאים - - - לפי מה שזה אומר עד סוף השנה אין לנו מענה של מזרקי אפיפן בתוך מוסדות חינוך.
קריאה: לא כתוב - - -
יפעת שאשא ביטון: עוד יותר גרוע, אם זה לא כתוב סימן שזה עוד דיון של - - - זאת אומרת אין פה איזה אמירה לגבי חקיקה או משהו.
יפעת שאשא ביטון: אני אדרוש שהוועדה כן תתייחס לסוגייה הזו ואם יש פה עניין של סוגיות תקציביות ואנחנו נצטרך לשבת ולהלחם עליהם אז אנחנו נעשה את המאמץ אבל אנחנו צריכים להבין בכמה כסף מדובר.
יפעת שאשא ביטון: שתהיה איזשהי הערכה, שנבין על איזה תקציב אנחנו מדברים ומה אנחנו צריכים לבקש עד שיהיה חוק.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו לא באים עכשיו ותולים את הכל על החוק וכשהוא יקרה אז זה יקרה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לקחת אחריות עוד לפני כן, אם אנחנו באמת הולכים למהלך רציני ואנחנו גם רוצים שיאמינו לנו שאנחנו הולכים למהלך רציני.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי תודה רבה ליזה ותודה רבה חגי.
ליזה רובין: אפשר להוסיף משהו?
ליזה רובין: אני מסתכלת על כל האמור לגבי הנושא של ההדרכה והערכות וכו' חייבים להגיד משהו ואני מצאתי, אין לי את הפורמולה, אבל הטיפול בילדים האלה, התוספת, הדרישות הטיפוליות של הילדים האלה, יש דרישות נוספות טיפוליות וצריכים לקחת את זה בחשבון - - -
ליזה רובין: זה לוקח שעות, זה שעות טיפול והיינו בקשר עם מקומות ובשיחות ארוכות עם מפעילי מעונות איפה שאין בכלל אפילו, אין כמעט סייעות לטפל בילדים הללו, הם מדברים על בין אם זה מה זה גורם ללחץ על המטפלות, הייתה שיחה קודם לגבי זה ובין אם זה גם כן כמה טיפול אפשר - - - זה דורש טיפול, זה דורש שעות טיפוליות - - -
יפעת שאשא ביטון: ההדרכה דורשת טיפול?
יפעת שאשא ביטון: הרי לא צריך לטפל בילד אלרגי, צריך פשוט לראות איך אנחנו יוצרים מצב של מניעה.
ליזה רובין: - - - שהוא אוכל אולי לבד או שאני מכינה לו אוכל מסויים, כל הדברים האלה לוקחים משאבי טיפול.
יפעת שאשא ביטון: הם משנים את ההערכות.
יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת עד כמה הם - - -
ליזה רובין: אני באה מהבריאות אז אני לא יכולה להגיד כמה שעות זה דורש בכדי להכין ארוחות נפרדות ולדאוג לכך שהוא יושב במקום נפרד וכו'.
ליזה רובין: אבל הנושא של הסייעות - - -
יפעת שאשא ביטון: לדאוג שהוא יישב במקום נפרד זה לא יום לימודים ארוך.
יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים מושיבים מסיבות אחרות ילדים במקום נפרד, לא שאני בעד, כן, יש לי הרבה הסתייגויות הרבה פעמים אבל - - -
ליזה רובין: צריכים למצוא את - - - אנחנו לא רוצים שהם יישבו בנפרד אבל צריכים למצוא להם מקום ומבוגר צריך לשבת לידם.
ליזה רובין: אז מבוגר שיושב לידם לא יושב ליד הילדים האחרים, צריכים להבין את זה.
ליזה רובין: בתקינה הקיימת היום זה מעמיס מאוד וצריכים להכיר בזה.
יפעת שאשא ביטון: זאת הערכות שהיא אחרת לגמרי וככל שהיא חדשה אז מן הסתם גם בהתחלה היא תהיה מורכבת יותר אבל כמו כל דבר חדש גם הוא מעורר הרבה מאוד חששות והרבה מאוד לחץ וזה טבעי ולגיטמי שיהיה, אבל אנחנו יודעים שגם ככל שאנחנו לומדים ויש לנו יותר כלים ואנחנו כבר נכנסים לאיזשהי שגרה של התנהלות שהיא נכונה אז מן הסתם גם כל הפרמטרים האלה יכולים לקבל חזרה את הפרופורציות שלהם אבל אין שאלה שבשלבים הראשונים באמת אנחנו נידרש קצת ליותר מ- - -
חגי פורגס: אני יכול שנייה משפט קטן.
חגי פורגס: נושא התקינה הוא נושא, את מכירה אותו, הוא נושא כבד ומשמעותי שצריך לטפל בו מהרבה חזיתות אחרות.
חגי פורגס: ההיבט של האלרגיה הוא היבט קטן של איך מטפלים בנושא התקינה ולכן פה אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: הזדמנות לומר שוב, חוק הפיקוח על מעונות היום שבהחלט יכול להביא את השינוי ואת המענה גם בזה.
יפעת שאשא ביטון: שימו לב שכל דיון שאנחנו נמצאים בנושא הגיל הרך אנחנו מבינים שאין מנוס מלקדם את הסוגייה הזו ואתה צודק.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חגי.
יפעת שאשא ביטון: נעמ"ת, קודם כל לומר לכם תודה רבה על העקביות ועל ההתמדה בדיונים, אתם מגיעים לכל דיון וזה מאוד חשוב, עוזר לנו קצת ללמוד את הפרספקטיבה של השטח וגם להעביר מסרים חזרה לשטח אז אני אשמח לשמוע את ההתייחסות שלכם.
ריקי רוזמרין: אז אני רוצה לומר תודה לד"ר ליזה שהעלתה באמת גם את הצד שלנו כי בסופו של דבר את התוצאה אנחנו נושאים ואנחנו באמת צריכים להתמודד עם מה שקורה בשטח.
ריקי רוזמרין: אני בישיבות האחרונות סקרתי ככה באופן כללי את מה שאנחנו עושים בשטח, אם זה הדרכות, את זה שהיום יש לנו 14,500 ילדים, תינוקות ופעוטות שנמצאים אצלנו ומתוכם יש לנו רק 8 סייעות שמטפלות בילדים אלרגיים שבאמת זה מבחינתנו מאמץ מאוד מאוד גדול.
ריקי רוזמרין: אבל אין מאה אחוז.
ריקי רוזמרין: זאת אומרת, מבחינת חשיפה אנחנו לא יכולים תמיד להתחייב למאה אחוז וזה משהו שצריך להבין אותו.
ריקי רוזמרין: וחשוב מאוד שהוועדה תבין אותה כאן עוד לפני שהתקבלו ההחלטות.
ריקי רוזמרין: ראשית, העניין של זמן להכין אוכל שהוא אוכל אחר.
ריקי רוזמרין: למשל ילדים שהם אלרגים לדגים או חלבון אחר, אנחנו מתחייבים וחייבים להכין באותו יום חלבון אחר לילד כי לא יתכן שהוא לא יקבל חלבון.
ריקי רוזמרין: אנחנו לא יכולים לחמם אוכל מיום אתמול כי אסור לנו.
ריקי רוזמרין: זאת אומרת יש לנו הרבה מאוד כללים שאנחנו צריכים ועומדים בתנאים האלה.
ריקי רוזמרין: אבל זה מחייב אותנו באמת גם לחשיבה וגם להערכות וגם להקצאה של זמן.
ריקי רוזמרין: הקושי היותר גדול זה באמת מה קורה בתוך הכיתות.
ריקי רוזמרין: אני אמרתי באחת הישיבות הראשונות, תארו לכם שוב תינוק שנמצא והוא אלרגי לחלב והוא נמצא בכיתה - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, האלרגיות לחלב אנחנו יודעים שזה סיפור שצריך לקבל מענה ייחודי בתוך הוועדה.
ריקי רוזמרין: אי אפשר לא להתייחס אליו.
ריקי רוזמרין: כי בסופו של דבר יש לנו מטפלת לששה תינוקות ומטפלת לשישה תינוקות שגם ככה זה בלתי אפשרי בלי קשר לאלרגיות אם אנחנו מדברים, חגי, על תקינה.
ריקי רוזמרין: זה פשוט מצב ממש בלתי אפשרי.
ריקי רוזמרין: לזה עוד צריכים להכניס את הלחץ, את החשש מפני חשיפה וסיכון של תינוק - - -
יפעת שאשא ביטון: כן אבל בואי נודה על האמת, ריקי, הסייעת של שעתיים לא באמת נותנת לכם מענה.
ריקי רוזמרין: ממש לא.
יפעת שאשא ביטון: אז אתן אולי רגועות שעתיים אבל אחר כך - - -
ריקי רוזמרין: הסייעת בכיתת התינוקות לשעתיים לא נותנת מענה, זה משהו שאני מסכימה איתך - - -
יפעת שאשא ביטון: גם לא בבוגרים.
ריקי רוזמרין: בבוגרים יש איזשהו מענה מאוד חלקי - - -
יפעת שאשא ביטון: שעתיים, מה קורה אחר כך בשש שעות האחרות?
ריקי רוזמרין: אני אתייחס.
ריקי רוזמרין: כי בפעוטות ובבוגרים כשיש לנו בעצם ארוחות שהן מאוד ממוסגרות בזמן ויודעים שבבוקר אוכלים מוצרי חלב ובצהריים אוכלים חלבון אחר וכו' וכו' אז כן הסייעת שנמצאת נצמדת לילד האלרגי.
ריקי רוזמרין: גם אנחנו, הדבר האחרון שאנחנו רוצים זה להרחיק את הילד מהשולחן, זה הדבר האחרון שאנחנו רוצים לעשות.
ריקי רוזמרין: חינוכית, רגשית, מכל הבחינות זה זו ההחלטה הגרועה ביותר.
ריקי רוזמרין: ברגע שיש לנו סייעת היא יושבת עם הילד סביב אותו שולחן אבל היא צמודה אליו ואז מטפלת שאחראית על 9 ילדים או על 11 ילדים, ובכיתת בוגרים מטפלת אחראית על 11 ילדים מגילאים שנתיים-שלוש, זה פשוט בלתי נתפס הדבר הזה, היא צריכה גם לראות שהילד הזה לא לקח בדיוק ביס או לא הכניס את האצבע לגבינה של הילד לידו.
ריקי רוזמרין: זאת אומרת, צריכים פה להבין באיזה תנאים אנחנו עובדים.
ריקי רוזמרין: כשיש סייעת לשעתיים, ששוב, אני לא בעד כי יש בעיות אחרות, קשה מאוד להביא סייעת לשעתיים ובכיתת התינוקות, כמו שאמרנו, זה לא נותן מענה.
ריקי רוזמרין: בפעוטות ובבוגרים זה נותן לפחות את המענה הזה שבזמן הארוחה יש מישהו שאחראי.
ריקי רוזמרין: יש מישהו שאחראי לכך - - -
יפעת שאשא ביטון: בזמן אחת הארוחות.
ריקי רוזמרין: שעה בבוקר, שעה בצהריים.
יפעת שאשא ביטון: בואו נגיד את האמת, כמה באים לשעה בבוקר, שעה בצהריים, בואו נגיד את האמת.
יפעת שאשא ביטון: לא קורה.
ריקי רוזמרין: אז בואו אני אספר לכם שהאחריות בעצם דיי נופלת על המעונות ובעיקר על מנהלת המעון כי מה שמנהלת עושה, היא עושה שמיניות באוויר.
ריקי רוזמרין: היא לוקחת עובדת שהיא צריכה אותה לשעתיים והיא מכניסה אותה בין השעה 9 בבוקר לשעה 12 ועושים קומבינות, לא תמיד זה אפשרי, אבל אנחנו פשוט כל כך לא רוצים להגיד לא לילד וכל כך מבינים את הצורך ורוצים שהילדים האלה יהיו איתנו שאנחנו עושים שמיניות באוויר.
ריקי רוזמרין: בחלק מהפעמים זה עובד ובחלק מהפעמים זה עובד פחות, אבל בשעות שזה עובד, כן, אז יש לנו סייעת שצמודה ושומרת על הילד ושומרת שהסביבה שלו תהיה נקייה ועדיין הוא יושב עם כלל הילדים ולא שמים אותו באיזשהו שולחן בצד, שזה כמובן משהו שאנחנו לא יכולים להסכים איתו בשום אופן.
ריקי רוזמרין: אז זאת אומרת שזה מאוד מורכב ואני באמת חושבת שרק מי שנמצא בתוך המעונות מבין את המורכבות של מה שאנחנו עוברים מדיי יום, בוודאי ובוודאי כשמתווסף לזה ילד עם אלרגיות, לא לדבר על ילד עם מולטי אלרגיות וכו'.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מאמינה שאני שואלת את זה, העלינו את זה פה ושם אבל לא עד הסוף זרמנו עם הרעיון, אני פשוט קראתי כל מיני מסמכים חדשים במהלך החודש האחרון, גם מכאן וגם ממקומות אחרים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת כל מי שפוגש את הנושא של האלרגיה, הפכתי להיות כתובת, ואני מברכת על זה אבל זה מרחיב את היריעה של לנסות לרכז, לא לפתוח גנים לילדים אלרגיים כי זה נשמע נורא, כבר דיברנו על זה, אבל אם יש לנו 4-5 ילדים אלרגיים ביישוב, את מדברת על 8 סייעות סך הכל?
קריאה: בארץ לא ביישוב.
יפעת שאשא ביטון: לא, רגע, בנעמ"ת מתוך 14 אלף - - -
ריקי רוזמרין: מתוך 14.5 אלף ילדים יש לנו 8 סייעות אבל אני יכולה לומר ש- - -
יפעת שאשא ביטון: שיש יותר ילדים אלרגיים.
ריקי רוזמרין: יש הרבה יותר.
ריקי רוזמרין: יש לנו 34 ילדים שנמצאים עם מזרק אפיפן.
ריקי רוזמרין: לגבי תינוקות לא תמיד אנחנו יודעים - - -
יפעת שאשא ביטון: ואתם כן מצליחים להתמודד ולמנוע, כי זה רמות אחרות של אלרגיה.
ריקי רוזמרין: לא תמיד, לא תמיד.
ריקי רוזמרין: זאת אומרת, הרבה פעמים זה פשוט תלוי באישור שקיבלנו מהרופא.
יפעת שאשא ביטון: מישהו יודע לומר לי כמה פינויים היו ממעונות על התקף אלרגיה, מישהו מדד את זה?
ליזה רובין: יש לנו בבתי ספר אז אין ממעונות.
ריקי רוזמרין: לנו היו בנעמ"ת שנה שעברה אני חושבת ש-12 מקרים, אני לא בטוחה.
ריקי רוזמרין: אני בדקתי את זה אבל יכול להיות שאני טועה במספר אז אני לא רוצה לומר נתון שהוא לא מדוייק.
ריקי רוזמרין: אבל יש לנו.
ריקי רוזמרין: זאת אומרת, אלו דברים שקורים.
ריקי רוזמרין: ואני אומרת שוב, שערו בנפשכם, בכיתה שיש בה 33 ילדים בגילאי שנתיים-שלוש ויש שם שלוש מטפלות ואחד הילדים נחשף.
ריקי רוזמרין: ואז מה קורה?
ריקי רוזמרין: הפאניקה, הלחץ, מטפלת שחייבת להתייחס לילד שכרגע נחשף, שתי מטפלות נשארות עם 30 ומשהו ילדים - - - המצב הוא קשה - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל צריך לאמוד את התופעה של החשיפה והחירום וכמה זה קורה כדי שיהיה לנו פחות או יותר איזשהו אומדן שנוכל להתייחס אליו גם בהערכות המקצועית.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני רוצה רגע לחזור לעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש מודל, אנחנו נדבר עליו בדיון הבא, לפחות באחד היישובים, בצהרונים, שפשוט לקחו, אם יש 4-5 ילדים ביישוב ואם יש קצת יותר אז לוקחים ושמים אותם במעון אחד או בשני מעונות כדי לא ליצור לחץ מאוד גדול.
יפעת שאשא ביטון: ואז בעצם המעון עצמו הרבה יותר קל להנגיש אותו ואפשר גם להכניס לצורך העניין כוח עזר נוסף לכל היום, מה שהופך את זה לאפקטיבי.
יפעת שאשא ביטון: מצד שני זה לא ארבע סייעות לשעתיים אלא משהו שהוא באמת אמיתי, שווה ערך למה שנותנים היום, יכול אפילו לעלות פחות אבל ההתארגנות היא הרבה יותר מקצועית.
יפעת שאשא ביטון: השאלה אם הוועדה הולכת גם לכיוון הזה של לנסות, במיוחד במעונות היום, שזה לא אזורי רישום ואין לזה את כל הלוגיסטיקה והפרוצדורה שיש במוסדות רשמיים של משרד החינוך, להחליט שיש מעונות בכל רשת שאנחנו מפנים את הילדים ואנחנו יודעים ששם הילדים יקבלו מענה מותאם.
יפעת שאשא ביטון: עלה?
חגי פורגס: זה עלה אצלנו בדיונים, זה בהחלט כיוון שחושבים עליו.
חגי פורגס: הישימות שלו מבחינתנו קצת בעייתית אבל זה לגמרי - - -
חגי פורגס: גם כי יש יישובים שזה באמת יהיה פרקטי, היישובים הגדולים בעיקר, אבל ביישובים בהם יש מעון אחד, יישובים גדולים שיש בהם מעון אחד אז לא עשינו בזה הרבה.
יפעת שאשא ביטון: להיפך, אז המעון מראש יהיה מותאם.
חגי פורגס: בסוף זה גם עניין של תשומות, של כסף.
חגי פורגס: כשאנחנו מייעדים מעון לילדים עם אלרגיות אז אנחנו גם נשקיע בו יותר כסף לכוח אדם.
חגי פורגס: אז אם אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל סביר להניח שיש מעון אחד ביישוב אז גם מספר הילדים הוא קטן יותר ואז גם הסיכוי או הפוטנציאל של ילד עם אלרגיה הולך וקטן אז יכול להיות שיש שם ילד, אולי הגזמתי, שניים ואז לא בעיה להתאים את זה.
חגי פורגס: זה עלה, זה נידון, אנחנו מסתכלים על המספרים, לא בטוח שזה יתן את המענה.
חגי פורגס: שוב, יכול להיות שיש בפריסה ארצית הסטטיסטיקה, אם מדברים על ממוצעים, זה הכל טוב ויפה, אבל ברגע שפורטים את זה למעונות ויש אישור שלפי הסטטיסטיקה לא אמור להיות מעון מותאם אבל יש שם רק מעון אחד ויש שם ילד אחד בכל היישוב עם אלרגיה אז זה משנה את כל המספרים כי אני לא יודע כל כך - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אני עדיין אומרת, אם יש לי יישוב אחד עם מעון אחד וילד אחד שהוא אלרגי אז גם קל יותר להתאים את המעון, אנחנו יודעים שמדובר על משהו שהוא מאוד ממוקד, גם לא צריך את כל התשומות והערכות עכשיו של כוח אדם נוסף והכל.
יפעת שאשא ביטון: אבל אם יש לי 4-5 מעונות בתוך יישוב שיש בו יותר מעונות ובכל אחד יש ילד או שניים אז במקום לחלק את ה"נטל", אני לא רוצה להגיד נטל זה נשמע לי מזעזע, אבל את ההתארגנות בין 5 מעונות אנחנו יודעים שאנחנו שמים את כל הכוח במעון אחד או שניים יחד עם כל התשומות - - -
קריאה: - - - הבית של הילד.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, צריך בהתאמה.
חגי פורגס: אין אצלנו אזורי רישום.
יפעת שאשא ביטון: אין 100%, אתם יודעים.
חגי פורגס: באמת ביישובים גדולים זה נותן מענה אבל זה לגמרי על השולחן, הדבר הזה.
ליזה רובין: אחת מהסוגיות שלא מצאו את פתרונן והן עיקר הקושי זה הילדים המאוד קטנים עם אלרגיה לחלב, עם רגישות לחלב אבל הילדים המולטי אלרגיים.
ליזה רובין: הילדים המולטי אלרגיים זה אומר שאנחנו מוציאים, אם אנחנו מנסים להגיד שהמעון נקי מ-א', ב', ג', ד', זה לא משנה אם זה ילד אחד שצריך לא להיות חשוף ל-א', ב', ג', ד' או שיש ארבעה ילדים וכל אחד מהם זה משהו אחר.
ליזה רובין: ולכן, זה אותו קושי אז לרכז את זה לא אומר שזה דווקא יותר קל.
ליזה רובין: מפני שאם מערב עם מגוון - - -
נעמה קציר שמואלי: כן, ואם כבר לרכז אז אולי אפשר לקחת - - - במקום לקחת כמו שליזה אמרה עכשיו, לקחת את כל הילדים ולרכז אותם במעון אחד או שניים אז אולי דווקא יותר נכון יהיה למשל לעשות מעון אחד שהוא מותאם לחלב ומעון אחד לשומשום ומעון אחד, למשל, כי בסופו של דבר, אגוזים, בוטנים וקשיו, גם אם זה מולטי זה לא התייחסות שונה.
נעמה קציר שמואלי: אגוזים, בוטנים וקשיו זה לא הבעיה שלנו.
נעמה קציר שמואלי: הבעיה שלנו בגילאים האלה היא בדרך כלל חלב, שומשום וביצים.
נעמה קציר שמואלי: אלה הדברים המרכזיים שהם מאוד בעייתיים במעונות היום.
נעמה קציר שמואלי: ולכן אם כבר חושבים על עניין כזה כן הייתי עושה מעונות שהם מותאמים.
נעמה קציר שמואלי: ועדיין זה עדיין לא פתר לנו את הבעיה של - - -
יפעת שאשא ביטון: זה עדיין לא נותן - - - נכון, אין 100%, אבל אנחנו מנסים לראות איך אנחנו יוצרים את המקסימום בתוך מקום שהיום אין בו גם את המינימום.
יפעת שאשא ביטון: כי גם הסייעת זה המינימום.
נעמה קציר שמואלי: אבל לדעתי הרבה יותר פשוט למעון להוציא אלרגן אחד, מניחה שזה - - - של כולם, מאשר להוציא 4 או 5 אלרגנים.
נעמה קציר שמואלי: אבל אם כבר לקחתי את רשות הדיבור אני יכולה להמשיך אותה?
יפעת שאשא ביטון: אחר כך זאב נציג ההורים.
נעמה קציר שמואלי: אז אני אגיד כמה דברים.
נעמה קציר שמואלי: דבר ראשון שמעתי פה את נעמ"ת ובאמת נעמ"ת זה מקום למודל שמאוד מצליח בשנים האחרונות וזו הזדמנות גם להגיד שהנה, יש מקומות שזה אפשרי, על אף הקושי, ואני גאה בזה שעד היום כששואלים אותי לאיזה מעון לשלוח את הילד אני אומרת נעמ"ת, חד משמעית.
נעמה קציר שמואלי: וזו המלצת העמותה תמיד.
נעמה קציר שמואלי: עם נעמ"ת עשינו תהליך טוב והוא עובד בשטח והוא מצויין.
יפעת שאשא ביטון: והם כאן כל הזמן.
יפעת שאשא ביטון: מילא אנחנו מטרטרים את משרדי הממשלה ואין להם ברירה אבל באמת.
נעמה קציר שמואלי: כי הם לקחו את זה בשתי ידיים ובאמת זה מדהים ותודה רבה.
נעמה קציר שמואלי: גם הזדמנות להודות לכל חברי הוועדה ולכל מי שעשה את העבודה הנפלאה שהם עשו ובאמת יש תחושה של התקדמות ויש תחושה שבאמת רוצים להגיע למקום נכון וטוב.
נעמה קציר שמואלי: יחד עם זאת אני לא יכולה להשתחרר מהתחושות הכבדות שיש לי כאן לגבי החששות כי אנחנו חודש לפני שעת השין.
נעמה קציר שמואלי: אני אומרת כאילו את המובן מאליו, חודש לפני שעת השין, את המענה לילדים שמבחינתו הם הכי קריטיים שזה הילדים האלרגיים לחלב והמולטי במעונות, אין מענה נכון לרגע זה.
נעמה קציר שמואלי: אגב, אני לא יודעת אם מישהו עשה את הבדיקה הזאת אבל למשל כמה מהסייעות היום הן סייעות של ילדים אלרגים לחלב ומולטי.
נעמה קציר שמואלי: אם תשאלו אותי זאת סתם הערכה שלי בלי שיש לי את המספרים מול העיניים- - -
ורד כרמון: יש לי כל הזמן את הנתונים.
ורד כרמון: אני מוכרחה לומר שבשנה שעברה כשהתחלנו את הדיונים עמדנו על קרוב ל-400 ילדים שקיבלו סייעות שזה היה באמת קצה ככה והשנה אחרי שהמשרד אמר שהוא יתן את המענה עד סוף דצמבר אנחנו עומדים על פחות מ-200.
ורד כרמון: זאת אומרת היו כל מיני - - - פחות משפחות הגישו את הפנייה שאני לא יודעת להסביר את זה בדיוק.
ורד כרמון: אמנם זה הגיע קצת אחרי תחית שנת הלימודים - - -
יפעת שאשא ביטון: כי בהתחלה השיח היה שמי שצריך סייעת לא יוכל להתקבל ומי שלא צריך סייעת יוכל להתקבל אז הרבה מאלה, אגב, שלא באמת היו צריכים גם בשנים קודמות הלכו לרופא, שינו שלא צריך סייעת.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי, חלק מההמסחרות, בסופו של דבר, זה פוגע רק בילדים שבאמת באמת זקוקים לזה.
ורד כרמון: נכון, אנחנו דנו בזה באמת בדיו המעקב הקודם.
ורד כרמון: אני חושבת שפחות מ-200 ילדים וגם אם אני שומעת שנעמ"ת, שאני חושבת שהוא אחד הארגונים הגדולים ביותר גם במספר המושמים וגם בפעוטות בסיכון שאתם יודעים שזה פחות מ-10%, אני חושבת שזה מעיד שיש דרכים להתמודד.
ורד כרמון: אני לא מתעלמת חלילה ומאוד רואה את עניין העומס והתשומות המאוד מרכזיות שנדרשות.
ורד כרמון: רק שוב, אתם יודעים, שהמענה של סייעת הוא באמת לא מענה - - -
יפעת שאשא ביטון: הוא לא מענה.
יפעת שאשא ביטון: כמה אחוזים מכל אלה שהיו הם לחלב?
ורד כרמון: תקשיבו, כל הילדים שקיבלו, גם ה-400 זה רק המולטי וחלב.
נעמה קציר שמואלי: - - - רציתי לומר.
נעמה קציר שמואלי: כל הבעיה מלכתחילה הייתה רק על הילדים האלה.
נעמה קציר שמואלי: הרי הם היחידים מלכתחילה - - -
ורד כרמון: ה-400 זה רק אלה אבל יש הרבה יותר רק לא כולם ניגשו.
נעמה קציר שמואלי: משהו שאת לא יודעת, אני מכירה גם כמה ילדים במעונות שהם אלרגים לבוטנים שהם גם לא מקבלים סייעות אבל הם באמת בודדים שבבודדים.
נעמה קציר שמואלי: הרוב המוחלט הם ילדים שהם אלרגיים לחלב ומולטי.
נעמה קציר שמואלי: ממילא כל התהליך המדהים שמתרחש כאן כרגע ישאיר אותם, זה גם מה שאמרתי בדיון הקודם, על אותו מספר סייעות לפחות.
יפעת שאשא ביטון: לא, אני אומרת לך את האמת, ואני יודעת שזה אולי לא פופוליסטי לומר את זה.
יפעת שאשא ביטון: הסייעות הן פיקציה.
יפעת שאשא ביטון: אין לנו מה להשאיר אותן בכלל.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו לא מסוגלים לתת מענה אמיתי הסייעות זה פיקציה.
יפעת שאשא ביטון: אז צריך לחשוב יצירתית.
נעמה קציר שמואלי: אני אחזור שנייה צעד אחד אחורה ואני אגיד, מערכת ההכשרה וההדרכה שנבנית כאן בצורה טובה ונכונה, וחשוב מאוד שזה ייעשה עם סייעות ובלי סייעות, זה לא חשוב, טוב שזה קורה, היא לא באמת יכולה לתת מענה למטפלות של נעמ"ת, לא נותנת את המענה לשטח שהם יצטרכו לטפל עם הילדים האלרגיים לחלב, ולכן צריך לחשוב על עוד דרך.
נעמה קציר שמואלי: זה דבר אחד שרציתי לומר.
נעמה קציר שמואלי: הדבר השני שרציתי לומר זה נציגי מד"א אני לא רואה אותם כאן מולנו, ויש לי כבוד והערכה רבים גם אליהם.
נעמה קציר שמואלי: אני מכירה את מערך השיעור, את המערכים שנבנו, אנחנו שותפים וקיבלנו וראינו, ואני מודה שאני קצת חוששת מהיכולת של מתנדב מד"א או איש מד"א מוכשר ככל שיהיה, אין לי מושג, אגב, מי האנשים שעושים את ההדרכות.
נעמה קציר שמואלי: זאת אומרת, האם מדובר על אנשי מד"א או אנשים ש- - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נזמן אותם לדיון הבא, אנחנו נדרוש שהם יגיעו כדי להסביר לנו בדיוק מי עתיד לתת את ההכשרות האלה.
נעמה קציר שמואלי: ובהקשר הזה, אם יותר לי, שבדיון הבא גם נדון על העניין הזה שאנחנו נורא רוצים כעמותה ואנחנו עושים את זה כאמור בהתנדבות להיות חלק מהתהליך שעוברים המדריכים להכשיר את המכשירים.
נעמה קציר שמואלי: כי אני לא חושבת שמי שזה לא יהיה ממד"א יכול להסביר למטפלת במעון מה עושים עם מוצץ של הילד.
נעמה קציר שמואלי: זאת אומרת, זה צריך להגיע בסוף לרמות האלה, ולכן אנחנו מציעים את עצמנו גם לעניין הזה, להיות חלק מהכשרת המכשירים.
קריאה: וזה נאמר גם למד"א.
נעמה קציר שמואלי: מעולה.
נעמה קציר שמואלי: רציתי לדעת עוד משהו שאני חושבת שלא ניתנה לו כאן תשובה.
נעמה קציר שמואלי: דיבר פה קודם הנציג של משרד הרווחה על השלב הראשון של המעונות שבהם יש ילדים אלרגיים אז השאלה אם אנחנו יודעים כמה מעונות צריכים לקבל הכשרה באופן מיידי בחודש הזה.
נעמה קציר שמואלי: כי אני לא יודעת, עד עכשיו לא ראינו שום - - -
קריאה: מד"א ערוכים לכל צורך - - -
נעמה קציר שמואלי: לא, אבל הוא אמר שעד הראשון יהיו את אלה ש- - -