GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: קיבלנו כאן נייר עמדה של משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, מנהל המוגבלויות.
יפעת שאשא ביטון: המסמך הגיע לידינו רק כעת.
יפעת שאשא ביטון: הוא כנראה מוען למישהו אחר, אז אנחנו נבקש מכם להציג אותו ולומר איך בעצם אנחנו מתקדמים.
יפעת שאשא ביטון: טלי, את רוצה לומר כמה מילים לפני שאנחנו פותחים את הדיון?
טלי קפלן: בוקר טוב.
טלי קפלן: תודה לך חברת הכנסת שאשא ביטון, אני מודה לך מאוד שאת רואה לנכון לסייע לנו להסדיר את התחום הזה.
טלי קפלן: הכלבים האלה שהתחלנו את המיזם הזה לפני 3 שנים, אנחנו רואים שהם מאוד עוזרים לילדים, מקדמים אותם גם בהיבט פיזי וגם בהיבט הרגשי.
טלי קפלן: יש כאן את עידו ויש כאן את תום שיוכלו אחר כך באמת להעיד מה הם עושים להם.
טלי קפלן: יש לנו היום עוד משפחות, ואנחנו שמחים גם ומברכים על הדרך המשותפת שיצאנו עם הקרן למפעלים מיוחדים של ביטוח לאומי, להכשרה של כלבים נוספים ובאמת להסדיר את התחום הזה.
טלי קפלן: אנחנו באמת נשמח לעזרה הזאת כדי להבין איפה אנחנו עומדים, כי אנחנו יודעים שלצד העזרה הזאת המשפחות נתקלות בקשיים.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אקריא לפרוטוקול, כי גם הילד בטח ירצה לדבר בהמשך.
יפעת שאשא ביטון: אני קובעת כי לפי סעיף 120 לתקנון, ככל שתהיה בקשה או שיעלה הצורך, ימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או של קטינים שעליהם דובר בדיון, או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול, ככל שהדבר נדרש כדי להגן על עניינים של קטינים, או ככל שהדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה.
יפעת שאשא ביטון: אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום לו נזק או לזולתו.
יפעת שאשא ביטון: אני גם מזכירה לכולם, הדיון משודר ואנחנו גם יודעים שיש מכשירים פרטיים שהרבה פעמים משתמשים בכל הלייב למיניהם ומוציאים החוצה.
יפעת שאשא ביטון: חשוב שתדעו, כי על הדברים האלה יש לנו פחות שליטה.
יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה והשירותים החברתיים, מישהו רוצה להציג את נייר העמדה?
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, שם מלא ותפקיד לפרוטוקול.
מירי מאיר שטטמן: בוקר טוב, שמי מירי מאיר שטטמן.
מירי מאיר שטטמן: אני מנהלת תוכן בתחום שיקום תפקודי והנגשה, ולשם אנחנו משייכים את הנושא שנקרא, בין היתר, כלבי נחייה.
מירי מאיר שטטמן: זה הניסיון שאני מביאה איתי אל השולחן הזה.
מירי מאיר שטטמן: באמת בזמנו נדרשנו לכתוב איזשהו נייר עמדה, והנייר עמדה נכתב על ידי דוקטור אילנה גלייקמן, מנהלת השירות ראייה, שמיעה וטכנולוגיה.
מירי מאיר שטטמן: אני קודם כל מציבה שאלה.
מירי מאיר שטטמן: אנחנו כל הזמן קוראים לזה כלב שירות, אבל אני מזכירה שבתקנות נגישות השירות כתוב חיית שירות.
מירי מאיר שטטמן: אז אני ככה שמה את זה כסימן שאלה.
מירי מאיר שטטמן: כלב שירות זה כלב שמאומן ספציפית למטרה מסוימת.
מירי מאיר שטטמן: הניסיון שאנחנו מביאים מכלב נחייה הוא כמובן כלב שמאומן לנושא של התמצאות וניידות.
מירי מאיר שטטמן: זה תהליך שהוא מוסדר היום בארץ.
מירי מאיר שטטמן: יש את הוראת התע"ס 6.2 שכותבת את כל התהליך של כלב נחייה ומוגדרים בו דברים.
מירי מאיר שטטמן: הנושא של כלבי שירות, היינו שותפים אבל אני מבינה שהדברים עוד בתהליך.
מירי מאיר שטטמן: יש איזשהו פרוטוקול שיצא בדצמבר 2016, שההסדרה נמצאת בידי משרד המשפטים.
מירי מאיר שטטמן: אז אני לא יודעת לעדכן איפה זה עומד שם.
מירי מאיר שטטמן: לאחר ההסדרה הזאת, שאנחנו כמובן שותפים לה, נצטרך באמת לתת את הדעת על הנושא, בדומה לכלב נחייה, איך הוא תהליך האימון.
מירי מאיר שטטמן: למשל בכלבי נחייה, יושב פה נציג ויוכל לספר את זה טוב ממני, אבל עוברים תהליך מאוד אינטנסיבי של קורס שאדם מגיע לחודש ימים ועוברים תהליך של התאמה.
מירי מאיר שטטמן: הלכתי ישר להתאמה, אבל כמובן שיש עוד תהליך לפני.
מירי מאיר שטטמן: מרגע שהכלב – הגור נחייה נולד, ועד שהוא מגיע לאדם.
מירי מאיר שטטמן: יש את הנושא הנוסף שאנחנו גם משלמים לאדם שנעזר בכלב נחייה.
מירי מאיר שטטמן: אנחנו נותנים לו גמלה של דמי אחזקת כלב- - -
יפעת שאשא ביטון: שזה למעשה מה שביקשנו בהמלצות הדיון - - -
מירי מאיר שטטמן: אבל כל זה יוכל להיבחן רק אחרי כמובן שהנושא יוסדר, הקריטריונים, מי זכאי לזה, מי מאמן את הכלבים האלה, מי בית הספר שמוכר לצורך העניין הזה.
מירי מאיר שטטמן: יש הרבה תהליכים קודמים לזה.
מירי מאיר שטטמן: אני כן יכולה לספר שיש איזשהו פיילוט עם ביטוח לאומי כיום, על כ-13 ילדים.
מירי מאיר שטטמן: זה לפחות מה שאני יודעת מהמפקחת מטעם ביטוח לאומי.
מירי מאיר שטטמן: אני לא יודעת אם יש פה נציג מטעמם.
מירי מאיר שטטמן: הפיילוט הזה עדיין בתהליך, הוא יהיה במשך של 3 שנים.
מירי מאיר שטטמן: מתוך זה יוכלו לבנות אולי איזשהו מודל, שגם אני מזכירה זה 13 ילדים, בנושא של מחלת הדושן ובקר.
מירי מאיר שטטמן: זאת אומרת, עוד פעם ,זה גם משהו ממש ספציפי שכמובן שאחרי נלמד את הנושא נוכל לדעת יותר טוב מה אני יכולה להמליץ על זה או לא, אבל אני מלכתחילה אומרת שזה כלב שנוכל ללמוד ממנו משהו על מוגבלות מסוימת.
מירי מאיר שטטמן: בניגוד לכלב נחייה שיש לו מטרה אחת שלשמה הוא קיים, לכלב שירות יש המון סיבות איזה שירות הוא נותן ולמה הוא מאומן, וזו סוגיה הרבה יותר רחבה שאנחנו נמצאים בתהליך שלה כדי להבין אותה, להסדיר אותה, ואחר כך את הפועל היוצא של הדברים שמשרד הרווחה יכנס אליהם.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שמשהו מטריד אותי בסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על דיון שהתקיים באמת בדצמבר 2016, לפני הרבה זמן.
יפעת שאשא ביטון: אני גם קצת מרגישה החמצה, כי אם הייתי יודעת שעד שלא נקיים דיון נוסף לא יתעוררו פה, אז אולי הייתי צריכה לקיים דיון כל חודש.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת ששנה וכמה?
יפעת שאשא ביטון: וחצי?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אחרי.
יפעת שאשא ביטון: מספיק זמן כדי גם אם משרד המשפטים עוד לא הוציא את ההתוויה ועוד לא כתב את הדברים בצורה מאוד מפורשת, הדיון התקיים.
יפעת שאשא ביטון: השיח הוא כאן.
יפעת שאשא ביטון: ברור לנו שאנחנו הולכים לכיוון כזה.
יפעת שאשא ביטון: איך זה ייראה?
יפעת שאשא ביטון: מי יאמן את הכלבים?
יפעת שאשא ביטון: איזה בית ספר יוכר?
יפעת שאשא ביטון: תשמעי, זה עניינים טכניים.
יפעת שאשא ביטון: אני דיברתי פה על המהות, והמהות אומרת: פעם אחת הנושא של הכרה בהם, בכלבי השירות, בדיוק כפי שמכירים בכלבי הנחייה, והקצבה שמקבל בעצם אותו אדם שמחזיק את הכלב.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, הדברים היו מאוד מדויקים.
יפעת שאשא ביטון: אני גם יכולה להקריא לך.
יפעת שאשא ביטון: האחד, זה תמיכה בבקשות העמותה שמופנות לקרנות המוסד לביטוח לאומי, לשלם לאדם מוגבל בעל כלב שירות קצבה חודשית לאחזקת הכלב ולהשתתף כספית במימון תהליך ההכשרה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, הדברים הם מאוד ברורים ומוגדרים.
יפעת שאשא ביטון: לא צריך לחכות שמשרד המשפטים יאמר את דברו כדי שמשרד העבודה והרווחה יישב ויחליט שהולכים לכיוון כזה, ולמי נותנים קצבה, ומי יכשיר את הכלב, וכל הדברים האחרים.
יפעת שאשא ביטון: את זה יהיה אפשר לעשות בהתאמות אחר כך.
יפעת שאשא ביטון: מה אתם אומרים?
יפעת שאשא ביטון: בואו נחכה שהם יגידו את דברם, אנחנו נשב אחר כך ועוד שנה ניפגש בדצמבר 2018 או 2019, ונראה איך מתקדמים.
יפעת שאשא ביטון: זה לא עובד ככה, יש פה ילדים.
יפעת שאשא ביטון: תסתכלי, ילדים.
מירי מאיר שטטמן: אם יורשה לי, את לקחת את הדברים – הדברים נאמרים חד צדדית, אבל כמובן שהדברים נמצאים בתהליך.
מירי מאיר שטטמן: זה אומר שכשיש פיילוט, אי אפשר לקפוץ ישר לדעה לפני שפיילוט מסתיים.
מירי מאיר שטטמן: לומדים את תוצאותיו - - -
יפעת שאשא ביטון: מה אומר הפיילוט?
יפעת שאשא ביטון: מי מקיים אותו?
יפעת שאשא ביטון: מי מכשיר את הכלבים?
מירי מאיר שטטמן: המוסד לביטוח לאומי, זה כתוב לכם פה.
מירי מאיר שטטמן: ביקשתם מאתנו כמו שהקראת מקודם, סעיף 5, לתמוך בבקשת העמותה המופנית לקרנות המוסד לביטוח לאומי.
מירי מאיר שטטמן: אנחנו המלצנו.
מירי מאיר שטטמן: בהחלט הפיילוט הזה מתקיים, הוא לא הסתיים.
מירי מאיר שטטמן: אני לא יודעת אם יש פה נציג - - -
יפעת שאשא ביטון: יש פה נציג של ביטוח לאומי?
טלי קפלן: לא, אבל אנחנו יכולים להגיד.
טלי קפלן: זה התחיל ביולי, יש לנו בעצם 3 שנים.
טלי קפלן: מצד שני במקביל, בעצם הביטוח הלאומי אומר לנו אל תגבילו משפחה לפי המצב הסוציו אקונומי שלה, אנחנו רוצים שזה לא יהיה כלב לעשירים.
טלי קפלן: ברגע שבאמת מאפשרים קצבה כזאת שמכסה את העלויות, את הווטרינריה ואת הטיפול, אני חושב שזה דברים שהם הולכים ביחד.
טלי קפלן: עד שהפיילוט הזה יסתיים, מחכות לנו עוד כשנתיים לפחות, ועד שיוסקו מסקנות.
טלי קפלן: בינתיים, נכון להיום, יש כבר 14 משפחות עם כלבים – עוד לפני הפיילוט, יש 3 משפחות שבשבוע שעבר קיבלו.
טלי קפלן: זאת אומרת, הדברים מתקדמים.
מירי מאיר שטטמן: אבל כדי שמשרד הרווחה יוכל לתת את הדעה שלו, הוא צריך ללמוד מתהליך כזה.
מירי מאיר שטטמן: זאת אומרת, אנחנו עוד לא שם.
יפעת שאשא ביטון: מה צריך ללמוד?
יפעת שאשא ביטון: אם הילד צריך או לא צריך?
מירי מאיר שטטמן: לא, זה לא מה שאמרתי.
מירי מאיר שטטמן: להסדיר מה הכוונה חיית שירות, מה הקריטריונים.
מירי מאיר שטטמן: למשל, בכלב נחייה, יש ממש קריטריונים מאוד ברורים של גיל - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל במחלת הדושן ובקר - - -
מירי מאיר שטטמן: לא כתוב בתקנות שום קריטריונים מי מקבל חיית שירות.
מירי מאיר שטטמן: כתוב כבר כשאדם נעזר בחיית שירות.
מירי מאיר שטטמן: לא נתנו שום קריטריונים, לא הסדירו את העניין.
מירי מאיר שטטמן: להביא את תקנות השירות זה דווקא להביא את הדוגמה הפחות טובה, כי נתנו מינוח, אבל לא פירטו בתקנות מה המינוח הזה.
מירי מאיר שטטמן: בניגוד לכלב נחייה שאני יכולה היום ממש למען ולומר מי האדם שמקבל אותו, מה הוא עבר כדי לקבל את ההכרה שהוא באמת צריך להיעזר בכלב הנחייה, ומכאן כל הדברים האחרים של קצבה.
מירי מאיר שטטמן: אני מסכימה איתך שזה מאוד קשה למשפחה שצריכה להחזיק את זה לבד, אבל זה חלק ממה שצריך לעשות בפיילוט, לתת את התמיכה גם בזה, אבל זה לא מה שכרגע משרד הרווחה עושה.
מירי מאיר שטטמן: משרד הרווחה נכנס לתהליך - - -
יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה יושב, מחכה שלוש שנים – דברו איתי עוד שלוש שנים.
טלי קפלן: עד שהפיילוט הזה יצא לדרך העבודה נמשכה שנתיים כחלק מהתהליך, כדי שמשרד הרווחה, ביטוח לאומי יקבל את זה, בדיוק כל הדברים האלה.
טלי קפלן: מי יכול לקבל כלב שירות, כל ההגדרה, כל התהליך זה דברים שבעצם ידועים להם שיצאנו לדרך.
טלי קפלן: היום אנחנו יותר מחדדים אותם - - -
מירי מאיר שטטמן: אני לא הבנתי, ידועים למי?
יפעת שאשא ביטון: מירי אני רוצה רגע פה לעשות סדר.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל, אנחנו - - -
מירי מאיר שטטמן: אני מסכימה שזה נושא חשוב מאוד, את מתארת את זה כאיל אנחנו יושבים בצד, אבל זה ממש לא.
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל זה ככה נשמע.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוד לא הגדרנו, עוד לא עשינו.
יפעת שאשא ביטון: תראי, אנחנו יושבים פה סביב השולחן, גם בדיון הקודם.
יפעת שאשא ביטון: בגלל או בשביל מחלת הדושן והבקר, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: בשולחן הורחבה ההגדרה לחיית מחמד.
יפעת שאשא ביטון: אני הראשונה לתמוך ולסייע, אם זה יסייע לאנשים נוספים.
מירי מאיר שטטמן: חיית שירות זה לא חיית מחמד.
יפעת שאשא ביטון: לא חיית מחמד, סליחה, חיית שירות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, הדברים מבחינתנו מאוד ברורים ומוגדרים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים מי הילדים ומי האוכלוסייה שאמורה לקבל אותה, אנחנו יודעים כבר מי - - -
מירי מאיר שטטמן: אנחנו לא יודעים, אנחנו יודעים שחלק מזה.
יפעת שאשא ביטון: את לא יודעת?
יפעת שאשא ביטון: מי אמור להגדיר?
יפעת שאשא ביטון: הביטוח הלאומי אמור להגדיר את זה?
מירי מאיר שטטמן: זה חלק מהלמידה מהפיילוט.
יפעת שאשא ביטון: מי מגדיר?
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת מי מגדיר?
יפעת שאשא ביטון: הביטוח הלאומי מגדיר?
יפעת שאשא ביטון: ביטוח לאומי יחד עם משרד הרווחה?
יפעת שאשא ביטון: למי אני יודעת לפנות בעוד חודשיים לשאול מה מתקדם?
יפעת שאשא ביטון: למה בכלל צריך שלוש שנים?
יפעת שאשא ביטון: באמת אני שואלת, למה צריך שלוש שנים?
טלי קפלן: כשהתכנית אושרה, יש לה הגדרה מי יכול לקבל, מה הקריטריונים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשמוע את נציבות שוויון זכויות, את אמיתי, בבקשה.
אמיתי שוחט: אמיתי, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
אמיתי שוחט: הנושא שהעלתה כאן מירי ממשרד הרווחה הוא באמת הנושא של ההסדרה של מה זה חיית שירות, מי מאלף חיית שירות, איך מגדירים חיית שירות.
אמיתי שוחט: זה באמת נושא שנתקלנו מול משרדים שעמדנו בהם.
אמיתי שוחט: המשרדים רוצים לעשות את ההסדרה, משרד הרווחה ומשרד הבריאות רוצה לקדם את הנושא ונתקלים – אומרים רגע, אנחנו לא יודעים מה אפשר ומה אי אפשר.
אמיתי שוחט: לכן עשינו בחודשים האחרונים, כבר יותר מכמה חודשים, עבודת מטה.
אמיתי שוחט: לקחנו גם ייעוץ חיצוני לנושא הזה.
אמיתי שוחט: באמת לגבש מי האדם שמאלף חיית שירות, מה מוגדרת חיית שירות.
אמיתי שוחט: זו בקשה שאמורה ביוני, זאת אומרת בחודש הקרוב, להיות מוגשת למשרד הרווחה ומשרד העבודה.
אמיתי שוחט: יש וועדה של הסדרת מקצועות.
אמיתי שוחט: זה אמור להיות מוגש בחודש הקרוב ואנחנו מקווים שברגע שזה יוסדר תיפתח הדלת שנוכל לעזור למשרדים אחרים להסדיר את כל הנושא הזה.
אמיתי שוחט: אז זו העבודה שאנחנו עשינו בשנה האחרונה.
אמיתי שוחט: אני רוצה לציין לחיוב את משרד החינוך, שהוא כבר בתקנות נגישות ה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא חיכה שלוש שנים ויצא לדרך, ועשה את מה שצריך.
אמיתי שוחט: שם כבר הגדרה בתקנות, בעצם מחכים לחתימה של השר.
אמיתי שוחט: אנחנו מקווים שברגע שהשר יחתום אז התקנות כבר ייכנסו ובאמת חיות שירות, כלבי נחייה כמובן וחיות שירות אחרות, יוכלו להיכנס כלבי שירות כבר מוגדרים לתקנות, ואם תהיה חיה אחרת לפי מה ש - - - כמובן שהמשרד עושה עבודה במקביל.
אמיתי שוחט: יש כאן את שולמית, שעושה עבודה של כל הנהלים הפנימיים כדי לאפשר לזה לקרות.
אמיתי שוחט: כלב שירות כבר נכנס.
אמיתי שוחט: חיית שירות אחרת זה יהיה בכפוף לאישור של המנכ"ל.
יפעת שאשא ביטון: והתקנות טרם נחתמו?
אמיתי שוחט: מחכים לאישור של השר.
אמיתי שוחט: כמובן שהמשרד עושה את העבודה הפנימית שלו כדי שבאמת השלטון המקומי וכולם יוכלו לעשות את העבודה.
יפעת שאשא ביטון: משרד המשפטים, יש לי נציגות?
יפעת שאשא ביטון: רק אתם הגעתם?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ביקשנו גם ממשרד הבריאות, הגיעו אלינו גם פניות בתקופה האחרונה לגבי הגבלה בעצם של כניסה של כלבי שירות למרחבים רפואיים, נקרא לזה, בתי חולים וכאלה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שילדים שנדרשים באופן שוטף להגיע לטיפולים, לא יכולים להגיע עם מי שמהווה קביים עבורם.
יפעת שאשא ביטון: אז אשמח להתייחסות שלכם.
אורלי בוני: אורלי בוני, אני מנהלת השירות הארצי לריפוי בעיסוק, ממונת שוויון ונגישות במשרד הבריאות.
אורלי בוני: אנחנו מאמצים את ההגדרה בתקנות נגישות השירות שנמצאות עכשיו בסיומי דיון בכנסת של שירותי הבריאות.
אורלי בוני: אנחנו מאמצים את ההגדרה של חיית שירות.
אורלי בוני: לגבי נהלים פנימיים, כל מערכת בריאות תצטרך לעשות את הנהלים הפנימיים שלה יחד עם האפידמיולוגים והזיהומולוגים בכל מקום ומקום לגבי – ההגדרה אומרת שחייבים להכניס חיית שירות.
אורלי בוני: זה כתוב בתקנות של השירות שיעברו, אלא אם יש התניה רפואית שלא מאפשרת הכנסה של חיית שירות, ואז המערכת צריכה לתת חלופה סבירה.
אורלי בוני: אני מכירה את הפניות שהיו למערכת הבריאות, חלקן אני משערת נפתרו ברמה סבירה בכל מקום ומקום שהייתה פניה.
אורלי בוני: בחלקן אפילו מערכת הבריאות הלכה קדימה עם זה והוציאה נהלים פנימיים, לעדכן את כל עובדי בית החולים, במקרה הזה בתי חולים, לעדכן את כל בתי החולים שיש כזו תקנה ושאנחנו נאמץ אותה ואנחנו מאמצים אותה.
אורלי בוני: ברגע שמגיע למקום כזה, כל מחלקה צריכה לפנות לזיהומולוגים והאפידמיולוגיים לבדוק האם אפשר להכניס כלב נחייה.
אורלי בוני: אותה הוראה העברנו גם לקופות החולים, כי הייתה תלונה גם על רופאי משפחה שלא מוכנים להכניס כלבים.
אורלי בוני: קופות החולים הוציאו הוראה לכל הרופאים שלהם שזו התקנה ואנחנו מאמצים אותה וצריך לנהוג על פיה.
יפעת שאשא ביטון: אז רגע, אז כרגע כבר יש תקנות?
אורלי בוני: לא, תקנות נגישות השירות של הבריאות עדיין לא הסתיימו.
אורלי בוני: הקליטה שלהן לא הסתיימה.
יפעת שאשא ביטון: באיזה שלב אנחנו נמצאים בתהליך?
אורלי בוני: זה שלבים ארוכים, כי אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא חייב להיות ארוך.
יפעת שאשא ביטון: מה שאנחנו רוצים לקצר אנחנו יודעים.
אורלי בוני: לא, אבל זה תקנה אחת.
אורלי בוני: התקנות עצמן ככלל הן קצת יותר מורכבות, כי יש לנו הרבה דיונים של שולחנות עגולים, יש הרבה הסכמות שצריכות להגיע מהרבה גופים ואנחנו לא מצליחים – כל פעם שאנחנו מצליחים לסגור סט של תקנות, אנחנו גומרים אותן.
יפעת שאשא ביטון: רגע, אז מה?
יפעת שאשא ביטון: אז כלבי שירות עכשיו התקנה שלהם תלויה בכל התקנות האחרות?
אורלי בוני: לא, ההוראות בשטח מאוד ברורות.
אורלי בוני: עדיין, גם כשאין תקנות, שירותי הבריאות נוהגים על פי התקנות.
יפעת שאשא ביטון: יצא נוהל?
יפעת שאשא ביטון: יצאה הנחיה מפורשת חוץ ממה שסיפרת עכשיו לרופאים?
אורלי בוני: מקומיות.
אורלי בוני: כל בית חולים מוציא את ההנחיה שלו ברגע שהוא נתקל בעניין הזה.
אורלי בוני: לא יצאה הנחיה מטעם משרד הבריאות.
אורלי בוני: כי שוב, זה ביצה ותרנגול כי זה רשום בתקנה, אבל יצאו הנחיות מקומיות.
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל מה הבעיה של משרד הבריאות להוציא הנחיה לבתי החולים שממילא אתם הולכים לכיוון הזה, ושיאפשרו לכלבי שירות להיכנס עם הילדים?
אורלי בוני: כי צריך לגבות את זה באיזשהו נוהל של איך עושים את זה.
אורלי בוני: יש לנו בעיה באיך מחזיקים – יש לנו סדרה שלמה של נהלים שצריכה להתלוות לזה.
אורלי בוני: למשל, אחד הדברים שמתלווים זה איפה מחזיקים את הכלב ברגע שאדם נכנס לניתוח או משהו כזה, מי מטפל.
אורלי בוני: אנחנו בדיונים עם ה- - -
קריאה: אם מישהו נכנס לניתוח, הכלב לא יגיע איתו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים - - -
אורלי בוני: יש מצבי חירום.
אורלי בוני: תראו, זה לא חד משמעי.
אורלי בוני: כל נושא דן – אנחנו צריכים לתת את ההוראות הכלליות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על מקרים שילדים מגיעים לטיפולים שוטפים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים רגע במקום הזה.
יפעת שאשא ביטון: אולי לדברים היותר מורכבים אפשר לחכות ולראות איך מסדירים בנהלים קצת יותר מפורטים.
יפעת שאשא ביטון: הדבר הפשוט הזה, למה כל דבר פה הוא כזה מסובך?
אורלי בוני: זה מטופל מקומית באותו רגע.
יפעת שאשא ביטון: אצל מי שכבר נתקל בזה, ומי שלא נתקל?
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נחכה שהוא ייתקל ואז הוא יוצא הנחיה?
אורלי בוני: באותו יום הם יוציאו נוהל לכל העובדים.
אורלי בוני: אני הייתי מעורבת ביום שהייתם בתל השומר.
אורלי בוני: אני נורא מבקשת גם מהמשפחות, תבינו – תל השומר זו הייתה דוגמה מאוד יפה שכל בית החולים היה מעורב.
אורלי בוני: תבינו שהמערכת הרפואית לא התמודדה עם זה.
אורלי בוני: הם היו צריכים להתייעץ עם אפידמיולוגים ועם הזיהומולוגים.
יפעת שאשא ביטון: כלב נחייה, מותר לו להיכנס לבית חולים?
אורלי בוני: לבית חולים באופן עקרוני כן.
יפעת שאשא ביטון: אז למה כלב שירות לא?
אורלי בוני: זה לא לעניין של כלב שירות ולא.
אורלי בוני: כלב לבדיקה ספציפית, למקום הספציפי שהם היו אמורים להיכנס, היו צריכים לבדוק את זה עם הזיהומולוגים.
אורלי בוני: זה לא משנה אם זה כלב נחייה או כלב שירות.
אורלי בוני: אין מה לעשות, יש מקומות שיש שם רגישות מבחינה של מערכות חיסוניות ובודקים את הדברים האלה.
אורלי בוני: אנחנו עכשיו באופן כללי, אני מקווה שאנחנו נוציא פרוטוקול כללי שיהיה יותר – בכל מקרה, כל מקום יצטרך לבדוק.
אורלי בוני: ברור שרופא משפחה זה פחות קריטי, אבל במקומות של בית חולים זה קצת יותר קריטי, אבל יש נכונות.
אורלי בוני: יש מרכזי נגישות, פונים ל- - -
טלי קפלן: אבל תביני את הסיטואציה שמשפחה עכשיו צריכה להגיע, היא צריכה מראש לדעת לבית חולים הזה כן, לבית חולים הזה לא.
טלי קפלן: המרפאה הזאת כן, המרפאה הזאת לא.
אורלי בוני: אפשר להודיע מראש שמגיעים עם כלב כשמזמינים את התור.
אורלי בוני: יש רכז נגישות בבית החולים והוא מטפל בזה מראש.
טלי קפלן: אז בבית חולים הדסה הם אמרו שהם לא מכירים, אל תגיעו עם כלב.
טלי קפלן: למי עכשיו אמורה לפנות?
אורלי בוני: אליי.
אורלי בוני: המייל שלי מפורסם באתר, אפשר לפנות אליי.
אורלי בוני: אני אפנה לרכז הנגישות של הדסה ואני אבקש שיעשו את אותה עבודה שעשו עם תל השומר.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל לדעתי אפשר פשוט להוציא מסמך על אותו בסיס שאת תפתרי את המקרה הנקודתי של טלי, אפשר להוציא מסמך שמשרד הבריאות מבקש מהם לפעול בצורה כזו עד אשר יהיו התקנות המפורטות.
אורלי בוני: אין בעיה.
יפעת שאשא ביטון: גם לך זה יחסוך.
יפעת שאשא ביטון: במקום שכל משפחה עכשיו תתחיל להתקשר אלייך.
יפעת שאשא ביטון: מכירים את אילוצי היום יום.
יפעת שאשא ביטון: שתצא איזושהי הנחיה ואנשים יעשו את השיקולים.
יפעת שאשא ביטון: אם אי אפשר להיכנס לאזור מסוים, שאני יכולה להבין שלפעמים יש אילוצים, אז הם יידעו מראש להתארגן כדי שזה יקרה באזור אחר, או שהמשפחה תדע להתארגן.
אורלי בוני: לא כל המשפחות מוכנות, זו בעיה.
אורלי בוני: יש כאן איזה משא ומתן שלפעמים מתנהל באותו רגע שהטיפול צריך להינתן ואין מה לעשות, הטיפול צריך להינתן.
אורלי בוני: אי אפשר לדחות טיפולים שנקבעו מראש.
אורלי בוני: אז צריך להבין שגם המערכת מתארגנת, זה חדש למערכת.
אורלי בוני: צריך להיות קצת יותר גמישים משני הצדדים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גמישים כבר שנה וחצי, את יודעת איזה גמישות זה מצדי?
אורלי בוני: לא, במערכת הבריאות כל נושא נפתר לגופו באותו רגע.
אורלי בוני: אני חייבת לציין, זה מגיע לשולחני ובאותו רגע אנחנו פותרים.
קריאה: אבל עדיין יש עוגמת נפש של משפחה.
אורלי בוני: במקרה הספציפי הזה, כי הייתה פה התארגנות, המשפחה – הציעו לכם משהו סביר, זה לא היה מקובל עליכם.
קריאה: עשו לו בדיקת דם במסדרון כי לא הסכימו להכניס אותו.
אורלי בוני: לא במסדרון, בחדר – בסדר, זה לא כל כך חשוב.
אורלי בוני: למדנו מהנושא הזה.
אורלי בוני: לקחנו את הנושא הזה וחקרנו אותו.
קריאה: זה מאוד פגע בו וזה היה מיותר, כי עובדה שהיום הוא נכנס.
אורלי בוני: כי נעשתה שם עבודה ונכנסו זיהומולוגים - - -
קריאה: אז למה לא להוציא את ההנחיה - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקי, אבל זה מה שביקשתי.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מבינה, אנחנו מחזירים פה גם את השיח?
יפעת שאשא ביטון: חבל, זה מה שביקשתי, שתצא הנחיה מסודרת ממשרד הבריאות לכל בתי החולים, כדי שהם יידעו להתארגן בהתאם במקרים כאלה.
אורלי בוני: אבל זה יהיה לגבי כל חיות שירות, לאו דווקא – אנחנו נוציא הנחייה כללית, זה לא כלב נחייה או משהו.
אורלי בוני: אנחנו מאמצים את הנושא של חיית שירות.
יפעת שאשא ביטון: זה שלכם.
יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, תודה רבה אורלי.
יפעת שאשא ביטון: משרד החקלאות, יש לי פה נציגות?
יפעת שאשא ביטון: נציגות של משרד החקלאות?
יפעת שאשא ביטון: לא הגיעו.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו מבקשים לפנות אליהם.
יפעת שאשא ביטון: צריך להוציא פניה למשרד החקלאות, לבקש מהם התייחסות לנושא של פטור כלבי השירות מתשלום אגרת כלבת בדומה לכלבי הנחייה.
קריאה: הם ענו לנו, ענו בעניין.
יפעת שאשא ביטון: ענו כן, אבל כולם בתהליכים.
יפעת שאשא ביטון: בכנסת כולם בתהליכים.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שבחינוך זה תהליכים, אבל גם שם יש נקודות בזמן שעוצרים ובודקים את עצמנו, ופה אנחנו נשארים בתהליך מתמיד.
יפעת שאשא ביטון: אולי אתם יודעים, כבר נעבור קדנציה, אז יהיה להם עוד פעם תהליך של ארבע שנים.
יפעת שאשא ביטון: הם מבקשים הסדרה על ידי משרד העבודה, משרד העבודה מחכה להסדרה של משרד המשפטים, וכולם מחכים.
יפעת שאשא ביטון: משרד הפנים, מרכז שלטון מקומי, רוצים להתייחס?
יפעת שאשא ביטון: רותי?
רות דיין מדר: לא, אנחנו פועלים בהתאם להנחיות של משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל מה לגבי אגרת רישיון לאחזקת כלב, שמשולמת לרשות המקומית?
רות דיין מדר: זה לא מוכר לי.
יפעת שאשא ביטון: אם אני מסכמת רגע, בלי שאני עוד מתקדמת שניה.
יפעת שאשא ביטון: אמיתי, הכל לפתחכם?
יפעת שאשא ביטון: אתם צוואר הבקבוק?
אמיתי שוחט: לא.
אמיתי שוחט: אני אגיד את זה ככה, כל משרד יכול לעשות את זה כבר בפני עצמו.
אמיתי שוחט: אנחנו רצינו לעזור למשרדים ולהקל.
אמיתי שוחט: כל משרד יכול – למשל, משרד הבריאות יכול להגיד שאנחנו כבר עושים את הנהלים שלנו, אולי אפילו מגמישים יותר את הנהלים – זאת אומרת, זה לא עוצר.
אמיתי שוחט: התקנות מדברות על זה שצריך לעשות התאמה בנהלים.
אמיתי שוחט: זה לא עוצר אותנו.
אמיתי שוחט: אנחנו מנסים לעזור למשרדים בסיפור הזה, זה לא עוצר אותם.
אמיתי שוחט: נגיד ככה, הם יכולים ונשמח אם יתקדמו בלעדינו.
אמיתי שוחט: אנחנו לא עוצרים אותם.
אמיתי שוחט: אנחנו עשינו - - -
יפעת שאשא ביטון: גם משרד העבודה והרווחה יכול להתקדם בנהלים?
אמיתי שוחט: כל מי שרוצה יכול כבר לעשות התאמות לנהלים שלו.
אמיתי שוחט: אנחנו מנסים להקל עליהם ואומרים: כדי שלא ישברו את הראש איך אנחנו מגדירים, אנחנו מנסים לעזור להם.
אמיתי שוחט: אבל המשרדים יכולים להתקדם לבד, הם לא צריכים אותנו.
אורלי בוני: אנחנו צריכים את העזרה שלכם.
אורלי בוני: מה שאנחנו כן צריכים ממשרד העבודה והרווחה וגם מהנציבות, אחד הדברים שנתקלנו בהם זה איזו תעודה קבילה.
אורלי בוני: זאת אומרת, לא כל חיית שירות נכנסת, אלא באים בבתי חולים ואמרו לי איזו תעודה קבילה.
אורלי בוני: היום אין תעודות קבילות.
אורלי בוני: זה משהו שאנחנו כן נצטרך הסדרה, כי אנחנו נקבל – ניתן את השירות בהתאם לתעודות קבילות שיהיו מוסכמות על ידי הרווחה ועל ידי נציבות שוויון.
אמיתי שוחט: נכון, ומה שאני אומר אבל – השאלה היא בינתיים אתם יכולים להתקדם בדברים אחרים.
אמיתי שוחט: למשל, כלב נחייה, אין בעיה עם השירות הזה.
אמיתי שוחט: כלב שירות, זו עבודה שאפשר לעשות מול הגופים.
אמיתי שוחט: אפשר להגמיש, נקרא לזה להגמיש את הנהלים, ובהמשך כשתהיה את ההסדרה אולי להסדיר את זה או להכניס רק תעודה כזו וכזו קבילה.
אמיתי שוחט: אבל אפשר לעשות בינתיים עבודה.
אמיתי שוחט: הייתי אומר את זה ככה: לא לסגור קטגורית אלא לפתוח קטגורית, ובהמשך כשיהיו את ההגדרות אז באמת לסגור את זה.
אמיתי שוחט: אבל כיום כשבן אדם צריך את השירות הזה, הרי אמור להיות בבתי חולים מורשה נגישות.
אמיתי שוחט: אז אפשר שהם כבר יעשו - - -
אורלי בוני: לא מורשה, רכזי נגישות.
אמיתי שוחט: סליחה, רכזי הנגישות.
אמיתי שוחט: אפשר שהם יעשו את העבודה הזאת - - -
אורלי בוני: לא, הם לא יכולים לעשות את העבודה, מה פתאום.
אמיתי שוחט: אפשר להגיד שהם יהיו הסמכות.
אמיתי שוחט: יתנו להם את ההנחיות, יתנו להם את הנהלים, והם יהיו הסמכות בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: בואו רגע גם ננסה להבין את ההיקפים.
יפעת שאשא ביטון: על כמה אנחנו מדברים בסך הכל?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על כלום.
יפעת שאשא ביטון: זה מספר מאוד קטן.
קריאה: אין אפשרות רק למחלת הדושן?
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו לא – רגע, סליחה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים רגע גם לגופה של מחלה, לצורך העניין, או של תנאי.
יפעת שאשא ביטון: כלב שירות הוא כלב שירות.
יפעת שאשא ביטון: כמה כלבי שירות יש במדינת ישראל?
קריאה: זה תלוי במה את שואלת, אבל זה כמה עשרות.
אמיתי שוחט: אפשר גם לשאול כמה פעמים נתקלתם במקרים שהגיע סתם אדם עם כלב ואמר שזה כלב שירות.
אמיתי שוחט: זו גם שאלה.
אורלי בוני: חבר'ה, זו מערכת בריאות.
אורלי בוני: יושב רופא ונכנס לו מישהו עם כלב, והוא לא יודע מה זה הכלב הזה.
אורלי בוני: הוא אומר שזה כלב שירות ואין לו שום תעודה.
יפעת שאשא ביטון: לכלבי שירות אין תעודה?
אורלי בוני: לא במקרה הזה, אני מדברת על המקרה שהגיע אליי, שבא רופא ואמר שהוא לא יכול להכניס כל מישהו שנכנס עם כלב ואומר שזה כלב שירות.
יפעת שאשא ביטון: טלי, לכלבי שירות אין תעודה?
טלי קפלן: יש תעודות שאנחנו הנפקנו.
טלי קפלן: זה לא כלב שסתם הולך וכל אחד יכול לבוא ולהגיד.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומרת לכם מראש אנחנו לא באים לייצג ארגון כזה או אחר, אני לא נכנסת לפוליטיקה שבין הארגונים.
יפעת שאשא ביטון: אני מתייחסת למהות.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, רק תאמר שם ותפקיד לפרוטוקול.
אילן פרומקין: אילן מהמרכז להכשרות כלבי שירות.
אילן פרומקין: העליתם נקודה שאני רק אתייחס אליה.
אילן פרומקין: אמרנו את זה גם פה וגם בוועדות אחרות.
אילן פרומקין: עבדנו למול נציבות שוויון זכויות, למול הילה, צביה וחיברנו אותם לארגון העולמי – יש ארגון גג עולמי שעוסק בתחום הזה של הכשרת כלבי שירות וקבע איזשהו רף וסטנדרט.
אילן פרומקין: אנחנו שואפים להיות חלק מהארגון הזה, והיום כבר בשנה וחצי האחרונות אנחנו חברים בארגון הזה.