GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סמדר סומך: פה אנחנו רואים את הממוצע הארצי, שהוא בלי שכונות "מוטב יחדיו", מה שאתם רואים כאן, אבל עשינו גם השוואות לשכונות שהמצב הסוציואקונומי נמוך יותר, שכונות שהן במצב סוציואקונומי גבוה יותר, אבל פה אני מביאה רק את הממוצע הארצי ואנחנו רואים שאין שינוי בממוצע הארצי.
סמדר סומך: כלומר אנחנו יכולים להגיד במידה מסוימת של ודאות שהשינוי קרה באופן ספציפי ומיוחד בשכונות "מוטב יחדיו".
סמדר סומך: מה שאנחנו עוד רואים בגרף הימני זה שעוד לא הגענו לממוצע הארצי, כלומר, אנחנו בדרך, אנחנו עוד לא שם.
סמדר סומך: אם אנחנו מסתכלים בצד שמאל, כך זה קורה גם לגבי אירועים של הזנחה וונדליזם.
סמדר סומך: אנחנו רואים שיש ירידה בכל אחד מהפרמטרים ואנחנו מגיעים עד קרוב ואפילו עברנו את הממוצע הארצי.
סמדר סומך: לצערי, פה אנחנו רואים רק נקודה אחת וזה ענין שמאד חשוב להדגיש, כיוון שמדינת ישראל לא אוספת מידע על פרמטרים ומדדים ברמה החברתית, תיכף אני אגיע לזה בעוד מקום, גם כשאנחנו מסתכלים על מדדי הון חברתי.
סמדר סומך: למשל, כאן יש לנו מ-2014, בסקר החברתי של הלמ"ס, רק על נקודה מאד ספציפית ב-2014 ובחלק המשתנה הם עשו בדיקה של הון חברתי.
סמדר סומך: קשה לנו מאד לעשות השוואות לנתונים מנהליים כי הרבה מהדברים שהנתונים המנהליים נאספים עליהם, מושפעים מלא-מעט דברים.
סמדר סומך: מדדים של הון חברתי, מדדים של הון קהילתי, של חוסן קהילתי, לא נאספים בצורה שוטפת על ידי המדינה ולכן זה מגביל אותנו.
סמדר סומך: פה ממש במקרה ב-2014 הלמ"ס כן אסף מידע ואני אראה לכם עוד אחר כך.
סמדר סומך: עוד משהו שמתרחש, שאנחנו יכולים לייחס אותו ליעד של המרחב הקהילתי, זה עד כמה ההורים רוצים לגדל את הילדים שלהם בשכונה.
סמדר סומך: הרבה פעמים, כשאנחנו עוברים ואני רואה שחלקנו אם לא כולנו, נראים בגיל שיש לנו ילדים שאנחנו אומרים: אני הולך לגור שם, אני לא הולך לגור שם, האם באמת השכונה הזאת יכולה לספק לנו את כל מה שאנחנו רוצים.
סמדר סומך: אני רוצה לגדל את הילדים שלי בשכונה הזאת, האם יש שם פשע?
סמדר סומך: האם יש שם מערכת חינוך?
סמדר סומך: יש לנו פה מתכנן ערים אחד לפחות שיודע שהרעיון הוא לתכנן את העיר או לפחות את השכונה כך שתיתן את השירותים לילדים.
סמדר סומך: האם באמת השכונה שלי היא מקום טוב לגדל בו ילדים.
סמדר סומך: פה זה רק נתוני סקר, אנחנו רואים שיש עלייה וכל העליות האלו הן עליות מובהקות בשיעור התושבים שאמרו שהשכונה שלהם היא מקום טוב לחיות בו, לגדל בו ילדים, שיש להם למי לפנות אם יש להם בעיה בלימודים או אפילו, כשיש להם בעיה חברתית או רגשית.
סמדר סומך: אני אגיד במאמר מוסגר, יש המון מידע שאני לא מציגה כאן אבל מתוך מידע איכותני, ראיונות עומק שעשינו, אחד הדברים שהם ציינו זה שנציגי "מוטב יחדיו" ולא תמיד הם ידעו שקוראים לזה "מוטב יחדיו", הם שומעים.
סמדר סומך: זה היה "הבן אדם הזה שמסתובב להם בשכונה" הפך להיות איזושהי כתובת שהם יכלו להיעזר בה, גם להעביר מידע הלאה לרשויות וגם ממש להיעזר.
סמדר סומך: האחוזים האלה, כמו בשקף הקודם, הם אחוז השינוי.
סמדר סומך: זה לא - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, כן, עכשיו אני חישבתי, ניסיתי להבין מאיפה המספר.
סמדר סומך: זה אחוז השינוי.
סמדר סומך: מה שאנחנו עושים זה לקחת את 2015 פחות 2012, זה אחוז השינוי, זה לא נקודות.
סמדר סומך: כן, ראיתי את הגלגלים בראש עובדים, מחפשים, מה אלה המספרים האלה.
סמדר סומך: אוקיי, מעורבות תושבים: שמואל אמר, הנחת היסוד של "מוטב יחדיו" אומרת – וגם של הרבה מהספרות שמדברת על בינוי קהילתי ועל בנייה של חוסן קהילתי – אומרת שככל שאנחנו מעורבים יותר, גם בקהילה גם בחיים, החוסן הקהילתי שלנו, מדדים של הון חברתי עולים יותר.
סמדר סומך: גם הרבה מהתוצאות שאנחנו בדקנו לגבי "מוטב יחדיו" אמורות להיות גבוהות.
סמדר סומך: אנחנו בדקנו מעורבות חברתית ועשינו את זה בכל מיני דרכים, אחת מהן היא לראות האם אתם מתנדבים.
סמדר סומך: לא התנדבות פעם בשנה באיזשהו מקום שהוא מחוץ לשכונה, אלא ממש שאלנו ועשינו ניתוח איכותני, של איפה הם מתנדבים, במה הם מתנדבים וכמה שעות.
סמדר סומך: כלומר, כל המתנדבים שמתאימים למה שאנחנו רוצים, אז בצד שמאל, שוב, בתכלת, אנחנו רואים עלייה של 41% שינוי בשיעור המתנדבים והממוצע הארצי הייתה בו עלייה וככל שאני זוכרת, למרות שכתוב שהיא נייטראלית ולא מובהקת, אני חושבת שכן אבל לא בטוחה, לא משנה, היא הרבה יותר קטנה משיעור ההתנדבות באוכלוסיית "מוטב יחדיו".
סמדר סומך: פה אנחנו בודקים את זה רק על הממוצע הארצי של האוכלוסייה היהודית, כיוון שיש פער בשיעורי ההתנדבות בין האוכלוסייה הערבית לאוכלוסייה היהודית.
סמדר סומך: כל המידע שאני מראה לכם כאן הוא רק על האוכלוסייה היהודית.
סמדר סומך: עשינו גם כן על האוכלוסייה הערבית אבל זה היה - - -
עפר לרנר: איך את מגדירה התנדבות, כי הנתונים ככלל נראים מאד מאוד גבוהים?
סמדר סומך: "עסקה בפעילות התנדבותית ב-12 החודשים האחרונים".
סמדר סומך: הנה, למעשה יש לנו הגדרה, זו ההגדרה של הלמ"ס להתנדבות.
יפעת שאשא ביטון: זה מעבר לחובה הבית ספרית?
סמדר סומך: זה רק מבוגרים, תיכף נגיע לילדים.
יפעת שאשא ביטון: צריך לומר שבכלל בשנים האחרונות – אתה אומר שהנתונים הם גבוהים – בשנים האחרונות נוצרה תרבות כזו של מעורבות בקהילה, זה מה שאמרתי בפתח הדברים.
יפעת שאשא ביטון: גם מקומות שהם אפילו מרוחקים מהקהילה הפכו להיות חלק ממנה וזה חלק מהאג'נדה, אז זה יכול להסביר בעצם את הנתונים הגבוהים בכלל.
אפרת ישראלי קורן: אולי גם דרך מקומות עבודה, כשיש תאגידים גדולים - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, כן, זה הפך להיות חלק מתרבות ארגונית בהרבה מאד מקומות.
סמדר סומך: יכול להיות שבמקומות עבודה זה כן בממוצע הארצי, ב"מוטב יחדיו" זה לא - - - .
שמואל ילמה: אולי חצי משפט.
שמואל ילמה: בדרך כלל יש לנו נטייה לחשוב שההתנדבות היא לאנשים שהם מבוססים, ממרכז הארץ, אבל מה שמסתבר הוא שבשכונות שגם קשה להם ביומיום, אם נותנים להם את הבמה הם מתנדבים הרבה יותר מהאוכלוסייה, מהממוצע הארצי.
סמדר סומך: נמשיך.
סמדר סומך: דיברנו על הון חברתי, אמרנו "הון חברתי", אז מה זה הון חברתי?
סמדר סומך: הון חברתי הוא מדדים שמשקפים את המסוגלות החברתית של האנשים, עד כמה החיבור שלהם לקהילה ותיכף אני אדבר על המדדים הספציפיים, על המסוגלות הקהילתית, החוסן הקהילתי, וזו אינדיקציה הרבה פעמים גם לרווחה אישית.
סמדר סומך: אלה הם מדדים מאד בסיסיים ומשמעותיים בתוצאות של "מוטב יחדיו" ובכלל בבינוי קהילתי.
סמדר סומך: אנחנו לקחנו מדדים שהם מדדים מתוקפים בכלל בעולם, של הון חברתי.
סמדר סומך: לקחנו ארבעה מדדים כאלה, ואגיד מה זה כל אחד מהם.
סמדר סומך: לכידות חברתית היא מדד שמבטא דפוסים של אינטראקציה חברתית, חוללות קולקטיבית זה עד כמה אני מאמין שאני יכול לעשות כקבוצה משהו כדי לשפר את החיים שלי, יחסי גומלין חברתיים מבטא את עוצמת הקשרים ואת מידת הקשרים, את המספר שלהם, פיקוח חברתי בלתי פורמאלי מדבר על כמה אנחנו מפקחים, הטלת סנקציות בלתי פורמליות על הקבוצה.
סמדר סומך: כל אחד מהמדדים האלה יש בו כמה פריטים ואנחנו עשינו מדדים מסכמים.
סמדר סומך: מה שאני מביאה לכם כאן זה רק פריט אחד.
סמדר סומך: שוב, ואני חוזרת לעניין הזה שהמדינה לא אוספת באופן שוטף את המדדים האלה, כי כן רציתי להראות השוואה לממוצעים הארציים.
סמדר סומך: כן היו לנו פעם אחת ב-2014 שתי שאלות כאלו מהלמ"ס, אחת על לכידות חברתית ואחת על חוללות קולקטיבית.
סמדר סומך: זה רק פריט אחד, מה שאנחנו רואים כאן הוא שכן יש עלייה בכל הדברים האלה.
סמדר סומך: בלכידות חברתית אנשים בשכונה מסתדרים אלה עם אלה, יש פה גם שאלה של אמון וכו'.
סמדר סומך: יש פה עלייה והיא מובהקת אבל עדיין, 10 נקודות-אחוז מתחת לממוצע הארצי ועדיין יש עלייה והיא לא רעה בכלל, היא 9 נקודות האחוז, לדעתי זה 15% שיפור ושינוי.
סמדר סומך: בחוללות קולקטיבית אנחנו רואים שקצת יותר קשה להם, יש עלייה קטנה, לא ממש משמעותית ועדיין אנחנו שומרים על פער מהממוצע הארצי שנבדק פעם אחת, אבל אני אגיד לכם ותצטרכו להאמין לי כי אני לא יכולה להראות לכם עכשיו את הנתונים, שהרבה מהמדדים של הון חברתי אנחנו רואים בהם שינויים חיוביים, בעיקר בלכידות חברתית ובעיקר ביחסי גומלין חברתיים.
סמדר סומך: זה שקף מורכב, אני אגיד עליו כמה מלים.
סמדר סומך: זה שקף אחד לפני האחרון.
סמדר סומך: הנחת העבודה של "מוטב יחדיו" אמרה שני דברים: אחד, כבר אמרתי לכם, ככל שאנשים מעורבים יותר בחייהם, ככל שאנשים מעורבים יותר בקהילה כך מדדי הון חברתי, חוסן קהילתי וכו' – עולים.
סמדר סומך: דבר נוסף, "מוטב יחדיו" לא יכולה להיכנס לשכונה שיש בה 3,000 איש ולפעמים יותר ולעבוד עם כולם בבת אחת.
סמדר סומך: אנחנו עובדים ברמת הקהילה, ברמת השכונה, איזור גיאוגרפי.
סמדר סומך: אי אפשר לעבוד עם כל אחד ואחד בנפרד.
סמדר סומך: ולכן, כאשר עובדים עם גרעינים של אנשים, של פעילים, של מתנדבים, של אנשים שתורמים, ההנחה היא שיש שם איזשהו אפקט אדווה, שהתוצאות יעברו הלאה, שהשינוי יהיה רחב יותר.
סמדר סומך: מה שאתם רואים פה הוא שלושה מעגלים.
סמדר סומך: המעגל הפנימי, המעגל האדום, אנחנו לקחנו את התושבים, זה ברמת המשפחות, יש פה משהו כמו חמש מאות משפחות, שבדקנו, האם לפחות אדם אחד, זה יכול להיות המבוגר, זה יכול להיות הילד, תורם לקהילה – זה יכול להיות התנדבות, זה יכול להיות השתתפות, תרומה כלשהי לקהילה – ולפחות אדם אחד מקבל, כלומר הוא משתתף בפעילויות של "מוטב יחדיו" או בפעילויות קהילתיות.
סמדר סומך: המעגל השני זה רק משפחות שיש להן לפחות אדם אחד שמשתתף ובמעגל החיצוני, שהוא ירוק, יש שבו 56% מהמשפחות האלו.
סמדר סומך: הם לא מעורבים, לא תורמים ולא משתתפים – כלום.
סמדר סומך: ראינו איך האנשים האלה לפי הפילוח הזה מתנהגים לאורך השנים האלה, מ-2012 עד 2015.
סמדר סומך: אני לא מראה לכם את זה כאן אבל אני אומרת שלאורך השנים אנחנו ראינו באופן מאד מאוד ברור ומובהק סטטיסטית, מדרגות.
סמדר סומך: ככל שאנשים נמצאים במעגלים הפנימיים יותר, כך כל מדדי ההון החברתי והחוסן הקהילתי וכו' – עולים לתוצאות אחרות.
סמדר סומך: מה עוד אנחנו ראינו?
סמדר סומך: ראינו את זה כל הזמן בשינויים ותמיד בפנים יותר גבוה אבל אנחנו רצינו, הרי "מוטב יחדיו" לא יכולה לפעול יותר, אנחנו רצינו, ציפינו, רצינו לראות שיהיו שינויים גם במעגלים החיצוניים.
סמדר סומך: מה שאנחנו ראינו שלאורך השנים השינויים בתוך המעגלים הפנימיים נשארו איכשהו סטטיים.
סמדר סומך: בחיצוניים הם תמיד יותר גבוהים אבל בחיצוניים הם נעשים גבוהים יותר, יש שינויים, הדֶלתות נראות ממש יפות.
סמדר סומך: מה שאתם רואים פה במרובע, זה רק התוצאות של כמה מדדים נבחרים רק על המעגל החיצוני.
סמדר סומך: כלומר, אתם רואים את השינויים בין 2012 ל-2015 במדדים של העמדות שלהם ואת המעורבות שלהם, יש פה גם ייצוג להון חברתי.
סמדר סומך: הם יותר מרוצים מאזור המגורים, תחושה של לכידות חברתית, מסוגלים לשאול, לשפר יחד את איכות חיי הילדים, שכונה היא מקום טוב, כלומר, השינוי ש"מוטב יחדיו" עושה במיוחד במרחב הקהילתי העירוני, שהוא המרחב שמשותף לכולם – מגיע גם כן החוצה.
סמדר סומך: מילה אחת על ילדים ובני נוער, הרי אנחנו נמצאים בוועדה לזכויות הילד.
סמדר סומך: אנחנו עשינו המון המון איסוף מידע על ילדים ובני נוער.
סמדר סומך: אני אגיד שככל שהילדים נמצאים בקצה הרצף אנחנו ראינו שיותר קשה וככל שהם מבוגרים יותר – ילדים שנמצאים בתיכון – גם יותר קשה.
סמדר סומך: זה לא מפתיע אף אחד אבל אנחנו רואים המון המון שינויים שקשורים בהון חברתי ובמעורבות, גם אצל הילדים.
סמדר סומך: מצד שמאל אנחנו רואים, למשל, הנה, דיברנו על התנדבות, אתם רואים עלייה מ-7% ב-2012 ל-16% ב-2015 בהתנדבות שהיא לא במסגרת בית ספר.
סמדר סומך: לא במסגרת, באופן מכוון שאלנו אותם על מסגרת בית ספר וגם לא במסגרת בית ספר וזה לא במסגרת בית ספר.
סמדר סומך: העלייה הייתה בולטת יותר בקרב חטיבות הביניים ונערות, אבל פה אתם רואים את כל בני הנוער, שזה מגיל 13-18, בכל הכיתות, מז' עד י"ב.
סמדר סומך: ליד זה יש "האם יש מישהו בשכונה שאתם יכולים לפנות אליו?
סמדר סומך: " יש גם כן עלייה יפה בשיעור בני הנוער שיכולים לפנות למישהו, שמרגישים שיש להם מישהו שהם יכולים לפנות אליו.
סמדר סומך: מצד ימין אנחנו רואים רק תלמידי תיכון, כי זה שוב, לקחנו איזשהו מידע מאתגר, כי תלמידי תיכון אנחנו רואים שמאד מאוד קשה להם והם לא מעוניינים.
סמדר סומך: יש להם את החיים שלהם, קשה להגיע אליהם אבל אנחנו רואים עלייה יפהפייה מובהקת בבני נוער שחושבים שהם יכולים להשפיע על החיים שלהם בשכונה.
סמדר סומך: וזה לא היה מובן מאליו.
סמדר סומך: אני אסכם בקצרה.
סמדר סומך: אני לא אכנס לכל אחד מהם, אנחנו רואים ירידה באירועים של ונדליזם, עלייה בעמדות כלפי השכונה ושביעות רצון, רצון בכלל לחיות שם, לגדל את הילדים.
סמדר סומך: עלייה בשיעור המבוגרים ובני נוער שמעורבים בקהילה וצמצום פער לעומת ממוצע ארצי.
סמדר סומך: גם יכולת להשפיע, תחושה של יכולת להשפיע ובעיקר אנחנו רואים פה אישוש להנחות היסוד של התכנית הזו, שככל שמעורבים יותר, שיש קהילה שהיא הדוקה יותר, יש יותר תוצאות, גם של הון חברתי וגם של חוסן קהילתי וגם כן שהם יכולים להגיע לאוכלוסייה שנמצאת בחוץ, אוכלוסייה לא מעורבת.
סמדר סומך: עדיין, אנחנו רואים שיש עוד - - - יש עוד עבודה, צריך עוד לעשות לא מעט עבודה, אנחנו עדיין נמצאים בחלק, בלא מעט מדדים שבדקנו, נמוך מהממוצע הארצי.
סמדר סומך: תודה.
שמואל ילמה: שני משפטים לפני שפותחים לשאלות והתייחסויות.
שמואל ילמה: שיטת העבודה של הג'וינט היא כזו שהוא מזהה בעיה לאומית, מגבש פתרון, עושה ניסוי בשטח, מוכיח הצלחה על ידי מחקר מלווה ואז מטמיע את המוצר על ידי השותף הממשלתי שהוא בעצם מרחיב את התכנית לסקאלה הרבה יותר רחבה.
שמואל ילמה: בהקשר של "מוטב יחדיו" יש הטמעה – אנחנו קוראים לזה דו רובדית – פעם אחת ברמה של רשות מקומית, למשל, הזכרת את קריית שמונה, העיר קריית שמונה התחילה את התכנית בשכונה אחת והפכה אותה משכונה אל העיר, בעצם מעבר לכל השכונות כמדיניות עירונית.
שמואל ילמה: והיום, השותף הממשלתי הוא השרות לעבודה קהילתית במשרד הרווחה, שכבר בימים אלה בוחן את ההטמעה וההרחבה של התכנית והייתי שמח שברוך שוגרמן, ראש השרות, יתייחס לדברים.
ברוך שוגרמן: תודה רבה.
ברוך שוגרמן: אנחנו מלווים את התכנית הזאת, היינו שותפים מקצועיים ממש בתחילת התכנית ובשנתיים שלש האחרונות אנחנו מלווים את התכנית, כולל פיתוח של מה שאנחנו קוראים המנוף הקהילתי בתכנית.
ברוך שוגרמן: ואנחנו בהחלט רואים את זה במשרד כתשתית קהילתית, לתמוך באותן התשתיות האחרות, פרטניות ומשפחתיות, שבטיפול בילדים ובני נוער בסיכון.
ברוך שוגרמן: אנחנו יודעים שזה לא מספיק לטפל בילד או במשפחה אם לא נשנה משהו בסביבה הקהילתית, בסביבת המגורים של אותה משפחה.
ברוך שוגרמן: היחידה השכונתית היא יחידה שאנחנו עובדים בה הרבה שנים אבל החיבור הייחודי בעצם, בין העבודה בשכונה כקהילה גיאוגרפית לבין הקהילה של ילדים ובני נוער בסיכון, זה משהו שלמדנו יחד עם הג'וינט, בעצם בתוך "מוטב יחדיו".
ברוך שוגרמן: אנחנו בהחלט בוחנים היום במשרד איך אפשר לקחת את זה, להטמיע את זה כבסיס, כתשתית קהילתית לתכניות לילדים ובני נוער בסיכון.
ברוך שוגרמן: אנחנו אפילו מתחילים לפתח עם הג'וינט, לחשוב על התשתית הקהילתית הזאת בהצלחה של "מוטב יחדיו", גם לאוכלוסיות אחרות.
ברוך שוגרמן: איך אנחנו לא נשארים רק בילדים ובני נוער בסיכון ובוחנים את ההשלכות להמשך.
ברוך שוגרמן: וזה בעצם, אם נצליח בזה, זו תהיה אחת התשתיות הטובות לכלל התכניות לילדים ובני נוער בסיכון שבמשרד.
יפעת שאשא ביטון: הצטרפה אלינו חברת הכנסת תמר זנדברג, שהיא מיוזמי היום הזה, יחד עם דב חנין, סתיו שפיר ורועי פולקמן.
יפעת שאשא ביטון: לפני שניתן לה לומר כמה מלים, שאלה על הסקר.
יפעת שאשא ביטון: הסקר הוא סקר עמדות - - -
סמדר סומך: לא רק אבל גם.
יפעת שאשא ביטון: אז זהו, אז אני רוצה לשאול אם בכל הנושא של מעורבות בתפיסת היכולת להשפיע וכו', יש גם שינוי נומינלי במספר המעורבים?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אתם רואים שיש תהליך הדרגתי של יותר ויותר משתתפים שהם גם מעורבים?
סמדר סומך: כן, השקף הזה מראה רק את - - -
יפעת שאשא ביטון: זה עדיין עמדות, הסתכלתי טוב טוב.
סמדר סומך: לא, לא, אני מדברת על המעגלים.
סמדר סומך: השקף הזה, המעגלים האלה נשענו על בדיקה, את מדברת על נתונים קשיחים, "האם אתה עושה" האם יש ממש פעילות בשטח, האם הם מעורבים, האם הם מתנדבים - - -
יפעת שאשא ביטון: האם הם רק תופסים את עצמם כמשתתפים וכמעורבים או שהם באמת נמצאים שם - - -
סמדר סומך: לא, לא.
סמדר סומך: משתתפים, מעורבים בשטח ממש.
סמדר סומך: אלה אנשים שתורמים, אלה האנשים שהולכים ברגליים שלהם, ה-25% האלה היו ב-2012 ואני מקווה שאני זוכרת, לדעתי 17%, יש עלייה והיא הייתה מובהקת.
סמדר סומך: המעגל החיצוני הירוק היה הרבה יותר גדול, היו איזה שבעים ומשהו אחוז.
סמדר סומך: ממש בנינו מדד שמדבר על שינוי התנהגותי, לא רק תפיסתי, לא רק עמדות.
סמדר סומך: וזה השינוי אולי החשוב שאולי לא הבאתי אותו לצערי, אבל אתם רואים שינוי ממש ברור.
סמדר סומך: זה לא רק מ"עמדות בעקבות" אלא גם בהתנהגות עצמה, הם יותר מעורבים, הם תורמים יותר.
שמואל ילמה: רציתי מילה על הנתונים המנהלתיים של הלמ"ס.
שמואל ילמה: מעבר לשינוי הנתפס באמצעות סקר העמדות, המחקר בחן את הנתונים המנהלתיים שמתפרסמים על ידי הלמ"ס ואז בדקתי את השינוי באמצעות הנתונים האובייקטיביים נקרא לזה, אם לשם את מכוונת.
שמואל ילמה: כלומר, לראות אם השינוי הוא גם מההיבט האובייקטיבי ולא רק מההיבט הסובייקטיבי.
יפעת שאשא ביטון: אבל הלמ"ס לא בודק מעורבות - - -
סמדר סומך: הוא בודק התנדבות, זה מה שהראינו.
סמדר סומך: הוא בודק התנדבות ויש פה גם שאלות שהן follow up, כלומר, לא רק האם אתה מתנדב אלא במה וכמה שעות, זאת אומרת, ממש פרקטיקה של ההתנהגות ואלה נתונים שאנחנו יכולים לסמוך עליהם.
סמדר סומך: השווינו גם את הנתונים של הלמ"ס לנתונים שמצאנו - - - החברתי והם ממש הולמים, סליחה, לסקר שלנו, למרות שאצלנו זה - - - בלמ"ס ולמרות שהסקר עוסק - - - גם כן אבל כן, יש שינוי - - -
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.
תמר זנדברג: תודה רבה, תודה רבה גבירתי היושבת ראש.
תמר זנדברג: אני קודם כל רוצה להודות, גם לך שנעתרת לקיים את הישיבה הזאת במסגרת היום וגם לצוות הוועדה.
תמר זנדברג: אני לא יודעת אם נמצאים נציגים מהארגונים האזרחיים אבל פורום עירוניות ששותף אתנו ביום הזה, הגו'ינט-ברוקדייל, שערכתם את הסקר ואת הנתונים, אז תודה.
תמר זנדברג: ג'וינט-אשלים, אתם יחד בעניין ומשרד הבינוי והשיכון שנמצא, אלה השותפים אתנו בארגון הפרויקט, לא רציתי לשכוח אף אחד.
תמר זנדברג: אני רוצה רגע לחבר בין מה שנעשה כאן לבין התכנים של שאר היום.
תמר זנדברג: בעצם היום הזה, המטרה שלו לרומם את הנושא של עירוניות בתור ערך ובתור משאב שאנחנו צריכים לטפח ולעודד, לא רק ברמה המוניציפלית אלא גם ברמה הלאומית, בכל מיני היבטים.
תמר זנדברג: כמובן תכנון ובנייה, מינהל התכנון, משרד השיכון, משרד הפנים אבל גם משרד החינוך, נערך דיון בוועדת החינוך ובמקומות אחרים.
תמר זנדברג: לפני מספר שנים, לדעתי ב-2012, התרחש בבאר שבע רצח מזעזע של אדם שהעיר לבני נוער שהרעישו בגינה, ירד אליהם כדי להפסיק את הרעש והוא נדקר למוות.
תמר זנדברג: בזמנו היה – אז בלוגר והיום מתכנן ערים – בשם יואב לרמן, שכינה את האירוע הזה "רצח על רקע תכנוני", כי הוא אמר שיש משהו פיזי, מעבר לנושא ואני לא יודעת אם היה מדובר באוכלוסיות בסיכון כן או לא, אני לא מכירה את פרטי האירוע מבחינה חברתית, אבל התכנון הפיזי של השכונה ושל המרחב שבו אנשים גרים, משפיע על היכולת שלהם לחוות, ליהנות ולקיים איכות חיים.
תמר זנדברג: בהיעדרה, גם להידרדר למצבים של אלימות, של מצבי קיצון וסיכון וגם להיפך, כאשר השכונה מספקת ואגב במיוחד לבני נוער, כי אם השכונה בנויה באופן פיזי בצורה כזו שאין בה מה לעשות, היא לא מציעה שום אפשרויות למעט התגודדות של בני נוער והרבה פעמים שתיה – אני מכירה את זה מוועדת הסמים והאלכוהול – אני מכירה את זה היטב, גם לקראת חופשת הקיץ, אז זה דבר שמעודד אלימות וכו' ואז זה יכול להגיע במצבים קשים מאד גם לאלימות.
תמר זנדברג: השאלה שלי אליכם, או ההצעה שאני רוצה כאן לקדם, ראינו עבודה מאד יפה שאתם עושים ומזהים עקרונות מאד מאוד נכונים שצריך לגעת בהם, השאלה היא האם אתם עושים, או האם יש לכם שותפות ומגע עם משרדי מממשלה וגורמים אחרים שעוסקים גם בתכנון הפיזי של שכונות, מאשרים אותן בוועדות התכנון, בתחבורה הציבורית דרך מינהל התכנון, משרד השיכון, כדי מראש, שאתם תהיו שותפים, עם התובנות הכול כך חשובות האלו, איך גם צריכות להיראות שכונות המגורים ומרחבי החיים שלנו באופן כזה שיפחיתו מראש את שכיחות הנוער בסיכון, יעזרו לכם לקדם.
תמר זנדברג: במקום שתיכנסו למצב קיים שצריך להתערב בו, מראש תתכננו אותו בצורה כזו שהשכונה או העיר בנויות כך שהן יציעו כמה שיותר אפשרויות לבני הנוער, שהן ישלבו אוכלוסיות אחרות כמו ילדים צעירים, כמו אנשים מבוגרים וכו'.
תמר זנדברג: אני חושבת שיש כאן עבודה שחבל שהיא תישאר בתוך הקופסה של נוער בסיכון ועבודה שלכם בפריזמה הזאת, אלא תתרחב והידע שלה יופץ גם למקומות אחרים.
ברוך שוגרמן: אולי אני אתייחס לזה כי השירות לעבודה קהילתית במשרד העבודה והרווחה עוסק בדיוק בממשק בין החברתי והפיזי.
ברוך שוגרמן: אנחנו בשנה או שנתיים האחרונות נמצאים פה בכנסת כמעט כל שבוע על התפתחות של התחדשות עירונית והצורך של התחדשות עירונית, לקחת בחשבון את כל נושא ההיבטים החברתיים.
ברוך שוגרמן: אנחנו עובדים במשותף עם משרד הבינוי והשיכון על כל הנושא הזה והיום, עם הרשות להתחדשות עירונית החדשה שקמה.
ברוך שוגרמן: יש לנו גם נציגה מהשרות שלי שיושבת שם.
ברוך שוגרמן: אנחנו גם מחנכים בעצם את השטח, את המחלקות לשירותים חברתיים, לחשיבות של הממשק הזה, בין הפיזי והחברתי.
ברוך שוגרמן: לכן אנחנו בהחלט לא רואים את זה במבודד, תכנית כזאת, מההסתכלות על כלל הגילאים.
ברוך שוגרמן: אנחנו כן יודעים שיש שתי רמות של שינויים.
ברוך שוגרמן: יש רמות שאפשר לעשות אותן במצב הקיים, שזה מה שאנחנו יותר מתעסקים ב"מוטב יחדיו".
ברוך שוגרמן: זאת אומרת, המעורבות של תושבים שאומרים, שמאתרים, אלה המקומות המועדים לפורענות, בואו נעשה משהו בזה, עירוני, גם מבחינת מעורבות חברתית וגם מבחינת תכנון.
ברוך שוגרמן: ובהחלט, אולי לא דיברו על זה אבל בהחלט הבאנו, תכניות כמו "מוטב יחדיו" הביאו לשינויים כשהעירייה יכלה לעשות בשכונה בשיפור, בפיתוח מקומות למקומות חיוביים, להתאספות של ילדים ובני נוער וכו'.
ברוך שוגרמן: מעבר לזה, יש לנו סוגיות תכנוניות מרחיקות לכת שאנחנו יודעים שהן יותר גדולות.
ברוך שוגרמן: זה מה שאנחנו מנסים לעשות עם גורמי התכנון, עם מינהל התכנון, משרד השיכון, כדי לקחת את זה בחשבון, אל"ף, מראש, במקומות שמתכננים ובי"ת, במקומות שעוברים שיפור פיזי או בינוי.
ברוך שוגרמן: אני חושב שהמודעות הזאת מתחילה להיות הרבה יותר גבוהה בארץ.
ברוך שוגרמן: עובדה שברשות - - -
תמר זנדברג: יש לכם המלצות?
תמר זנדברג: אני קצת מכירה את העבודה שלכם, התחדשות עירונית בכיוון ההפוך, איך התחדשות עירונית משפיעה על האוכלוסייה.
תמר זנדברג: השאלה היא - - -
ברוך שוגרמן: ב-2006 אנחנו כבר הוצאנו, יחד עם מינהל התכנון והרבה גורמים שותפים, אני לא אמנה את כולם, תדריך להיבטים חברתיים בתכנון ובנייה.
ברוך שוגרמן: זאת אומרת, ממש כתבנו איך אפשר לכתוב תכנית של תכנון ובנייה ואיך אפשר לבנות, מהם ההיבטים החברתיים שצריכים לקחת בחשבון.
ברוך שוגרמן: מאז אנחנו כבר התחלנו והלכנו על - - -
תמר זנדברג: כמה ניבנו מאז 2006 שלא לקחו בחשבון את ההמלצות?
תמר זנדברג: בלי לדעת מה היו ההמלצות שלכם - - -
ברוך שוגרמן: אני אעלה - - -
יפעת שאשא ביטון: סביר להניח שהם ניבנו - - -
ברוך שוגרמן: אני אעלה את הסוגיה.
ברוך שוגרמן: הרי התדריך הזה לצערי, זה לא חובה.
ברוך שוגרמן: יש נספחים ודברים שהם חובה בתכנון ויש דברים שהם לא חובה בתכנון.
ברוך שוגרמן: הנושא החברתי הוא לא חובה בתכנון.
ברוך שוגרמן: מינהל התכנון יכול לאשר תכנית בלי לקחת בחשבון, למרות שבתמ"א 35 כתוב בסעיף שם שכל יחידת תכנון מעל 500 יח"ד חשוב להכניס את הנספח הזה החברתי, אבל זה "חשוב להכניס" וזה לא חובה.
ברוך שוגרמן: אנחנו עדיין נמצאים במקום שהחברתי - - -
תמר זנדברג: "חשוב" זה אומר "לא צריך".
ברוך שוגרמן: אנחנו רואים שזה נעשה אבל הוא לא נעשה בכל המקרים ולכן אנחנו מוצאים את עצמנו גם בשכונות, בדברים - - -
תמר זנדברג: יש דוגמאות שזה כן נעשה, יש דוגמאות שזה כן נעשה?
ברוך שוגרמן: יש לנו מקומות שאנחנו כן מצליחים להשפיע מן ההתחלה, שהנושא הקהילתי עולה מההתחלה.
תמר זנדברג: למשל.
ברוך שוגרמן: למשל, היינו מאד מאוד מעורבים בכל הנושא של התכנון בחריש, העיר החדשה.
ברוך שוגרמן: והיינו מעורבים, המחוז שלנו, עוד לפני הקמת העיר, היה מעורב בחשיבה, מהם השירותים שצריך להקים, איך צריך - - -
יפעת שאשא ביטון: בסוף הקימו בתים והם עדיין לא נמצאים שם, בשום קנה מידה הם לא נמצאים שם.
ברוך שוגרמן: אנחנו לא הגוף המיישם, לפחות בתכנון - - -
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, אני רק אומרת, ההמלצות היו טובות עד כדי כך שגם, מילא לא בנו את זה לפי התכנון אבל פשוט לא בנו את זה.
יפעת שאשא ביטון: אין שם מגרשי משחקים, אין שם כלום.
יפעת שאשא ביטון: יש שם בתים וזהו.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו זה נמצא באיזשהו מאבק, אתה מכיר את זה, נכון?
ברוך שוגרמן: יש חלוקת אחריות במדינת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: אתם מכירים את - - -
שמואל ילמה: אני רוצה להוסיף אם אפשר, מימד של הרשות המקומית לגבי ההיבט של הפיזי-חברתי.
שמואל ילמה: בתחילת הדרך, כשבאנו להקים את השולחנות העגולים, לעשות את העבודה בשכונות, החשובים הראשונים היו החינוך, הרווחה, הבריאות.
שמואל ילמה: לא חשבנו על הגופים שעוסקים בהיבט הפיזי של תכנון, אחזקה, כמו שפ"ע - - -
יפעת שאשא ביטון: טוב, גם בכניסה שלכם אל השכונות האלו זה פחות רלבנטי, אלא אם כן היו עושים שם את כל השיקום שכונות.
שמואל ילמה: היבט של השיקום.
שמואל ילמה: ואז, מהר מאד הבנו מהתושבים, מהסקר צרכים שעשינו, שהדבר הראשון שמפריע להם הוא שחשוב להם שיתייחסו להיבט הפיזי ואני לא מדבר על התשתיות הגדולות, אלא על איך נראה המרחב המשותף ואיך נראית הגינה הציבורית, על מידת התחזוקה של המתקנים במידה והם קיימים וכן הלאה.
שמואל ילמה: היום זה תפיסת עבודה, שבה התושבים הם חלק אינטגרלי מתהליך של רשות מקומית שרוצה לשקם את ההיבט הפיזי בשכונה, שבלי התושבים זה לא נעשה, כי גם אנשי המקצוע הבינו שכשהתושבים שותפים אז אל"ף, זה מבטיח שהם ישתמשו במתקנים האלה, זה מבטיח שהם מתחזקים את זה, זה נשמר לאורך זמן ולכן היום זה נהיה באמת חלק מתכנית העבודה, שההיבט הפיזי הוא סוג של – אנחנו קוראים לזה מתנ"ס פתוח – בתוך השכונה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי רגע לפני שאנחנו מעבירים כאן למשתתפים הנוספים, אי אפשר בלי קצת אתגרים.
יפעת שאשא ביטון: כל רשות שרוצה להיכנס לתכנית נכנסת או שיש מגבלות של matching, תקציב וכד' או דברים אחרים שאולי לא ציינתי?
שמואל ילמה: בשלב הנוכחי, נקרא לזה, שהתכנית היא באחריות הג'וינט, בהחלט יש מגבלה.
שמואל ילמה: איך נאמר, אנחנו בעצם עושים סוג של פיילוט, פיילוט אמנם מורחב, בגלל מקורות - - -
יפעת שאשא ביטון: מהם הקריטריונים של כניסה לתכנית היום?
שמואל ילמה: מבחינתנו היום כבר לא מכניסים ישובים חדשים כי סיימנו בעצם להוכיח שהתכנית, שהמודל עובד.
שמואל ילמה: זה השלב שאנחנו מעבירים לממשלה כדי שהם יוכלו להרחיב לשכונות נוספות.
שמואל ילמה: בשלב של הפיילוט הקריטריונים היו גודל השכונה, שיעור נזקקות, מצב סיכון של הילדים שאנחנו בוחנים ובהתאם לזה הכנסנו את השכונות.
יפעת שאשא ביטון: יש תכנית הרחבה?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש איזושהי מגמת הרחבה או שכרגע נהנים ממה שיש?
ברוך שוגרמן: אנחנו כרגע ממש בתחילת התהליך ההטמעה.
ברוך שוגרמן: מורידים את תכנית ההרחבה, אנחנו גם רוצים להבטיח המשכיות לכמה שיותר מהשכונות שכן פותחה בהן התכנית.
ברוך שוגרמן: תוך כדי זה אנחנו ודאי, כמו כל תכנית במשרד, נגבש את הקריטריונים לאן נכנסים, על פי איזה מדדים וקריטריונים נכנסים.
ברוך שוגרמן: התכנית שנכנסת, כל תכנית שמופעלת על ידי המשרד, על פי הקריטריונים שלה והמינון הרגיל של המשרד.
יפעת שאשא ביטון: משרד השיכון ואחר כך עמותת "מרחב".
אריאל פרטוש: אני רוצה להתחבר למה שחברת הכנסת זנדברג אמרה על מרחב ציבורי ומה שהיה בבאר שבע.
אריאל פרטוש: חלק מהפעילויות שאנחנו עושים קשורות גם למרחב ציבורי.
אריאל פרטוש: יש לנו עכשיו חוברת שהולכת לצאת בזמן מאד קרוב, היא בשלבים האחרונים שלה, על דוגמאות נכונות למרחב ציבורי נכון.
אריאל פרטוש: חלק מהדוגמאות - - - גם על תכנון שהוא מכוון לילדים.