GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
507: בואי, הנוהל הזה מורכב מעוד כמה פסקאות.
ורדית איל ביקלס: אני חושבת שיש אפשרות גם שמפקח עבודה ראשי יוציא נוהל ולא שזה יחכה רק לחקיקה.
ורדית איל ביקלס: בנושא הזה אם זה עניין של הוראת שעה, שבינתיים הוא יוציא את ההוראה הזאת מטעמו שאין אפשרות שיגיעו ויכנסו ילדים ונערים.
יפעת שאשא ביטון: הממ"מ רוצה בעצם לחדד את הסוגיה של עבודה בגובה, פיגום.
גדעון זעירא: תודה, כבוד יושבת הראש.
גדעון זעירא: גדעון זעירא, מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
גדעון זעירא: אני רציתי להסב את תשומת לב הוועדה שבאחד המסמכים שכתבתנו עלתה שאלה האם עבודה על פיגום נחשבת עבודה בגובה, ולעניין בני נוער, למעשה האם על פי התקנות כיום בני נוער יכולים לעבוד על פיגום.
יפעת שאשא ביטון: למיטב הבנתי ומהשיח שלי איתך, האם פיגום נחשב עבודה בגובה, ואם בן נוער עובד על פיגום, אז הוא עובד בגובה.
יפעת שאשא ביטון: ממה שאני הבנתי, כן, יש פה סייגים.
יפעת שאשא ביטון: הרי אנחנו יודעים שעל פי התקנות השונות, לבני נוער אסור לעבוד בגובה.
יפעת שאשא ביטון: האם עבודה על פיגום נחשבת עבודה בגובה?
הדס תגרי: אני אגיד שמבחינה משפטית אם יש גידור, זה לא נחשב עבודה בגובה.
הדס תגרי: אני חרשתי את התקנות.
יפעת שאשא ביטון: בואו ניתן לאנשי המקצוע בבקשה לענות.
יפעת שאשא ביטון: ארז, אתה יודע?
ארז מימון: אני לא מכיר את זה.
ארז מימון: אני צריך לבדוק את זה ולתת תשובה בהתאם.
ארז מימון: אני הבנתי שכן, אבל מאחר והשאלה הזו עלתה, אני צריך לחדד ולבדוק בדיוק מה הייתה כוונת המפקח.
יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, למרות שאני אומרת, אני עושה את זה בשביל הנימוס, אבל מבחינתנו הם פשוט לא צריכים להיות שם.
יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה עם פיגום, בלי פיגום, על גובה, לא גובה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה סוגיה נוספת.
יפעת שאשא ביטון: משרד השיכון, דיברנו בדיון הקודם על הנושא של חובת שילוט.
יפעת שאשא ביטון: מי לוקח אחריות על הסוגיה הזו?
מני אברהם: מני אברהם מרשם הקבלנים.
מני אברהם: בתקנות רישום קבלנים יש חובה על הקבלן להציב שלטים.
מני אברהם: מה שאנחנו עושים במסגרת בדיקות שאנחנו עורכים, בדרך כלל באתרים שאין בהם שילוט יש בהם עוד כמה בעיות.
מני אברהם: אנחנו בודקים מי הקבלן המבצע, אם יש לו רישיון, אין לו רישיון.
מני אברהם: אם יש לו רישיון, אם הוא לא חורג מהסיווג שלו.
מני אברהם: במידה והוא עובר על אחד מאלה, אנחנו מוציאים צו הפסקת עבודה לאותו אתר.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יש חובת שילוט.
מני אברהם: יש חובת שילוט, יש תקנות רישום קבלנים על הצבת שלטים.
יפעת שאשא ביטון: אוקי, וזו גם פעולה שצריך לאכוף אותה.
יפעת שאשא ביטון: היא חלק מתהליך האכיפה.
יפעת שאשא ביטון: לגבי זה שצריך לאסור על קטינים להיכנס לאתרי בנייה, אני מברכת את משרד העבודה והרווחה שבאמת הגיע למסקנה הזו שלצד כל הצעדים החשובים שאתם נוקטים, בהוראת שעה, בגלל שבמציאות אנחנו עדיין לא נמצאים בשטח, אנחנו לא נמצאים במציאות שאנחנו רוצים להיות בה, אז אנחנו נעשה את זה גם אם זה לזמן קצוב.
יפעת שאשא ביטון: אני מאוד מבקשת, אני מבינה שלא דיברתם עם מישהו כדי לתת לנו את התשובה לגבי העניין שאנחנו נקדם את זה בהוראת שעה בלי RIA, אם בהצעה פרטית ואם בצורה אחרת.
ארז מימון: אני יכול להתייחס.
ארז מימון: תראי, אני לא יודע להגיד לך, תכיני הצעת חוק פרטית או לא.
ארז מימון: תעשי את זה.
ארז מימון: זה הגיע מלשכת השר ולטפל בזה.
יפעת שאשא ביטון: לא, אני לא משחקת את המשחקים האלה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יושבים פה בדיון ועדה רציני.
יפעת שאשא ביטון: אם אתם בודקים מול השר ואומרים, תקשיב, אנחנו צריכים לאכוף את הנושא של ה-RIA מהסיבה הפשוטה שהקיץ בפתח, אין לנו זמן, אז בוא נעשה את זה בצורה, אם אפשר בתקנות שלא מצריכות את זה, אם אפשר בהוראת שעה מסוג כזה או אחר.
יפעת שאשא ביטון: אני לא יועצת משפטית.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לוודא בשולחן הזה שאנחנו מגיעים לקיץ כשבני נוער, אסור להם להיכנס לאתרי בנייה.
יפעת שאשא ביטון: בכל דרך שהשר יודע לעשות את זה, בשמחה ובאהבה.
יפעת שאשא ביטון: השר, אין לו את הכלים לעשות את זה ורק חברי הכנסת יכולים לקדם את זה, הנה אני כאן לרשותכם, אנחנו נעשה את זה בערוץ הזה.
יפעת שאשא ביטון: רוצה השר חבר כנסת אחר, לא משנה לי איך.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי שבשורה התחתונה אנחנו מגיעים לקיץ, אין בני נוער בתוך אתרי הבנייה.
ארז מימון: אני אגיד שני דברים.
ארז מימון: אנחנו נפעל מול לשכת השר באמת כדי לנסות לראות אם אפשר לקדם את הווקטור הזה.
ארז מימון: לגבי הלו"ז, אנחנו נראה בהתאם איך אנחנו מתקדמים.
ארז מימון: אנחנו נעשה את המאמץ.
ארז מימון: להגיד לך שבקיץ אני אגיע עם עדכון תקנה, אני לא יכול להבטיח את זה.
ארז מימון: אני רוצה להגיע לשם אבל להגיד לך היום שעד הקיץ, אני אעשה את המאמץ.
יפעת שאשא ביטון: אני אעשה את כל המאמץ.
ארז מימון: בדיוק.
הדס תגרי: אבל למה זה תלוי בהם אם הולכים - - -
יפעת שאשא ביטון: כי גם כשאת מגישה הצעת חוק פרטית, המשרד צריך לאשר לך אותה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא שאני מביאה הצעת חוק ובזה זה נגמר.
יפעת שאשא ביטון: יש פה תהליך של עבודה מאוד שיטתית וסדורה שלא אנחנו המצאנו אותה.
יפעת שאשא ביטון: נמצאת כאן מקום המדינה.
יפעת שאשא ביטון: בלי אישור של השר ובלי הסכמתו לא נוכל לקדם שום דבר.
יפעת שאשא ביטון: אני משאירה לו את זה.
יפעת שאשא ביטון: איך שהוא ירצה, שיביא את זה, העיקר שבקיץ יהיה לנו את זה מוכן.
יפעת שאשא ביטון: כם מבקשת לפתוח את דיון הוועדה בנושא תלמידים אלרגיים במערכת החינוך ומענים לילדים אלרגיים בגילאי לידה עד שלוש.
יפעת שאשא ביטון: זה דיון מעקב שאנחנו בעצם מקיימים מדי כחודש במהלך השנה, שנה וחצי האחרונות.
יפעת שאשא ביטון: רגע לפני שאפתח את דברי, אני יודעת שיש פה הרבה הורים, אז שהכל יהיה מגובה לפרוטוקול, אני רק אקריא את הסעיף ואנחנו נתחיל בדיון.
יפעת שאשא ביטון: כידוע ישיבת הוועדה מוקלטת ומשודרת והפרוטוקול וגם שידור הישיבה יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת.
יפעת שאשא ביטון: אני קובעת כי לפי סעיף 120 לתקנון, ככל שתהיה בקשה או שיעלה הצורך, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או של קטינים שעליהם דובר בדיון או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול, ככל שהדבר נדרש כדי להגן על עניינם של קטינים או ככל שהדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום לו נזק או לזולתו.
יפעת שאשא ביטון: אני מחדדת את הדברים, הדיון משודר.
יפעת שאשא ביטון: אני מאד מבקשת בלי שמות של ילדים, תשדלו לא לזהות את עצמכם כדי שאנחנו באמת נוכל להגן על הקטינים.
תמי ברנע: בכל מקרה אני מעבירה טופס בין כולם, בין כל ההורים, שתחתמו שאתם לא רוצים להסתיר את השם אחר כך בפרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: כם אני פותחת את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: היום אנחנו פותחים את הדיון קשת בתחושה צורמת, נוכח ההכרזה החד צדדית של משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אני מודה שנשגב מבינתי מדוע משרד החינוך החליט שהוא מוציא הודעה לעיתונות באופן חד צדדי, שמתעלם מכל התהליך שנעשה כאן במשך השנה, שנה וחצי האחרונות.
יפעת שאשא ביטון: תהליך שהתחיל עוד בשולחנות העגולים בוועדת החינוך, שיזמנו חבר הכנסת מרגי ואנוכי והמשיך כאן, בדיונים בוועדה לזכויות הילד, בשיתוף גורמים מקצועיים בשיתוף ההורים, בשיתוף ארגונים שונים ומגוונים ופתאום אנחנו מוצאים כולנו בוקר אחד איזו שהיא הודעה שמתעלמת לחלוטין מכל המורכבות, שלא לדבר מייצר פאניקה ובצדק בקרב ההורים, שלא הבינו מהיכן זה הגיע.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמה שהכי מכעיס בסיפור הזה הוא שעבדנו כל כך קשה כדי לילדים האלה יהיה מענה מטבי בתוך המערכת ובאבחה אחת, בהחלטה שלא ברורה לחלוטין, משרד החינוך פשוט חתך את הכל.
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו לא נאפשר לדברים ככה להתמסמס ואנחנו נמצאים כאן פעם נוספת ואנחנו נהיה כאן כמובן גם בהמשך כדי לוודא שאנחנו נמשיך בתכנית למתן מענים מיטביים לילדים במשך כל שעות היום, לאורך כל שבוע הלימודים, בתוך מערכת החינוך, כדי שגם הם כמובן יהיו מוגנים וגם ההורים שלהם ירגישו מספיק בטוחים כדי לשלוח אותם למערכת.
יפעת שאשא ביטון: נמצאת איתי חברת הכנסת קארין אלהרר ונמצא איתנו חבר הכנסת החדש של ש"ס, ששמו בישראל?
ינון אזולאי: ינון אזולאי.
יפעת שאשא ביטון: ינון אזולאי, ברוך הבא.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח אתכם, כמה מילים ואחר כך נפנה למשרד החינוך להבין מה קרה כאן.
קארין אלהרר: תודה רבה גברתי יושבת הראש על שאת מביאה את הנושא הבאמת כל כך חשוב הזה.
קארין אלהרר: ישבנו בעבר בשולחנות עגולים.
קארין אלהרר: נעשתה חשיבה מאד מדוקדקת שאמורה הייתה לתת מענה בעצם לילדים שזקוקים לסיוע.
קארין אלהרר: לילדים שלא זקוקים לסיוע כן לעשות איזו שהיא הבחנה.
קארין אלהרר: אני אומר מראש, לא כל ילד עם אלרגיה באמת זקוק לסיוע, אבל – ויש פה אבל גדול – יש ילדים עם אלרגיה שבלי הסיוע הזה – אני לא יודעת מי ייקח את האחריות על הדבר הזה.
קארין אלהרר: אני באמת לא מצליחה להבין למה, את יודעת, כל הזמן אומרים הכנסת אומרת את דברה, אז הכנסת אמרה את דברה ומשרד החינוך אמר את דברו ומסיבה שהיא באמת לא ברורה, כי אם הכנסת היא הריבון, אז בואו נדבר על זה, בטח בעניין הזה, שהוא באמת דיני נפשות, למה הכנסת, שבאמת עובדת מאד מאד קשה, בתהליך מאד מאד מסודר מול כל הגורמים המקצועיים, מול כל המומחים ובא משרד החינוך ואומר או My Way, או ב-High Way.
קארין אלהרר: ואני קבעתי וככה זה יהיה.
קארין אלהרר: אז קודם כל להבהרה, אני יודעת את מחויבותה של גברתי יושבת הראש לעניין הזה וזה לא יקרה.
קארין אלהרר: לא בבית ספרנו.
קארין אלהרר: אי אפשר לקבל החלטות שהן באמת כל כך הרות גורל לגבי הילדים ולהגיד כי ככה.
קארין אלהרר: כי אמרנו.
קארין אלהרר: זה לא עובד בצורה כזאת.
קארין אלהרר: אולי יש נושאים אחרים שאפשר, שהם יעבדו בצורה הזאת, אבל לא בנושא הזה, בוודאי שלא.
קארין אלהרר: ובאמת אני משתוקקת לשמוע את עמדת משרד החינוך ולהבין מה קרה.
קארין אלהרר: מה, לא היה מספיק מקצועי עבורכם?
קארין אלהרר: לא הייתם חלק מתהליך?
קארין אלהרר: מה קרה שפתאום אמרתם זהו ולרוץ ואת יודעת גברתי, גם יש איזו הגינות בסיסית שלא הולכים לעיתונות לפני שמנהלים איזה שהוא דיון.
קארין אלהרר: אבל לצערי גם בעניין הזה, זה היה חזק ממשרד החינוך והם העדיפו לייצר כותרות, שדרך אגב, אני לא בטוחה שהן חיוביות לעניינם.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור פה הוא עוד יותר קשה, כי זה לא לפני שהיה דיון, זה תוך כדי דיון.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו כבר בונים פה מהלך ומישהו מחליט שהוא חותך באיזה שהוא סיבוב.
קארין אלהרר: זהו, לא בא להם, כמו שאומרים, אבל זה לא עובד בצורה כזאת.
קארין אלהרר: אני בטוחה שגם גברתי קיבלה מאות פניות במייל וזה מעיד על גודל העניין.
קארין אלהרר: זה מעיד על החרדה של ההורים, שהיא באמת מאד מאד מוצדקת.
קארין אלהרר: אנחנו כל הזמן שומעים סיפורים ואנחנו לא רוצים שייווצרו מצבים, כפי שלצערנו אנחנו רואים לא אחת, של חכמת הבדיעבד.
קארין אלהרר: בואו נדבר לפני.
קארין אלהרר: בואו נפתור את זה.
קארין אלהרר: היינו באמצע מסלול מסוים, באמת.
קארין אלהרר: זה פשוט כל כך מצער אותי שסתם, כי למישהו זה לא נראה יותר, עוצרים את הכל וחוזרים אחורה.
קארין אלהרר: זה ממש חזרה אחורה ובאמת אני לא אמשיך לדבר.
קארין אלהרר: ניתן את המקום למשרד החינוך, לשמוע מה יש להם להגיד להגנתם.
יפעת שאשא ביטון: וכדי שבאמת לא נחזור אחורה, אז למען הסר הספק, אני אחדד כמה נקודות שהוסכמו כאן סביב השולחן על ידי כל מי שהיה שותף בתהליך לאורך כל השנה.
יפעת שאשא ביטון: ברור לנו שסייעות במענה הכללי, הן לא הפתרון המיטבי.
יפעת שאשא ביטון: הן גם לא הפתרון המלא לבעיה של ילדים אלרגיים בתוך מערכת החינוך, אבל גם הסכמנו שיהיו מקרים חריגים שבהם ברור לנו לחלוטין שאנחנו צריכים לתת מענה אחר, מעבר להתאמות שאנחנו דורשים בתוך המערכת החינוכית, מעבר לכל ההכשרות שאנחנו מדברים עליהן ולשותפות של כל מי שנמצא שם.
יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה להמשיך מהמקום הזה ולפנות רגע למשרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: עירית, אני מוכרחה לומר ביושר, יכול להיות שאולי זה לא פוליטיקלי קורקט.
יפעת שאשא ביטון: אני לא חושדת שאת הלכת ורצת עם זה ובתחושה האישית שלי ירו לך ברגל לא פחות ממה שירו לנו.
יפעת שאשא ביטון: כי היית שותפה טבעית לאורך כל הדרך.
יפעת שאשא ביטון: ידענו בדיוק לאן פנינו והנה, אנחנו קמים בוקר אחד ויש הנחיה חדשה שנמצאת כאן אצלי, של משרד החינוך, שמתעלמת מכל מה שדיברנו.
יפעת שאשא ביטון: היא מתייחסת רק לדבר אחד, שנכון שסייעות זה לא הפתרון האולטימטיבי.
יפעת שאשא ביטון: אז בואי תגידי לנו איך אנחנו ממשיכים מכאן ומחזירים את הגלגל אחורה ומבינים שאם אנחנו לא עושים תהליך שיטתי, מסודר, מבוקר, מפוקח, עם מעקב ברור, אנחנו לא באמת נוכל לצאת לדרך.
עירית ליבנה: טוב, אז קודם כל באמת היינו שותפים לתהליך כולו.
עירית ליבנה: אני חושבת שהמדינה כולה עשתה שינוי מאד משמעותי בשנים האחרונות בקטע של אבטחת שלומם של הילדים.
עירית ליבנה: אנחנו באמת עשינו שינוי, כי המועדות עלתה בציבור ובמוסדות החינוך.
עירית ליבנה: החשש עלה במוסדות החינוך ובציבור, אנחנו יודעים.
עירית ליבנה: לא יום אחד קמנו.
עירית ליבנה: אנחנו קודם כל ברמה העקרונית – ויושבת פה נציגת משרד הבריאות – מנהלים דיונים משותפים.
עירית ליבנה: משרד הבריאות הוא הגורם המנחה מבחינה מקצועית, קודם כל.
עירית ליבנה: משרד הבריאות הוא המנחה.
עירית ליבנה: אנחנו יושבים עם גורמים רלבנטיים.
עירית ליבנה: אמרנו, כמו שאת אומרת, הסייעת קודם כל בראש ובראשונה להבטיח.
עירית ליבנה: להבטיח את ביטחונם.
עירית ליבנה: הבעיות לא הילדים ועם הצוות, זה עם ההורים האחרים ואמרנו את זה כל הזמן פה בכל דיון כמעט.
עירית ליבנה: זאת אומרת שיש לנו פה משימות משותפות.
עירית ליבנה: זה להכשיר את הלבבות של האחרים כדי להבטיח את אלה שבפנים והבעיה היא לא עם ילדי בית הספר ועם הצוות החינוכי, אלא עם ההורים האחרים, שכשמצלצל אלי הורה ואומר אני עורך דין ואני בכוונה אשלח גבינה בכריך, עורך דין שמצלצל ואומר – כי אתם לא תגידו לי לא להביא גבינה.
עירית ליבנה: אני חושבת ששוב, המעטפת החיצונית, שזה משותף לכולנו, אמרת שלא הסייעות וכל המהלכים הנוספים שצריך לעשות.
עירית ליבנה: זאת אומרת אנחנו לא קמנו.
עירית ליבנה: אנחנו לא אומרים.
עירית ליבנה: רבותי, יש לנו הנחיה ממשרד הבריאות.
עירית ליבנה: אנחנו לא עושים שחור ולבן, זה לא נכון.
יפעת שאשא ביטון: זה שחור ולבן.
יפעת שאשא ביטון: להגיד אין סייעות - - -
עירית ליבנה: לא, רגע, רגע.
עירית ליבנה: לא.
עירית ליבנה: קודם כל בואו נגדיר.
עירית ליבנה: סייעות ניתנות בגיל הגן וניתנות בכיתות א' ו-ב' בירידה, כדי שיהיה איזה שהוא תהליך.
עירית ליבנה: אוקיי.
עירית ליבנה: סייעות בדרך כלל יש להן הגדרת תפקיד.
עירית ליבנה: זאת אומרת פרסמנו גם חוזר מנכ"ל שמדבר איך הסביבה צריכה לפעול.
עירית ליבנה: צריך להטמיע את זה.
עירית ליבנה: אנחנו מדברים באותה שפה במעונות ובבתי ספר, כי זה שינוי של הסביבה שבה נמצאים הילדים ברמות העקרוניות.
עירית ליבנה: זה לא שנאמר שבשנה הבאה אין גורם במוסד החינוכי שייקח את האחריות על מצבי חירום, כשיש תקתוק של כל התהליכים המפורטים.
יפעת שאשא ביטון: תפרטי רגע את התהליכים לפני שנכנסים פנימה.
יפעת שאשא ביטון: הרי זה שיש שם גורם שאחראי זה דבר אחד, אבל איפה כל המניעה מסביב?
יפעת שאשא ביטון: עד שמכשירים את הלבבות של כולם, מי שומר שם?
עירית ליבנה: בדיוק, ולכן בשנת הלימודים הבאה אנחנו עוברים לאיזו שהיא שנה שבה יש שנת מעבר.
עירית ליבנה: קיבלנו הנחיה ממשרד הבריאות לשנת מעבר, שבה יהיה גורם בית ספרי אחד, ייעודי שהוא יסתובב ואם יש שני ילדים, אז הוא יצטרך להסתובב בין שניהם כדי להטמיע בדיוק מה שאת אמרת.
עירית ליבנה: להטמיע את ההתנהלות שחייבים בסביבה כן במצב חירום, כן במצב חירום, לתת את המענה של החירום, שזה מה שמרתיע.
עירית ליבנה: אני לא ראיתי - - -
יפעת שאשא ביטון: עירית, אנחנו לא רוצים את החירום אבל, אנחנו רוצים גם - - -
עירית ליבנה: בדיוק.
עירית ליבנה: אז מה אמרתי?
עירית ליבנה: התפקיד שלו קודם כל זה לבדוק שאכן השטח משולט, אכן יש אזורים, אכן נוקו השולחנות, אכן נעשו כל המהלכים שקיבלנו כהנחיה כדי לעשות מניעה גם מהאיגוד הישראלי לאלרגיה, גם ממשרד הבריאות; וכן יהיה מישהו שיהיה מוסמך בבית הספר לבדוק, לעשות את התהליך, לראות שהצוות מקבל את ההנחיות, לראות איך מתנהלים בכלל בשגרה, באירועים, במסיבות.
עירית ליבנה: להטמיע נושא של והוא יהיה המענה - - -
יפעת שאשא ביטון: עירית מתי הם יקבלו הנחיות?
יפעת שאשא ביטון: הרי אנחנו מדברים - - -
עירית ליבנה: קודם כל על מי את מדברת?
עירית ליבנה: בואי, בעקבות הבג"ץ פרסמנו בדצמבר חוזר מנכ"ל שמדבר.
יפעת שאשא ביטון: אז פרסמנו.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת כמה דברים כתובים בחוזר מנכ"ל שבית ספר בכלל לא מתייחס אליהם ברצינות.
יפעת שאשא ביטון: בואי נגיד את זה.
סילביה בן אבו: מי עד היום יישם את חוזר מנכ"ל שכתוב היום?
עירית ליבנה: אנחנו אומרים שוב - אנחנו לא משאירים את השטח חשוף.
עירית ליבנה: אנחנו נמצא בן אדם.
עירית ליבנה: תראו, בבתי ספר - - -
יפעת שאשא ביטון: מי הבן אדם?
עירית ליבנה: סייעת, סייעת סביבתית.
עירית ליבנה: סייעת אחת לבית ספר.
עירית ליבנה: היא תעבוד כל השעות.
יפעת שאשא ביטון: סליחה רגע, בכזה רעש אי אפשר לקיים דיון ונוכחות
יפעת שאשא ביטון: כם חשובה לנו כאן, אז בואו נשמור על שקט, כי אם לא אנחנו פשוט נצטרך להוציא את מי שמרעיש.
עירית ליבנה: כשאנחנו מדברים, אנחנו מדברים קודם כל על הסייעות, אנחנו מדברים על הילדים האלרגיים.
עירית ליבנה: כי יש בבית ספר גם סכרתיים, גם מצונתרים.
עירית ליבנה: כל מי שנדרש לטיפול פולשני בשגרה, בואו לא נערב שמחה בשמחה.
עירית ליבנה: חד משמעית מדובר על בית ספר שבו יש ילד אחד או שניים אלרגיים.
עירית ליבנה: זה קהל היעד שלנו.
עירית ליבנה: בואו נעשה אבחנה מאד ברורה.
עירית ליבנה: שאר הסייעות שנותנות, שמזינות, שנותנות חמצן, של ילדים אפילפטיים - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, אנחנו מדברים רק על ילדים אלרגיים.
עירית ליבנה: יפה, נכון.
עירית ליבנה: יש במערכת החינוך כ-600 בתי ספר שבהם יש ילדים אלרגיים.
עירית ליבנה: 500 מהם זה עם ילד אחד.
עירית ליבנה: יש עוד איזה מספר, אני לא נותנת נתונים מדויקים כרגע, אבל המטרה היא שיהיה בן אדם.
עירית ליבנה: ברגע שיש ילד אחד, יש כבר סייעת סביבתית אחת.
קריאה: אז שתהיה שלו, פרטית שלו.
יפעת שאשא ביטון: מה שקצת שונה לי בשיח ובטח יזהו את זה מי שישבו סביב השולחן הזה לאורך כל השנה, מישהו פה קצת נבהל כנראה או מההסתדרות או אני לא יודעת ממי.
יפעת שאשא ביטון: זה כבר סייעת חיצונית שנכנסת, זה כבר לא המערכת מגויסת, זה כבר לא בית ספר שעושה את זה.
יפעת שאשא ביטון: אגב, אני מוכרחה לומר פה לטובת מורי מדינת ישראל, אני מכירה באופן אישי הרבה מאד בתי ספר שהמנהלים והמנהלות מגויסים ומגויסות ומנקים את בית הספר מהאלרגניים שצריך ועושים את כל פעולת ההסברה ומגייסים, מכשירים את הלבבות גם בקרב התלמידים האחרים וגם בקרב ההורים האחרים והם לא ביקשנו על זה כלום.
יפעת שאשא ביטון: הם גם לא מרגישים שיש עליהם איזו שהיא אחריות ומישהו יתבע אותם.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יש פה באמת עניין של או שזה מערכת או שעוד פעם, ושימו לב, זה עוד יותר מדאיג אותי.
יפעת שאשא ביטון: כי משרד החינוך יצא לאיזה שהוא מהלך שאופס, הוא שמע רעשים, הוא נבהל, עכשיו הוא מכניס לי סייעת סביבתית.
יפעת שאשא ביטון: זה לא עלה בשום דיון פה על השולחן.
יפעת שאשא ביטון: אני כן יכולה להבין שאם יש לי ילדים שהם אלרגיים בצורה קשה, מולטי אלרגיים, אלרגיים בהערכה, כל הדברים שאנחנו יודעים שהם קצת מעבר לילד שהוא אלרגי ויודע להתמודד, שם אמרנו אנחנו ניתן פתרון של סיוע, אבל הפתרון יצטרך להיות מלא.
יפעת שאשא ביטון: כי היום הפתרון הוא חלקי – ככה או ככה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אתם יכולים להגיד מה שאתם רוצים סביב השולחן, בסוף בסוף יש הרבה מאד שעות במשך השבוע שהילדים שלכם היום, היום, כשאנחנו מדברים חשופים ולא מקבלים שום מענה.
יפעת שאשא ביטון: כי אין להם את הסייעת שצריך, כי היא מקבלת רק – כמה?
יפעת שאשא ביטון: 20, 27 שעות במקרה הטוב, אבל בית ספר לא ערוך בכלל כדי לתת את מה שצריך.
יפעת שאשא ביטון: אז לאן אנחנו הולכים, עירית, עם כל החוזר החדש הזה?
סילביה בן אבו: אבל הילדים הולכים מוקדם הביתה כשהם לא חשופים.
יפעת שאשא ביטון: לא כל הילדים הולכים הביתה וגם ילד אלרגי לא צריך ללכת הביתה ולהפסיד שעות לימוד שילדים אחרים מקבלים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יכולים להרשות דבר הזה.
קריאה: זה מה שקורה ב - - -, בצהרון.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, עירית.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת על צהרון, אני מדברת על מערכת החינוך.
עירית ליבנה: אני שוב חוזרת על דבריך.
עירית ליבנה: ההנחיות בחוזר המנכ"ל מדברות על בית ספר ואת אומרת שיש, נכון, יש תהליך של הטמעה של ההתנהלות היומיומית.
עירית ליבנה: נכון שזה ההנחיות.
עירית ליבנה: כמו שאת אומרת, יש פה גם - - -.
עירית ליבנה: הם יעשו את התהליך הזה.
עירית ליבנה: במקביל יהיה בן אדם שכן יבדוק, לא אחראי, אלא יבדוק שהתהליך הזה אכן מתקיים.
אורי מקלב: מה עם גני הילדים?
יפעת שאשא ביטון: שאלה טובה.
עירית ליבנה: רגע, אחד לאחד.
עירית ליבנה: במרביתם היום יש, אבל אם שנה אחרי כן יהיו כבר שניים - - -
יפעת שאשא ביטון: אז מה, אז תהיינה שתי סייעות?
עירית ליבנה: אני אומרת שוב, במוסד חינוכי, בבית ספר - - -
אורי מקלב: מה המספר של גני הילדים לא התייחסת כמה יש לכם?
אורי מקלב: דיברתם - - -
קריאה: חבר הכנסת מקלב שואל על גני ילדים.
אורי מקלב: את אמרת שבבתי ספר מתוך 600, 500 זה רק ילד אחד והשאר, את אומרת ככל שמספר הילדים.
אורי מקלב: מה קורה בגני הילדים?
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מקלב שואל מה קורה עם גני הילדים.
יפעת שאשא ביטון: תודה על השאלה.
עירית ליבנה: קודם כל אני שוב חוזרת.
עירית ליבנה: מה שאת אומרת ההנחיות, זה הנחיות מקצועיות שקיבלנו ממשרד הבריאות ויש פה נציגה ממשרד הבריאות.
עירית ליבנה: זה הגורם המנחה שלנו.
עירית ליבנה: אני רוצה שהדיונים המקצועיים יעלו במשותף.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אני תיכף אפנה למשרד הבריאות ואנחנו נשמע מאיפה הם - - -
עירית ליבנה: נכון להיום בגני ילדים בכלל, בואו ניקח גן ילדים, אין בגן ילדים שתי סייעות רפואיות, גם אם יש שני ילדים.
יפעת שאשא ביטון: נכון, גם לא צריך שיהיה.
עירית ליבנה: לא צריך ולא ישתנה.
עירית ליבנה: סייעת רפואית יש אחת בגני הילדים והיא נותנת את המענה.
עירית ליבנה: זה יכול להיות ילד אלרגי, זה יכול להיות ילד סכרתי.
עירית ליבנה: קבוצה של גן ילדים, קבוצת גן - - -
קריאה: אז היא תישאר?
עירית ליבנה: תישאר.
עירית ליבנה: בית ספר, כיוון שהוא יותר רחבה, הילדים בגרו, יש מחויבות של הסביבה, ההנחיה של - - -
קריאה: ילד לא יכול - - -
יפעת שאשא ביטון: בקיצור, בתחושה שלי בשיח, Once משרד החינוך שחרר איזו שהיא הודעה חסרת אחריות ועשה את זה גם בחוסר אחריות ובחוסר מחשבה למה זה יוצר – תשימו לב – אנחנו ישבנו פה כל חודש במהלך השנה האחרונה.
יפעת שאשא ביטון: אף פעם לא היה קרייסס כזה סביב השולחן.
יפעת שאשא ביטון: אנשים ידעו שאנחנו עושים פה תהליך מאד מאד מסודר, שנמצאים פה אנשי מקצוע שמגיעים מהתחום ומייעצים לנו ואנחנו הולכים באמת יד ביד ופתאום אנחנו מוצאים את עצמנו בהיסטריה כוללת ובצדק, בגלל איזו שהיא הודעה לא אחראית וגם השיח עכשיו חוזר אחורה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אם היינו במקום שאנחנו באמת רוצים לתת מענה מיטבי בכל אחת מהמסגרות, עכשיו אנחנו נעשה את זה חצי-חצי.
יפעת שאשא ביטון: כאילו הרבה בשורה אין פה בתוך החוזר הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להפנות למשרד הבריאות את השאלה, מה, מוציאים הנחיה באופן חד צדדי – אין סייעות, לא עוקבים אחרי התהליך כמו שסיכמנו.
יפעת שאשא ביטון: אמרנו שאנחנו לא מוציאים אותם במכה אחת, אנחנו נעשה את זה בהדרגתיות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוודא שהתהליך של ההתאמה של המוסדות החינוכיים אכן מתקיימת, שכל מי שצריך לקבל את ההכשרה כדי להיות מודע יקבל את ההכשרה ולאט לאט אנחנו נוציא החוצה את הסייעות ונישאר עם מערכת שיודעת לתת מענים אין-האוסם, כמו שקורה אגב בהרבה מאד מדינות בעולם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא המצאנו את הגלגל, עם כל הכבוד לנו.
יפעת שאשא ביטון: והנה, עוד פעם אנחנו בבום טראח, אין סייעות שנה הבאה, לא משנה עכשיו מה קורה במערכת, אבל סייעות אין.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו תתמודדו.
יפעת שאשא ביטון: איך עושים דבר כזה?
יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות, מאיפה זה בא?
ליזה רובין: אני ממשרד הבריאות, התבקשתי לענות.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, ליזה, מה עושים?
ליזה רובין: אנחנו עובדים עם משרד החינוך ועם עמותות ההורים וגם עם היועצים המקצועיים של האיגודים המקצועיים הרלבנטיים.
ליזה רובין: ההמלצות שלנו – ואנחנו היינו שותפים ועברנו על החוזר של משרד החינוך – שלדעתנו הוא נותן מענה טוב.
ליזה רובין: ברור שהוא מענה טוב במידה והוא מיושם, שזה דורש כמובן את ההכשרות ומינוי האנשים וקביעה של אנשים שיהיו אחראים בזמן של חירום וכמובן מה שעירית כבר ציינה, שיתוף פעולה וזה הרבה מאד עבודה מול ההורים.
ליזה רובין: אני רוצה לציין שאנחנו לא נמצאים בזמן אפס והחוזר הזה הוא גם כן לא מאפס, מפני שהילדים נמצאים בבתי ספר והדרכות היו, אם כי לא הדרכות ש- - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא שם בכלל.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת, זה מטריד אותי.
יפעת שאשא ביטון: אם אתם סומכים על מה שכבר פורסם, אז בשביל מה בכלל ישבנו כאן?
יפעת שאשא ביטון: וחוץ מזה אנחנו יודעים שבשטח זה לא עובד, אז אנחנו אומרים אוקיי, זה כתוב בחוזר מנכ"ל, זה מה שיגן על הילדים, או שאנחנו אומרים אנחנו הולכים לתהליך אמיתי, לא וולונטרי, לא שר החינוך יגיד לי כתבתי בחוזר מנכ"ל, אלא יוודא שיש אנשים בשטח שמלווים את התהליך, שבודקים שהדברים קורים, שבאמת בתי הספר הופכים להיות נקיים מכל מה שצריך.
יפעת שאשא ביטון: אחרת אנחנו לא רציניים.
ליזה רובין: אני מסכימה איתך.
ליזה רובין: מה שניסיתי להגיד ואולי הובן לא נכון, שגם כאשר החוזר נכתב, הוא לא נכתב על שום מעשה ושום עשייה שהייתה קודם.
ליזה רובין: זה כל הכוונה שלי.
ליזה רובין: זה לא שלא הייתה פעילות והילדים לא נמצאים שם.
ליזה רובין: אני אומרת שברור שצריך להיות תהליך מאורגן, מפוקח, בכדי לוודא שהצעדים שנעשים בכדי להבטיח את שהותם הבטוחה של הילדים, בצורה מלאה בבתי הספר, מתקיימים.
ליזה רובין: אנחנו בהחלט יעצנו והיינו בדיונים עם משרד החינוך לגבי מה צריכים להיות התהליכים שעושים בשנת מעבר, ילדים שקיבלו כבר בעבר סייעת ואיך אנחנו נבטיח שזה הבטיחות של הילדים, שההדרכות וההוראות של החוזר הזה יקוימו.
ליזה רובין: לא הייתה – אני לא יכולה לדבר בשם משרד החינוך – אבל לא הייתה כוונה לשנות כלום ב - - -
יפעת שאשא ביטון: מה לא הייתה כוונה?
יפעת שאשא ביטון: אתם לא הודעתם למשרד החינוך משנה הבאה אין סייעות?
יפעת שאשא ביטון: לא משנה, התארגנתם, לא התארגנתם, אנחנו מוכנים, אנחנו לא מוכנים.
יפעת שאשא ביטון: ושוב, אתם מכירים אותי, אני לא חסידת הסייעות, אני לא חושבת שהן בכלל מועילות במשהו.
יפעת שאשא ביטון: חוץ מלתת שקט - - -
איילת נחמיאס ורבין: לא, זה קצת מוגזם.
יפעת שאשא ביטון: חוץ מלתת שקט להורים ואני יכולה גם להוכיח את מה שאני אומרת - - -
איילת נחמיאס ורבין: זה לא - - -
יפעת שאשא ביטון: שנייה, יש לי את הזכות לטעון, אני גם יודעת לעמוד מאחורי הטיעון שלי.
איילת נחמיאס ורבין: אבל בסדר, גם - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, שנייה, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, סייעת נמצאת X שעות ביום - - -
איילת נחמיאס ורבין: נכון, אבל באלרגיה יש בעיה מאד מסוימת.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אני רק רוצה להבהיר את הנקודה.
יפעת שאשא ביטון: כמה היום, היום, עכשיו, כשאנחנו יושבים פה ויש סייעות בבתי הספר, אנחנו לא עד הסוף מגנים על הילדים.
איילת נחמיאס ורבין: אה, על זה אין ויכוח.
איילת נחמיאס ורבין: על זה אני מסכימה.
יפעת שאשא ביטון: על זה אני מדברת, שיש לנו חורים - - -
איילת נחמיאס ורבין: אבל לא צריך להגיד על הסייעות שהן - - -
קריאה: סייעת מנקה משטחים, סייעת נותנת - - -
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת שהמענה הזה של סייעת היום לא נותן מענה מלא.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו הרבה מאד שעות שהילדים חשופים.
איילת נחמיאס ורבין: אני מסכימה, מסכימה.
יפעת שאשא ביטון: יש ילדים שמתפתחים אלרגיה בתוך המערכת, בכלל אין להם מענה ואף אחד לא יודע לטפל בהם.
איילת נחמיאס ורבין: השנה אני נלחמתי על ילדה שיש לה אלרגיה, על ילדה שקיצצו לה בשעות וזה היה ברור שאין מצה שההורים יכולים ללכת למערכת החינוך.
איילת נחמיאס ורבין: כל שנה באוגוסט אנחנו מתחילות להילחם על הילדים, על השעות, שיהיו להם יותר שעות כדי שהם יוכלו להיות במערכת החינוך.