GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: שוטר לא יוריד לי את האוויר מהאופניים אלא הוא ייתן לי דוח.
קריאה: לוחית רישוי.
רז אביטן כץ: אני אסביר.
רז אביטן כץ: זה לא עומד בפני עצמו.
רז אביטן כץ: זה בנוסף.
רז אביטן כץ: יש קנסות בין 150 ל-1,000 שקלים, תלוי במהות העבירה.
יפעת שאשא ביטון: לא קורה הרבה.
רז אביטן כץ: מעט מאוד ובמעט מאוד רשויות.
יפעת שאשא ביטון: אולי צריך לחשוב על כל הקונספט הזה מחדש ולהחליט על מי מוטלת האחריות ומי צריך לאכוף.
יפעת שאשא ביטון: אם אתה אומר את זה בקולך שלך ובקול רם, חברים, אנחנו רואים את זה שגם כשאנחנו נמצאים בתוך שנת בחירות, זה משפיע על יכולת האכיפה, כנראה שאנחנו נמצאים באיזושהי בעיה.
רות דיין מדר: גברתי היושבת ראש, אי אפשר כך לזרוק מלים לאוויר ולקבל את זה כאמת קדושה.
רות דיין מדר: אפשר על כל דבר לומר שזה פוליטי.
רות דיין מדר: אז מה?
רות דיין מדר: עכשיו עושים הצללה בגלל שזה פוליטי וזאת שנת בחירות?
רות דיין מדר: שלא יעשו הצללה כי זה פוליטי וזאת שנת בחירות?
רות דיין מדר: תופסים את הדבר הזה משני הקצוות.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר לך משהו בחיוך.
יפעת שאשא ביטון: בואי נודה שיש גם הרבה ראשי רשויות שיעשו הצללה ועוד הרבה דברים טובים בגלל שזאת שנת בחירות וזה מבורך לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: קורה גם לכאן וגם לכאן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יכולים להתעלם מהתופעה.
רות דיין מדר: צריך לדבר על הדבר עצמו ולראות האם יש באמת את הכלים לאיש המקצוע לעשות את זה באופן הראוי והנכון.
יפעת שאשא ביטון: אומר לנו נציג אור ירוק – תכף נשמע את המועצה הלאומית לבטיחות בדרכים – שיש כלים, שיש דוחות.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה אתך לגבי הנושא של האוויר באופניים.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי את זה גם בקול.
יפעת שאשא ביטון: יש עניין של דוחות ולא ממהרים ברשויות המקומיות - במיוחד אנחנו יודעים ברשויות עם מאפיינים מסוימים - לתת דוחות.
יפעת שאשא ביטון: אם זה משפיע על היכולת שלנו לאכוף נהיגה מסוכנת של ילדים באופניים חשמליים, אולי אנחנו צריכים לחשוב מחדש איפה אנחנו שמים את האחריות, ממי אנחנו מבקשים לעשות את זה, ואנחנו צריכים לקחת את האחריות בעצם הדרישה שלנו.
יפעת שאשא ביטון: בהחלט נקודה למחשבה.
ליאת קרביץ דיין: קצת על תאונות דרכים באופן כללי ואז אני אדבר גם על אופניים חשמליים.
ליאת קרביץ דיין: מעבר לנתונים שנתן כאן רז, עוד כמה נתונים.
ליאת קרביץ דיין: מונח לפניכם גם איזשהו נייר שהפקנו עבורכם.
ליאת קרביץ דיין: אנחנו יודעים על היפגעות של ילדים שהיא יותר גבוהה בחודשי הקיץ, ב-20 אחוזים ביחס לחודשים אחרים בשנה.
ליאת קרביץ דיין: רוב ההיפגעות של הילדים היא כנוסעים ברכב וכהולכי רגל.
ליאת קרביץ דיין: ביולי-אוגוסט האחרונים נפגעו 1,200 ילדים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שתתייחסי לאופניים החשמליים.
יפעת שאשא ביטון: אתם תקבלו את רשות הדיבור שלכם אבל בואו נתייחס לאופניים כדי לספר את כל הסיפור.
ליאת קרביץ דיין: מבחינת אופניים חשמליים, 30 אחוזים מהנפגעים הם מתחת לגיל 16, שזה הגיל המותר לרכיבה.
יפעת שאשא ביטון: מה שאומר שזה לא נאכף דה פקטו.
ליאת קרביץ דיין: גם שזה לא נאכף וגם שיש כאן עניין של אחריות הורית.
ליאת קרביץ דיין: או לא במודעות.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה אבל זה צריך להיות גם וגם.
ליאת קרביץ דיין: מבחינת הרשות, אנחנו פועלים באופן אינטנסיבי בנושא האופניים החשמליים בעיקר לאור הנתונים של השנה האחרונה בה ראינו איזושהי בעיה הולכת וגדלה.
ליאת קרביץ דיין: אנחנו עומדים בפני קמפיין גדול בנושא שיעלה גם בטלוויזיה ובאמצעים נוספים וישים את הדגש בעיקר על חבישת קסדות בכלים חשמליים.
ליאת קרביץ דיין: גם קמפיין ממוקד לנושא האופניים החשמליים, גם מערך השיעור המקוון המשותף יחד עם משרד החינוך, פעילויות ברשויות המקומיות, ימים בבתי הספר, פעילויות בקייטנות.
ליאת קרביץ דיין: זה מבחינת הפעילות שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שעם הנתון שאת אומרת של 30 אחוזים שהם מתחת לגיל המותר לרכוב כך שאין שאלה שמדובר גם בהורים אבל זאת גם אכיפה כי אם ילד עושה עבירות או מישהו עושה עבירות תנועה אחרות והוא גם מתחת לגיל 18, לא אומרים שההורים שלו יטפלו אלא יש לנו אכיפה מאוד מאוד ברורה ובהחלט צריך להתייחס גם לזה.
אריאלה לחמי: ליאת דיברה על ה-30 אחוזים של הנפגעים.
אריאלה לחמי: זה אומר שהאחוז יותר גבוה.
יפעת שאשא ביטון: הם מקבלים את זה לבר מצווה.
אריאלה לחמי: החוק הוא לטובתנו.
אריאלה לחמי: צריך לאכוף את החוק.
זאב גולדבלט: סכנות שאורבות לילדים בחודשי הקיץ, קל וחומר לפעוטות, הן רבות מספור.
זאב גולדבלט: האחריות לשלומם של הילדים, שלא יהיו אי הבנות, קודם כל רובצת לרגלינו ההורים.
זאב גולדבלט: אסור לנו להתנער מהאחריות הזאת.
זאב גולדבלט: זאת אומרת, כל מה שדיברו כאן, הכול טוב ויפה אבל זה לא פוטר אותנו ההורים מאחריות ישירה לשלום ילדינו.
זאב גולדבלט: על מנת לצמצם את הסכנות האלה, חברי פורום ועדי ההורים היישוביים פועלים מול הרשויות המקומיות כאשר כל יושב ראש יישובי פועל כמובן מול הרשות שלו בנושאים כגון הצללה של אזורי משחקים בפארקים.
זאב גולדבלט: אם אנחנו נקבל את רשימת הרשויות בנושא האכיפה בנושא האופניים והקורקינטים החשמליים, אנחנו ננסה לפחות להיכנס גם לנושא הזה כי זה בפירוש הולך ומצטייר כאחד הגורמים המרכזיים לפגיעה בעיקר בנערים, פחות מהילדים הצעירים.
קרן אוחנה איוס: שכחת את ה-אובר בורד.
זאב גולדבלט: עוד יותר גרוע.
זאב גולדבלט: צודקת.
זאב גולדבלט: כל החשמליים הממונעים ללא רישוי.
זאב גולדבלט: בהמשך לישיבה דומה שהתקיימה בשנה שעברה כאן בוועדה, אנחנו יחד עם לשכת עורכי הדין הכנו הנחיות לעבודת ילדים בחודשי הקיץ - וגם על זה דיברנו – ופגיעה בילדים.
זאב גולדבלט: הכנו כבר את ההנחיות מסודרות בתיאום אתם.
זאב גולדבלט: אנחנו מפיצים את זה ממש עכשיו, בראשית מאי, בהתאם להנחיות של הוועדה הזאת.
זאב גולדבלט: שלא תחשבי שזה נשכח אלא אנחנו טיפלנו בזה במהלך השנה, גיבשנו את זה ואנחנו עושים את זה.
זאב גולדבלט: אני קורא כאן גם למשרדי החינוך, הרווחה והעבודה וגם למרכז השלטון המקומי ולשאר הגורמים שלא הזכרתי, לשתף אותנו ההורים בגיבוש הנהלים ודיווח ובקרה על יישום ההנחיות.
זאב גולדבלט: תשמעו, וכאן אני מדבר על כל המשרדים, יש מיליוני עיניים אינטרסנטיות.
זאב גולדבלט: אם תתנו לנו כתובת, אנחנו נדווח על כל תקלה ותאמינו לי, זה טוב.
זאב גולדבלט: זה הדבר הכי טוב שיכול להיות וזה גם לא עולה כסף וזה החלק היפה.
זאב גולדבלט: אנחנו פשוט מפיצים להורים את הטלפונים והם יעשו את העבודה עבור כולכם כי זה לטובתנו.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול אותך שאלה והיא לא תהיה קלה.
זאב גולדבלט: בוחן פתע.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כהורים באים ואנחנו מפנים לכל משרדי הממשלה ודורשים מהחינוך ודורשים מאלה ומאלה.
זאב גולדבלט: אני התחלתי את דברי בכך שאמרתי שאנחנו אחראים.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא מספיק להגיד אנחנו אחראים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת אם יש עבודה אמיתית של הפורום מול ההורים עצמם.
יפעת שאשא ביטון: לתפיסתי, ואולי אני טועה, ואני אשמח אם תגיד לי שכן, יש גם הרבה לחץ חברתי בתוך קבוצות ההורים.
יפעת שאשא ביטון: אתה תסכים אתי שאם אתם תגבילו או תצאו בקריאה ובדרישה להורים שאין אופניים חשמליים, סתם לצורך העניין, לא מגיעים לבתי הספר עם אופניים חשמליים, ואתם כהורים תפעילו את הלחץ שהורים לא יקנו לילדים את האופניים החשמליים בגיל 13 לב מצווה כי זה אסור עד גיל 16, אתם כהורים קחו לרגע את המושכות לידיים שלכם ותתחילו לעשות את זה בתוך עצמכם, עוד לפני שאנחנו מגיעים למשרד החינוך ולשלטון המקומי ואומרים להם מה לעשות.
יפעת שאשא ביטון: חסר לי.
יפעת שאשא ביטון: נורא חסר לי המרכיב הזה של ההורים שאומר אני כאן כדי לקחת אחריות באמת ועכשיו אני אעשה עבודה בתוך בית הספר שלי, בתוך הישוב שלי, בתוך המחוז שלי, כל אחד במעגלים השונים.
זאב גולדבלט: אני לא אתחמק מהשאלה ואני אתן לך תשובה.
זאב גולדבלט: ראשית, תמיד תזכרי מה שאת יודעת מניסיונך כפעילה מאוד במפלגה ובכלל בכנסת, להגיד עמדת הורים שהיא חוצה את כל הציבוריות הישראלית – זאת יומרה שאני בספק אם יש מאחוריה דברים.
זאב גולדבלט: להגיד כולם נגד אופניים חשמליים – זה קל להגיד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו שומרי חוק.
זאב גולדבלט: הכול בסדר.
זאב גולדבלט: כל שאר המכשירים שהם עוד הרבה יותר מסוכנים מאופניים חשמליים – זה נורא קל להגיד בתור הצהרה ואחר כך קשה ליישם.
זאב גולדבלט: לכן אני לא רוצה לצאת כאן בהצהרות שאני לא אוכל לעמוד בהן.
זאב גולדבלט: אבל אני לא פטור מזה ואנחנו כן עובדים על קמפיין בנושא הזה.
זאב גולדבלט: חלק מיושבי הראש המוסדיים – יושב ראש מוסדי לצורך העניין הוא יושבי ראש בתי הספר או גני ילדים - כבר הצליחו להעביר יחד עם ההנהלות איסור הגעה לבית הספר עם אופניים חשמליים.
זאב גולדבלט: זה קיים בחלק מהמקומות ולאט לאט יטפטף, אני מקווה.
זאב גולדבלט: ככל שיש יותר ויותר פגיעה וההורים יותר ויותר מודעים לכך שהם מסכנים את ילדיהם בזה שהם קונים להם את המכשיר החשמלי הזה, אני מניח שההורים יתעשתו וישתפו פעולה עם בתי הספר וימנעו באמת הגעה עם מכשירים מהסוג הזה.
זאב גולדבלט: יש הרבה מאוד בתי ספר שמעודדים את ההליכה ברגל.
זאב גולדבלט: שוב, נכון שיש גם מרכיב בריאותי בהליכה ברגל אבל גם בטיחותי ואנחנו מנסים לדחוף ולעודד את זה.
זאב גולדבלט: אנחנו נותנים לזה הרבה מאוד חשיפה בתוך הקבוצות שלנו.
זאב גולדבלט: עד כמה זה מגיע בסוף לקצה?
זאב גולדבלט: קשה לי לומר.
יפעת שאשא ביטון: בוא נתחיל במעגלים הקטנים.
זאב גולדבלט: אנחנו מנסים.
יפעת שאשא ביטון: אם יש לי בקשה מכם בדיון הזה היא שאנחנו נהפוך את מיקוד השליטה ממיקוד שליטה חיצוני שצריך כאן מעבר חציה, צריך כאן הצללה, צריך שתעשו כך ותאכפו, למיקוד שליטה פנימי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כהורים נפעיל לחץ בתוכנו.
יפעת שאשא ביטון: תאמין לי, אני מכירה את זה ממקומות שונים, שכאשר הורים מחליטים שהם מתארגנים בתוך מוסד חינוכי או בתוך ישוב ומחליטים להטיל וטו על משהו או לתקן משהו, הם יודעים לעשות זאת.
זאב גולדבלט: ננסה.
יפעת שאשא ביטון: בואו ננסה לעשות בתוך קבוצות ההורים.
יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שזה יתרום.
זאב גולדבלט: אני מקבל את זה ואנחנו ננסה.
רות דיין מדר: אני רוצה לומר שחוויתי את זה כאימא בנושא של טלפונים, מאיזה גיל להתחיל שימוש בטלפונים ומאיזה גיל לשלוח את הילדים עם טלפונים.
רות דיין מדר: ועד ההורים ממש באופן אקטיבי היה בקשר עם ועדי ההורים שהיו בקבוצות ווטסאפים עם ההורים ווידא שהילדים לא יגיעו עם טלפונים אצלנו עד כיתה ד'.
יפעת שאשא ביטון: כאשר ההורים נרתמים, אין כבר אצל הילדים את העניין של הלחץ החברתי.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שבהוד השרון מנסים עכשיו להעביר את כל הילדים, אפרופו גם הנושא של האינטרנט והטלפונים הסלולריים.
יפעת שאשא ביטון: גם זה בטיחות בחודשי הקיץ כי אנחנו יודעים שפתאום לילדים יש הרבה מאוד זמן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקדיש לזה דיון מיוחד.
יפעת שאשא ביטון: יש ישובים שהחליטו לעבור לטלפונים שהם לא חכמים כי הם עדיין רוצים לדעת שהילדים הגיעו בשלום לבית הספר, אבל שלא תהיה להם אפשרות גלישה באינטרנט.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך זאב, ואני לא סתם אומרת, שלהורים יש כוח.
יפעת שאשא ביטון: אל תשתמשו בו לרעה כי אנחנו נדע גם לעצור, אבל יש לכם כוח ובואו ננצל אותו כדי לנתב את זה למניעה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה להורים בכלל.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר אפילו שאנחנו בשידור, גדלתי בקריית שמונה ועכשיו הוא במרכז, אבל נציגות ראויה.
קרן אוחנה איוס: האמת שרציתי לומר בסוף הדיון הקודם לעניין שכחת ילדים ברכב.
קרן אוחנה איוס: אני מבינה את הפנייה להורים.
קרן אוחנה איוס: אנחנו החלטנו לקחת את זה למקום אחר מכיוון שקשה למנוע מהתליין להגיע לקורבן אם הוא לא זוכר את זה.
קרן אוחנה איוס: אם אנחנו על הסלוגן הקיים של שכחת ילדים ברכב, הרי אין להורה מלכתחילה את הכוונה וגם אם הפלייר יהיה בכיסא שלידו והוא על איזשהו אוטומט, הוא יצא מהאוטו והוא יסגור.
קרן אוחנה איוס: אנחנו עשינו סקר בקרב הגננות שלנו ושאלנו אותן מתי ביום הן מגיעות להורים, באיזו סיטואציות, ואתם לא תאמינו איזה תשובות קיבלנו: כשחסר חיתולים, כשילד נופל, כשצריך לזכור להביא משהו לאבא ואימא של שבת.
קרן אוחנה איוס: זוטי דברים.
קרן אוחנה איוס: אנחנו יצאנו בהצהרה שתתייחסו אל הילד כמו אל פציינט, כמו אל לקוח.
קרן אוחנה איוס: אם לרופא שיניים יש לוח זמנים ואחד הלקוחות לא הגיע, המזכירה מתקשרת לשאול כי זמן שווה כסף.
קרן אוחנה איוס: מבחינתנו, אנחנו קבענו את השעה 9:00 בבוקר, שזאת השעה שבה הלקוחות שלך לא הגיעו, אתה מתקשר לשאול למה.
קרן אוחנה איוס: גם אנחנו עובדים כאפוטרופוס משני בשכר.
קרן אוחנה איוס: כל הענף שלנו, כל זמן שהוא מתנהל בצורה פרטית, הוא כזה שמבחינתי הן צריכות להתייחס אל הילדים כאל לקוחות ולקוח הוא דבר חשוב.
קרן אוחנה איוס: אם הוא לא הגיע, מישהו צריך לבדוק את זה.
קרן אוחנה איוס: אני מאוד סומכת על ההורים.
יפעת שאשא ביטון: גם כשתהיו בפיקוח, אתם תמשיכו כך.
קרן אוחנה איוס: תמיד.
קרן אוחנה איוס: באמת לבי להורים ומאוד עצוב לי שכל העניין הטכנולוגי לא מתקדם כי גם כאימא לקטנטנים אני אומרת לכם שתחנות הצדק טוחנות כל כך לאט אבל גם כשיעבור המערך הטכנולוגי, הוא עדיין טכנולוגי ולדברים האלה יש את התקלות שלהם ואת הבאגים ואני עדיין לוקחת אחריות אישית למקום שלמחנך יש כוח.
קרן אוחנה איוס: מאוד הכעיסה אותי הבחורה שישבה כאן כשהיא מדברת על מעונות שיש להם אקסטרה כוח אדם.
קרן אוחנה איוס: היא לא כמו מטפלת במשפחתון שהיא לבד עם הילדים.
יפעת שאשא ביטון: אני בכלל לא עושה את ההשוואות כמה יש לכל אחד.
קרן אוחנה איוס: יש לה טבחית, יש לה מנהלת ויש לה שומרת בכניסה.
קרן אוחנה איוס: תמיד אפשר להעביר את זה למישהו שיעשה.
דנית ברביבאי: כגננת לשעבר, אני רוצה להגיד לך שהייתה לי הנחיה ברורה מהמפקחת שלי להתקשר כל בוקר ולהודיע לאימהות על ילדים שלא הגיעו ולשאול למה הם לא הגיעו.
קרן אוחנה איוס: לגמרי.
דנית ברביבאי: אפשר את שעת הקבלה בין 7:30 ל-8:30 בבוקר להטיל בגנים הפרטיים עד כמה שניתן כדי לוודא שבשעה הזו הילדים שלא הגיעו עד 8:30, מתקשרים להורים.
קרן אוחנה איוס: אנחנו הזזנו את זה ל-9:00 לקחת עוד איזו חצי שעה כדי לקבל את הילדים שמגיעים לגן ובאמת כדי לא להיכנס לעניין הזה של לפגוע במי שנכנס כי גם דלת נפתחת ונסגרת, ילד יכול איכשהו להיפגע.
קרן אוחנה איוס: אפשר לעשות את הדברים בצורה טובה.
יפעת שאשא ביטון: זה שיח מאוד מרענן והוא רק מוכיח שזה כן אפשרי ויש כאלה.
קרן אוחנה איוס: אנחנו קיבלנו הנחיה לפני כמה שנים להתקשר לשאול ולא בעקבות מקרי שכחת הילדים ברכב אלא ההנחיה הייתה בכלל לשאול למה הילד לא הגיע.
יפעת שאשא ביטון: סביב העניין של שכחת ילדים ברכב היה כאן שיח מאוד מאוד ער ואני שמחה שהקול הזה בא מכם כי ציירו את כל הגננות ככאלה שלא רוצות וזה גרם עוול נורא ואיום בעיני.
יפעת שאשא ביטון: רובן עושות את זה מתפיסה חינוכית ומאכפתיות.
קרן אוחנה איוס: זה עוד נדבך של ביחד, של עוד דבר קטן ועוד דבר קטן.
קרן אוחנה איוס: אנחנו כל הזמן מדברים על חינוך מוסדי, על חינוך בית, ואנחנו ברצף.
קרן אוחנה איוס: אני גם מאוד התחברתי לנציג איחוד והצלה.
קרן אוחנה איוס: בגלל שיש לי הרבה ילדים, יש לי מנהג.
קרן אוחנה איוס: אני רוצה לומר לכם שהחייל שלי לא היה אמור לצאת שבת אבל הגיע בשבת הביתה כי הוא בפוסט טראומה מחילוץ שהיה בסוף שבוע האחרון.
קרן אוחנה איוס: בעיני הוא הילד שלי אבל הוא ילד שהיה צריך להוציא מישהו שקטן ממנו בשנה מסיטואציה מאוד מאוד קשה והטראומה היא למחלצים, היא לסובבים, היא למשפחות שמקבלות אחר כך את הריג'קטים.
קרן אוחנה איוס: גם גננת שחלילה תצטרך לעמוד מול ילדים בגן ולהסביר למה החבר לא מגיע יותר, שהוא יכול להיות פעוט בן שנתיים-שנתיים וחצי, אפילו בן שנה.
קרן אוחנה איוס: בואי נגיד שהמעגלי הם הרבה יותר רחבים ואם אפשר לקחת באיזשהו מקום את האחריות, אנחנו נשמח.
קרן אוחנה איוס: גם אנחנו נכנסים למערך הסברה.
קרן אוחנה איוס: את תלווי אותנו ביום חמישי וגם תראי את זה.
קרן אוחנה איוס: לעניין הבריכות.
קרן אוחנה איוס: הגנים הפרטיים ברובם, 75 אחוזים מתוכם, מאחר ולא עולים במכרזים, נמצאים בבתים פרטיים שבחלקם יש בריכות.
קרן אוחנה איוס: אנחנו הוצאנו תקנה בקיץ שעבר שגן שלא יעבור דרישות שחברת הביטוח שלנו מציגה, לא יקבל ביטוח והיה ויש בסביבה מקווה מים, שזה יכול להיות ג'קוזי, בריכה קטנה, אפילו כאלה על עמודים.
קרן אוחנה איוס: אני הוצאתי הנחיה ברורה.
קרן אוחנה איוס: הגן הזה לא יקבל ביטוח ואחר כך האחריות תהיה אחריות אישית נזיקית גבוהה מאוד.
קרן אוחנה איוס: הם יצטרכו למכור את התחתונים שלהם.
קרן אוחנה איוס: מאוד קשה לאכוף את זה והדברים הם ברמה הקטנה.
קרן אוחנה איוס: אני לא מדברת על בתים שזאת משפחה שגרה בהם אלא על גני ילדים פרטיים שיש להם בריכות.
קרן אוחנה איוס: יכולה להיות בריכה אישית.
יפעת שאשא ביטון: יש גידור?
יפעת שאשא ביטון: חלק מהדרישה הייתה לגדר?
קרן אוחנה איוס: לגדר ולא לגדר בגדר חמודה ורודה שילד יכול ליפול אלא עם גובה מסוים, עם מנעול, עם נגישות רק למבוגר ולהגביל את השימוש רק לבני הבית.
קרן אוחנה איוס: זה חייב להיות מכוסה עם דרישות מסוימות.
קרן אוחנה איוס: אני מוכנה להעביר את דרישות הביטוח למקום כזה.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו תקנות בנושא.
קרן אוחנה איוס: יש לנו את הפחדים שלנו.
קרן אוחנה איוס: הקטנטנים הם באחוז הסיכון הגבוה ביותר.
קרן אוחנה איוס: אין מודעות, אין יכולת להרים את היד ולהחזיק במשהו.
קרן אוחנה איוס: אנחנו כבר צעד אחד קודם.
קרן אוחנה איוס: אני אשמח לעזור למי שצריך ולרוץ על חוק הפיקוח למשהו שייתן לי שקט.
יפעת שאשא ביטון: ייתן לכולנו.
יפעת שאשא ביטון: את מחזירה אותנו לנושא הבריכות.
יפעת שאשא ביטון: הנושא של תקנות לבריכות פרטיות.
יפעת שאשא ביטון: משהו שאני באופן אישי קידמתי חלק מחקיקה.
יפעת שאשא ביטון: שיגענו את המערכת די הרבה זמן.
יפעת שאשא ביטון: הסכמנו להעביר את זה בתקנה ולא בחוק.
יפעת שאשא ביטון: התקנות אושרו לשמחתנו הרבה אבל התחושה שהציבור בכלל לא יודע.
יפעת שאשא ביטון: גם אנחנו לא ידענו שהתהליך כבר הושלם, אם לא היינו ממשיכים לדפוק בדלת ולומר מה קורה.
יפעת שאשא ביטון: אמרו לנו שהנה, זה קרה.
יפעת שאשא ביטון: נשמח לשמוע על התקנות באופן פורמלי אבל איך אנחנו מביאים את זה לידיעת הציבור כדי שהציבור ידע למה הוא מחויב?
דרור לוינגר: ראשית, התקנות אושרו בדצמבר.
דרור לוינגר: אני אומר מה התקנות עשו.
דרור לוינגר: אני חושב שסוגיה, כמו כל אחת מהסוגיות עליהן דיברנו, יש כאן מכלול רחב מאוד של אמצעים שצריכים להיעשות והמחשבה שתקנות שנוגעות לתכנון ובנייה של בריכת שחייה ייתנו את המענה המלא לטביעת ילדים במקומות שהם יכולים לטבוע בהם, היא חלקית.
דרור לוינגר: אני אסביר למה הכוונה.
דרור לוינגר: תקנות תכנון ובנייה נועדו להתייחס לאלמנטים המבונים.
דרור לוינגר: התקנות בעצם אומרות איך בונים.
דרור לוינגר: התקנות לא מתייחסות כמעט לסוגיות של שימוש, הן לא מתייחסות לסוגיות של אמצעים שהם בעיני דברים שקורים בעולם.
דרור לוינגר: יש אמצעים נוספים שהם אמצעי הגנה בבריכות שחייה מפני טביעה והם לא אמצעים של תכנון ובנייה.
דרור לוינגר: הם אמצעים של גלאים, אמצעים של כיסויים, אמצעים שהם לא חלק מדיני התכנון והבנייה.
דרור לוינגר: התקנות לא מתייחסות אליהם.
דרור לוינגר: התקנות למעשה באו והגדירו הגדרה שלא הייתה קיימת קודם.
דרור לוינגר: הגדרה של בריכה פרטית, הייתה הגדרה שלא הייתה מדויקת.
דרור לוינגר: היא לא נתנה מענה ולמעשה השאירה המון מקום לפרשנות ומשמעה של אותה הגדרה פתוחה שהייתה היא שהיא התייחסה אך ורק לשאלה האם הבריכה משרתת פחות או יותר משלוש – היום ארבע – יחידות דיור בהשוואה לעולם רישוי העסק.
דרור לוינגר: אבל היא לא התייחסה למה היא בעצם בריכה, מה היא אותה בריכה שאנחנו צריכים לתת עליה את הדעת.
דרור לוינגר: התוצאה הייתה שלמעשה אף אחד לא יישם.
יפעת שאשא ביטון: היום התקנה מתייחסת למי שמשרת?
דרור לוינגר: היום התקנה בעצם עושה הבחנה בין אותן בריכות שהן בריכות קטנות, שזה כולל למעשה את כל הבריכות הזמניות, כל הבריכות שהן לא טעונות היתר, כל אותן בריכות שאכן יכולות להוות סיכון ואנחנו לא מתעלמים מזה, אבל אלה לא בריכות שעולם התכנון והבנייה מסדיר אותן.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שכל השטח הזה נשאר פרוץ.
דרור לוינגר: נכון.
יפעת שאשא ביטון: אז לא באמת השגנו את המטרה.
דרור לוינגר: אנחנו בעולם התכנון והבנייה השגנו מטרה מאוד חשובה שמבהירה טוב מאוד מהי אותה בריכה שעליה יש חובת גידור ומכוח התקנה גם עולה שהיא טעונה היתר.
דרור לוינגר: ועדות מקומיות שדנות בהיתר כזה ונותנות תעודת גמר לבית שיש בו בריכה, יודעות טוב מאוד לגבי בריכה ואני סבור שגם מרבית הבריכות – אנחנו מדברים כאן על בריכה והגדרנו גם הגדרה של עומק של מעל 60 סנטימטרים בהשוואה לדברים שקורים במקומות אחרים בעולם – וגם התייחסנו לשטח.
דרור לוינגר: שוב, הלכנו בשטח לאותן בריכות שבאמת הן בריכות שטעונות היתר, אותן בריכות שהן יותר גדולות ולא הבריכות הזמניות.
דרור לוינגר: הגדרנו בריכה של 10 מטרים רבועים.
דרור לוינגר: אבל זה ברור שבריכות כאלה, הכללים מאוד ברורים, כולל חובת הגידור כאשר חובת הגידור כאן קבועה בצורה מאוד ברורה, גם גובה הגדר, מה היא צריכה להיות, גדר שהיא גדר לא זמנית אלא קבועה וכולי.
דרור לוינגר: לכן התקנות כן הכניסו כאן שינוי וגם באמת מאפשרות למהנדס הוועדה לגבי דרישות אחרות שיכולות להיות לא רלוונטיות בבריכה פרטית את הגמישות.
דרור לוינגר: מה שקורה זה שהפרשנות הייתה שיש כאן דברים שלא קשורים לסירקולציה, לתברואה, לדברים שהם לא רלוונטיים בבריכה פרטית, ואז אמרו שבעצם זה לא חל ולכן כלום לא חל.
דרור לוינגר: עשינו את ההבחנה הזאת והיא הבחנה חשובה והתייחסנו אליה וזה נמצא בתוקף.
דרור לוינגר: לעניין יידוע הציבור.
יפעת שאשא ביטון: זה מתייחס רק לבריכות חדשות שנבנות או שתהיה אכיפה גם לגבי בריכות שכבר קיימות?
דרור לוינגר: בואי נפריד את סוגיית האכיפה.
דרור לוינגר: אכיפה, מינהל התכנון לא עוסק באכיפה ואין לו סמכות אכיפה.
יפעת שאשא ביטון: הדרישה.
דרור לוינגר: האכיפה היא אכיפה של הוועדה המקומית.
דרור לוינגר: הוועדה המקומית יודעת לאכוף כאשר מגישים בקשה להיתר.
דרור לוינגר: היא יודעת לאכוף כשמוציאים תעודת גמר לבניין.
דרור לוינגר: היא גם יודעת לאכוף בשוטף אבל זאת אכיפה מאוד מאוד לא פשוטה.
דרור לוינגר: הרשות המקומית גם יודעת לאכוף כשבנו פרגולה לא מתאימה.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אבל הדרישה היא רק לבריכות שנבנות עכשיו או גם לבריכות קיימות?
דרור לוינגר: לא.
דרור לוינגר: בכוונה גם הוראת התחילה של התקנות לא דיברה אך ורק על היתר אלא היא דיברה באופן כללי על תחילה.
דרור לוינגר: כלומר, גם מי שיש לו בריכה קיימת מחויב בגידור הזה.
דרור לוינגר: גם מי שיש לו בריכה, גם אם הוא לא ביקש היתר אבל הבריכה שלו עונה על ההגדרות שקבועות בתקנה, חל עליו מה שקבוע בתקנה.
דרור לוינגר: זה משהו שתיאורטית יש אפשרות לאכוף אתו כי זה מישהו שמפר הוראה של דיני תכנון ובנייה אבל סוגיית האכיפה, לא הייתי רוצה להעיד על נושא אכיפה שהוא לא באחריותנו ובסמכותנו אבל אני חושב שזאת אכיפה מאוד בעייתית וצריך לתת על זה את הדעת.
דרור לוינגר: באופן כללי אנחנו מתקינים תקנות ואנחנו מפרסמים אותן באתר האינטרנט כשהן מותקנות.
דרור לוינגר: אני אפנה שוב לקראת חודשי הקיץ ואנחנו נבקש להעלות לאתר האינטרנט שלנו הבהרה.
יפעת שאשא ביטון: לא רק לאתר האינטרנט.
יפעת שאשא ביטון: בוא נודה שהציבור עכשיו לא ייכנס לאתר של מינהל תכנון - גם אני לא נכנסת, אני מודה – לחפש אולי יש תקנה חדשה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא עובד כך.
יפעת שאשא ביטון: בגלל שאנחנו מדברים כאן על חיים ומוות של ילדים, תכף נגיע לבריכות האחרות כי אני מודה שאני לגמרי לא מסופקת מהמהלך הזה, איך אנחנו מביאים לידיעת הציבור שיש תקנות שמחייבות.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר לך משהו, למרות שאנחנו בשידור ואולי אני לוקחת כאן סיכון קטן.
יפעת שאשא ביטון: ברגע שיוצאים עם ידיעה כזו לציבור, גם אלה שלא בדיוק נמצאים בהגדרות האלה אבל יש להם בריכות פרטיות אחרות שכרגע לא נמצאות בחוק, זה מעורר אצלם את כל הנושא ומעלה אותו למודעות.
יפעת שאשא ביטון: זה מעורר מחשבה.
יפעת שאשא ביטון: אם הם יודעים שצריך לגדר בריכה כי אנחנו מדברים ממקום של סכנה של טביעה והגעה בלתי מבוקרת של ילדים לתוך מקווה מים, ואנחנו ראינו את זה, וראינו את זה לא יבש אלא ראינו את זה רטוב, תרתי משמע.
יפעת שאשא ביטון: ילדים שפשוט איבדו את החיים שלהם.
יפעת שאשא ביטון: שלושה ילדים בחודש האחרון.
יפעת שאשא ביטון: אתה תהיה חלק ממערך ההסברה הכולל שקיים כאן אבל חייבים לצאת לציבור.
יפעת שאשא ביטון: בלי שזה יוצא לציבור, זה לא שווה כלום.
דרור לוינגר: אני לא בטוח שזה תפקידנו לצאת בהודעה לציבור מכיוון שאני חושב שהודעה לציבור כאן צריכה לכלול דברים נוספים.
יפעת שאשא ביטון: אם כן, איך הציבור ידע שהוא צריך?
דרור לוינגר: אני לא חושב שזה המקום להטיל אחריות על משרדים אחרים אבל לדעתי מאחר שהנושא של טביעות ילדים בבריכת שחייה זאת לא רק סוגיית התכנון והבנייה אלא יש כאן סוגיה שצריך ליידע את הציבור בדברים נוספים.
דרור לוינגר: בין היתר צריך ליידע את הציבור שיש גם חובת גידור וצריך ליידע את הציבור שיש גם אמצעים נוספים.
יפעת שאשא ביטון: איך הציבור ידע?
יפעת שאשא ביטון: מה בפרקטיקה?
דרור לוינגר: דיברו כאן משרדים וגופים שיוצאים בקמפיינים כי זה תפקידם, לדאוג לבטיחות ילדים ואותו גוף שמובל על ידי משרד הבריאות ועוסק בבטיחות ובבריאות ילדים.
דרור לוינגר: אני סבור שאני כמינהל התכנון אוציא הודעה שאומרת דעו לכם, תיקנו תקנה - - -
יפעת שאשא ביטון: למי דיווחתם?
יפעת שאשא ביטון: לאף אחד.
יפעת שאשא ביטון: לא דיווחתם לאיזשהו משרד או משהו.
יפעת שאשא ביטון: זה נשאר אצלכם?
דרור לוינגר: אנחנו הפצנו תקנה לפורומים אליהם אנחנו מפיצים תקנות חדשות, פורומים ששותפים בהתקנה, פורומים של ועדות המשנה, משרדי הממשלה הרלוונטיים אליהם אנחנו מפיצים ומיידעים אותם, מוסדות התכנון שאנחנו שולחים להם הודעה שהתקנות הותקנו.
דרור לוינגר: זה לא מגיע כמובן לכולם.
דרור לוינגר: אין לי שום בעיה לעשות את הבדיקה ולהפיץ את זה שוב.
דרור לוינגר: הפצנו גם דברי הסבר.
דרור לוינגר: זאת אומרת, מי שמבחינתנו הוא הלקוח, שאלה מוסדות התכנון ומשרדי הממשלה, קיבל את הנוסח וקיבל את ההודעה על התקנת התקנה וגם על העובדה שהיא חלה על כל הבריכות ולא רק על נושא ההיתרים.
יפעת שאשא ביטון: רציתי לפנות אליכן, גלית וזהבה.
יפעת שאשא ביטון: בהקשר של התכנית לבטיחות ילדים.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר להסתפק בתקנות האלה.
יפעת שאשא ביטון: הן חשובות אבל הן לא מספיקות והן במיוחד לא מספיקות כי אנחנו יודעים שבמרבית הבתים הפרטיים היום יש בריכות מסוגים שונים ומשונים ובגדלים שונים ומגוונים והן מלכודת המוות של הילדים.
יפעת שאשא ביטון: הן מלכודת המוות של אותם ילדים שנמצאים בחצר הבטוחה שלה הורים שלהם, ההורים יושבים ונהנים מהזמן המשפחתי שלהם, והילד נעלם ברגע לתוך הבריכות האלה.
יפעת שאשא ביטון: זה בידיים שלנו, לפחות עד שנראה איך אנחנו מסדירים את זה בצורות אחרות, להביא לידיעת הציבור את מה שנכון וכדאי לעשות עם הבריכות האלה.
יפעת שאשא ביטון: לגדר אותן, לכסות אותן.
יפעת שאשא ביטון: את הבריכות הגבוהות אולי לא צריך לגדר כי הן גבוהות מדי אבל שלא ישאירו את הסולם באופן קבוע אלא שיורידו אותו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים לעשות הכול כדי שהמידע הזה יגיע להורים.
יפעת שאשא ביטון: הורים בתמימות לא עושים את הדברים האלה.
יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שאם הם ייחשפו לזה, אולי אנחנו נצליח לעשות כאן משהו.
יפעת שאשא ביטון: אגב, זאב, גם כאן אני באמת קוראת לכם להירתם לסיפור הזה כי כמעט בכל בית היום יש בריכה.
זאב גולדבלט: אולי בקריית שמונה.
יפעת שאשא ביטון: בריכות גומי.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת על הבריכות המקורות.
זאב גולדבלט: על הבריכות המתנפחות.
יפעת שאשא ביטון: כן אבל אלה מקווי מים מאוד מאוד מסוכנים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת עכשיו על הבריכות המקורות שבנו אותן.
גלית גלעד: תני לי לענות לך.
גלית גלעד: זהבה ציינה שהתכנית הלאומית יוצאת בקמפיין קיץ והיא תטפל בשני נושאים, האחד שכבה ברכב, והשני טביעה.
גלית גלעד: חד משמעית.
גלית גלעד: רציתי להגיב למינהל התכנון.
גלית גלעד: אמנם התכנית הלאומית כוללת רק חמישה משרדים לכאורה.
גלית גלעד: תהליך התכנון כלל גם את מינהל התכנון.
גלית גלעד: ישב אדם מאוד מאוד יקר לליבנו שכבר פרש לפנסיה והיה מוביל בתכנית הלאומית, דוד פילבר.
גלית גלעד: אני מזמינה אותך גם לארגון "בטרם" כמלכ"ר וגם לתכנית הלאומית לבוא ולהעביר אלינו את הנושא להשתתף ביחד אתנו באיזושהי הסברה והעברת המסר להורים.
גלית גלעד: לנו, ארגון "בטרם", יש – עם כל הצניעות – מיליון וחצי חשיפה בחודש בשני עמודי הפייסבוק שלי.