GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איילת נחמיאס ורבין: שמשרד התחבורה ייקח את האחריות.
איילת נחמיאס ורבין: לא יכול להיות שיש עזרים טכנולוגיים כל כך פשוטים, ממשרד התחבורה ממאן לקחת אחריות על הדבר הזה ואנחנו מייד נלך ונשית, ואת יודעת את העמדה הבסיסית שלי.
יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו לא משיתים על אף אחד.
יפעת שאשא ביטון: הרבה מאוד גננות, איתנו או בלעדינו מרימות טלפון בבוקר לילדים שלא הגיעו.
איילת נחמיאס ורבין: נכון, בוודאי.
פנינה תמנו: אבל זה להסתמך על רצון טוב של הגננות.
יפעת שאשא ביטון: אבל צריך גם לומר את זה וצריך שבסופו של דבר אנחנו כולנו נירתם עד שאנחנו נסגור את הפינה עם מכון התקנים ועם משרד התחבורה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נשמע את שני המשרדים ונוכל לראות לאן אנחנו מתקדמים, אבל זה המפתח וזה כרגע חונה במגרש שלהם.
יפעת שאשא ביטון: משרד התחבורה, בבקשה, איפה אנחנו עומדים עם הסיפור של התקינה?
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש הגמשה במכון התקנים, איזושהי התאמה של התקן כדי שיותר אנשים יוכלו להשתתף בזה.
יפעת שאשא ביטון: מה הסטטוס היום?
אבנר פלור: אבנר פלור, סמנכ"ל בכיר, תנועה, משרד התחבורה.
אבנר פלור: בהמשך לדיון מהשנה הקודמת, בעצם כמה דברים שהתקדמו.
אבנר פלור: אחד, בעצם ישנה תקנה בנוגע להתקנה ברכבי הסעות ילדים.
יפעת שאשא ביטון: זה אנחנו יודעים.
אבנר פלור: מגיעים למכוני הרישוי כבר לבדיקת תקינות המערכות, כלומר כל נהג כזה אמור להגיע למכון עם אישור שהמערכת הזו תקינה.
אבנר פלור: בנושא של התקן, התקן הישראלי בפברואר כבר אושר, זאת אומרת התקן יכול ומאפשר לכל מיני יזמים או יצרנים כאלה ואחרים שיכולים לייצר, לפתח מערכות של שכחת ילדים.
אבנר פלור: הנושא השלישי שגם מפורט על ידי הרלב"ד זה הנושא של הקמפיין.
אבנר פלור: הוא הוכיח את עצמו בשנה הקודמת על פי הנתונים ועל פי המידע.
אבנר פלור: השנה גם הוא הוקדם מחודש מאי לחודש אפריל.
אבנר פלור: נושא נוסף – גם במסגרת הקמפיין הזה וגם בכלל, בשוק ישנן מערכות שהן לא עומדות בדרישות התקן אבל - - - ויזואליים, אפליקציות, מכשירים סלולאריים כאלה ואחרים שבעצם ניתן להשתמש ויש אחריות הורית שיכולים בעצם לרכוש את המערכות, יכולים להשתמש במערכות האלה.
אבנר פלור: בדיקה מול התקינה הבינלאומית, אני שוב חוזר על זה גם כן.
אבנר פלור: התקינה הבינלאומית, גם בשאר מדינות העולם לא מחייבים התקנת מערכות מהסוג הזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אור לגויים, לא?
יפעת שאשא ביטון: למה שלא נהיה גם פה אור לגויים?
אבנר פלור: חשוב להדגיש שגם בתקינה הבינלאומית זה לא קיים ויש קושי לחייב למעלה משלושה מיליון כלי רכב בהתקנת מערכת שלא נדרשים לכך.
יפעת שאשא ביטון: אבנר, אני מבינה שאתה בתוך השטף אבל אני שואלת אותך אמיתי.
יפעת שאשא ביטון: פעם אחת, אנחנו כל הזמן אומרים שאנחנו אור לגויים.
יפעת שאשא ביטון: למה פתאום אנחנו מחכים שבעולם יעשו את זה ורק אחר כך אנחנו, אם אנחנו יכולים לעשות את זה כבר עכשיו?
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש מדינות שכבר היום מחייבות יצרני רכב שהרכבים שנכנסים אליהם כבר נכנסים עם זה בילד אין.
איילת נחמיאס ורבין: זה מה שהצענו בהתחלה כפשרה אפילו.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אבל אנחנו לא שם, כי אנחנו מבינים שזה מורכב, ועל השאלה הזאת של איך לחייב את כל הרכבים, איך לדעת שאנחנו לא מחייבים אדם שאין ילדים, כבר ענינו כמה וכמה פעמים.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על כך שרק מי שיש לו בוסטר או רכב של ילדים, של תינוק ברכב, ניתן יהיה לבדוק אם יש לו עזר טכנולוגי או אין לו עזר טכנולוגי ולפי זה גם הוא יקבל דוח או לא יקבל דוח.
יפעת שאשא ביטון: זו לא בעיה.
יפעת שאשא ביטון: גם לשם אנחנו הגענו, והתחושה שלי עוד פעם שאנחנו כאילו גוררים רגליים ואומרים, תקשיבו, זה עדיין לא בעולם ואנחנו לא רוצים.
יפעת שאשא ביטון: בוא אנחנו נוביל בעולם.
יפעת שאשא ביטון: אם אני אדע שאני הצלתי אחד מתוך השלושה, אני עשיתי את שלי, אז למי אנחנו מחכים?
יפעת שאשא ביטון: אני מנסה להבין למי אנחנו מחכים.
אבנר פלור: אני אמרתי ושוב אני חוזר ואומר, אנחנו בניגוד גם למה שקורה בעולם, עובדה שיש תקן ישראלי ייחודי שלא קיים בשום מקום בעולם.
אבנר פלור: התקן הזה, עדכנו אותו בשנה האחרונה, שלא קיים בשום מקום בעולם.
יפעת שאשא ביטון: לרכבי הסעות.
אבנר פלור: לא, לא, לרכבים פרטיים.
יפעת שאשא ביטון: אז למה אנחנו לא מחייבים?
אבנר פלור: ודאי.
אבנר פלור: כל יצרן, כל מפתח שרוצה, יש תקן ישראלי - - -
זהבה רומנו: אף אחד לא יודע על התקן הזה מבחינת רכבים פרטיים, מבחינה טכנולוגית.
אבנר פלור: למה?
אבנר פלור: הנה, עובדה שיש פה מפתחים.
זהבה רומנו: כמה הגיעו לבדוק?
אבנר פלור: אמרתי, התקן הזה הוא תקן שכבר לפני למעלה משנתיים ועדכנו אותו, עשינו לו רביזיה.
קריאה: אבל איך אתה מוריד את זה לשטח?
אבנר פלור: עובדה שגם אנחנו מחייבים בהסעות, שלא מחייבים בשום מקום בעולם.
יפעת שאשא ביטון: אוקי, אנחנו רוצים להתקדם שלב נוסף.
אבנר פלור: יגיעו לפה רכבים שיהיו מחויבים על פי הדירקטיבה האירופאית, גם אנחנו נחייב אותם.
אבנר פלור: זה לא שמה שמחויב בדירקטיבה האירופאית או האמריקאית, אנחנו לא מחייבים.
אבנר פלור: As is, מה שמחויב באירופה, גם יחויב במדינת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: אבנר, ביושר, למה לא נלך לכיוון של לחייב התקנת עזר טכנולוגי ברכבים שמסיעים ילדים, זאת אומרת במשפחות שיש להם ילדים?
אבנר פלור: עמדת המשרד היא שהקמפיין הפרסומי ביחד עם התקן הישראלי, לא רואים לנכון לחייב את כלל - - -
אבנר פלור: נעשו המון פעולות - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא מספיק.
יעקב אשר: אבנר, אני רוצה לשאול אותך שאלה.
יעקב אשר: אם כל הבעיה היא רק באמת לא לחייב את מי שלא צריך, אם אתה עושה את זה כחובה ואתה עושה את זה בצורה כזאת שאם נגיד מישהו עובר ושוטר עוצר אותו רק לביקורת ובודק אם יש ילדים ואין את המתקן, הוא חוטף דוח, אנשים ידעו שיש על זה אכיפה.
יעקב אשר: אנשים ככה לומדים, דרך אכיפה בן אדם לומד.
יעקב אשר: מי שבאמת לא לוקח ילדים, שלא יעשה את זה, רק הוא ידע, אצלי לא נכנס תינוק לאוטו.
יפעת שאשא ביטון: חברים, תקשיבו, אנחנו בכלל לא במקום של האכיפה, אנחנו במקום שבכלל לא חייב, אז אין מה לאכוף פה.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאנחנו מפספסים.
איילת נחמיאס ורבין: לא, הוא אומר "אם".
יעקב אשר: גבירתי היושב ראש - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה אומר לי לא?
יעקב אשר: אני אומר לך כן וגם מודה לך על הדיון הזה ועל הרבה דיונים שעשית בעניין.
יעקב אשר: הוא בא ואמר כאן טענה אחת.
יעקב אשר: הוא אמר, למה משרד התחבורה כל כך כביכול אטום?
יעקב אשר: אנחנו לא רוצים לחייב שלושה מיליון אנשים כשמתוכם אולי רק 10% צריכים את זה.
יעקב אשר: אני אומר, אפשר לפתור את זה באכיפה.
יעקב אשר: מי שאין לו תינוק אצלו באוטו, לא יקבל דוח על דבר כזה.
יפעת שאשא ביטון: הלוואי שהסיפור היה דוחות.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה שאנחנו נגיע לשלב של אם לתת דוח או לא לתת דוח.
יפעת שאשא ביטון: בואו קודם כול נציל את הילדים.
יפעת שאשא ביטון: לא, זה לא רלוונטי לי הסיפור של הדוחות, כן או לא.
יפעת שאשא ביטון: מה שרלוונטי לי זה אם אנחנו עדיין אומרים, לא, הפרסומות יעשו את שלהן, משרד החינוך יעשה את שלו, כולם יעשו את שלהם, אנחנו נמצאים בחוץ.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נחזור למשרד התחבורה ולמועצה הלאומית לבטיחות בדרכים.
פנינה תמנו: ראשית, גבירתי היושבת ראש, דיברת ואמרת בפתח דברייך שלמרות שמחד, זה יום חגיגי, ומנגד, זה דיון מאוד קשה וטעון ונכון היה לקיים אותו, אני רוצה לברך אותך על זה שאת בחרת בנושא הזה כדי לפתוח את הוועדה בכנס הזה ובמושב הזה.
פנינה תמנו: היו כאלה שהיו בטח בוחרים אחרת.
פנינה תמנו: הדבר הנוסף, אני רוצה לומר בכנות שאנחנו הפכנו להיות דור מסומם של מסכים.
פנינה תמנו: אפשר לדבר על מודעות ועל האחריות של משרדי הממשלה.
פנינה תמנו: אני חושבת שהכנסת גם צריכה לצאת בקריאה להורים ולהודות על האמת.
פנינה תמנו: אני גם כאימא צעירה אומרת לכם, מוצאת את עצמי לא אחת פשוט מהופנטת למסך וכמה פעמים קורה לנו כהורים שאנחנו מנסים להחזיק את עצמנו ולתת את תשומת הלב לילד ולשים בצד את הפלאפון, וזה הרבה פעמים יותר חזק מאיתנו.
פנינה תמנו: צריכה גם לצאת קריאה להורים.
פנינה תמנו: יכול להיות שצריך לגייס גם את ההורים שאיבדו את הילדים שלהם.
פנינה תמנו: אף אחד מאיתנו לא היה רוצה להיות במקומם.
פנינה תמנו: אני מכירה את אחד ההורים שהוא אחד באמת מופלא, נדיר, והוא שכח את ילדו.
פנינה תמנו: אני חושבת שצריך לראות איך אנחנו מגייסים אותם לתוך המודעות הזאת.
פנינה תמנו: צר לי ומצער אותי שאני באה ויושבת, באמת ציפיתי, וזהבה, לא חלילה כדי לשפוט.
פנינה תמנו: צריך לדון אדם לקו זכות, אבל כשאני שומעת אותך שאת מדברת על ילדי ההסעות וכשאני שומעת את משרד התחבורה, אני ממש מודאגת ואני שואלת האם יש בכלל סנכרון?
פנינה תמנו: מתי הפעם האחרונה שמשרד התחבורה עשה דיון על הטכנולוגיות?
פנינה תמנו: האם נותנים לכם באמת מקום, זהבה, להזיז דברים?
פנינה תמנו: כי אם לא, זה המקום להגיד.
פנינה תמנו: בוודאי שיש מקום לעשות.
פנינה תמנו: מעבר לזה שצריכה לצאת קריאה להורים, חברים, אנחנו מאבדים את עצמנו לדעת ואנחנו מאבדים ילדים.
פנינה תמנו: גם משרדי הממשלה.
פנינה תמנו: איזה מין דבר כזה לבוא ולומר, זה לא קורה בעולם.
פנינה תמנו: לא מעניין אותנו מה קורה בעולם.
פנינה תמנו: זה פשוט לא מעניין.
פנינה תמנו: כמישהי שהייתה בכנסת הקודמת, כמי שקידמה את התוכנית הלאומית וראיתי כמה זמן לקח בכלל להגיע לסיטואציה שמתייחסים לנושא הזה של בטיחות ילדים, זה ממש לא מעניין מה קורה בעולם.
פנינה תמנו: מעניין אותנו מילדי ישראל.
פנינה תמנו: אני חושבת שגם היה ראוי ואולי כדאי שנכנס גם את ועדת המדע יחד עם הוועדה לזכויות הילד.
יפעת שאשא ביטון: עשינו את זה כמה וכמה פעמים.
פנינה תמנו: עשיתם וצריך לעשות את זה עוד פעם.
פנינה תמנו: אולי להפעיל יותר מנופים על משרד התחבורה, כולל לראות איך מקדמים את התוכנית הלאומית.
פנינה תמנו: אני מאוד מקווה שהקיץ הזה, וכולנו צריכים להיות שותפים, אפילו לקחת אימהות, כולל אותנו חברות הכנסת כדי לצאת בקריאה להורים.
פנינה תמנו: אני מאוד מקווה שזה יהיה הילד האחרון ושלא יהיו טרגדיות נוספות.
יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לומר, את הצטרפת בסוף המושב האחרון.
יפעת שאשא ביטון: הוועדה הזו והחברים שיושבים כאן מלווים את הנושא כבר שלוש שנים, למעשה מתחילת הקדנציה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר אחרי העניין של יש עזרים, אין עזרים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר אחרי העניין של יש תקן אבל צריך להגמיש אותו, והוא באמת עבר רביזיה והגמישו אותו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תקועים במקום אחד ואני גם התבטאתי בפעמים הקודמות בצורה אולי לא יפה, אבל אמיתית.
יפעת שאשא ביטון: כרגע זה על הראש של משרד התחבורה.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה בצורה הכי קשה והכי ישירה, כי משרד התחבורה הוא היחיד שאומר, הנה, יש לנו תקן, יהיו עזרים טכנולוגיים, אבל אנחנו לא במקום של לחייב.
פנינה תמנו: מוכרים עזרים בחנויות?
קריאה: לא מוכרים.
יפעת שאשא ביטון: צריך לקדם לשם וברגע שמשרד התחבורה יחליט שהולכים לכיוון של התקנת תקנה, אז מין הסתם יאיצו את כל התהליך של יזמים שיבואו ויפיצו יציאה לשוק.
יפעת שאשא ביטון: הם יודעים לעשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: הם עשו את זה עם בוסטרים, הם עשו את זה עם אפוד זוהר, הם עושים את זה עם הרבה מאוד דברים.
יפעת שאשא ביטון: מה שקשור לחיים של הילדים שלנו, אנחנו תמיד אומרים, טוב, עם זה אנחנו נסתדר, יש פרסומות.
יפעת שאשא ביטון: באמת האמירה ממש מקוממת.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יונס ואאל.
ואאל יונס: גבירתי יושבת הראש, חברת הכנסת ביטון, אני אקצר.
ואאל יונס: אני פשוט רוצה לשאול את מר אבנר ממשרד התחבורה.
ואאל יונס: אתם לוקחים כל שנה אגרת רכב.
ואאל יונס: אני לא יודע למה לוקחים את זה.
ואאל יונס: אנחנו הולכים לעשות טסט, משלמים הרבה כסף.
ואאל יונס: אני לא יודע למה אנחנו משלמים את זה.
ואאל יונס: זה אחד.
ואאל יונס: אני חושב שצריך לחייב כל רכב בארץ ישראל להתקין מערכת כזו, כי אם אין לי ילדים קטנים, יש לי את הנכדים, ואם אין את הנכדים, יש את הנינים, אז אין כזה דבר שרכב בארץ ישראל לא יסיע תינוק יום אחד, אז לחייב את כל הרכבים להתקין, ולקחת את הכסף הזה מהאגרה של רישיון הרכב שאנחנו סתם משלמים את זה.
ואאל יונס: תשאלו את עצמכם למה אתם משלם 3,000, 4,000 שקל עבור טסט לשנה.
ואאל יונס: מה עושה משרד התחבורה בשביל שאתה תשלם להם את הכסף הזה?
ואאל יונס: אז באמת מיותר שאתם לוקחים את הכסף הזה וכדאי להשקיע בשביל להציל ילדים.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אקריא לפרוטוקול, כי יש לנו פה קטינים.
יפעת שאשא ביטון: כידוע, ישיבת הוועדה מוקלטת ומשודרת והפרוטוקול וגם שידור הישיבה יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת.
יפעת שאשא ביטון: אני קובעת כי לפי סעיף 120 לתקנון, ככל שתהיה בקשה או שיעלה הצורך, ימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או של קטינים שעליהם דובר בדיון או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: ככל שהדבר נדרש כדי להגן על עניינם של קטינים וככל שהדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום לו נזק ולזולתו.
יפעת שאשא ביטון: מאי קורמן מכבדת אותנו בנוכחותה.
יפעת שאשא ביטון: היא פיתחה אפליקציה או עזר, את תיכף תספרי בעצמך, עזר טכנולוגי למניעת שכחת ילדים.
יפעת שאשא ביטון: מאי נמצאת גם כאן כי זו הוועדה לזכויות הילד.
יפעת שאשא ביטון: פעם אחת, אנחנו שומרים עליהם, אבל פעם שנייה, אנחנו גם נותנים להם את הבמה ואת המקום כשהם מעורבים בשמירה על הילדים עצמם, אז ספרי לנו בשתי מילים קצת עלייך ועל הכבוד שהיה לך ולמדינת ישראל בעצמאות האחרון, ואחר כך תראי לנו גם מה פיתחת.
מאי קורמן: אני מאי קורמן מקריית חיים ליד חיפה.
מאי קורמן: אני בת 15, תלמידת תיכון בכיתה י'.
מאי קורמן: זכיתי להדליק משואה ביום העצמאות האחרון בשנת ה-70 לישראל בזכות בעצם המצאה שאני המצאתי, וזה כבוד ענק בשבילי ואני שמחה שעשיתי את זה.
יפעת שאשא ביטון: ויש לך משהו להציג לנו, נכון?
יפעת שאשא ביטון: נערה בת 15, אני מזכירה לכם.
יפעת שאשא ביטון: מאי, קודם כול תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על זה שבחרת לעסוק בנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: לגמרי לא טריוויאלי שבן או בת נוער בוחרים נושא כל כך כואב, לא מעולם הנעורים שלהם ובעצם נרתמים, ועל הרעיון שהוא באמת גאוני, אני שמעתי כאן את הקולות, ובהחלט משואה, שנות ה-70, מכובד מאוד אבל אני חושבת שבתחושה הפנימית שלנו מגיעה לך אפילו תודה הרבה יותר גדולה.
יפעת שאשא ביטון: אני ברשותך חוזרת חזרה למשרד התחבורה, מכון התקנים והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
יפעת שאשא ביטון: ילדה בת 15, עזר טכנולוגי.
יפעת שאשא ביטון: אנשים חושבים על זה.
יפעת שאשא ביטון: הגמשנו תקינה.
יפעת שאשא ביטון: אם מכון התקנים יוכל לספר אפילו לפני משרד התחבורה, כמה באמת אנשים נרתמו והגישו ויזמו, ומה מונע מאיתנו לעשות צעד אחד קדימה.
אילן כרמית: אילן כרמית, מ"מ מנכ"ל המכון.
אילן כרמית: התקן הגמיש יותר פורסם בפברואר כמו שאבנר אמר.
אילן כרמית: לצערי אף מערכת לא הוגשה לבדיקה.
אילן כרמית: אף מערכת לא הגיעה אלינו.
אילן כרמית: אני ראיתי פה את המערכת של מאי ואני רוצה להגיד לכם שאם היא תגיע אלינו, יש לנו הרבה מהנדסים, נעזור כדי שהיא תהיה מערכת בשלה ולהעביר את התקן.
אילן כרמית: אנחנו נעזור לה כדי שתהיה לפחות מערכת אחת שתוכל לעבוד והיתר כבר תלוי בכם, לדאוג שאנשים ירכשו אותה, ישימו אותה, אבל אנחנו נבצע את זה בהתנדבות כדי לעזור לפתח את הרעיון הזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו באמת צריכים לשאול את עצמנו למה יזמים נוספים לא ניגשים ואולי צריך לחשוב איך אנחנו מעודדים או באמצעות קולות קוראים או סיוע כזה או אחר.
יפעת שאשא ביטון: צריך לנסות להבין מה הסיבה שאנשים לא ניגשים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שיש מערכות, אני לא אומר את שמם, אני פשוט מקבלת כל הזמן במיילים וכאלה.
יפעת שאשא ביטון: יש רעיונות, הם לא מגיעים לכדי מיצוי.
יפעת שאשא ביטון: קודם כול אני רוצה לברך אתכם, מכון התקנים, על היוזמה שאתם לוקחים, ומאי, אני ממש מבקשת לאמץ את הקריאה של מכון התקנים וכן לנסות לקדם את העזר הטכנולוגי הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול פה, אבנר, הנה יש לך שאלת מילוט.
יפעת שאשא ביטון: ברגע שאנחנו נראה יותר יזמים או שאנחנו כבר נתקרב למוצרים שהם בהחלט יכולים להיות זמינים בשוק, אתם מוכנים לחשוב על העניין של התקנת תקנה שתחייב את הנהגים?
יפעת שאשא ביטון: תגיד לי שאתם מחכים לפחות לזה, שאני אדע שאני יכולה לדחוף בכיוון מסוים ואני אכשיר לכם את הדרך.
אבנר פלור: אני אמרתי את העמדה של המשרד.
אבנר פלור: יחד עם זאת, אני מוכן להעלות את זה בפני המנכ"לית וניתן לכם מענה פעם נוספת.
יפעת שאשא ביטון: אוקי, שאנחנו נלך לכיוון של קידום מוצרים.
אבנר פלור: חשוב לי להדגיש את העמדה שלנו ואף אחד לא מתנער משום דבר ולא בורח.
אבנר פלור: ממש לא.
אבנר פלור: אנחנו חושבים, בנקודת זמן זו, היות ויש פה את הנושא של הקמפיין, היות ויש פה את הנושא של אחריות הורית, אנחנו לא רואים לנכון לחייב למעלה משלושה מיליון כלי רכב - - -
איילת נחמיאס ורבין: אבנר, אם לבן אדם אין רדיו ברכב ואין לו טלוויזיה בבית - - -
אבנר פלור: אבל סליחה - - -
איילת נחמיאס ורבין: סליחה, עם כל הכבוד, אפשר להפריע לך.
איילת נחמיאס ורבין: אבנר, אתה לא קדוש.
איילת נחמיאס ורבין: גם אני לא קדושה ומפריעים לך.
איילת נחמיאס ורבין: תירגע, זה בסדר גמור מה שאמרתי לך.
איילת נחמיאס ורבין: אם לבן אדם אין רדיו ואין לו טלוויזיה, אז הוא מנוע מלהבטיח את שלום ילדיו?
אבנר פלור: חברת הכנסת ורבין, אני מאוד מנומס, מאוד תרבותי.
איילת נחמיאס ורבין: גם אני.
איילת נחמיאס ורבין: מותר לבקר אותך.
יפעת שאשא ביטון: יש פה ילדים, יש פה סטודנטים.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אבנר, תגיד את הדברים.
אבנר פלור: אנחנו רואים לנכון שהקמפיין הפרסומי ביחד עם האחריות הורית, ביחד עם - - -
יפעת שאשא ביטון: לא מספיק, אבנר.
אבנר פלור: יחד עם זאת, אמרתי, אני אעלה פעם נוספת את הבקשה של הוועדה בפני המנכ"לית.
איילת נחמיאס ורבין: זה באמת מנומס, כי אתה בעצם אמרת לנו לא אחרי שלוש שנים שאנחנו מתעסקים עם זה.
איילת נחמיאס ורבין: אתה פשוט אמרת לנו לא בצורה מנומסת.
איילת נחמיאס ורבין: על זה אני יכולה להסכים איתך.
יפעת שאשא ביטון: אבנר, כמו שאין לי את הזכות להחליט אם יהיה לי אפוד זוהר, כן או לא, וכמו שאין לי את הזכות לבחור אם אני שמה את הילד בכסא בטיחות, כן או לא, אני רוצה שבאותה מידה משרד התחבורה ילך לכיוון שברגע שאנחנו נקדם או יקודמו מוצרים לשוק ויאושרו על ידי מכון התקנים, אנחנו נלך לכיוון של התקנת התקנה.
יפעת שאשא ביטון: זאת הדרישה.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה רגע הצעה לסדר.
איילת נחמיאס ורבין: אני דורשת שמנכ"לית משרד התחבורה תבוא לכאן לדיון בזמן שאת תקבעי, שתחשבי שזה הגיוני.
איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת שקרן טרנר תגיע לכאן והיא תסביר את עמדת המשרד.
איילת נחמיאס ורבין: אני בספק אם היא תניח את דעתנו, להערכתי לא, אבל אני חושבת שהיא צריכה להיות כאן, עם כל הכבוד, ואני באמת מעריכה, יש לי הערכה מקצועית רבה לאבנר.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, איילת.
יפעת שאשא ביטון: הצטרפו אלינו חבר הכנסת מסעוד גנאים וחבר הכנסת מקלב.
יעל כהן-פארן: קודם כול אני מצטרפת לברכות לקיום הדיון החשוב הזה בפתח המושב ובפתח הקיץ.
יעל כהן-פארן: כל הכבוד לך, מאי, ריגשת גם בטקס המשואות וגם פה היום.
יעל כהן-פארן: אני גם רואה שאת מתרגשת.
יעל כהן-פארן: אני רואה שאת גם היית בדיון בוועדת המדע שהיושב ראש שלה נמצא כאן עכשיו, והצגת את זה עוד בשלבים יותר מוקדמים.
יעל כהן-פארן: זה מדהים שיש פתרונות וכמה יחסית בקלות אפשר להשיג אותם.
יעל כהן-פארן: הרי ברכב כשהילדים לא שמים חגורת בטיחות וזה מצפצף לך בצורה שאתה לא יכול לנהוג מרוב רעש שזה עושה, אז ברור שיש את המצב ההפוך, שזה יצפצף לך כשהוא זיהה שמישהו לא קם.
יעל כהן-פארן: אפשר לעשות את זה.
יעל כהן-פארן: זה פשוט היפוך של אותו מנגנון וזה קיים כבר ברכבים, או רכב שלא נכבה, אפשר לייצר כמו שמה שייצרת, אפשר גם שאי אפשר יהיה לנעול אותו בכלל, שהוא יצפצף, שהנעילה לא תהיה אפשרית.
יעל כהן-פארן: כל הדברים האלה כבר קיימים מבחינה טכנולוגית.
יעל כהן-פארן: אני בתחושה שזה לא קורה כי אף אחד לא רוצה לקחת אחריות.
יעל כהן-פארן: בשונה מהאפוד הזוהר, לא הייתי אז בכנסת אבל כולם יודעים שזה קודם על ידי חברה מסוימת שהיה לה אינטרס כלכלי, וגם אם זה מציל חיים וזה בסדר גמור - - -
יפעת שאשא ביטון: הצליחו שם.
יפעת שאשא ביטון: שום סיבה שלא יצליחו פה.
יעל כהן-פארן: היא לא תיתבע אם מישהו, האפוד שלו לא זהר מספיק, ופה יש אלמנט שנראה לי שהוא גם קשור לכך שאף אחד לא ניגש למכון התקנים לאשר את המערכת שלו, ואגב, זה גם קשור, אני זוכרת את הדיונים לפני שנה ושנתיים שהגננות חשבו לקחת אחריות ומה אם הן יפספסו, אז מה, זה אחריותן?
יעל כהן-פארן: מספיק כאב לב יהיה לה אם משהו חס וחלילה יקרה, אז גם עכשיו אחריות פלילית עליהן?
יפעת שאשא ביטון: אם היא תדע שהיא הצילה או שהיא יכלה להציל ילד, תאמיני לי שהיא לא תישן.
יפעת שאשא ביטון: באותה מידה, אף אחד לא מפיל אחריות פה על אף אחד.
יפעת שאשא ביטון: זה עניין של התגייסות.
יעל כהן-פארן: זה לא מדויק.
יפעת שאשא ביטון: זה מדויק מאוד.
יפעת שאשא ביטון: יש פה הטלת אחריות.
יעל כהן-פארן: אם מישהו פותח בוסטר והוא מתפרק בתאונה, אז זו אחריות של מי שפיתח את הכיסא בוסטר חס וחלילה, ואם מישהו פיתח מערכת שלא עבדה, זאת תהיה אחריות שלו חס וחלילה אם היא לא תעבוד והוא נתן אותה לציבור, ולכן נראה לי שיש פה חשש.
יעל כהן-פארן: אני לא אומרת שהוא מוצדק, שבגללו הדברים תקועים, אבל מה שאני רוצה לומר, שבשונה מהאפוד הזוהר, שפה באה חברה ורצתה לקדם ואין לה שום אחריות, כאן המדינה רואה שאף אחד לא ניגש.
יעל כהן-פארן: היא צריכה לעשות הרבה יותר כדי שזה יקרה, כדי שמישהו ייגש, כדי שהדברים האלה יתקדמו יותר במהירות.
יעל כהן-פארן: כאן צריך להיות מצב של win win גם למפתח וגם למדינה והמדינה צריכה לדחוף את זה, כי היזמים לא רצים.
יעל כהן-פארן: הקריאה מכאן, אני מצטרפת אליה.
יעל כהן-פארן: משרד התחבורה, לא כל שלושה מיליון הרכבים שיש בארץ צריכים להתקין.
יעל כהן-פארן: מי שיש לו כיסא תינוק וכיסא בוסטר, הוא צריך שיהיה לו ברכב את הדבר הזה.
יעל כהן-פארן: לא למי שאין את הילד הקטן.
יעל כהן-פארן: ילד יותר גדול שלא צריך בוסטר, אז אנחנו רואים שהשכחה ברכב בגיל הזה לא רלוונטית, אז באמת אני מצטרפת לקריאה לעשות הרבה יותר וזה דחוף.
יעל כהן-פארן: הקמפיין טוב.
יעל כהן-פארן: זה לא שהוא רע.
יעל כהן-פארן: הוא חשוב, הוא לא מספיק.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך חברת הכנסת פארן.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אזכיר פה לנוכחים, דיברנו על זה גם בדיונים הקודמים.
יפעת שאשא ביטון: הבייביסנס, כל הורה קונה.
יפעת שאשא ביטון: הם לא חייבים, הם יודעים שזה קיים, הם יודעים שזה יכול אולי להציל.
זאב גולדבלט: זה פשוט על המדף ואפשר לקנות את זה.
זאב גולדבלט: זה ההבדל.
יפעת שאשא ביטון: ואף אחד לא אומר, אה, אבל אם הוא לא יצפצף, של מי האחריות?
יפעת שאשא ביטון: חברים, אם אנחנו נקדם את זה שיהיו פה יותר עזרים טכנולוגיים בדחיפה של המדינה, המציאות שלנו יכול להשתנות גם אם לא ב-180 מעלות ורק ב-90 בתור התחלה, אז אני חושבת שאנחנו נהיה במקום אחר.
יפעת שאשא ביטון: המועצה לשלום הילד ואחר כך חבר הכנסת אשר.
יפעת שאשא ביטון: אחר כך ההורים.
לירון אשל: תודה, גבירתי.
לירון אשל: שלוש שנים אנחנו יושבים פה בדיונים.
לירון אשל: לפני שנה בדיוק ישבנו פה ב-15 במאי.
לירון אשל: חברת הכנסת שאשא ביטון אמרה "אם לא תצא תקנה בקרוב, זה יהיה על הראש שלנו", וזה על הראש שלכם, משרד התחבורה, כרגע, לצד האחריות של ההורים ושל הגננות.
לירון אשל: ההבדל בין מאי, ילדה בת 15, זה לא רק בפיתוח האלמנט, אלא זה גם בהבנה מה היא קדושת החיים.
לירון אשל: שלושה ילדים לא מתו, נשרפו חיים או נחנקו חיים במכוניות בחודשים האחרונים.
לירון אשל: 30 ילדים מתו בעשור האחרון, והתשובות שמתקבלות פה ממשרד התחבורה הן תשובות ממוחזרות, בדיוק התשובות שנאמרו פה בדיון האחרון לפני שנה.
לירון אשל: לא יתכן להמשיך שוב פעם באותם דיונים ומשרד התחבורה אומר, גם היום אנחנו מוכנים לחשוב על זה.
לירון אשל: מתי?
לירון אשל: עד הילד הבא?
לירון אשל: מתי תחשבו על זה?
לירון אשל: למה זה לא מדיר שינה מעיניכם?
לירון אשל: מה זה "אנחנו מוכנים לשמוע?
לירון אשל: " אתם הכנסתם את זה בתקינה מחייבת בהסעות.
לירון אשל: האבסורד הוא ש-87% מהמקרים האלה על פי הנתונים של "בטרם" קורים ברכבים פרטיים.
לירון אשל: מה צריך לקרות כדי שהדברים ישתנו?
לירון אשל: שלושה ילדים.
לירון אשל: מתו זו מילה יפה.
לירון אשל: נשרפו בחיים בתוך הרכבים.
לירון אשל: המועצה לשלום הילד פועלת כבר שנתיים מול משרד התחבורה.
לירון אשל: רק בשבוע שעבר מנכ"לית המועצה הוציאה מכתב שלישי שלא זכה לתגובה עניינית.
לירון אשל: אנחנו מבקשים פה, מעבר לתקנים, התשובות של משרד התחבורה זה לא אם יש תקן או אין תקן.
לירון אשל: אתם לא מעוניינים בזה.
לירון אשל: זה הילדים שלנו.
לירון אשל: מה צריך לקרות?
לירון אשל: עוד פעם נשב בעוד חצי שנה ונספור את הילדים, לא 30, 35?
לירון אשל: עוד שנה?
לירון אשל: מה צריך לקרות פה?
לירון אשל: אני באמת שואלת.
איילת נחמיאס ורבין: לא צריכה לעבור שנה.
איילת נחמיאס ורבין: זאת הטרגדיה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, לירון.
יפעת שאשא ביטון: התשובות הן הרבה יותר מקוממות כשאומרים לי, אה, הסברה תעשה את שלה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כרגע לא צריכים לעשות כלום.
יפעת שאשא ביטון: זה הרבה יותר מקומם.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חבר הכנסת אשר, אבל בקצרה, כי אתה גם קודם אמרת את דבריך, כדי שנוכל לתת לאחרים.
יעקב אשר: גבירתי היושבת ראש, קודם כול תודה על הדיון הזה.
יעקב אשר: מי שהיה גם בקדנציה הקודמת יודע שבשולחן הזה כבר היו הרבה ועדות בקדנציה הזאת, כמה וכמה דיונים.
יעקב אשר: היו בוועדת המדע כמה וכמה דיונים.
יעקב אשר: בקדנציה הקודמת אני זוכר כאן דיון סוער בעניין הזה ודיונים משותפים של שתי הוועדות, והיו אין ספור דיונים ואין ספור דברים ואנחנו נמצאים כמעט בנקודת ההתחלה ואני אסביר גם למה.
יעקב אשר: יש פה בעצם דבר שגורר דבר.
יעקב אשר: אנחנו באים ואומרים שאין עזרים, וגם אם יש כבר פיתוחים, אז אף אחד.
יעקב אשר: אני לא מכיר מפתח שחושב שהוא הולך להרוויח כשהוא לא מתקדם עם זה.
יעקב אשר: הסיבות שלא מתקדמים עם זה, צריך לבדוק טוב את השוק הזה, אבל ברור דבר אחד, שאם לא תהיה חובה בסופו של דבר, והאמן לי, אבנר, אנחנו יודעים בוועדת כלכלה.
יעקב אשר: אתם מגיעים עם תקנות.
יעקב אשר: אנחנו מעלים קנסות.
יעקב אשר: אתה יודע טוב מאוד.
יעקב אשר: אמרתי את זה פעם בוועדת כלכלה.
יעקב אשר: אנחנו בעצם משיתים על הציבור קנסות.
יעקב אשר: אנחנו עושים את זה בלב שלם כי אנחנו יודעים שאנחנו מצילים אנשים.
יעקב אשר: אנחנו כל היום מטילים רגולציות בלי סוף על נהגים, על חברות וכו' וכו'.
יעקב אשר: הדבר הכול כך פשוט הזה שבאכיפה נכונה הוא גם יגיע לציבור שבאמת חייב את זה.
יעקב אשר: הרי אתה לא תצא בקמפיין שבא ואומר שמי שלא עובר באור אדום לא יקבל קנס, אבל אני מנסה לשכנע אותך שתעבור באור אדום.
יעקב אשר: אין דבר כזה, כי הרי כולם יודעים שהרגעיות הזאת שאדם שוכח את הילד שלו, הדבר הכי יקר לו, זה קורה מאיזה בלק אאוט שהוא כנראה מובנה באיזושהי צורה.
יעקב אשר: כשאדם בסיטואציה מסוימת זה יכול לקרות לו.
יעקב אשר: הדבר היחיד שיכול לגרום, זה משהו טכני שיעזור לו לצאת מהבלק אאוט הזה באותה שנייה שהוא רץ למשהו ושכח בשנייה אחת את הדבר הכי יקר לו, אז דבר כזה לא נחייב?
יעקב אשר: פה אנשים יקרסו כלכלית?
יעקב אשר: פה תקרה הקריסה של המשפחות מתחת לקו העוני?
יעקב אשר: זה יביא אנשים מתחת לקו העוני?
יעקב אשר: מדובר כאן על משפחות בעלי רכבים.
יעקב אשר: אני אומר לכם, זה הכול מתחיל, גבירתי היושבת ראש, ונגמר בסופו של דבר בהחלטה מנהלית שלכם.
יעקב אשר: אתם יודעים, תקבלו מאיתנו את כל הגיבוי.
יעקב אשר: אתם לא תהיו הרעים.
יעקב אשר: אנחנו נהיה הרעים.
יעקב אשר: תצאו בהכרזה שתוך חצי שנה אתם הולכים להכניס את זה לתקן.
יעקב אשר: אתם תראו כמה יבואו אליכם עם הרעיונות וכמה יבואו למכון התקנים כדי לגמור את הסאגה הזאת של העזרים.
יעקב אשר: לא ילך דרך אחרת.
יעקב אשר: אנחנו מדברים כאן וילדים נהרגים וזה באמת מוות אכזרי בצורה שאין לה אח ורע.
יעקב אשר: זה לא יגמר בלי רגולציה.
יעקב אשר: פה אנחנו חברי הכנסת מבקשים רגולציה, מבקשים אכיפה על הציבור.
יעקב אשר: אנחנו רוצים להיות נחמדים לציבור.
יעקב אשר: הנה, אנחנו הרעים.
יעקב אשר: אתם תהיו הנחמדים.
יעקב אשר: תעשו את זה, תזרקו את זה עלינו.
פנינה תמנו: שיחייבו חצי מאגרת הרכב לזה.
פנינה תמנו: חצי מאגרת הרכב שתלך לטובת הטכנולוגיה הזאת.