GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אושרת שוהם: הקונספט הוא באמת משהו - - - אני יכולה להגיד שבמרכז הגנה בירושלים עשו החלטה שלא תהיה מזכירה כי עדיף להם את אם הבית.
<אושרת שוהם: אז מרכז הגנה פועל בלי מזכירה?
<אושרת שוהם: מרכז הגנה שיש בו גם את מזרח ירושלים וגם את מערב ירושלים רבתי, אין לו מזכירה?
<אושרת שוהם: זה נשמע לנו בכלל הגיוני שמנהלת המרכז תענה לפניות ושהשוטרת תענה לפניות?
<אושרת שוהם: אני לא רוצה בכלל שידעו שהיא עונה לפניות, אבל אנחנו רוצים שהצוות יהיה במלואו, אנחנו רוצים שהצוות יתפקד כדי שאנחנו נגיע למצב המיטבי, ואני רוצה תיקים טובים.
<אושרת שוהם: אני לא רוצה תיקים שמישהו לא רשם טוב את הפניה הראשונית ואז תהיה לי בעיה בבית המשפט מבחינת הראיות.
<אושרת שוהם: אני לא רוצה שהילד יהיה עצבני ואז לא יהיה לו כוח להיחקר, ובית המשפט יעיר לי על החקירה שהייתה חקירה חסרת סבלנות.
<אושרת שוהם: אם הם יוציאו את השוטרת היא לא תהיה שם ולא יהיה לי סיוע כמו שצריך כי לא תהיה העברת מידע.
<אושרת שוהם: אני רוצה את השירות ההוליסטי הזה ואני חושבת שזו הקריאה שלנו.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אושרת על הדברים החשובים.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה בקצרה כבוד השופט.
<פיליפ מרכוס: תודה.
<פיליפ מרכוס: שופט בדימוס בבית משפט למשפחה.
<פיליפ מרכוס: אני מרבה להרצות בפני פורומים בחוץ לארץ על שיטת המשפט בדיני משפחה בענייני נוער בארץ.
<פיליפ מרכוס: יש לי שני מסרים גדולים.
<פיליפ מרכוס: מדינת ישראל היא הראשונה שיש בה מנגנון של חוקרי ילדים, חקיקה משנות ה-50.
<פיליפ מרכוס: הייתי בכנס בחוץ לארץ, היה איזה פרופסור מהוואי שבדק כיצד חוקרים ילדים, במיוחד בענייני עבירות מין.
<פיליפ מרכוס: הוא מצא לציין רק מדינה אחת שיש בה את הנוסחה הכי מתאימה מבחינתו, וזו מדינת ישראל.
<פיליפ מרכוס: גם עניין של מרכזי ההגנה זה מיוחד במינו, זה סימן לגאווה.
<פיליפ מרכוס: אם השיטה הזאת תתקלקל, אם הרעיון הזה של מרכזי ההגנה ייפול בגלל איזו שהיא קוצר ראייה תקציבית, זה דבר איום ונורא.
<פיליפ מרכוס: הגישה הרב תחומית היא הגישה שצריכה להיות בכל ענייני משפחה וילדים ולכן צריך לקיים את העניין הזה כפי שהחוק קובע.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה הרב מלכיאור.
<מיכאל מלכיאור: רק משפט סיכום מצדי.
<מיכאל מלכיאור: אני רוצה להודות על הדיון.
<מיכאל מלכיאור: אני באמת מבקש, אפשר ללכת על המקל או על הגזר.
<מיכאל מלכיאור: אני רוצה לקוות - - -
יפעת שאשא ביטון: יש פה מקלות, הרב מלכיאור?
יפעת שאשא ביטון: תגלה לי אותם.
<מיכאל מלכיאור: כן.
<מיכאל מלכיאור: בהחלט.
<מיכאל מלכיאור: הכוח של הוועדה בכנסת ישראל, אני מאוד מאמין בכוח הזה.
<מיכאל מלכיאור: עובדה שאם היינו הולכים לפי מה שהממשלה רצתה לא היו מרכזי הגנה.
<מיכאל מלכיאור: כל הדבר הנפלא הזה שהממשלה - אני לא אומר כל משרדי הממשלה - לא היה.
<מיכאל מלכיאור: עובדה.
<מיכאל מלכיאור: יש לך הרבה כוח פה וההחלטות שלך יישמעו, ישמעו אותן במשרד הרווחה, אני בטוח.
<מיכאל מלכיאור: אני מקווה שהמסר עבר בצורה חד משמעית.
<מיכאל מלכיאור: זה נגד החוק.
<מיכאל מלכיאור: זה נגד כוונת המחוקק.
<מיכאל מלכיאור: כל הרעיון שכל עבודה הוליסטית שנעשית, זה היה הרעיון, זו החלטת הממשלה.
<מיכאל מלכיאור: זו המחויבות גם כלפי התורם שהביאו שעשה את העבודה שהממשלה הייתה צריכה לעשות.
<מיכאל מלכיאור: הכל נעשה פה בשותפות ורצו לקבל הרבה קרדיט על הדבר הזה.
<מיכאל מלכיאור: לא יכולים להוציא את חוקרי הילדים ולעשות את כל הקיצוצים במקום של הילדים הכי פגועים.
<מיכאל מלכיאור: זה פשוט כזה עוול.
<מיכאל מלכיאור: על כמה כסף דובר פה?
<מיכאל מלכיאור: מה אתם חוסכים פה במשרד הרווחה?
<מיכאל מלכיאור: המסר הזה צריך לעבור, ומישהו צריך להסביר למנכ"ל.
<מיכאל מלכיאור: אני אומר לך, ישבתי איתו ויש לו רושם לא נכון על מה שהולך פה והמשמעות והגידול שיש במספר הילדים פה ומה המשמעות של הטיפול ההוליסטי.
<מיכאל מלכיאור: כמו שברקו אמר, אין שום משמעות למרכזי הגנה אם אנחנו מוציאים את זה, אז אפשר לסגור את כל העניין.
<מיכאל מלכיאור: זה החוק, ואם רוצים לקיים את החוק, צריך לקיים את החוק.
<מיכאל מלכיאור: אני מאמין שגם במשרד הרווחה האנשים מקיימי חוק ואני מקווה שהדברים יבואו עם המלצה חזקה של היושבת ראש פה, בשם כל הוועדה, אני בטוח שתגיעו גם למסקנות הנכונות.
<מיכאל מלכיאור: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך הרב מלכיאור.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהדברים ברורים, אני מבקשת שבמסקנות וההמלצות יהיה כתוב בצורה ברורה שהנוהל הוא בניגוד לחוק ולמדנו שהוא גם בניגוד לכוונת המחוקק.
יפעת שאשא ביטון: עוד למדנו שהוא יוצר בעצם בידול בין המשטרה לבין משרד הרווחה.
יפעת שאשא ביטון: הוועדה מבקשת לקיים את החוק כלשונו, להסיר לאלתר את ההבחנה בין פגיעה שנעשית בתוך המשפחה לפגיעות האחרות.
<מיכאל מלכיאור: אפשר להוסיף גם החוק וגם החלטת הממשלה.
יפעת שאשא ביטון: בניגוד לחוק ולהחלטת הממשלה.
יפעת שאשא ביטון: להחזיר את התקינה של חוקרי הילדים כך שיהיה חוקר בכל מרכז ולמנוע את הקיצוץ בהיבט המנהלי שתומך בגוף המקצועי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים שיתקיים שיתוף פעולה.
יפעת שאשא ביטון: אמרתם שיש דיון בסוף החודש לגבי הנוהל, אז שיתקיים שיתוף פעולה בכתיבת הנוהל עם המשרד לבטחון פנים.
<חוה לוי: בדיון שיהיה בסוף החודש, כמו שאמר ברקו קודם, הם יהיו.
<מאיר ברקוביץ: לא היינו שותפים, פנינו למנכ"ל כמו שציינתי והמנכ"ל משתף אותנו בחשיבה על ההמשך.
יפעת שאשא ביטון: הנושא של הנגשת מידע של מרכזי הגנה בכל מקום שיש בו ילדים, מוסדות חינוך אני חושבת שזה מקום שכולם נמצאים שם, אז חשוב שזה יהיה בשיתוף פעולה עם משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעקוב.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים מהרווחה לקבל לוועדה אחרי הדיון שיתקיים בעוד חודש.
<חוה לוי: כדאי שקצת אחרי כי עוד חודש זה פסח.
<חוה לוי: מיד אחרי פסח.
יפעת שאשא ביטון: מיד אחרי פסח נקבל דיווח מה עלה בתיקון הנוהל.
יפעת שאשא ביטון: כם אני מבקשת לפתוח את דיון הוועדה בנושא פיקוח על הפעלת צהרונים – דיון מעקב.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו למעשה כבר לפני מספר חודשים התכנסנו כאן, מבחינת שנת הלימודים זה היה בתחילת שנת הלימודים, לבדוק מה קורה בשטח, איך הדברים עובדים, מה אנחנו צריכים ללמוד על מה שקורה כדי שנוכל להפיק לקראת השנה הבאה ושנעשה את זה מספיק בזמן כדי לא להכניס עוד פעם לאיזו שהיא פניקה את המערכות, בין אם היא מוצדקת ובין אם לא ולכן אנחנו נפגשים כאן שוב.
יפעת שאשא ביטון: בדיון האחרון שהיה בעצם ביקשנו ממשרד החינוך גם שיעשה מיפוי מלמידה בשטח של כל הדברים שאנחנו צריכים לעשות להם פיין טיונינג ולראות קצת נתונים כדי שאנחנו נוכל באמת לעשות את הדברים על בסיס ידע ולא רק על בסיס שביעות רצון של הורה כזה או אחר או פניה כזאת או אחרת, אלא באמת בהסתכלות על המקרו ומכך לקבל החלטות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח עם חברי הכנסת, אתם רוצים עכשיו לדבר?
קארין אלהרר: אנחנו נשמע קודם.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת ברושי גם אתה בהמשך?
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נפתח עם משרד החינוך, עם חיים, נקבל קצת נתונים על מה שהיה, איך הדברים עבדו, המערכת שבעצם הייתה צריכה לדווח, כל מה שהעלינו בדיון הקודם נשמח לקבל עדכון.
חיים הלפרין: בוקר טוב לכולם.
חיים הלפרין: אני חושב שהדיון הזה בעיתוי הנוכחי חשוב גם כדי לדעת מה קורה וגם מה צפוי לקרות.
חיים הלפרין: אנחנו עשינו הפקת לקחים מתמשכת במהלך השנה הזאת, תוך כדי העובדה שבתוכה חלק מהיושבים כאן יודעים שנכנסו גם ברגע האחרון עם "ניצנים בחופשה" כלומר לקראת פסח, חמשת הימים שלפני פסח, בהתארגנות מאוד מאוד לחוצה גם של המשרד וגם של הרשויות המקומיות וכמו שאתם יודעים, הנושא של חופשת הפסח חורג מניצנים הרגיל בשני ממדים, אחד זה שכיתה ג' היא בפנים ובניצנים הרגיל זה רק א' ו-ב', ושניים – הוא מאפשר גם לרשויות שלא זכויות לניצנים ליהנות מניצנים בחופשות, זה יצר עומס מאוד גדול.
חיים הלפרין: התוצאה היא שיש בערך עוד 200,000 ילדים שנכנסו לניצנים בחופשות ומבחינתנו זה משקף את העובדה שזה בעצם הפוטנציאל האמיתי שצריך להיערך אליו לקראת השנה הבאה.
יפעת שאשא ביטון: אם כי צריך לומר, לפחות בתפיסה שלי גם כמי שמכירה את המערכת, שהנושא של חופשת פסח יותר קרוב וקשור לבית הספר של החופש הגדול מאשר לתכנית ניצנים של הצהרונים.
חיים הלפרין: התודעה גם של הרשויות וגם של ההורים, זה לא עובד ככה.
חיים הלפרין: מהסיבה הפשוטה שבעצם מי שמפעיל את המערכת הזאת בחופשות זה עובדי ניצנים וכל הרשויות שנערכו, בערך 70 רשויות שאנחנו יודעים עליהן שנערכו מראש עם ההורים למהלך של שנה שלמה, הם רשמו בתוך זה את כל הימים האלה כחלק מאותה תכנית.
חיים הלפרין: כלומר במובן הזה תפיסת העולם של מי שמפעיל את התכנית במהלך של שנה שלמה מראש חודש ספטמבר ועד סוף יוני ואולי אפילו יותר, כוללת גם את ימי החופשה, גם את חנוכה וגם את פסח.
יפעת שאשא ביטון: אז קול הזעקה שקם על נושא של גיוס צוותים וכולי, זה על הדלתה של אותם ילדים שאתה מדבר.
חיים הלפרין: על העיתוי ועל הפער בין הנמצאים לבין אלה שרוצים להצטרף.
חיים הלפרין: אז בעצם מבחינתנו זה משקף את הפוטנציאל שאליו אנחנו חושבים שצריך, גם אנחנו וגם הרשויות המקומיות צריכים להיערך לשנה הבאה.
חיים הלפרין: זה דבר אחד.
חיים הלפרין: דבר שני שהוא חשוב לא פחות זה תוך כדי השנה גם אנחנו וגם הרשויות המקומיות למדנו את גבול הגמישות או את הדברים שצריך להתגמש בהם ואנחנו בקול קורא החדש שנוציא בעזרת השם לקראת סוף מאי, אנחנו נאפשר יותר גמישות פנימית תוך הקפדה על תשלום ראוי לעובדים, אבל נאפשר לרשויות יותר גמישות פנימית בתוך הרכיבים של השכר, כולל גם גמישות כל נושא ההעשרה, לאפשר יותר גמישות בתוכו.
חיים הלפרין: אנחנו מאד נקפיד שהתקורה לא תעלה על מה שאנחנו מסכימים כי - - -
יפעת שאשא ביטון: כי אז אנחנו מפספסים בעצם את המהות.
חיים הלפרין: וזו בעצם ההיערכות שלנו לשנה הבאה.
חיים הלפרין: במקביל כמובן לתהליך של החקיקה והתקנות שעליו מיכל תוכל להרחיב.
יפעת שאשא ביטון: יש מישהו שמפקח על כל הנושא של התקורות כדי לוודא שלא תיווצר מציאות כפי שקרה בחלק מהמקומות, שהתקורה נשארה כפי שהיא, ואת היתר בעצם נתנו להפעלה של המעונות ואז בצדק שמענו מהורים שפתאום, זה לא רק הרמה ירדה, זה השירותים ירדו.
יפעת שאשא ביטון: בוויכוח מתמשך כשאתה פותח פתאום את הדברים, אתה רואה, "אוקיי, יש פה רכיב שנשאר כמו בשנים קודמות ואז הוא השאיר ממש מעט בשביל לעשות את מה שצריך ולא לזה אנחנו התכוונו"
חיים הלפרין: אנחנו קיבלנו תלונות כאלה, הדרך שלנו לוודא אותן היא באמת באמצעות דו"חות הביצוע.
חיים הלפרין: בגלל שהשנה כזכור, יצאנו בשני קולות קוראים, אחד עד דצמבר והשני מינואר, אז היו כבר בעצם דו"חות ביצוע של דצמבר שאמורים עכשיו לגמור להגיש אותן כל הרשויות המקומיות, דרכם אנחנו נוכל ללמוד באופן ודאי לא באמצעות - - -
איתן ברושי: אתה יכול לתת מספרים על ההיקפים?
חיים הלפרין: של מה שהיה בניצנים השנה?
איתן ברושי: של פעילות.
חיים הלפרין: בערך 200,000 ילדים היו השנה.
איתן ברושי: מתוך כמה?
חיים הלפרין: הפוטנציאל הוא בערך 600,000.
חיים הלפרין: אבל אנחנו יודעים שהיו עוד מסגרות אחרות שפעלו במקביל.
חיים הלפרין: יש רשויות שישבו על הגדר ולא רצו להיכנס.
יפעת שאשא ביטון: יש מקומות שיש להם יול"א ויוח"א.
חיים הלפרין: לא, היו גם רשויות שאמרו "אנחנו לא יודעים איך זה עובד השנה, אנחנו נחכה".
איתן ברושי: מה המספרים במרחב הכפרי, במועצות האזוריות?
חיים הלפרין: לא עשיתי ניתוח כזה, אני יכול לעבוד אחת-אחת ולהגיד לך.
חיים הלפרין: לא עשיתי ניתוח של מועצות אזוריות אבל יש מועצות אזוריות שנכנסו ויש כאלה שלא נכנסו.
זאב גולדבלט: שם המשבר גדול בעיקר בגלל ההיסעים.
איתן ברושי: בגלל זה אני שואל.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להגיד לך שבמקומות שבהם פנו אלינו והתערבנו, אפילו יצא לי בפסח האחרון לבקר בחלק מהמקומות והם הפעילו את זה והפעילו את זה במחירים האלה והדברים הסתדרו.
חיים הלפרין: אני יכול להגיד ככה, אין חתך שאומר שהמועצות האזוריות שבחרו לא להיכנס לעומת אלה שבחרו להיכנס, זה שונה באופן מובהק מרשויות אחרות, כלומר רשות שרצתה להיכנס יכולה, אנחנו גם אפשרנו - ואתה יודע את זה – לרשויות להפעיל - - -
איתן ברושי: אתה מדבר על - - -
חיים הלפרין: על המגזר הכפרי.
איתן ברושי: לא, אתה מדבר על הצהרונים או על ה - - -
יפעת שאשא ביטון: על הצהרונים.
חיים הלפרין: על הצהרונים אני מדבר.
איתן ברושי: הצהרונים, הייחוד של המרחב הכפרי היה שתיקנו את החוק ואמרנו שאפשר לעשות את זה בתוך הישובים ולא בתוך בית ספר, ואז חוזרים הביתה ועושים את זה שם במרכז קהילתי ולא דווקא בבית ספר.
חיים הלפרין: זה מה שאפשרנו.
זאב גולדבלט: נכון.
זאב גולדבלט: וזה פתר את ההסעות גם.
יפעת שאשא ביטון: נכון זה הרעיון.
יפעת שאשא ביטון: אגב, חלק מהישובים עשו את זה עוד הרבה לפנינו.
יפעת שאשא ביטון: לא המצאנו את החוכמה הזאת, הבאנו את זה מהניסיון של אחרים.
איתן ברושי: נכון, אבל פה היה ניסיון להשתלב בתכנית ממשלתית עם המשאבים גם.
קרן נואס: יש התייחסות למוכר שאינו רשמי בתוך הדו"חות?
חיים הלפרין: המוכר שאינו רשמי מבחינתנו נכון לעכשיו, הצהרונים הוא חלק מהרשות המקומית.
חיים הלפרין: יש רשות שהמוסדות המוכרים הרשמיים שלהם נכנסו ויש כאלה שלא.
קרן נואס: השנה היינו בהחרגה והשנה הבאה כשנכנסים לתוך המתכונת יש היערכות מתאימה?
חיים הלפרין: את שואלת עכשיו על החוק, לא על ניצנים.
קרן נואס: לא, אני שואלת על היערכות לשנה הבאה.
יפעת שאשא ביטון: תיכף נדבר על התקנות.
יפעת שאשא ביטון: כשאתם מדברים תציגו את עצמכם כי זה חשוב לפרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי חיים, תמשיך את הסקירה.
יפעת שאשא ביטון: מבחינת הדיווח, אפרופו, דיברת על העניין של הדיווח, הוסדר כל הנושא של המערכת מבחינת הנגישות שלה, קלות בשימוש בה, כי גם על זה - - -
חיים הלפרין: אנחנו מקבלים עליה רק הדים חיוביים ותשבחות על העובדה שהיא נגישה, היא קלה, היא אוטומטית במובן הזה שברגע שאתה מגיש מידע שגוי או לא מדויק אז היא מגיבה לך באופן אוטומטי.
חיים הלפרין: באמצעותה אנחנו גם שולחים תזכורות לרשויות המקומיות, היא עובדת נפלא.
יפעת שאשא ביטון: טוב לשמוע.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, מישהו רוצה לשאול משהו לגבי ההפעלה של ניצנים?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן גם לשלטון המקומי במסודר, אבל לפני שאנחנו עוברים לתקנות?
יפעת שאשא ביטון: אז נעבור לנושא של התקנות, גם נשמע לגבי השנה, גם ההתכווננות לגבי השנה הבאה, לוודא שאנחנו לא מוותרים על שום דבר ממה שסוכם סביב השולחן אז בוועדת החינוך.
מיכל חורון: החוק עצמו נחקק והוא בעצם מוריד הרבה מההנחיות, קובע שרוב ההנחיות, רוב ההוראות ייקבעו בתקנות.
מיכל חורון: גם התנאים להפעלה של צהרון ייקבעו בתקנות וגם המחיר המקסימלי לגביה מהורים לילדים בצהרון ייקבעו בצו.
מיכל חורון: אני מפרידה לרגע, נדון רגע בתנאים להפעלת צהרונים.
מיכל חורון: מבחינתנו היום יש לנו נוסח, אנחנו עובדים, קיבלנו הנחיות ממשרד הבריאות, מכיוון שהחוק קובע שהתקנות בעניין התנאים ייקבעו בהסכמה של שר הבריאות כי יש שם המון שאלות של תברואה והזנה, שאלות מקצועיות של בריאות, קיבלנו את ההוראות של משרד הבריאות.
מיכל חורון: היום אנחנו נמצאים מול מחלקת נוסח.
קארין אלהרר: יש שם על איזה שולחן עגול שישבתם עם צהרונים, אני אגיד, כולנו היינו שותפים להצעה אבל אני חושבת שיש חשיבות מאוד מאוד גדולה לעובדה שבעצם ישבו עם אנשים שעוסקים בנושא, למדנו באחד הדיונים הקודמים שהם נתקלים בהמון המון בעיות מול הרשויות כדי להפעיל, כדי לעמוד בסטנדרטים ובעיני לפני שקובעים בתקנות, זו מלאכה מאוד מאוד לא פשוטה בלאו הכי, שווה לקיים שולחן עגול גם עוסקים במלאכה כדי להבין איפה עשויות להתעורר בעיות, שלא בעצם נציב אותם באיזה שהוא מצב שהם לא יוכלו לעמוד בתנאים.
יפעת שאשא ביטון: שניה, חברת הכנסת קארין אלהרר אני חייבת לומר כאן משהו.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, כל הפקת הלקחים וכל השיח בכלל שנוצר בשנה הנוכחית אחרי שכבר היינו שם, הוא בא מפניות מהשטח, בין אם זה ממפעילים ובין אם זה מהורים.
יפעת שאשא ביטון: צריך לזכור שמפעילים הם גם בעלי אינטרס, אינטרס טוב אבל אנחנו צריכים רגע לזכור גם את זה.
קארין אלהרר: ברור לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: שורה תחתונה, אם אנחנו היינו מקשיבים באותו יוני לזעקת המפעילים לא היו היום צהרונים, ועובדה, יצאנו לדרך אנחנו שם וזה עובד.
יפעת שאשא ביטון: אני אהיה צנועה אם אני אגיד לא רע - - -
קארין אלהרר: אנחנו לא בוויכוח.
יפעת שאשא ביטון: לא בוויכוח, אני רוצה לומר לא לך רק אלא בכלל לסובבים כדי להסיר ספק.
יפעת שאשא ביטון: כל מה שעולה כאן, גם הגמישויות למיניהן בנושא של השכר, הכל בא מתוך פניות מהשטח של אנשים שנמצאים שם.
יפעת שאשא ביטון: מה שלי חשוב לחדד בתקנות זה שאנחנו לא הולכים לוותר על כלום ולא הולכים להקל על שום קבוצה כמו שעשינו בשנה שעברה.
קארין אלהרר: אני לא חושבת שהמקום הוא מקום של ביטול.
קארין אלהרר: אבל אני שומעת את הדברים, משרד הבריאות בוודאי צריך להיות מעורב - - -
יפעת שאשא ביטון: הוא חייב, זה בחוק.
קארין אלהרר: אני אומרת, זה גם מאוד הגיוני בסך הכל ולוגי, ואני בטוחה שהרוב, אני לא אגיד כולם, אבל הרוב המכריע רוצה לעשות גם את הדבר הנכון.
קארין אלהרר: לכן אני אומרת, כדי שהם יעשו את הדבר הנכון וכדי שאנחנו נוכל להסתכל על עצמנו ביושר ולהגיד שעשינו הכל כדי שהם יוכלו לפעול למן היום הראשון ולא להסתבך בבירוקרטיה, שגבירתי יודעת שהבירוקרטיה בסוף הורגת את הרעיון הכי יצירתי והכי נכון, אז אני אומרת, כן יש מקום, בוודאי עם הרשויות שמבינות מה הן דורשות, בוודאי עם המפעילים שמבינים גם מה הצרכים בשטח.
קארין אלהרר: אני חייבת לומר גבירתי, יש לי אמנם ילדים משל עצמי, אבל אני לא יודעת מה זה להפעיל גן או צהרון לצורך העניין.
מיכל חורון: בשביל זה אנחנו כאן, אנשי השטח.
מיכל חורון: לפי הנוהל, הנוהל שמחייב אותנו בעצם מחייב אותנו לפרסם טיוטות של תקנות להערות הציבור והטיוטות שלנו פורסמו להערות הציבור, לחלק מהנושאים קיבלנו הערות, אנחנו מתחשבים בהן כמובן.
מיכל חורון: מעבר לזה, התקנות אמורות להגיע לאישור בוועדת החינוך של הכנסת.
מיכל חורון: אישור.
מיכל חורון: לא התייעצות אלא אישור.
מיכל חורון: אז אני מניחה שגם שם אפשר יהיה לדון שוב מחדש בהוראות.
יפעת שאשא ביטון: לדון מחדש, ואני בכוונה אומרת את זה כי באמת התמודדתי עם זה מהרגע שהרמנו את האצבע וזה עבר ועד לרגע הזה.
יפעת שאשא ביטון: אז נעשה הכל כדי לשמור על האינטרס של הילדים וההורים, תוך התחשבות גם באינטרס של המפעילים.
יפעת שאשא ביטון: זו הנוסחה שצריכה להיות כי אחרת אנחנו נמצא את עצמנו במקום שהיינו בו לפני כן.
קארין אלהרר: אני הולכת יותר חמור ממך.
קארין אלהרר: האינטרס הראשון הוא האינטרס של הילדים.
קארין אלהרר: בעיני אין אינטרס אחר, אבל בואו נעשה את זה באמת, נגרום לזה לקרות.
מיכל חורון: היום אנחנו באמת בשלב של הנוסח אחרי הערות של הציבור, אבל אם יש לכם עוד, ואפשר למצוא את זה - - -
קרן נואס: אני ישבתי בוועדה במשרד החינוך שאנחנו נקראנו ראשי הארגונים לשבת על תקצוב בפועל.
מיכל חורון: על הצו.
מיכל חורון: תיכף נדבר על זה.
קרן נואס: אנחנו ביקשנו שברגע שתהיה טיוטה אנחנו נקבל ולא קיבלנו.
קרן נואס: אני שומעת את זה לראשונה.
מיכל חורון: לא, אנחנו מדברים על טיוטה, שוב, אני אוכל - - -
קרן נואס: - - - מה שאני קוראת לו ריג'קטים אפילו כדי להגיב את דעתנו.
קרן נואס: אני שומעת את זה פעם ראשונה.
מיכל חורון: לא, אז הטיוטה של התקנות פורסמה אחרי הישיבה ההיא ולהערות הציבור - - -
קרן נואס: אנחנו ביקשנו גם שמישהו יודיע לנו כי אנחנו לא נכנסים כל יום לאתר של הכנסת.
מיכל חורון: אני יכולה - - - אין בעיה.
קרן נואס: אנחנו נשמח.
מיכל חורון: בגלל שאנחנו נמצאים עדיין בשלב של הנוסח אפשר לשמוע, אנחנו יכולים לקבל כל הזמן הערות.
מיכל חורון: אנחנו רוצים שהנוסח יהיה, אלה תקנות שמסדירות בפעם הראשונה המון המון נושאים בגלל זה הן מורכבות והדיוק בהן מחויב, לכן כל הערה טובה תתקבל.
מיכל חורון: זה סט אחד של תקנות.
מיכל חורון: הנושא האחר זה הצו של המחירים.
מיכל חורון: המחיר המקסימלי לגבייה מהורים.
קריאה: גם אותו פרסמנו להערות הציבור.
מיכל חורון: גם אותו פרסמנו להערות הציבור.
יפעת שאשא ביטון: מה פרסמתם?
יפעת שאשא ביטון: את המחיר שקבעתם בשנה שעברה?
מיכל חורון: האמת שאת הצו הזה פרסמנו כמה פעמים בגלל שהיו שינויים במהלך ה- - -
יפעת שאשא ביטון: לא תקין אגב שהוועדה לא מיודעת בזה, אבל אוקיי.
יפעת שאשא ביטון: מה המחיר שפורסם?
מיכל חורון: בשלב הראשון פרסמנו את ה-650 ו-935, בעצם מן משהו מדורג, 650 זה לצהרונים שפועלים עד השעה 16:00 בלי חופשות, 935 זה לצהרונים שפועלים עד השעה 16:30 עם חופשות, גם שם התקבלו הערות.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר על איזה סכום אנחנו עומדים?
מיכל חורון: בסופו של דבר היום פרסמנו, כן הגענו למסקנה שצריכים לחשוב על מדרגה נוספת, שלישית של 985 שקלים של צהרונים קטנים יותר של פחות מ-20 ילדים, ושהילדים מוסעים אליהם.
יפעת שאשא ביטון: זה רק לצהרונים קטנים?
יפעת שאשא ביטון: שהילדים מוסעים?
מיכל חורון: שם יגבו - - -
יפעת שאשא ביטון: אתם תעמדו על זה?
יפעת שאשא ביטון: כי אני אומרת לך, אני היום יודעת להגיד עוד יותר בביטחון ממה שידעתי להגיד לפני שנה, כי ראיתי את זה בשטח ואנחנו כבר בסוף שנה, שיש צהרונים במקומות, בלמ"ס גבוה, ואני בכוונה אגיד את זה ככה, כי כל פעם כשדיברנו אמרו "אה בטח, זה רק בישובים הקטנים" אז לא חברים, בלמ"ס גבוה של 8 ומעלה, שהפעילו את זה עם שני אנשי צוות כולל בבתי הספר, בכל כיתה, אני לא מדברת רק על הגנים שאנחנו ביקשנו, כולל שלושה חוגים, ידעו לשחק עם המספרים ב-875 שקלים.
יפעת שאשא ביטון: זה בדוק.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לשלוח אתכם לראות עכשיו, אתם תראו את זה אחרי הצהריים.
יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני אומרת שאנחנו צריכים להיות נורא זהירים עם הקביעה של המחיר ולהקפיד על זה שאנחנו באמת מתייחסים למי שקבוצה קטנה, שאני יודעת שיש מצוקות כאלה ומי שמוסע.
מיכל חורון: כן.
מיכל חורון: זו המדרגה - - -
איתן ברושי: יש פה סתירה בין גודל הקבוצה וההסעות.
איתן ברושי: מה זה קבוצה קטנה?
יפעת שאשא ביטון: פחות מ-20.
מיכל חורון: פחות מ-20, שבהם זה מייקר את ההפעלה של הצהרונים.
איתן ברושי: אנחנו עסקנו בזה.
איתן ברושי: בכל זאת, השאלה במרחב הכפרי, אם נשארים בבית הספר אז הקבוצה לא קטנה.
איתן ברושי: אם חוזרים הביתה למושב או לקיבוץ או לישוב הקהילתי, אז יש קבוצות קטנות.
איתן ברושי: אנחנו בהחלט עמדנו על כך שיהיה ביטוי להגדרה הזאת של קבוצה קטנה, אבל צריך לחדד את זה.
איתן ברושי: ברגע שאתה נשאר יום ארוך או משהו כזה - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא ההסעות של הישובים הכפריים.
יפעת שאשא ביטון: זה לא קשור, אני אעשה לך סדר בישר.
יפעת שאשא ביטון: בלי ללכת מסביב.
איתן ברושי: איפה זה?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על ישובים, ערים מסוימות שבהן גם המרחקים, מה לעשות, גם בתוך תל אביב לפעמים המרחקים גדולים וגם במקומות נוספים, והילדים מוסעים מכל מיני סיבות ושם לפעמים יש מצב שאתה יודע, לא כל ההורים שולחים לצהרון.
יפעת שאשא ביטון: יש הרבה הורים שרוצים לקחת את הילד הביתה ואז יוצא שהביקוש הוא מאוד מאוד קטן אז מוותרים עליהם?
יפעת שאשא ביטון: לא, לא מוותרים עליהם אבל מאפשרים להם לגבות יותר.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להגיד לך רק במאמר מוסגר שבישובים הכפריים - - -
איתן ברושי: הקטנים.
יפעת שאשא ביטון: בישובים הכפריים בדרך כלל, מה שהם עושים – שוב, בלי עזרה שלנו, הם עשו את זה גם לפנינו – הם יוצרים קבוצות של א'-ב', ג'-ד', ה'-ו'.
איתן ברושי: רב גילי.
יפעת שאשא ביטון: או יש כאלה שגם אפילו עושים תלת שנתי.
יפעת שאשא ביטון: אז שם אין בעיה, מהבחינה הזאת הם גם יודים לעשות את זה יפה מאוד.
יפעת שאשא ביטון: אפשר ללמוד מהם אפילו.
יפעת שאשא ביטון: השלטון המקומי בבקשה.
מיכל מנקס: אני סמנכ"ל חינוך וחברה במרכז השלטון המקומי.
מיכל מנקס: אחרי זה אני אדבר בכלליות על ניצנים אבל ספציפית על הצו ועל אותם 50 שקלים, אז קודם כל אני מברכת על העובדה שאתם מאפשרים אותה, אלא שבשיחות, ואת זה אני אגיד יותר מפעם אחת, אנחנו עובדים בשקיפות מלאה ובשיתוף פעולה מלא גם עם משרד החינוך, אחרי זה אני אתייחס ליתר הגופים, ואני מברכת על כך.
מיכל מנקס: הסיפור הוא שאנחנו ביקשנו, ובאמת ממצוקות של השטח, לאפשר את אותם 50 שקלים בהתנייה של עליה לוועדת חריגים.
מיכל מנקס: זאת אומרת, רשות שמוצאת עצמה נדרשת, או מפעיל, זה לא הרשות, הרשות היא בא כוחו של המפעיל לצורך העניין, שמוצאת עצמה נדרשת לתוספת כספים והסיבות הן לא רק בגלל הסעות, ההיפך, חוות דעת של היועצת המשפטית שלנו היא שאל לנו להכניס הסעות לתוך צו משום שמדובר בסובסידיה, זה מסוכן להשלכות שיהיו, הסעות אף פעם לא היו בשום משהו מוסדר ואני לא חושבת שזה נכון לעשות עכשיו.
מיכל מנקס: כל צורך של ארגון הסעות, הרשות יודעת לעשות, ההורים משתפים פעולה וזה נפתר.
מיכל מנקס: הסיפור של קבוצות קטנות הוא בהחלט מענה באמצעות ה-50 שקלים, אבל ישנן רשויות, ואנחנו היינו עדים לכך גם בחופשות ובכלל, שקשה להן לגייס כח אדם.
מיכל מנקס: בשעה שמעלים את השכר טיפה יותר, אפשר לעניין יותר אנשים ובכל זאת, חסר הכסף הזה בכדי לא לפגוע בשאר הדברים, כי ככל שהגמישות תהיה בין יתר הרכיבים, אם תעלה את רכיב השכר יותר זה יהיה כמובן על חשבון אחרים ופעילות - - -
יפעת שאשא ביטון: כן אבל השאלה עד כמה נפקח בנושא של הרכיב של השכר.
יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך את זה משני טעמים, פעם אחת, אם את זוכרת כשהחוק רק יזמנו אותו, כשרק הבאתי אותו, אז הייתה מתקפה חסרת תקדים דווקא מצד ארגוני נשים, ראינו את זה בתקשורת, של ויצו וכאלה, שאמרו "מה, אנחנו לא יכולים לשלם את ה-60 שקלים האלה" וכשאתה מבקש מהם לפתוח שכר, בואי, כולנו יודעים כמה קיבלו המטפלות שם.
יפעת שאשא ביטון: השאלה אם יש מישהו שבא ובודק באמת ברחל בתך הקטנה שכשמצהירים על שכר אנחנו יודעים שזה מה שהמטפלת מקבלת, או לחילופין מי שמפעיל את החוג, כי גם שם היה עניין, ולראות גם שזה בגבול הסביר, כי שאני לא באה לצ'פר מישהו על חשבון ההורים עכשיו.
מיכל מנקס: והוא מתוך מערך הדיווחים והבקרות שהפעיל המשרד, כולל חברה חיצונית שמבקרת.
מיכל מנקס: אין ספק שכל שקל אפשר לראות לאן הוא הלך.
מיכל מנקס: זה ברור לי.
מיכל מנקס: מה שאני רוצה לסכם זה בבקשה של כן לאפשר את אותם 50 שקלים בהתניית עלייה לוועדת חריגים ואז שתטען הרשות מדוע היא רוצה לעלות, וכמובן שדילגתי על המובן מאליו, בהסכמת ההורים.
מיכל מנקס: אם ההורים לא מוכנים - - -
יפעת שאשא ביטון: לא מסכימים אז אין מה לדבר.
יפעת שאשא ביטון: וזה יהיה התנאי הזה?
מיכל חורון: לא, רגע.
מיכל חורון: לפני זה, אחד- לגבי ועדת חריגים, הנוסח של החוק היום לא מאפשר לנו ועדת חריגים.
מיכל חורון: החוק אומר שמי שיקבע את המחיר, את התעריף, זה השר.
מיכל חורון: והתעריפים ייקבעו.
מיכל חורון: ייכתב מספר.
מיכל חורון: אני לא יכולה היום להסמיך בצו כזה איזה גוף אחר - - -
יפעת שאשא ביטון: אז מה, אז כל מי שירצה יעשה 935 שקלים, אז מה עשינו בשביל ההורים?
יפעת שאשא ביטון: אז בואו נקפל את עצמנו ו- - -
מיכל חורון: לא, 935 אם הוא יעמוד בתנאי של עד 16:30 וחופשות, ו-985 שקלים, ה-50 שקלים הנוספים זה במקרה, את אומרת שהסעות לא - - -, שוב, בגלל שהוספנו את המדרגה של ה-50 שקלים נוספים פרסמנו את זה שוב להערות הציבור כי חשבנו שראוי שהציבור יראה את התוספת.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז נצא מנקודת הנחה שהסעות יורד כי מיכל אומרת שיש פה בעיה משפטית ומהותית לעשות - - -
קריאה: הוא לא יסכים.
יפעת שאשא ביטון: למה לא יסכים?
יפעת שאשא ביטון: בכלל לא מדובר על המרחב הכפרי.
יפעת שאשא ביטון: חוץ מזה שהמרחב הכפרי מוסע באוטובוסים הצהובים, המצב שלהם יותר טוב גם ממקומות אחרים.
יפעת שאשא ביטון: זה לא רלבנטי למרחב הכפרי.
מיכל חורון: היום זה היום האחרון להערות האלה.
מיכל חורון: אנחנו קיבלנו כמה הערות, אז עכשיו אני מבינה שיש גם איזה שהוא קושי.
מיכל מנקס: עוד לא כתבנו לכם מסודר.
מיכל חורון: בסדר, אז אנחנו מבינים שיש קושי ונדון בזה.
אמציה דויטש: אבל יודעים לעשות ועדת חריגים גם בתל"נ, גם בצפיפות כיתות.
מיכל חורון: אבל כל הנושאים האלה לא קבועים בחקיקה.
מיכל חורון: אין חוק שמסמיך אדם אחד לקבוע בצו מחירים.
אמציה דויטש: תל"נ מסמיכים את השר לקבוע כמה מותר לגבות בתל"נ ועובדה שלפעמים אנחנו יודעים לתת חריגים.
אמציה דויטש: זה מסלול מאוד מקביל.
יפעת שאשא ביטון: תקנה לא יכולה לתת את הכוח, נכון, קבעתי את זה בחקיקה אגב, בכוונה גם עשינו את זה כדי שאף אחד לא יבוא וישנה לנו את הסרט בבחירות הבאות.
יפעת שאשא ביטון: השאלה אם התקנות אין להן מספיק כוח כדי לקבוע שתהיה מדרגה נוספת שכפופה לוועדת חריגים.
מיכל חורון: אנחנו דנו ברעיון הזה, השלטון המקומי הוא שותף שלנו.
מיכל חורון: הרעיון הזה של ועדת חריגים עלה אי שם בתחילת הדרך ובדקנו את זה ומשפטית הגענו למסקנה שזה בלתי אפשרי.