GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל כרמל: מבחינת המשרד שלנו אנחנו בפברואר הגשנו את כל ההמלצות.
מיכל כרמל: מאוד חשוב לי לחדד את זה.
מיכל כרמל: שלא ייראה אפילו לא לשנייה שיש כאן איזושהי חוסר חשיבות מבחינת המשרד שלנו להקמת המועצה.
קארין אלהרר: אף אחד לא אומר שיש חוסר חשיבות, אבל תראי מה קורה.
קארין אלהרר: אני אשקף לך את המצב מעיניו של האזרח הפשוט.
קארין אלהרר: את רוצה, והם רוצים בוודאי, וכל אחד במקום שלו עשה, אבל אתם לא נפגשים.
מיכל חורין: אז אני רוצה רק להסביר שהמינוי נעשה על ידי שר החינוך.
מיכל חורין: אנחנו הולכים לשם- - -
קארין אלהרר: אז שימנה.
קארין אלהרר: למה הוא לא ממנה?
מיכל חורין: אנחנו מחכים לסיים את הליך ה – מועד סביר לסיום הליכי היוועצות לגבי הסגן היום - - -
קארין אלהרר: כמה זמן זה מועד סביר?
יפעת שאשא ביטון: הם תוך שבוע צריכים לסיים, לפי מה שהם אומרים.
מיכל חורין: אני מניחה ש – אני בטוחה ששר העבודה יענה לנו.
קארין אלהרר: רגע, אבל עכשיו את רוצה תשובה משר העבודה.
מיכל חורין: יושבים פה גורמים מקצועיים בסוף.
קארין אלהרר: לא, תקשיבי.
קארין אלהרר: תראו, יש פה משהו שלא מובן.
קארין אלהרר: משרד העבודה אומר: אנחנו עשינו הכל, העברנו.
קארין אלהרר: שר החינוך לא ענה לנו.
קארין אלהרר: שר החינוך עונה - - -
מיכל חורין: שר החינוך צריך לענות להם, זה העניין.
מיכל חורין: המינוי נעשה על ידי שר החינוך.
קארין אלהרר: בסדר גמור, אז בעצם הכדור בידיים של שר החינוך.
מיכל חורין: ושפנה לשר העבודה לפי מה שקובע החוק.
מיכל חורין: באמת, זה עניין של - - -
יפעת שאשא ביטון: לגבי המינוי של סגן היו"ר.
מיכל חורין: זה עניין של ימים, לא מעבר לזה.
יפעת שאשא ביטון: הם לא רוצים, הם רוצים מינוי אחר.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת אלהרר, הם רוצים מועמד אחר.
יפעת שאשא ביטון: את לא הבנת מה קורה פה?
קארין אלהרר: אמרתי את הדברים בתחילת הדיון.
קארין אלהרר: בסוף זה נופל על ג'וב.
קארין אלהרר: אני רוצה להבין שניה, מתי תינתן תשובה ממשרד הרווחה?
נדב כץ: אני לא קובע לשר את הלו"זים שלו.
נדב כץ: מן הסתם, אני יודע להגיד שזה חשוב מאוד לשר, והוא לא יעכב את זה.
איתן ברושי: החוק מחייב את שר החינוך למנות נציגים אחרים בהתאם להמלצות השרים.
איתן ברושי: זאת אומרת, שר החינוך לא יכול למנות את מי שהוא רוצה, אלא את מי שהשרים הרלוונטיים המליצו.
איתן ברושי: זה כתוב פה.
איתן ברושי: לכן כל העניין לא מובן, למה זה לוקח כל כך הרבה זמן.
איתן ברושי: משרד החינוך לא יכול לבחור את מי שהוא רוצה.
איתן ברושי: הוא יכול רק להשיג השגה, אבל הוא צריך לבחור את מי שהמשרד הציע.
מיכל חורין: זה מה שקרה, זה מה שיקרה.
קארין אלהרר: המחלוקת היא על הסגן.
מיכל חורין: אין מחלוקת, זו מחלוקת מדומה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהסוגיה ברורה, וגם מי שיושב פה מסביב לשולחן לא יכול לתת את התשובות, בטח לא כפי שהן.
יפעת שאשא ביטון: אוקי, יערה.
יערה שילה: שני דברים.
יערה שילה: אחד, נציגי ציבור, לפחות אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: יערה, תציגי את עצמך.
יערה שילה: יערה שילה, הקואליציה לחינוך מלידה.
יערה שילה: איגוד שאגר מסביבו את כל המערכת החברתית מגילאי לידה עד 3.
יערה שילה: שאלנו באמת כמעט את כל נציגי הציבור, אף אחד לא יודע מי נציגי הציבור.
מיכל חורין: יש לי רשימות.
מיכל חורין: אני כבר מתחרטת שחשפתי את שם המועמדים.
יפעת שאשא ביטון: להפך, זה יצר פה אהדה.
יערה שילה: אני מאוד מעריכה את סימה.
יערה שילה: סימה הייתה הבוסית שלי וגם היום היא הבוסית שלי, אבל היא פרשה, רק השבוע היא מודיעה על פרישה.
יערה שילה: אז הייתה פה חצי שנה שהייתה פה התמהמהות שצריך לדון בה.
יערה שילה: זאת אומרת, הציעו עוד אנשים, אני יודעת גם את מי הציעו.
יערה שילה: יש פה סחבת שהיא לא ברורה.
יערה שילה: אגב, כל הנציגים בחוק הם מתנדבים, אז אני לא מבינה מה הקטע?
יערה שילה: היחיד שמקבל את המשכורת זה הסגן.
קריאה: זה לא משכורת.
יערה שילה: בסדר, איך שתקראי לזה.
יערה שילה: תשורה.
יערה שילה: השאר מתנדבים, אז אני לא מבינה למה העיכוב הזה כל כך גדול, ולמה כשאנחנו שולחים שאלות אף אחד לא עונה.
יפעת שאשא ביטון: זה בדיוק תקוע שם, בסגן.
יערה שילה: אבל זה נציג ציבור.
יערה שילה: אתה נבחר ציבור.
יערה שילה: אדם מהציבור כותב לך שאלה, אתם לא עונים.
יפעת שאשא ביטון: היא לא נבחרת ציבור.
יפעת שאשא ביטון: בואי, אנחנו קצת מבלבלים.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך הוא לא נבחר ציבור, יש להם את יחידת פניות הציבור.
יפעת שאשא ביטון: הם עובדי ציבור.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבחרי ציבור, אנחנו חייבים.
יערה שילה: שר החינוך הוא נבחר ציבור ולא היועצים שלו עונים ולא הוא עונה.
יפעת שאשא ביטון: טוב זה לא לשולחן הזה, אנחנו לא דנים בכל הבעיות של כולם.
יערה שילה: אבל זה הנושא הספציפי הזה.
יערה שילה: שלחנו שאלה כנציגי ציבור על חוק המועצה לגיל הרך, לפחות שלוש פעמים, ולא קיבלנו תשובות.
יפעת שאשא ביטון: שהנושא שלה הוא?
יערה שילה: מי הם נציגי הציבור שנמצאים בשולחן הזה, אנחנו רוצים לדעת.
יפעת שאשא ביטון: מתי יפורסם?
יפעת שאשא ביטון: איך באמת אנשים שהם שותפים בשיח בכנסת וזה לא יודעים מי מייצג?
מיכל חורין: אנחנו בדקנו.
מיכל חורין: החוק קובע ששר החינוך צריך לפנות לשרים, לדוגמה לשר העבודה, לקבל נציגים שלו.
מיכל חורין: שר העבודה נותן – למשל, שר העבודה.
מיכל חורין: כל אחד מהשרים צריך להמליץ גם על נציגי ציבור וגם על עובדים מטעמו.
מיכל חורין: נבנית רשימה בימים אלה.
מיכל חורין: יש נציגויות של משרדים שונים.
מיכל חורין: אפילו יש יותר נציגי ציבור.
יפעת שאשא ביטון: יש לי רק שאלה אחת, באמת.
יפעת שאשא ביטון: אני מסתכלת אלייך כי את פשוט מחזיקה את הקול, אז זה לא אישי או משהו.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת מה, לי פחות חשובים השמות.
יפעת שאשא ביטון: מעניין אותי במהות, אם כל אחד שנבחר – כי כשמתחילים להגיד לי השר הזה יבחר והשר הזה יבחר, במהות, האנשים שיושבים שם, הם אנשים שבאים מהתחום?
מיכל חורין: כן, בטח, הם חייבים.
מיכל חורין: החוק קובע קריטריונים.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת מה החוק קובע, הוא גם קבע לסיים עד ראשון לינואר.
מיכל חורין: לא, הוא קבע על השמיני לפברואר.
יפעת שאשא ביטון: בפברואר, לא משנה.
יפעת שאשא ביטון: בסוף, זה באמת בדוק שאלה אנשים לא שקוראים לעצמם, אלא שהם באמת באים מהתחום ויש להם את כל המסמכים שמאשרים את זה ואת הניסיון?
מיכל חורין: אני מקווה.
מיכל חורין: שוב, החוק מאוד - - -
יפעת שאשא ביטון: מה זה מקווה?
יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה לקוות.
מיכל חורין: החוק מאוד ברור.
מיכל חורין: אני מקווה שנציגים של משרדים אחרים - - -
יפעת שאשא ביטון: מה, אתם לא בודקים?
מיכל חורין: אני מניחה שבדקו.
מיכל חורין: זה חלק מ- - -
יפעת שאשא ביטון: מה זה מניחה?
יפעת שאשא ביטון: אני עכשיו שולחת לך את שמוליק, את לא יודעת מי זה שמוליק?
מיכל חורין: אני יכולה להבטיח על דברים שאני עושה.
מיכל חורין: הליכי המינוי נעשים – שוב, יש פה שמות ששרים אחרים העבירו לנו.
יפעת שאשא ביטון: לא, רגע, אל תגיד לי.
יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך למה אני מתעקשת פה, ברושי.
יפעת שאשא ביטון: כי האמירה הזאת של – ושוב, זה לא אישי, אני יודעת שזה לא באמת – אני לא יודעת.
יפעת שאשא ביטון: השר שלח, אני רוצה להאמין שהוא שלח לי מישהו מהימן.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבי, את האמון שלי אני איבדתי מזמן בתוך כל המערך הזה.
יפעת שאשא ביטון: לא סומכת על אף אחד.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו לא בודקים, אם אין שם מישהו במשרד החינוך שיושב ובודק מי זה שמוליק, מי זאת שולה, מי אלו כל אלה שהגישו לנו, אז מה?
יפעת שאשא ביטון: מתי נגלה את זה?
איתן ברושי: שלחו יועצת משפטית ולא מישהו שבא מטעם השר.
יפעת שאשא ביטון: לא, היא זה בסדר גמור, כי היא צריכה להסביר את הפרוצדורות של החוק.
מיכל חורין: החוק מאוד ברור מה הם הקריטריונים, מה הם הכישורים, מה הוא הוותק, מה הם הנושאים שבהם צריכים להיות מומחים.
מיכל חורין: שוב, בגלל שאני יכולה להבטיח רק לגבי דברים שאני עושה, אז אני מקווה.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אנחנו נדאג שזה יהיה חלק מהסיכום.
קרן נואס: אני גם רוצה להגיד משהו.
קרן נואס: בסעיף 10 לחוק נאמר שצריך להיות נציג אחד מתוך ארבעה שיהיה בתחום של הגיל הרך, ארגונים העוסקים בגיל הרך או כאלה.
קרן נואס: כפי שאמרה הפרופסור הנכבדת, רק כ-100,000 מהילדים נמצאים במסגרות המפוקחות, וכל ה-350,000 הנותרים נמצאים בפזורה.
קרן נואס: אנחנו הגשנו בקשה.
קרן נואס: לצערי הרב, מי שממליץ על הנציג הזה, הוא שר הבריאות.
קרן נואס: לנו אין שום נגיעה לשר הזה.
קרן נואס: כשאני קוראת מהרשומה את האדם שנבחר, שהוא, נניח, שייך לחברה למתנ"סים.
קרן נואס: אני מלווה את הוועדה הזו כבר עשר שנים, ומעולם לא ראיתי נציגות של החברה הזאת יושבת סביב השולחן, אז אני מרגישה אזלת יד, כי אני יודעת שברגע שתפורסם הרשימה, לשנתיים הקרובות אני לא אשב לשולחן הזה.
קרן נואס: כל מה שמייצגת, ה-79% שנמצאים בחוץ, לא יבוא לידי ביטוי במועצה לגיל הרך.
קרן נואס: זה החלק שלי, אני מטפלת בגילאי לידה עד 3.
קרן נואס: גם אין פה נציגות למעונות, דרך אגב.
קרן נואס: כי החברה למתנ"סים היא לא מייצגת את המעונות.
קרן נואס: לא את ויצו, לא את נעמת, לא את אמונה, לא את נשות חירות.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע להגיד משהו בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: כשאני אומרת פוליטיקות, זה הפוליטיקות.
קרן נואס: אז אנחנו לא חלק מהפוליטיקות.
יפעת שאשא ביטון: בואי אני אגיד לך כמה כן כולנו פה חלק מהפוליטיקות.
יפעת שאשא ביטון: החברה למתנ"סים מפעילה מעונות יום, ומי שישב בסוגיית הצהרונים אתנו בדיונים, הבין שאני לא בדיוק הייתי חפצה בעיקרם, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: זה לא בא ממקום שאני מגנה על מישהו.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע להגיד.
יפעת שאשא ביטון: אני לא נכנסת עכשיו ברמה האישית לבחרו אותי או בחרו אותם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם לא עכשיו בוועד יציג של איזשהו מקום שאנחנו אומרים: מה, אנחנו צריכים ייצוג של המעונות הפרטיים, אנחנו צריכים ייצוג של המעונות האלה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים נציגים של הגיל הרך.
יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה לי מאיפה הם באים, מה השמות שלהם.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי שהם יהיו שם ברמה המקצועית.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי את זה גם מקודם, ואני מתכוונת לדרוש את זה ברמת הסיכום כדי לקבל את הדברים בצורה ברורה.
יפעת שאשא ביטון: אז יש מהגנים הפרטיים, אין מהגנים הפרטיים, זה לא הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים נציגים של הגיל הרך וזה לא משנה מאיפה הם מגיעים, את מבינה?
יפעת שאשא ביטון: אם היינו מדברים עכשיו על עניין המעונות ושאנחנו הולכים לעשות רפורמה במעונות, ואנחנו צריכים באמת לשמוע מה קורה שם, אז אין שאלה שאנחנו צריכים נציגות מכל מי שנמצא בשטח.
קרן נואס: אני מסתכלת על זה כנציג ציבור חיצוני שמחזיק חלק גדול מהאוכלוסייה הזו.
יפעת שאשא ביטון: זו גם יכולה להיות מומחית בגיל הרך, לצורך העניין, שבאה מעולם התוכן הזה, חקרה אותו, אני לא יודעת מה.
יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, הסיפור הוא אנשים מהגיל הרך.
קרן נואס: אני רק רוצה את השקט שזה כמו שאת אמרת, שזה אנשים שהם - - -
יפעת שאשא ביטון: אז זה יהיה חלק מהסיכום.
קרן נואס: אוקי.
יפעת שאשא ביטון: מישהו עוד רוצה להתייחס לדברים שלא נאמרו?
איתן ברושי: משפט.
איתן ברושי: אני חושב שהדיון הזה חשוב ובעיקר אם יש לו תוצאה.
איתן ברושי: האחריות מוטלת על שר החינוך.
איתן ברושי: אני מציע שבדברי הסיכום שלך גם תפני בצורה מנומסת, אבל צריך לומר לו שזה תפקידו וזאת אחריותו.
יפעת שאשא ביטון: אתה חושב שאני אעשה את זה לא מנומס?
איתן ברושי: אפשר להבין מדבריי, מקודם, כשאני לא הייתי מספיק מנומס – אי אפשר להתעלם.
איתן ברושי: יש פה ממש תקלה ואולי אפילו מחדל.
איתן ברושי: צריך לומר שהאחריות מוטלת על השר, לא על נציגה, אלא על השר, והוא גם בראש המועצה.
איתן ברושי: אני רוצה רק להזכיר, הראיתי לך מקודם.
איתן ברושי: יש פה ממש פירוט, צריך למסור דו"ח לראש הממשלה.
איתן ברושי: הממשלה צריכה לקיים דיון.
איתן ברושי: יש גם וועדת שרים.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל שיתכנסו ויבנו את התכנית, ואחר כך יגיעו לשם.
איתן ברושי: מאחר ולא נעשה כל יום ישיבה, אני מציעה שהמועצה תתפקד בטרם כניסה לשנת הלימודים הבאה.
איתן ברושי: כלומר, שהגבול של המועצה – לא רק לבחור אותה, אלא שתתחיל לעבוד.
איתן ברושי: אני מציע שבדברי הסיכום ייאמר שבשנת הלימודים שתיפתח בספטמבר 2018, היא תהיה שנה שבה המועצה כבר תעבוד.
איתן ברושי: לא רק יבחרו את האנשים, היא תעבוד.
איתן ברושי: בוועדת שרים, ובזה אני מסיים, כתוב פה את ההרכב שלה.
איתן ברושי: בראשה, כמובן, שר החינוך, שהוא צריך לעמוד בראשה.
איתן ברושי: חברים בה גם שר הבריאות, שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מכירים את החוק, חבר הכנסת ברושי.
איתן ברושי: שר האוצר ושר הפנים.
איתן ברושי: אני חושב שגם צריך לומר לממשלה שצריכה להקים את הוועדה, צריך לבחור את המועצה ולכנס אותה, ולתחום את זה בזמן.
איתן ברושי: תחילת שנת הלימודים היא הגבול שבו גמרנו להתארגן, ויש כבר תוצאות להחלטות האלה, ולא רק מינויים שלא ברור לאן הם מובילים.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך חבר הכנסת ברושי.
יפעת שאשא ביטון: יש מישהו שרוצה להוסיף משהו?
יפעת שאשא ביטון: משפט על משהו שלא נאמר פה?
יפעת שאשא ביטון: אז אני חושבת שהדברים ברורים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפנה בפניה מנומסת למשרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדרוש שתוך שבוע יושלם התהליך ואנחנו נבדוק את זה גם בעוד שבוע.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפקח על זה כחלק מעבודת הוועדה.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו נראה שזה קורה, אז אתה יודע מה, ברושי, אנחנו כן יכולים, אולי לא כל יום, אבל אפשר בהחלט כל שבוע להתכנס שוב ולבקש את התשובות.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לדעת ממשרד החינוך, לוודא שהם יעשו את הבדיקה שלהם שהאנשים שנבחרו וקיבלו את המינויים הם אכן אנשים שמגיעים מהתחומים שנדרשים על פי החוק, אוקי?
יפעת שאשא ביטון: לא בתחושה, אלא בבדיקה אמתית.
יפעת שאשא ביטון: אני פונה למשרד הרווחה, גם שם בדרישה להשלים את כל הליך ההיוועצות או כל מה שיש לכם, אני אפילו לא נכנסת לזה, עם משרד החינוך, כדי לסיים את המינוי של סגן היו"ר.
יפעת שאשא ביטון: ביקש חבר הכנסת ברושי, והוא צודק, שמיד עם סיום המינויים תתכנס המועצה לעבודה.
יפעת שאשא ביטון: אני פותחת את הישיבה בנושא מיגור תופעת שכחת ילדים ברכב.
יפעת שאשא ביטון: קצת מוזר לי המעמד, כי מצד אחד יש את החגיגיות של פתיחת המושב.
יפעת שאשא ביטון: זה תמיד כמו היום הראשון ללימודים שכולם חוזרים הנה, ומצד שני אנחנו פותחים את זה עם נושא מאוד כואב, אבל לא יכולנו שלא לעשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: כל הנושא של היערכות לקיץ ושכחת ילדים אלו נושאים שהונחו על סדר היום כבר במושב הקודם כחלק מתוכנית עבודה, ואני מוכרחה להודות שאני לא דמיינתי בשום שלב שאנחנו נגיע לפתיחת המושב כשמאחורינו כבר יש שלושה מקרים של ילדים שנשכחו למוות ברכב, ילדים שטבעו בזה אחר זה במקומות שבאמת היינו מצפים שלא יקרה, בסביבה הקרובה, בסביבה הטבעית, בבריכות פרטיות, בצימר, במקומות שבהם אנשים אמורים להרגיש בטוח או שמח ומוצאים את עצמם בסופו של דבר בלי הילד או הילדה, ולכן אנחנו החלטנו שזה יהיה הדיון הראשון בפתיחת המושב.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתחיל קצת עם נתונים.
יפעת שאשא ביטון: ארגון "בטרם" עם גלית.
יפעת שאשא ביטון: יושבים איתי כאן חברי הכנסת השותפים שלי לאורך כל הדרך, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, ויש לנו חבר כנסת חדש, ברוך הבא, יונס ואאל.
תמי ברנע: יש לנו פה קבוצה גדולה של סטודנטים למשפטים מאוניברסיטת תל אביב.
יפעת שאשא ביטון: אומרים לי שיש כאן קבוצה גדולה של סטודנטים מאוניברסיטת תל אביב, סטודנטים למשפטים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח עם גלית מ"בטרם", קצת נתונים ומשם אנחנו נתקדם.
גלית גלעד: שבוע טוב, ברוכים הבאים ותודה רבה על ההזדמנות שוב.
גלית גלעד: לצערי הרב אנחנו ו"בטרם" קוראים לאפריל 2018 "אפריל השחור".
גלית גלעד: אנחנו עוד לא התחלנו בכלל את הקיץ וכבר נהרגו שלושה ילדים כתוצאה משכחה ברכב, ועוד שלושה ילדים כתוצאה מטביעה בבריכות פרטיות, כולם, אגב, פעוטות עד גיל 4, שזאת אוכלוסיית הסיכון מספר 1 שלנו.
גלית גלעד: שלושת הילדים שנשכחו ברכב העלו את הנתון שלנו מ-2008 ל-30 ילדים הרוגים בשכחה ברכב, ויש לנו 661 מקרים שידועים לנו על השארה או לכידה של ילדים ברכב.
גלית גלעד: שלושת הילדים שטבעו למוות מצטרפים ל-160 ילדים שמתו מטביעה מאז 2008.
גלית גלעד: בנימה יותר אופטימית, ויושבת לצידי זהבה רומנו, אנחנו בשעה טובה נכנסנו להילוך מאוד גבוה בתוכנית הלאומית לבטיחות ילדים.
גלית גלעד: ארגון "בטרם" נבחר, וכבוד הוא לנו, ללוות את עבודת המשרדים השותפים.
גלית גלעד: אנחנו מקווים שאנחנו כבר נתחיל לראות תוצאות בחודשים הקרובים, שיצטרפו למאמצים של כולנו, כל מי שיושב פה בשולחן, להפחתת ההיפגעות ולהעלאת המודעות, לשנות לנו את תרבות הבטיחות בישראל ובעיקר בטיחות ילדים.
גלית גלעד: אנחנו יודעים שלכל מי שקשור פה למגזר הציבורי, המציאות היום-יומית שלו קשה, עמוסה, ויחד עם זה, שתדעו, הלב מתכווץ כשכל פעם שיוצרת איתנו קשר משפחה שאיבדה את הילד שלה, ואנחנו יודעים שהיה אפשר למנוע את זה.
גלית גלעד: נתנו לי את הכבוד לפתוח, אז אני פונה פה לכל מי שיושב, שיכול להירתם לתוכנית הלאומית, אנחנו עם כסף, בלי כסף, אפשר לעשות הרבה.
גלית גלעד: אני קוראת בעיקר לשותפים שלנו, למשרדים הממשלתיים ששותפים לתוכנית הזאת, וזהבה תרחיב אחר כך.
גלית גלעד: אנחנו יודעים בוודאות ש-32 מדינות בכל העולם כבר הוכיחו הפחתה ניכרת בהיפגעות ילדים, ואם הם יכולים, גם אנחנו יכולים.
גלית גלעד: אנחנו ישראל.
גלית גלעד: אנחנו רוצים לעצור את הסטטיסטיקה של 2018.
גלית גלעד: אנחנו לא רוצים להגיע עוד פעם ל-2017.
גלית גלעד: אני מזכירה לכם, הממוצע שלנו הוא 116 ילדים מתים בשנה.
גלית גלעד: את 2017 סיימנו ב-144 ילדים.
גלית גלעד: אנחנו מבקשים מכולם להירתם, לא לעבור לסדר היום ולראות איך אנחנו מוסיפים לסדר היום העמוס שלנו את הבטיחות של הילדים, ותודה ליפעת.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, גלית.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר שאנחנו נדון בדיון הראשון בנושא של שכחת ילדים כנושא בפני עצמו.
יפעת שאשא ביטון: בדיון הבא אנחנו בעצם נדון בכל הנושא של היערכות לקיץ.
יפעת שאשא ביטון: בעניין של שכחת ילדים, כפי שאמרת, גלית, אנחנו כבר הבנו גם אחרי הדיונים הרבים שאנחנו חייבים רשת ביטחון רחבה שכל המשרדים חייבים להיות שותפים, אז קצת התווכחנו וקצת זעקנו.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר הבנו שלכל אחד מאיתנו יש את היכולת לתרום משהו קטן כדי בעצם למנוע את האסון הבא.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לשתף אתכם שהיום, מעבר לאינטנסיביות של המועצה הלאומית לבטיחות בדרכים.
יפעת שאשא ביטון: באמת כששומעים את זה ממוקדם מאוד, ב-04:30 בבוקר היום הנעתי את הרכב, הרדיו דלק.
יפעת שאשא ביטון: שמעתי את התשדיר.
יפעת שאשא ביטון: גם השדרנים עצמם, זאת אומרת, אני שומעת בין השירים, שדרנים עצמם שמעלים את הנושא ומבקשים בעצם להיות מודעים, זאת אומרת שבאמת יש איזושהי תחושה שכל אחד מאיתנו יכול לתרום את תרומתו, אפילו אזרחים עוברי אורח ברחוב, ולכן אני מאוד מבקשת, אם אנחנו נצליח לקיים את הדיונים האלה בלי לחזור למלחמות שהיו לפני שנה, של מי אחראי, לא אחראי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו במקום שברור לכולנו שאנחנו חייבים להיות שותפים במאמץ הקולקטיבי ולתרום את תרומתנו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע את זהבה בהקשר הזה, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: זהבה מחליפה את מירי שליוותה אותנו בדיונים הקודמים, אז בהצלחה זהבה.
זהבה רומנו: התוכנית הלאומית לבטיחות בילדים החלה לפעול בליווי מקצועי של ארגון "בטרם" בשותפות חמישה משרדי ממשלה, משרד הבריאות שמוביל את התוכנית יחד עם משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד הכלכלה ומשרד התחבורה.
זהבה רומנו: משרד הבריאות בעצם נערך ופועל נחרצות לקידום התהליך עם אנשי המשרד ומול המשרדים השותפים.
זהבה רומנו: הנהלת המשרד ובראשה פרופ' איתמר גרוטו לקחו את האחריות על התוכנית הלאומית ועל המשימה החשובה ביותר של בטיחות ילדים.
זהבה רומנו: אחד מהערוצים החשובים שאנחנו רואים, של התוכנית, הוא ערוץ ההסברה במטרה להעלות מודעות בקרב הקהל הרחב לגבי סוגיה ומניעה של היפגעות ילדים.
זהבה רומנו: במסגרת ההסברה הלאומית לבטיחות ילדים התקבלה החלטה על ידי יושבת ראש הוועדה המיוחדת להסברה של התוכנית הלאומית, הגברת עינב שומרון, שהיא סמנכ"לית ההסברה והקשרים הבינלאומיים של משרד הבריאות, לקדם את הקמפיין של ההסברה להעלאת המודעות לשכחת ילדים ברכב וגם למניעת טביעות.
זהבה רומנו: הקמפיין יכלול פעילות תקשורתית לקהל הרחב דרך רשתות רדיו, דרך רשתות חברתיות וכן תקשורת בדיגיטל.
זהבה רומנו: תיעשה הסברה שהיא הסברה ממוקדת מול החברה הערבית ומול החברה החרדית, כמובן באמצעים ובכלים המתאימים למגזרים.
זהבה רומנו: בכוונתנו שהקמפיין יועבר, ימונף על ידי שאר משרדי הממשלה והשותפים בתוכנית.
זהבה רומנו: אנחנו מצפים מכולם להתגייס, לקחת את החומרים, להפיץ את החומרים בין הרשתות המקובלות בכל המשרדים השונים.
זהבה רומנו: במסגרת הפעילות של המשרדים החל כבר משרד החינוך מתחילת השנה להגביר את לימודי השחייה במגזר הערבי.
זהבה רומנו: אנחנו יודעים שמעל 3,500 תלמידים נוספים - - -
יפעת שאשא ביטון: ברשותך, זהבה, אנחנו את הדיון הזה מקדישים רק לשכחת ילדים ברכב ובכוונה אני עושה את זה, כי זה נושא גדול בפני עצמו.
זהבה רומנו: יש לי כאן הנחיה.
זהבה רומנו: אני רוצה לספר על הנחיה של מינהל רפואה.
זהבה רומנו: מינהל רפואה מרכז את הנושא של מעונות ילדים שיקומיים.
זהבה רומנו: יצאה הנחיה למעונות שהגננת, אם ילד לא מגיע אל הגן, היא מחויבת ליצור קשר עם הנהג ולברר עם הנהג האם הילד עלה על ההסעה, ואם הילד לא עלה על ההסעה, היא מתקשרת להורים לברר מה קורה עם הילד.
זהבה רומנו: בתחילת השנה הועבר מסר באמצעות הנחיה להורים, שבחובתם לדווח אם הילד מגיע או לא מגיע לגן.
זהבה רומנו: ברגע שהילד לא מגיע לגן, הגננת יודעת מה עליה לעשות.
זהבה רומנו: כפי שאמרתי, היא מתקשרת לנהג, מבקשת מהנהג לבדוק ברכב האם נשארו ילדים.
זהבה רומנו: היא מתעדת את השיחה, היא מתעדת עם מי היא שוחחה.
זהבה רומנו: אם הנהג אומר או המלווה של ההסעה שהילד לא הגיע, היא מתקשרת להורה לברר מדוע הילד לא הגיע לגן, מתעדת את השיחה.
זהבה רומנו: יש 139 מעונות שיקומיים.
זהבה רומנו: בכל מעון יש בערך שישה-שבעה אנשי צוות.
זהבה רומנו: אנחנו מבינים ש-1,000 משפחות נחשפו לנושא, ואם יש 3,000 ילדים, אז זה עוד 3,000 משפחות שנחשפו לנושא.
זהבה רומנו: אנחנו מקווים שעצם אותם 4,000, הם יהיו גם השגרירים שיעבירו את המסר לסביבה שלהם.
זהבה רומנו: אני חושבת שהעבודה שנעשתה היא עבודה ברוכה.
זהבה רומנו: אני עוד אציין שהנושא הזה, ההנחיות האלה נבדקות במסגרת הבקרה.
זהבה רומנו: כאשר צוות הבקרה עושה בקרה על המעונות, הוא לוקח מספר מקרים, בודק האם יש ילדים שבעצם לא הגיעו לגן והאם זה מתועד.
זהבה רומנו: אני חושבת שזה מבורך שלקחנו את זה על עצמנו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שטלפונים מצד מטפלים, אנשי חינוך, מי שבעצם אמון על הילדים בבוקר במסגרות השונות, הצילו ילדים שנשכחו ברכבי הסעות, ילדים שנשכחו ברכבים של ההורים.
יפעת שאשא ביטון: זה בהחלט עוד חלק באותה רשת ביטחון שדיברנו עליה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, זהבה.
איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת שאשא ביטון, אני מוכרחה להגיד לך כמי ששותפה יחד איתך לדיונים האלה מזה שלוש שנים.
איילת נחמיאס ורבין: באופן עקבי, אני, וגם דיברנו בשבוע שעבר, כי את ואני, כל מוות של ילד הוא מלווה אצלנו בשיחה.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנחנו לא עושים מספיק.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהמערכות הממשלתיות, עם כל הכבוד, זה בסדר שאנחנו יודעים להתקין מערכות כמו מוביליי כדי למנוע תאונות בכביש.
איילת נחמיאס ורבין: ישב כאן סגן השר ליצמן, אז לא היה שר, לפני שנתיים אם אני לא טועה, אחרי גם איזה חודש שחור כזה שבאמת כבר לא ידענו מה לעשות עם עצמנו.
איילת נחמיאס ורבין: הוא ישב פה והוא אמר, אני אביא פתרון.
איילת נחמיאס ורבין: בשנה שעבה את ואני פנינו אליו בשנית, בכתב.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא מדברת בעל פה, בשיחות במליאה כמו שנהוג כאן.
איילת נחמיאס ורבין: פנינו אליו בכתב.
איילת נחמיאס ורבין: קודם כול זה יפה שהוא מייד לקח את זה על עצמו, כי זה לא באופן מובהק אחריות של משרד הבריאות.
איילת נחמיאס ורבין: מצד שני, אני אומרת, העובדה היא שעם כל מה שעושים ברלב"ד ועם כל מה שעושים ב"בטרם", הרלב"ד עוד לא הציגו, אבל עם הפרסומות שאת דיברת עליהם ועם כל הדברים האלה, בסופו של דבר אנחנו יודעים שבחודש אחד שלושה ילדים נפטרו, ואנחנו עוד לא מדברים על שיא החום, ואני לא מדברת על הטביעות, כי גם על זה אנחנו דיברנו בינינו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדבר על זה בדיון הבא.
איילת נחמיאס ורבין: נכון, על הצעת התקנות להתקנת מעקות בטיחות סביב בריכות פרטיות.
איילת נחמיאס ורבין: דיברת על הנושא של מעונות שיקומיים, זהבה.
איילת נחמיאס ורבין: יש עוד המון ילדים בישראל שהם בעצם, אנחנו יודעים, חשופים, לא מוגנים לצערי.
איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים שזה מאוד קשה בשבוע כזה אחרי אירוע קטסטרופלי כמו שהיה לנו בערבה, לדבר על בטיחות ילדים, אבל מצד שני, זה בדיוק השבוע לדבר על הדברים האלה, כי למרות שהם היו בני נוער, הם עדיין ילדים, כי אצלנו גם בישראל ילדים הם ילדים של מישהו, לכל החיים.
איילת נחמיאס ורבין: יש מערכות היום, וחלק מהמורכבות, דיברה על זה זהבה, התייחסה לנושא הגננות.
יפעת שאשא ביטון: המפתח הוא משרד התחבורה.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה רגע להגיד משהו.
איילת נחמיאס ורבין: התייחסה זהבה לנושא הגננות וגם את זה אנחנו עוברות איתן, כל מיני תהליכים.
איילת נחמיאס ורבין: עוד מעט אנחנו נעבור איתן את זה סביב הנושא של הילדים האלרגניים, של הוצאת הסייעות, זאת אומרת, אנחנו מכירות את התהליכים ובאמת אנחנו צריכים להחליט כמה עומס אנחנו יכולים להשית עליהם, כמה אחריות אנחנו יכולים להשתית עליהם.
איילת נחמיאס ורבין: יש היום מערכות טכנולוגיות, חלקן הוצגו בפנינו, שיודעות לבדוק בחצי אפליקציה האם נשאר ילד באוטו או לא נשאר ילד באוטו.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנשים לא מבינים כמה המוות הזה הוא נוראי.
איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שגם אם אנשים היו מבינים כמה המוות הזה נוראי, אז היו מתגייסים הרבה יותר במהירות, כי אומרים, מה, זה 30 ילדים מאז 2008.
איילת נחמיאס ורבין: אלוהים ישמור.
איילת נחמיאס ורבין: זאת זילות חיים מטורפת.
איילת נחמיאס ורבין: היו בינינו, אם את זוכרת, דיונים בשאלה מול משרד המשפטים, האם ההורים האלה צריכים להיות או לא צריכים להיות מועמדים לדין בגין גרימת מוות ברשלנות.
איילת נחמיאס ורבין: זה דיון שאני באמת לא רוצה להתייחס אליו היום, כי מה שמעסיק אותי זה הנושא של הבטיחות.
איילת נחמיאס ורבין: לפעמים אתה שואל את עצמך מה עושים עם ההרתעה.
איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר, ובזה אני רוצה לסיים, זה אירועים מאוד קשים ואלה בדיוק האירועים שהמשרדים הרלוונטיים, בעיקר משרד התחבורה בעניין הזה, אין מה לעשות, צריכים להתגייס ולהגיד, אין מה לעשות, צריך לחייב התקנת מערכות, כי מוות אחד של ילד כזה הוא יותר מדי, וזה בסוף העניין, כי באים אלינו ואומרים לנו, מה, נחייב עוד מערכת?
איילת נחמיאס ורבין: זה הרי כל כך לא מסובך.
יפעת שאשא ביטון: התשובה היא כן, איילת.
איילת נחמיאס ורבין: את זוכרת שהיה לנו דיון רק על טכנולוגיות?
איילת נחמיאס ורבין: אין ספור אפשרויות למנוע את הדבר הזה.
איילת נחמיאס ורבין: למה אנחנו שלוש שנים אחרי עדיין נמצאות באותו מקום?
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שכן, התשובה, ואת יודעת את זה, תשובה ברורה לשאלה שלך היא כן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים לחייב בהתקנה של עזרים טכנולוגיים.
יפעת שאשא ביטון: ברור לנו, אמרנו את זה לאורך כל הדרך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נשמע את משרד החינוך, אנחנו נשמע את המשרדים השונים, אנחנו נשמע את משרד התחבורה.
יפעת שאשא ביטון: בלי משרד התחבורה אנחנו לא באמת נצליח למגר את הסיפור הזה עד הסוף.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוכל לסייע, אנחנו נוכל כל אחד לתרום את תרומתו, אבל בסופו של דבר בשביל שתהיה מניעה אמיתית אנחנו חייבים את העזרים הטכנולוגיים.
יפעת שאשא ביטון: עוד אמירה שחשוב לי שהיא תירשם.
יפעת שאשא ביטון: כל השיח על עומס, אנחנו צריכים להשתחרר ממנו.
יפעת שאשא ביטון: אני זוכרת את הדיון שאת ישבת כאן ואנחנו קצפנו שתינו.
יפעת שאשא ביטון: כשאת שואלת בן אדם אם עכשיו יש לו את היכולת להציל ילד, כן או לא, הוא לא יגיד לך לא, אני לא יכול, אני עמוס, וזה מה שצריך בעצם להנחות אותנו.
איילת נחמיאס ורבין: דיברנו על הנושא של הגננות.
איילת נחמיאס ורבין: אם משרד התחבורה יחייב התקנת מערכות, אני בהחלט מוכנה שיטילו את זה גם על הגננות.