GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל חורון: אולי יש דרך לחשוב על סל של שירותים שהוא יעלה את המחיר, אבל צריך שוב - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מפחדת שזה יהיה גורף ואני מפחדת שההורים בסוף יצא שהם ישלמו יותר ואם זה המחיר, אני אומרת לך, אז שלא תהיה מדרגה נוספת.
יפעת שאשא ביטון: הם ידעו לעשות את זה השנה, הם ידעו לעשות את זה גם בשנה הבאה.
יפעת שאשא ביטון: תסמכי עליהם.
יפעת שאשא ביטון: אחרי שאנחנו יצאנו לדרך, ואחרי כל הרעש וכל הבלגן וכמי שהביאה את החוק יחד עם החברים שלי, אבל בקיץ כנראה אחרים היו להם תכניות, ספגתי את כל האש והדם והכל, ירדתי, יש פה הורים שפגשו אותי בשטח.
יפעת שאשא ביטון: לוויתי עד הדבר הקטן ביותר.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר יצאנו לדרך ואת יודעת מה, אני לא אגיד כולם אבל רובם, כדי להיות שמרנית אני לא אומרת כולם, הרוב הגדול שמח וטוב לב.
יפעת שאשא ביטון: אין שום סיבה שאנחנו נכניס עכשיו עז שבעצם תייתר את כל המאבק שעשינו בשביל זה בשנה שעברה.
מיכל חורון: זו התשובה המהותית, גם משפטית קשה לנו עם ועדת חריגים.
יפעת שאשא ביטון: אז שלא תהיה מדרגה נוספת.
יפעת שאשא ביטון: שלא תהיה.
יפעת שאשא ביטון: אם אתם לא יודעים לאכוף את זה, שלא תהיה מדרגה נוספת.
מיכל חורון: לא, אני לא אומרת שאנחנו לא יודעים לאכוף את זה.
מיכל חורון: להיפך, יש לנו יחידה של אכיפה, ברגע שיהיה צו אפשר יהיה לבדוק על מה נגבים הדברים, לוודא שאותם - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אני מדברת, אם אתם לא יודעים לאכוף את זה מהבחינה שההורים שותפים ושלא עכשיו באופן אוטומטי מעלים לכולם, אז אין, אנחנו - - -
חיים הלפרין: מבחינתנו בכל מקרה בתהליך קביעת המחיר ההורים שותפים.
חיים הלפרין: אין דבר כזה של ועדת היגוי ללא הורים.
חיים הלפרין: בכל מקרה ההורים שותפים.
יפעת שאשא ביטון: לא, ההורים עכשיו שותפים בזה שבמקומות מסוימים יהיה אפשר לגבות 935 שקלים.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו יש אנשים שגם גובים מהם פחות מ-935 שקלים והם יושבים בבית ושומעים, ובשנה הבאה, וואלה, יש להם לגיטימציה להעלות את זה בעוד מדרגה.
יפעת שאשא ביטון: להורים אין שום סיי.
יפעת שאשא ביטון: אין להם סיי בתוך הישוב.
חיים הלפרין: בכל ועדת היגוי כל שנה מחדש ההורים שותפים לקביעה מהם השירותים ומה הוא מכיל.
יפעת שאשא ביטון: בכל ישוב?
חיים הלפרין: ודאי.
חיים הלפרין: מבחינתנו זה חלק מהתנאי.
שיר דגן: זה חלק מהתקנות.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, אני מפחדת.
יפעת שאשא ביטון: כי אני יודעת על מקומות, הרי לא כולם בסוף, יש בסוף ועד הורים שנבחר, אנחנו כולנו מכירים את זה, יש לו גם מאוויים משלו ולפעמים גם חיים משלו ובישוב יש הרבה מאוד הורים, ואפשר לכפות על הורים שהיום משלמים הרבה פחות לשלם את הסכום הגבוה הזה, אז כאילו יוצא שבאנו לברך ויצאנו מקללים ואני לא רוצה שנהיה שם.
קארין אלהרר: אז מה גבירתי מציעה?
יפעת שאשא ביטון: שהם ינסו למצוא איזו שהיא דרך, שהדבר הזה בכל מקרה יהיה בהסכמה של הורים, לא של הורים רק של איזה נציג שהגיע ועכשיו אולי גם פוליטית רוצה לעשות שם משהו, ואני אומרת את הדברים הכי ישיר שבעולם ואני יודעת שאני - - - גם על זה, אני רוצה שבאמת ההורים שמשלמים את הכסף בכל מקום יגידו "רוצה אני" או "לא רוצה אני".
יפעת שאשא ביטון: "טוב לי עכשיו ב-900 שקל".
מיכל מנקס: זה לא אפשרי, כי אני ממש, כל הכבוד להורים שיושבים פה ושותקים אבל זה בלתי אפשרי, משרד החינוך מכיר בוועד ההורים היישובי כמוסד, כאורגן שמייצג את ההורים, הבחירות הן דמוקרטיות - - -
יפעת שאשא ביטון: מיכל, את העלית את זה בעצמך גם.
מיכל מנקס: אבל אני אומרת - - -
יפעת שאשא ביטון: שההורים חייבים להסכים ואם ההורים לא - - -
מיכל מנקס: בוודאי, אבל ועד ההורים היישובי כמייצג את ההורים.
מיכל מנקס: הם בוחרים את עצמם, כל הורה שרוצה להשפיע על הוזלת המחיר, מוזמן להיבחר לוועד.
מיכל מנקס: זה נורא יפה לשבת כהורה ולצקצק בלשון ולהעביר ביקורת.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת מה המשמעות של זה, מיכל?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים את זה כי זה קרה בחלק מהישובים.
יפעת שאשא ביטון: בחלק מהישובים שכן ידעו להפעיל את אותו דבר, ההורים העידו שהם קיבלו את אותו דבר בדיוק, אוקיי?
יפעת שאשא ביטון: אפילו קצת יותר ופתאום העלו להם את המחיר.
מיכל מנקס: ויש ישובים רבים אחרים שהלינו על הירידה באיכות.
מיכל מנקס: דרסטית.
מיכל מנקס: יש מהכל.
קרן נואס: אני רוצה לדבר על המרכיב של העובדות.
קארין אלהרר: איזו דרך יש לנו להגיע לכל ההורים - - -
קרן נואס: אין.
אמציה דויטש: שניה, דבר ראשון יש דרך לפעמים.
אמציה דויטש: אצלי בעיר עשינו סקר.
אמציה דויטש: מדברים על עיר של 30,000 תלמידים.
אמציה דויטש: במודיעין.
קריאה: אפשר רגע לדבר בשם תל אביב?
יפעת שאשא ביטון: מיד תל אביב תדבר.
יפעת שאשא ביטון: אגב הרבה מהחוכמה שיושבת פה בשולחן היא מהשיח בתל אביב.
קארין אלהרר: בסופו של דבר הרוב - - -
אמציה דויטש: ולפי החלטת הרוב החלטנו את הרכיבים הנוספים שמותר לעשות.
אמציה דויטש: אבל אני אומר, גם מה שאת אומרת זה נכון, יכול לקרות, וגם מצד שני צריך לסמוך על הוועד.
אמציה דויטש: הוועד הוא גוף נבחר, הוא מקבל הרבה החלטות, לא רק בנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני סומכת על הוועד.
יפעת שאשא ביטון: אני לא סומכת תמיד על מי שמפעיל או על הרשות שיש להם אינטרסים נוספים, שוב, לגיטימיים לחלוטין, שחס וחלילה לא יישמע שהאינטרס שלהם לא לגיטימי.
יפעת שאשא ביטון: הוא לגיטימי אבל בשביל זה אנחנו פה כרגולטור צריכים לפקח.
אמציה דויטש: לכן אני חושב שעדיין צריך להתעקש מול הסירוב הזה של המשרד בנושא ועדת חריגים.
אמציה דויטש: עושים את זה, אני חושב שצריך לחשוב איך כן לעשות את זה.
אמציה דויטש: ועדת חריגים זה בדיוק הפתרון, כי זה אומר שאחרי שעברו אותנו בתוך העיר עם ההורים, עוברים עוד גוף נוסף שהוא הרגולטור בסוף, והוא יחליט אם עכשיו סתם בא לנו לשלם עוד 50 שקל או שיש באמת בעיה אמיתית.
אמציה דויטש: אני חושב שזה אפשרי, זה לא 200 ומשהו ישובים יגיעו לוועדה הזאת.
אמציה דויטש: לא יגיעו כל כך הרבה.
מיכל חורון: לא, זה לא קושי - - -
אמציה דויטש: כי אמרתם שיש גם קושי ניהולי לעשות את זה.
מיכל חורון: לא לא - - -
אמציה דויטש: לא, הזכרתם גם שפרקטית זו בעיה ואני חושב שפרקטית זו לא בעיה ואני חושב שאפשר למצוא גם את העניין המשפטי כי עובדה, אתם עושים את זה ופועלים בצפיפות כיתות, בתל"נ, ב-1001 דברים, אני חושב שאפשר לעשות את זה גם בזה.
חיים הלפרין: החוק פה לא מאפשר את זה, בשונה מכל הדברים האחרים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נבדוק את זה, וחוץ מזה, אם נצטרך לעשות שינוי או תיקוני חקיקה, אנחנו כמי שיזמנו גם את החוק הקודם נבוא ונעשה את זה.
מיכל חורון: דבר אחרון לגבי הצו, שוב, היום זה המועד האחרון להעברת הערות, אנחנו נקבל את ההערות של השלטון המקומי כמובן בכל רגע ובתנאי שלא נתעכב יותר מדי.
מיכל חורון: דבר אחרון באמת, כמו שנאמר, אנחנו ישבנו עם גורמים של המוכר שאינו רשמי, מפעילים של צהרונים במבנים של מוכר שאינו רשמי, כי זה גם חלק מהחוק.
מיכל חורון: מבנים פרטיים, והגענו למסקנה שמדובר, יש הרבה יותר מדי גורמים, יש שונות גדולה בין הגורמים השונים.
מיכל חורון: לכן הצו עם התעריפים שיקבע השנה תעריפים רק לצהרונים שמופעלים על ידי רשויות מקומיות והחברה למתנ"סים, החברה הממשלתית.
יפעת שאשא ביטון: עוד פעם, הצו הזה קובע - - -
מיכל חורון: - - - במרחב הציבורי.
יפעת שאשא ביטון: ואת מי הוא מייתר, עוד פעם?
מיכל חורון: הוא מייתר בעצם את הגופים הפרטיים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מאמינה שאתם אומרים את זה.
יפעת שאשא ביטון: את אלה שאנחנו דחינו לשנה הנוכחית, אתם עכשיו מוותרים עליהם לגמרי?
מיכל חורון: לא, חס וחלילה.
מיכל חורון: התקנות, התנאים יחולו עליהם.
מיכל חורון: המחיר בשנה הקרובה, הצו הזה לא יחול.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו דחינו אותם שנה כדי לתת לכולם להתארגן.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו אני רוצה להבין איזה לובי הם הפעילו במשרד החינוך כדי שאנחנו נחריג אותם גם השנה.
יפעת שאשא ביטון: איזו סיבה, אני רוצה לשמוע בהגיון סיבה אחת למה להחריג אותם עוד שנה.
יפעת שאשא ביטון: נתנו להם אויר עוד שנה, למה עכשיו אני נותנת להם חופש?
יפעת שאשא ביטון: מחר כולם יהפכו להיות פרטיים.
יפעת שאשא ביטון: מה צריכים אותנו בכלל, משרד החינוך?
קרן נואס: לא, הבעיה הייתה חוק התכנון והבניה, בשונות הגדולה שלו בין הרשויות המקומיות השונות.
יפעת שאשא ביטון: מה קשור?
קרן נואס: אני אגיד לך מה קשור, כי אז התקורה של גן, נניח בתל אביב, לעומת גן שהוא בירושלים או בבאר שבע משתנה, ואנחנו הגענו לסכומים גם של חצי מיליון שקל, שמי ששוכר מבנה פרטי מגוף פרטי, העלויות אחזקה שלו הן הרבה יותר גבוהות ולא יכולות בשילוב ביחד של התקצוב - - -
יפעת שאשא ביטון: מה זה שוכר פרטי מגוף פרטי?
קרן נואס: אדם פרטי ששוכר מפרטי.
קרן נואס: נניח, גננת ששוכרת דירה לטובת הפעלת גן שבבוקר מתוקצב 700 שקלים על ידי משרד החינוך - - -
חיים הלפרין: אז היא לא בתכולת החוק.
אמציה דויטש: שניה, אני הייתי בכמה דיונים בנושא הזה.
קריאה: היא בחוק.
יפעת שאשא ביטון: בואו אני אספר לכם את זה לא בנקי.
יפעת שאשא ביטון: זה לא אותם אנשים שגם לא מסובסדים, הם לא באמת פרטיים פר אקסלנס.
יפעת שאשא ביטון: הם מסובסדים בבוקר על ידי משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אז בואו, שאף אחד לא יספר לנו סיפורים פה, אנחנו התווכחנו עליהם מספיק, ישבנו והתעמתנו איתם, הם אמרו לנו "חברים, אנחנו מוכנים להיות שם ולהתארגן.
יפעת שאשא ביטון: תנו לנו שנה" אני רוצה להגיד לך, לא חייתי בשלום עם השנה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: יודע את זה חיים.
יפעת שאשא ביטון: אבל היה גבול גם כמה אפשר ללכת עד הסוף בשביל להניע את העגלה הזאת והייתי מוכנה למחול על כבודי, להוריד את הראש ולחכות שנה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מחכים עוד שנה.
יפעת שאשא ביטון: אין שום סיבה.
יפעת שאשא ביטון: הם מקבלים מכם כסף בבוקר, שיעמדו בתנאים.
יפעת שאשא ביטון: שיעמדו בתנאים.
יפעת שאשא ביטון: אם היא מסוגלת להחזיק את זה, היא גם מסוגלת להחזיק את זה אחרי הצהריים.
יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך מה הם עושים.
יפעת שאשא ביטון: הם לוקחים ומנסים לממן את הכל על חשבון הכסף, הם כאילו בבוקר לא יכולים לגבות כסף, אז הם גובים 2,000 ו-3,000 שקל כדי לכסות, חבר'ה, לא נולדנו אתמול.
קרן נואס: אז אני אסביר לך משהו, בציבורי מי שמממן את שכר הסייעות ואת שכר הגננות זה משרד החינוך והרשות המקומית.
יפעת שאשא ביטון: אתם מסובסדים בשביל זה.
קרן נואס: אבל 700 שקלים לילד - - -
יפעת שאשא ביטון: לילד, אתם מסובסדים.
קרן נואס: אבל 700 שקלים לילד לא מכסה את העלויות, אנחנו ישבנו ועשינו טבלאות ואנחנו בדקנו את זה עם משרד רואה החשבון של משרד החינוך.
קרן נואס: ואנחנו הגשנו את הדברים בצורה ריאלית עם 20%.
יפעת שאשא ביטון: מה יקרה, הם לא מוגבלים במחיר?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יוצרים שוק פרוץ.
אמציה דויטש: אבל איזה עלויות נוספות יש להם שהן חריגות.
קרן נואס: אנחנו צריכים שהרשויות המקומיות יישרו קו על חוק התכנון והבניה.
אמציה דויטש: מה, איפה הכסף?
אמציה דויטש: תסבירי, אני מנסה להבין איפה העלויות הנוספות.
קריאה: יש באמת טווח מאוד גדול, יש פערים גדולים בין גופים שונים.
חיים הלפרין: היינו צריכים לאפשר מחירים של 2,000 שקל - - -
יפעת שאשא ביטון: הם במגזר הדתי.
יפעת שאשא ביטון: יש גם הרבה, חבר'ה, אני זוכרת עם מי ישבתי בשנה שעברה וגם מי הגיע אלי למשרד.
יפעת שאשא ביטון: הרבה מהם, אנחנו יכולים לצעוק "לא" כמה שאנחנו רוצים, אבל הרבה מאוד מהם הם במגזר הדתי ולא חלילה שיש לי משהו נגד המגזר הזה.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני יודעת איך הם מתנהלים.
יפעת שאשא ביטון: אני מזכירה לכולם שאני באה גם מהשלטון המקומי וגם לי היו גנים כאלה שם.
יפעת שאשא ביטון: ואני יודעת גם כמה הם מוכנים ועד כמה מוכנים לגבות מההורים והרבה פעמים הם גם הרבה יותר אטרקטיביים ממה שאנחנו יודעים להציע.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם בלב נקי, אין לנו שום סיבה, שום סיבה שבעולם להחריג אותם לשנה נוספת, בטח ובטח לא לקבוע איזה שהיא תקרה, אנחנו לא יכולים להשאיר את השטח הזה שטח הפקר.
קארין אלהרר: יפעת, אני פשוט רוצה לשאול שאלה.
קארין אלהרר: אם אנחנו מבינים, זה נכון שהם מקבלים 700 שקלים?
יפעת שאשא ביטון: הם מקבלים סבסוד לשעות הבוקר על כל ראש.
קארין אלהרר: אני רוצה שניה לעשות סדר.
קארין אלהרר: אני כבר קצת התבלבלתי בסיפור.
קארין אלהרר: יש את הפרטי לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: לא נוגעים בו, לא מעניין.
יפעת שאשא ביטון: מעניינים, אבל לא יכולנו לגעת בהם.
קארין אלהרר: בסדר, זה פרטי לגמרי, לא נוגעים.
קארין אלהרר: עכשיו אנחנו מדברים על 3-4 שבעצם מקבלים - - -
יפעת שאשא ביטון: מוכר שאינו רשמי.
קארין אלהרר: מקבלים סמל משרד החינוך והם מפעילים אחרי זה צהרון.
קארין אלהרר: ממשרד החינוך הם מקבלים 700 שקלים.
קארין אלהרר: כדי להפעיל צהרון זה כאילו עוד שעות, מתי מסתיים הגן?
קארין אלהרר: מ-14:00 עד 16:00 או עד 17:00.
קארין אלהרר: והחוק בעצם קבע שהצו יחול עליהם כמו שזה חל על גן עירייה רגיל.
חיים הלפרין: משנת הלימודים הקרובה.
מיכל חורון: החוק קובע שהשר רשאי לקבוע תעריפים לכל סוגי הצהרונים והוא יכול לעשות הבחנות בין סוגי הצהרונים השונים.
קארין אלהרר: אוקיי.
קארין אלהרר: ולא הבנתי, השונות היא במה?
מיכל חורון: במבנה.
מיכל חורון: בעוד שהרשות המקומית וגופים אחרים פועלים בתוך מבנים של רשות מקומית או מבנים ציבוריים, ודרך אגב, הרוב הגדול לא משלמים על זה.
מיכל חורון: הצהרונים האלה שוכרים בעצם - - -
יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, זה לא מדויק.
מיכל חורון: או בונים בתים - - -
אמציה דויטש: מבלבלים אותנו עם הנתונים פה קצת.
יפעת שאשא ביטון: יש גם כאלה שמקיימים את זה במתנ"ס והם משלמים שכירות עבור המתנ"ס.
אמציה דויטש: סליחה רגע, אתם מדברים בכותרות.
אמציה דויטש: מה הכסף, תסבירו לנו איפה הכסף הנוסף הזה?
חיים הלפרין: אני מבקש, אל תשליך על אחרים עם כותרות.
חיים הלפרין: אנחנו עניינים, אנחנו ישבנו עם החבורה הזאת, הם הציגו את הנתונים, אנחנו בחנו אותם.
אמציה דויטש: אז אני מבקש שנדע, אנחנו עכשיו בדיון.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לנהל ככה דיון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם לא נצליח להבין מה קורה פה עד הסוף.
יפעת שאשא ביטון: אני רק לא אוהבת את המחטף הזה.
קרן נואס: אני רוצה לתת דוגמה למשל לעניין התזונה.
קרן נואס: כשרשות מקומית יוצרת שיתוף פעולה עם ספק לתזונה ונותנת לו חצי מונופול או מונופול, עלויות המנה יכולות להגיע ל-10, 11 שקלים.
קרן נואס: כשגן פרטי מזמין ממפעיל קייטרינג שהוא מוכר על ידי משרד הבריאות, אנחנו לא מצאנו מנות בפחות מ-18 שקלים כי הכמות היא קטנה, זה לא בית ספר שמזמין - - -
אמציה דויטש: מה עם המכרז של המשרד?
אמציה דויטש: למשרד יש מכרז כללי.
מיכל חורון: אנחנו לא - - -
יפעת שאשא ביטון: שמעת?
יפעת שאשא ביטון: תשמעי מה אמרה מיכל.
אמציה דויטש: המכרז של המשרד נותן לכל מי שרוצה להצטרף.
קרן נואס: אנחנו לא הצלחנו להיכנס ואני יכולה להגיד לך שגם ההורים, אפרופו ועד - - -
יפעת שאשא ביטון: קרן, אני איתך.
יפעת שאשא ביטון: 20 שקלים מנה.
יפעת שאשא ביטון: זה עוד 10 שקלים.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת כמה גובים בגנים הפרטיים עבור הדבר הזה?
יפעת שאשא ביטון: 2,000 שקל, 2,500 שקל וגם יותר.
יפעת שאשא ביטון: שום סיבה שבעולם.
קרן נואס: אנחנו לא רצינו למקום הזה.
קרן נואס: יפעת, אנחנו לא רצינו להגיע למקום הזה, אנחנו חישבנו את הפער.
קרן נואס: מה שנקרא בין הרצוי למצוי, למי ששוכרת מבנה ב-20,000 שקל לא מהרשות המקומית ומשלמת ארנונה עסקית.
קארין אלהרר: מה הפער?
קרן נואס: הפער הוא בקירוב 30% והסכום הממוצע שאנחנו הגענו אליו הוא 1,492 שקלים שיכסה עלויות שכר.
יפעת שאשא ביטון: תבטלו את החוק.
יפעת שאשא ביטון: שמדינת ישראל, שההורים יחזרו לשלם כמה שהם שילמו ולכו תסבירו להם.
יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, זה לא מקובל.
קרן נואס: התנאים לא יחולו עליהם.
יפעת שאשא ביטון: חברים, אני לא רוצה רק שהתנאים האלה, אני אומרת לכם, אין שום סיבה שבעולם שזה יגיע לסכומים כאלה כי אל תשכחו שגם בבוקר הם מקבלים את התקצוב של משרד החינוך וגם מקבלים את תשלומי ההורים ועדיין על השלוש שעות הנוספות האלה, הארבע שעות, אני לא יודעת כמה, תחשבו את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, יש מקומות שהם אומרים שזה מ-14:00 עד 16:30 ואחרים מ- 13:30 עד 16:30.
קרן נואס: אבל - - - עד הערב.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מממנת עד 18:00.
יפעת שאשא ביטון: אני גם לא אחתל את הילד, אקלח אותו ואביא אותו הביתה.
יפעת שאשא ביטון: תכנסו להגיון.
קרן נואס: זו אותה עובדת, אתם צריכים להבין שזה שעות נוספות, זה תנאים נוספים.
יפעת שאשא ביטון: קרן, זה לא מעניין אני אגיד לך למה.
קרן נואס: את שוללת מההורים את הזכות לבחור.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר לך משהו, עד 16:30 אני שם.
יפעת שאשא ביטון: מ-16:30, אני אומרת את זה בצורה הכי בוטה שבעולם, זה לא מעניין.
יפעת שאשא ביטון: אז אני לא צריכה עכשיו שהאנשים האלה בגן ישלמו את הסכום הזה.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו אני יכולה להציע לך משהו.
יפעת שאשא ביטון: את עד 16:30 עושה מה שמשרד החינוך קבע.
קרן נואס: אני לא אעמוד בזה.
יפעת שאשא ביטון: ומ-16:30 עד 18:00 תגבי כמה שההורים מוכנים לשלם.
יפעת שאשא ביטון: אבל לא בגלל שאת מחליטה שכולם יישארו עד 18:00.
קרן נואס: אנחנו נישאר עד 14:00 כי אנחנו לא נעמוד בזה.
יפעת שאשא ביטון: אתם תעמדו.
קרן נואס: לא, תאמיני לי בדקנו את זה.
קרן נואס: הרי הייתה לנו שנת ניסיון.
קרן נואס: אני לא יודעת מה קורה במגזר הדתי, אני יודעת מה קורה במגזר שלי ואני בדקתי ואת מכירה אותי ואת יודעת שאני אדם אחראי ואני לא אתן לדברים שאין להם כשירות, יד.
יפעת שאשא ביטון: קרן, אני לא נותנת יד ל-1,400 שקל.
יפעת שאשא ביטון: ואני בטוחה שגם החברים שלי כאן.
קרן נואס: אז בואי, אני רוצה להגיד לך משהו.
קרן נואס: יהיה להן יותר קל לסגור בשעה 14:00 ולהגדיל את כמות ה-200,000 שהיא חצי כמות ריאלית ל-400,000.
יפעת שאשא ביטון: לא מאיים.
יפעת שאשא ביטון: לא מרשים.
יפעת שאשא ביטון: שייכנסו למערכות המוכרות ורשמיות.
קרן נואס: אבל למה אני כהורה לא יכול לבחור?
קרן נואס: אם אני רוצה להישאר במסגרת פרטית מהשעה 14:00 ואילך ולקבל אקסטרה חוגים, אקסטרה כח אדם, אוכל טוב, אחריות, כח אדם מעולה.
קרן נואס: למה אני לא יכולה לבחור.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להגיד לך משהו, גם כאשת חינוך.
יפעת שאשא ביטון: כל הסיפורים האלה עכשיו של "אנחנו עושים שני חוגים ביום או חמישה חוגים בשבוע ומכניסים לילד כל יום משהו" חבר'ה, א.
יפעת שאשא ביטון: גם לא צריך לשגע את הילדים, אנחנו כל הזמן מחפשים רק איפה להעמיס.
יפעת שאשא ביטון: ב.
יפעת שאשא ביטון: בואו לא נשכח שיש שם צוותים, ואני דיברתי עם קבוצה של גננות שהייתה אצלי במשרד במהלך השנה הזאת ואנחנו יודעים שגם הן יכולות להפעיל את הילדים ולתת העשרה והכל, אז מה אני אעשה קרן, את יודעת, יש לנו הרבה שיתופי פעולה בשלוש השנים האחרונות, אני לא קונה את זה.
יפעת שאשא ביטון: אומרת לך הכי אמיתי.
יפעת שאשא ביטון: אתן מסוגלות, אני לא מדברת עד שעה 18:00.
יפעת שאשא ביטון: מ-16:30 עד 18:00 תעשי מה שאת רוצה.
יפעת שאשא ביטון: עד 16:30 לא קונה את זה.
קרן נואס: אל תשכחי שאנחנו גם חברה בע"מ.
קרן נואס: המוכר שאינו רשמי הוא חברה בע"מ.
קרן נואס: משלמים מס כפול, המסים - - -
אמציה דויטש: בסדר, גם חלק מהמפעילים הם חברות עם מע"מ והכל.
קריאה: אבל הם לא משלמים מס על המבנים.
קרן נואס: תקשיבי, מורידים לנו על הדבר הזה 17% מע"מ.
קרן נואס: הן לא מסתדרות.
קרן נואס: הסכום הוא לא נקי.
קרן נואס: הן לא מקבלות 935 שקלים.
קרן נואס: יורד להן מזה המע"מ, מס הכנסה, כי זה נחשב להן להכנסה.
יפעת שאשא ביטון: מה זה הן לא מקבלות?
יפעת שאשא ביטון: זה לא אמור להיות הרווח הנקי שלהן.
קרן נואס: לא רווח.
קרן נואס: אני מדברת שזה חלק מההכנסה, זה נחשב להן להכנסה.
קרן נואס: מה-935 הזה יורד שני פרמטרים, 17% מע"מ, 30% מס.
אמציה דויטש: אבל גם אצל המפעילים האחרים של העיריה.
יפעת שאשא ביטון: אני מעלה לך את זה ב-17% ואני סוגרת לך את הסיפור של המע"מ.
קרן נואס: ושכר הדירה, שהרשות המקומית - - -
אמציה דויטש: שכר דירה את משלמת עוד שעות אחרי צהריים?
אמציה דויטש: שילמת שכר דירה גם אם לא יהיה אף צהרון.
אמציה דויטש: באמת, נו.
קרן נואס: אבל אני משלמת על צוות.
אמציה דויטש: את משלמת פר שעה שכר דירה?
יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא השכר דירה.
קרן נואס: לגמרי.
קרן נואס: אתה יודע מה, אז תשים את זה בצד.
יפעת שאשא ביטון: פתרתי לך.
יפעת שאשא ביטון: נוסיף להם 20%.
יפעת שאשא ביטון: זה עוד 180 שקלים, זה לא 1,450 שקל.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, בואו - - -
קרן נואס: עם 30% אנחנו נוכל להסתדר.
יפעת שאשא ביטון: גם 30%, לא מגיע ל-1,450 שקל.
קרן נואס: מגיע ל-1,300.
קרן נואס: וזה בדחילו ורחימו.
יפעת שאשא ביטון: 930 תוסיפי עוד 200 שקל, אני מדברת על 20%.
יפעת שאשא ביטון: הם יסתדרו.
יפעת שאשא ביטון: אז תסגרו ב-14:00.
יפעת שאשא ביטון: בואי נראה אתכם.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, אני אומרת לכם, בואו באומץ, שיסגרו ב-14:00.
יפעת שאשא ביטון: פעם אחת אנחנו יכולים להרוויח את הילדים בתוך המערכת הרגילה, לצורך העניין.
יפעת שאשא ביטון: פעם שניה אני אומרת לך קרן, הנה, אני מוקלטת פה, מצולמת פה, הכל.
יפעת שאשא ביטון: אתם לא תסגרו.
יפעת שאשא ביטון: כי אתם תראו שאתם יכולים להסתדר.
קרן נואס: אבל אני מבקשת שגם תקחו בחשבון שעל המגזר הפרטי, כשהמגזר הציבורי מקבל - - -
יפעת שאשא ביטון: את לא פרטי פרטי.
קרן נואס: אבל המדינה מתייחסת אלי כפרטי.
קרן נואס: אני בשעות הבוקר לא מקבלת ממשרד החינוך - - -
יפעת שאשא ביטון: קרן, את לא פרטית.
יפעת שאשא ביטון: את מוכר שאינו רשמי.
יפעת שאשא ביטון: את רוצה להיות פרטית, אני מוציאה את ידי משם, תעשי מה שאת רוצה.
קרן נואס: גם במוכר שאינו רשמי אחר הצהריים הן צריכות את החומרי ניקוי ואת הנייר טואלט.
יפעת שאשא ביטון: כולם צריכים.
יפעת שאשא ביטון: גם המוכרים והרשמיים.
קרן נואס: אבל הם מקבלים על זה תקציב שנתי.
קרן נואס: אנחנו לא מקבלים.
אמציה דויטש: לא, זה נמצא בתוך הסל.
אמציה דויטש: זה לא נכון.
אמציה דויטש: זה ב-900 נמצא גם החומרי ניקוי.
יפעת שאשא ביטון: אבל גם בבוקר אתם מקבלים תקצוב, עזבי, לא קונה את זה קרן.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך, איך שאנחנו לא מסתובבים עם זה, לא קונה את הסיפור.
קרן נואס: אני אשמח שהם יסבירו בעצמם.
יפעת שאשא ביטון: רק להגיד לך משהו, חברת הכנסת קארין אלהרר כי באמת זה עלה כאן, את השכירות היא משלמת אותה שכירות.
יפעת שאשא ביטון: מה זה משנה עכשיו עד מתי.
קארין אלהרר: רגע, אני לא באה לומר מה הסכום המדויק, כן או לא.
קארין אלהרר: אני רק אומרת, אני נוטה לחשוב בימים זוגיים, שמשרד החינוך אם הוא מצדד - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ביום זוגי היום?
קארין אלהרר: כן, היום במקרה יום - - -
יפעת שאשא ביטון: קארין, אתם שיבשתם לנו אתמול עד 4 בבוקר את הראש.
יפעת שאשא ביטון: תראי מה זה עושה.
קארין אלהרר: מה לעשות, רוצים לצאת למלחמה, רק ראש הממשלה ושר הביטחון.
קארין אלהרר: שלא לדבר על הלאום, בואי לא נפתח את זה.
יפעת שאשא ביטון: על המשפט העברי.
יפעת שאשא ביטון: יש לי תיכף להגיד על זה משהו למשרד החינוך, אבל אני שומרת את זה לסוף.
קארין אלהרר: מעניין מה יהיה למשפט העברי להגיד על הדיון שלנו הבוקר.
קארין אלהרר: לא באמת אבל הנה אמרתי את זה.
קארין אלהרר: אני רוצה לומר, בימים מסוימים אני נוטה לחשוב שמשרד החינוך שהוא אמור להיות הגורם המקצועי במדינת ישראל, הוא לא מקבל החלטות שרירותיות או לא, לא מקבל - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל הוא גם לא חף מלחצים.
קארין אלהרר: שניה.
קארין אלהרר: אף אחד לא חף מלחצים.
קארין אלהרר: כולנו בסופו של דבר מתחרים לטיעון יותר או פחות, לפעמים בצדק, לפעמים שלא בצדק.
קארין אלהרר: כולנו טועים, כולנו צודקים בדברים מסוימים.
קארין אלהרר: עכשיו אני הייתי שמחה אם משרד החינוך שישב עם הגורמים יסביר, בצורה אבל נקיה, ישרה וברורה, איפה הפער.
קארין אלהרר: השכירות להבנתי עם כל הכבוד ל- - - היא לא פער.
קארין אלהרר: כי השכירות היא לא פר שעה, היא פר חודש.
קארין אלהרר: אז זה לא.
קארין אלהרר: פער שאני יכולה לחשוב עליו גבירתי, הוא פער שבאמת של מועסקות, של עובדות, שהן עובדות יום שלם ולא רק שעות של משרד החינוך וצריך לשלם להן אקסטרה והדבר הנוסף - - -
יפעת שאשא ביטון: היא משלמת בכל אקסטרה בכל מקרה, קארין.
קארין אלהרר: בסדר, יכול להיות.
קארין אלהרר: שניה, פער נוסף שאני רוצה לעמוד עליו, את נושא הצהרונים גבירתי יודעת, חרשנו מקצה לקצה.
קארין אלהרר: אני מצאתי בדיקה שהגיעה אלי, בראשון לציון עיר מגוריי, אני מרשה לעצמי לומר את זה כי זה פורסם, שבצהרון של רשות ישבה ילדה בת 16 ושמרה על ילדים אחרים.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה פשע של הרשות.
יפעת שאשא ביטון: זה לא אמור להיות.
מיכל מנקס: של המפעיל.
מיכל מנקס: סליחה.
מיכל מנקס: הרשות לא מפעילה, זה המפעיל, הוא מפוקח ומבוקר.
קארין אלהרר: אני לא עוסקת באשמים.
קארין אלהרר: אני עוסקת בנקודה.
קארין אלהרר: הנקודה שלי באה ואומרת את הדבר הבא, אני רוצה שצהרון יוכל לשמר את העובדים שלו.
קארין אלהרר: וגבירתי, אני אגיד עוד דבר.
קארין אלהרר: כשמישהו שם את הבן שלו במוסד שהוא חצי פרטי, פרטי, אז כאילו יש איזה משהו שהוא מצפה ליותר.
קארין אלהרר: על היותר אני לא רוצה לדבר.
קארין אלהרר: אני חושבת שהם צריכים לקבל אותו דבר כמו האחרים.
קארין אלהרר: אבל אני באה ואומרת, אני רוצה לשמוע, משרד החינוך היקרים, תסבירו לי איפה אתם מצאתם פער.
קארין אלהרר: אולי יש משהו שאני לא מבינה, אולי אני הבנתי נהדר ולא צריך - - -
מיכל מנקס: אנחנו לפני דקה התקשקשנו על אותם 50 שקלים שבסופו של יום הם לרוב התלמידים והמסגרות הקיימות, ואנחנו בספק אם נאפשר, הדיון שעלה פה, שיש מצוקה שלשכר שאנחנו רוצים לשלם יותר בשקלים בודדים, לא בסכומים שאנחנו שומעים.
מיכל מנקס: אז מרבית הילדים לא יכולים ליהנות מהטיוב השירות, לעומת אותו משרד שמאפשר לחלק מהילדים - - -
קארין אלהרר: למקום אחר לעשות ב-1,450 שקל.
מיכל מנקס: אז אני מבקשת גם את הזכות הזו.
שיר דגן: אבל מצד שני זה גם קצת דיקטטורה להגיד לנו ההורים שאין לנו גם שום זכות בחירה.
שיר דגן: אני יכולה להגיד לך, אני אימא לארבעה ילדים, את הילדים שלי בהתחלה כשהייתה לי את האפשרות הכלכלית, היום עם ארבעה לא, בחרתי לשים בגן פרטי כי זה קבוצות יותר קטנות, זה יותר אנשי צוות, זה יותר דאגה, אני יותר סמכתי על זה, מאשר לשלוח ילד בגיל שלוש לגן עירייה שהם 30 ומשהו ילדים, לא כולם גמולים, עם איש וחצי ששומר עליהם.
שיר דגן: אבל גם לנו מותר שתהיה לנו איזו שהיא זכות בחירה.
שיר דגן: מי שמעוניין גם לשלם יותר גם צריך לתת לו את האפשרות הזאת ולא לכבול את ידינו עד תום.
שיר דגן: זה לא הוגן גם.
יפעת שאשא ביטון: שיר, אני מסכימה איתך.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת?
יפעת שאשא ביטון: מאוד.
יפעת שאשא ביטון: מסכימה איתך לגמרי, יש לך זכות בחירה.
יפעת שאשא ביטון: את רוצה פרטי, תלכי לפרטי.
יפעת שאשא ביטון: הם לא פרטיים.
יפעת שאשא ביטון: זה ההבדל.
יפעת שאשא ביטון: אגב, יש גם הרבה מוכר שאינו רשמי שאני לא רוצה לספר לכם באיזה תנאים הם נמצאים, הפרטיים האלה.
יפעת שאשא ביטון: והייתי שם.
יפעת שאשא ביטון: יש לי גם תמונות.
יפעת שאשא ביטון: מי שבספק, אני מוכנה להעביר את הטלפון.
קארין אלהרר: אפשר פרטי בגיל שלוש?
יפעת שאשא ביטון: בטח.
יפעת שאשא ביטון: פרטי, יש לך פרטי פרטי אבל.
יפעת שאשא ביטון: שלא מקבל מ - - - אתם רוצים פרטי?
יפעת שאשא ביטון: שיר?
יפעת שאשא ביטון: שיהיה פרטי עד הסוף.
יפעת שאשא ביטון: אבל אי אפשר ללכת עם ולהרגיש בלי.
יפעת שאשא ביטון: אם האנשים מסובסדים, אם הקבוצות האלה מסובסדות על ידי משרד החינוך, שיהיו כפופות לנורמות שאנחנו קובעים כי זאת האחריות שלנו.
שיר דגן: את צריכה להבין שהנורמות, הורידו את האיכות בהרבה מקומות.
שיר דגן: אני היום חברת ועד הורי תל אביב, אבל בתפקיד שלי מה שאני עושה, אני מרכזת את כל הנהגות ההורים של בתי הספר היסודיים בתל אביב.
שיר דגן: תל אביב זו עיר שיש בה פערים סוציו אקונומיים דרסטיים.
שיר דגן: יש לנו את דרום העיר, באמת שזה - - -
יפעת שאשא ביטון: מכירים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר היינו שם.
שיר דגן: - - - הסוציו אקונומי הנמוך ויש לנו סוציו אקונומי מאוד מאוד גבוה ויש לנו גם את האמצע.
שיר דגן: עכשיו אני לא מדברת על הנמוך כי לנמוך עירית תל אביב, יש לנו עירייה מדהימה ודואגת להם באמת ברמה מטורפת, יש להם יום לימודים ארוך, הם דואגים להם.
שיר דגן: עכשיו בואי נדבר רגע על האמצע ועל הגבוה.
שיר דגן: אני פניתי אליהם, יש לנו אצלנו הנושא של שילוב הורים חזק מאוד בעיר, יש לנו ממונה בכל בית ספר שהוא - - -
יפעת שאשא ביטון: שיר, אני מכירה, הגעתי עד אליכם.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה, גם פגשתי אותם.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את השמות ואת הפנים.
יפעת שאשא ביטון: בואי.