GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איילת נחמיאס ורבין: אבל אני רוצה להגיד לכם משהו, ובזה אני אסיים, כדי לזעזע אתכם עד הסוף, אבל באמת אתם רוצים להיות מזועזעים עד הסוף?
איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים מה הקללה הכי נוראית בבית הספר הזה בצפון תל אביב?
איילת נחמיאס ורבין: 'אני אעשה לכם שאול', 'אני אעשה לך שאול'.
איילת נחמיאס ורבין: זאת הקללה בבית הספר בצפון תל אביב, ילדים בני 8.
איילת נחמיאס ורבין: אז אם אתה ישן בשקט בלילה, מעולה, אני, באמת, וזה לא הילדות והילדים שלי, אני לא ישנה בלילה.
<לירון ספרד: צר לי שאלה התחושות שלך.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה להגיד שהתחושות האלה, לא רק אנחנו שותפים, וזו המטרה שלנו כשאנחנו יושבים כאן, לראות איך אנחנו משנים את המציאות הזו ומחזירים את האמון.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, שכבר ציינו שאת גם אחת המציאות.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להתנצל לגמרי מחדש, בשמי ובשם הצוות שלי, אני לא יודעת איך קרתה לנו הטעות הזו בלוח הזמנים, זה לא אופייני לנו, ואני ממש מתנצלת גם בפניךָ בהיבט הזה.
יפעת שאשא ביטון: התקבל.
<לירון אשל: אני אגיד קודם כל תודה על הדיון החשוב הזה.
<לירון אשל: אני כן אגיד שאני יושבת פה בדיון ושומעת את הדברים והבטן שלי מתכווצת.
<לירון אשל: אני מנהלת את התכנית של קטינים נפגעי עבירה, אנחנו מלווים בשטח ילדות בנות 8 ו-10 ובנים בני 11 גם שנפגעו בתוך מסגרות הלימוד.
<לירון אשל: אני יושבת פה, ושוב, אני לא מטילה דופי כמובן בכלל המורים שעושים את העבודה שלהם נאמנה - - -
איילת נחמיאס ורבין: ברור שלא.
<לירון אשל: גם לא במשרד החינוך, שכן רואים שהם עושים מאמצים, אבל אני כן חייבת לומר ואני אפילו ציטטתי את ההתייחסות, אמרתם 'יש בעיה נקודתית בגבולות, היו בעיות כאלה ויהיו בעיות נקודתיות בגבולות' וקראתם לזה גם תקלה.
<לירון אשל: לא מדובר, לא בתקלה ולא בבעיה נקודתית בגבולות, מדובר פה בעבירות מין שמבוצעות על פי החשד בקטינים.
<לירון ספרד: אנחנו לא מדברים על אותו דבר.
<לירון אשל: זה ממש ציטוט שכתבתי לי פה - - -
<לירון ספרד: נכון, אבל אנחנו דיברנו על מקרה ספציפי ולא דיברנו על אירוע.
<לירון אשל: אני חושבת שאנחנו מדברים כרגע על עניין המאגר, למשל, ישבנו פה לפני חודשים ארוכים ודיברנו על מאגר של מורים מחליפים וכרגע אני מבינה שזה בהקמה, אבל הזמן פועל לרעתנו.
<לירון אשל: אני מדי יום מקבלת פניות של קטינים שנפגעו - - -
יפעת שאשא ביטון: גם הסיפור הוא לא רק מורים מחליפים.
<לירון אשל: זה לא רק מורים מחליפים, אבל הזמן פועל לרעתנו.
<קריאה: זה לא תקלה.
<לירון אשל: זה בהחלט לא תקלה.
<לירון אשל: ברגע שהמערכות האלה עדיין לא מוקמות ואנחנו יושבים פה בדיון אחר דיון, הזמן הזה הוא זמן, אני אומרת את זה בזהירות, זמן של סיכון לילדים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: זה פצצות מתקתקות.
<לירון אשל: המאגר צריך להיות מוקם כמה שיותר מהר, זה אמור להיות בראש סדר העדיפויות וגם כשהוא יוקם צריך להיות פיקוח תוך כדי.
<לירון אשל: גם אלה שכבר נכנסים למאגר, שיהיה פיקוח על אופן ההתנהלות שלהם ועל ההתאמה שלהם למערכת.
<לירון אשל: אני אגיד שגם בדיון הקודם לפני חודשים ארוכים, אנחנו יזמנו מכתב למנכ"ל המשרד וביקשנו באמת שתוקם מערכת פו"ש, דיברו פה על סנכרון בין המערכות, בשנייה שיש חקירה של מורה ישר זה יקפוץ למערכת החינוך, כדי שהיא תוכל לנקוט בסנקציות ולהרחיק ולמגר את הפגיעה.
<לירון אשל: אני כן אגיד על עוד משהו שאולי עוד לא דיברנו פה, זה באמת הפעולות החינוכיות.
<לירון אשל: זאת אומרת קודם כל מול התלמידים, מול אנשי ההוראה, לתת כלים להתמודדות, לאפשר שיח פתוח ולאפשר להם לחשוף את הפגיעה.
<לירון אשל: אירועים שנחשפו בשבוע האחרון מעלים לי שאלות מדוע הילדים לא דיווחו לפני זה, האם היה גורם אמון - - -
יפעת שאשא ביטון: כי זאת הייתה נורמה שם.
<לירון אשל: אבל האם היה להם גורם אמון מספיק חזק בבית הספר שבפניו הם יכלו לחשוף?
<לירון אשל: ומעבר לגורם אמון, איפה היו האנשים?
<לירון אשל: זאת אומרת איפה היו אנשי החינוך, האם ראו את זה?
<לירון אשל: איך הם לא ראו את זה?
<לירון אשל: איך הם לא שמעו?
<לירון אשל: איך הם לא הרגישו - - -
יפעת שאשא ביטון: הם ראו את זה, לירון.
יפעת שאשא ביטון: הם אמרו שהם ראו, זה על תלמה ילין וזה היה חלק מהנורמה ובית הספר, כאילו בגלל האווירה והתפיסה, זה כביכול היה בסדר.
<לירון אשל: ואני חייבת להגיד עוד משהו, על זמן העבודה.
<לירון אשל: אנחנו מבינים שהדברים בעבודה וממתינים למאגר וממתינים להקמה של מערכת, אבל שוב אני אומרת שהזמן פועל לרעתנו ובאמת לא מדובר בתקלות.
<לירון אשל: ב-2016 נפתחו 503 תיקים נגד עובדי הוראה על כל מיני עבירות שבוצעו בקטינים, מתוכם 81 תיקים על עבירות מין וזה רק מה שדווח ורק מה שנפתחה חקירה, קל וחומר שמדובר באירועים רחבים יותר.
<לירון אשל: אז אני אומרת, המקרים האלה, וכולנו מבינים את זה, אי אפשר לתת לזמן לעשות את שלו במובן השלילי, צריכים לעבוד כמה שיותר מהר, להקים את המערכות, זה בראש סדר העדיפויות וצריכים גם, כמו שנאמר פה, שיתוף פעולה של כולם, זה אינטרס משותף שלנו, הילדים שלנו פה בסיכון.
יפעת שאשא ביטון: תודה, לירון, על הדברים.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, איילת.
<איילת רזין בית אור: תודה, אני רוצה להתחבר לדברים של חברתי לירון.
<איילת רזין בית אור: אני אחדד, תקלה תקלה תקלה ועוד תקלה.
<לירון ספרד: מאיפה את?
<איילת רזין בית אור: אני יועצת משפטית של ארגון מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית ואנחנו מלווים גם את המקרה ב - - -
<לירון ספרד: את היועצת המשפטית?
<איילת רזין בית אור: אני היועצת המשפטית.
<איילת רזין בית אור: אז תקלה ועוד תקלה ועוד תקלה שווה תופעה.
<איילת רזין בית אור: לירון הציגה את הנתונים של המועצה לשלום הילד, אני מניחה, אני אציג את הנתונים שלנו, של מרכזי הסיוע לשנת 2016.
<איילת רזין בית אור: 2.3 מהפונים למרכזי הסיוע הם בני עד גיל 12, נפגעו על ידי מורה או מדריך.
<איילת רזין בית אור: עד גיל 18 יש קפיצה של 6% מהפונים שנפגעו על ידי מורה או מדריך.
<איילת רזין בית אור: הדבר הזה הוא תופעה, השטח הזה מופקר, זה מצער אותי מאוד מאוד מאוד לשמוע, ואני חייבת לומר, אני מצטערת, יש פה התנערות, אי לקיחת אחריות.
<איילת רזין בית אור: אני מצפה לשמוע, יש הרבה דיונים כאלה שהפרקליטות סופגת סופגת סופגת ואומרת 'אנחנו שומעים, אנחנו מקשיבים, אנחנו מצטערים' - - -
יפעת שאשא ביטון: ומודים שיש בעיה.
יפעת שאשא ביטון: זה בסדר גם להודות שיש בעיה.
<לירון ספרד: אבל לא אמרנו שאין.
<איילת רזין בית אור: סליחה, אם הורים אומרים שאין שירות פסיכולוגי בבית הספר - - -
<לירון ספרד: אז מה אם הם אומרים?
<לירון ספרד: אבל אמרו ואמרו - - - זה לא פעם ראשונה שבוועדה הזאת אומרים את זה.
<לירון ספרד: אמרו את זה ובגלל זה עשינו, ואני אומר, אישית, יותר מכמה בדיקות והחזרנו תשובות ברורות - - -
<איילת רזין בית אור: זה לא מענייני, 'אז מה אם אומרים?' - - -
<לירון ספרד: הדלת פתוחה - - -
איילת נחמיאס ורבין: למי?
<לירון ספרד: להורים הפונים.
<לירון ספרד: חברת הכנסת ורבין, אני אראה לך את התשובות שאני - - -
יפעת שאשא ביטון: בוא ניתן לאיילת.
איילת נחמיאס ורבין: איילת, תני לי.
איילת נחמיאס ורבין: אני אכבד את איילת, אני חייבת כי אני איילת, אני רק רוצה להעיר הערה, כי מה שאיילת מעלה הוא מאוד מאוד נכון, לירון, וכדאי שתבדקו את עצמכם - - -
<לירון ספרד: נבדוק שוב.
<לירון ספרד: מבטיח לבדוק שוב.
איילת נחמיאס ורבין: ואני אמרתי את זה גם בדיון בוועדת החינוך, תקשיבו לי טוב, לראשונה הסכים משרד החינוך להיפגש עם ההורים בבית הספר בצפון תל אביב בחודש ספטמבר.
איילת נחמיאס ורבין: זה היה ב-21 בספטמבר, הם ניסו מחודש אוגוסט - - -
<לירון ספרד: זה לא נכון.
<לירון ספרד: חברת הכנסת ורבין, זה לא נכון.
<לירון ספרד: אני אומר לך, את ניזונה - - -
איילת נחמיאס ורבין: מאיזה בחינה זה לא נכון?
<לירון ספרד: את ניזונה מעובדות לא נכונות.
איילת נחמיאס ורבין: רק תסבירו לי מאיזה בחינה זה לא - - -
יפעת שאשא ביטון: איילת, בבקשה, איילת, תסיימי.
<איילת רזין בית אור: אני רוצה לעשות זום אאוט.
<איילת רזין בית אור: אני חושבת - - -
איילת נחמיאס ורבין: נפגשו עם ההורים?
איילת נחמיאס ורבין: מי?
<איריס בן יעקב: הזמינו את ההורים מיד כשזה קרה.
<איריס בן יעקב: זה לא נכון.
<איריס בן יעקב: חלק מהם בחרו להגיע וחלק מהם בחרו לא להגיע.
<איריס בן יעקב: אבל זה לגיטימי שאין קונצנזוס בין הורים.
איילת נחמיאס ורבין: בתוך קבוצת הנפגעות יש קונצנזוס מלא.
איילת נחמיאס ורבין: מבחוץ אין.
<לירון ספרד: זה לא נכון עובדתית.
<איילת רזין בית אור: אני רוצה לעשות זום אאוט על פתרונות פרקטיים לטעמי.
<איילת רזין בית אור: האחד, הנושא של הכשרות של מורים, של זיהוי ומניעה, לא רק לילדים.
<איריס בן יעקב: זה נעשה.
<איילת רזין בית אור: זה נעשה?
<איילת רזין בית אור: אבל זה לא קורה.
<לירון ספרד: נעשה וייעשה.
<איילת רזין בית אור: זה חייב להיות תנאי סף ל - - -
יפעת שאשא ביטון: תגידי, איילת, את לא מבינה שזו לא הבעיה?
יפעת שאשא ביטון: כי גם כשהם רואים את הבעיה הם מטייחים אותה.
יפעת שאשא ביטון: באמת, אם יש לי מורה בתוך המערכת שיודעת שנה שלמה שהייתה ילדה בבודקה של שומר והיא שתקה והיא סיפרה ליועצת והיועצת גם שתקה, וכשהיועצת גילתה שפתאום משטרה נכנסת לסיפור אז היא עוברת לבית ספר אחר - - -
<לירון ספרד: שיזמינו את כולם לחקירה פלילית.
<איילת רזין בית אור: זה צריך להיות - - -
איילת נחמיאס ורבין: הנה, היא נתנה לך דוגמה מה קורה לחקירה פלילית.
איילת נחמיאס ורבין: תבדקו בבקשה בתחנת רמת החייל.
איילת נחמיאס ורבין: זה נורא לא מסובך.
<איילת רזין בית אור: בשביל הילד האחד, שההכשרה הזאת תצליח להציל אותו, אני חושבת שזה צריך להיות תנאי סף.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, זה שיח שאנחנו דיברנו עליו בפגיעות מיניות בקטינים.
<איילת רזין בית אור: נכון.
<איילת רזין בית אור: אני באה עכשיו מהדיון על מערך מאו"ר, של פגיעות באינטרנט של נוער.
<איילת רזין בית אור: מה יותר קל מלהקים קו שאפשר לפנות אליו ולהעביר מידע, 'אני חושש', 'אני מתלבט', 'נראה לי', 'ראיתי בבודקה', קו אנונימי.
<לירון ספרד: זה מערך מאו"ר.
<איילת רזין בית אור: אני לא מדברת על פגיעות באינטרנט, מאו"ר זה רק אינטרנט.
<איילת רזין בית אור: לצערי.
<איילת רזין בית אור: הלוואי שיורחב.
<איילת רזין בית אור: מאו"ר זה רק אינטרנט.
איילת נחמיאס ורבין: הלוואי שהיו למאו"ר את המשאבים.
<לירון ספרד: יש תלונות הציבור.
<איילת רזין בית אור: למי זה ידווח?
יפעת שאשא ביטון: איילת, סליחה, בואי רגע נמקד את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: הבנו, אנחנו לא מדברים כרגע על מערך מאו"ר, עם כל הכבוד, אנחנו נדבר עליו פה.
יפעת שאשא ביטון: בואי רגע נתכנס חזרה לכל הנושא של צוותים שלא שהם לא יודעים לזהות, הם יודעים לזהות והם מטייחים, צוותים שפוגעים ונשארים בתוך בית הספר, כי אף אחד לא מסוגל באמת לעשות משהו עד הסוף.
יפעת שאשא ביטון: שם אנחנו נמצאים, בבעיה הזו.
<איילת רזין בית אור: אני לא מדברת על מערך מאו"ר, אני אומרת שקו כזה צריך להיות קיים במשרד החינוך, שגם תלונות אנונימיות, אפשר יהיה לטפל בהן ולפשוט על בית ספר או מוסד חינוכי שבו מתקבל איזה שהוא דיווח.
<איילת רזין בית אור: לעשות בדיקת שטח, שוב, שאני, ההורה, אוכל להגיד 'נדמה לי שיש פגישה, מתרחשת פגיעה', המאבטח, המורה, שאני אוכל לפנות אליכם באנונימיות, כדי שאני לא אפגע, כדי שלא ידווחו עליי לרווחה, אני לא יודעת, הורים חוששים.
איילת נחמיאס ורבין: אתם מקשיבים לאיילת?
<איילת רזין בית אור: ואתם תשמעו שיש בית ספר מסוים ותפשטו עליו.
יפעת שאשא ביטון: מסתבר שתלונות אנונימיות לא עוזרות במשרד החינוך, כי אם את לא באה ומציגה שם ופנים אז מבחינת המערכות זה חיסול חשבונות.
איילת נחמיאס ורבין: בינינו, צריך להגיד עוד משהו.
איילת נחמיאס ורבין: את יודעת ממה הורים חוששים?
איילת נחמיאס ורבין: אני אמרתי את זה בגילוי לב בוועדת החינוך, הורים גם חוששים מזה שזה יתברר כנכון.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא הצלחתי לגעת בסיפור הזה של בית ספר נעמי שמר.
איילת נחמיאס ורבין: אני נגעתי דרך המורים המחליפים, התחלתי לטפל בסיפור הזה, כי לא הצלחתי, אמרתי אלוהים אדירים, איזה אפס מוגנות, אתה שולח את הילדים שלך לבית ספר.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא יכולתי לגעת בזה כי הורה - - - ובאמת, אני צריכה להגיד תודה להורים האלה, הם גררו אותי פנימה לטפל בזה דרך הסוגיה של המורים המחליפים, שאין עליהם שליטה.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת, אתה רוצה מילה?
יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו בסיום הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה לומר כמה מילים?
אורי מקלב: לא - - -אז הייתי אומר, אבל אם זה כבר סוף הדיון, אני לא אכביד עליכם.
יפעת שאשא ביטון: לא, אתה לא מכביד, אתה רוצה לומר כמה מילים?
אורי מקלב: אני חושב שכולנו חשים ויודעים שהתופעה הזאת קיימת.
אורי מקלב: אני יכול להגיד לכם דברים שהגיעו גם אליי.
אורי מקלב: כשהיה סיפור, הורים התלוננו, וכן התלוננו, נחשפו והתלוננו, לא יודע אם הוא היה שרת בית הספר או אב הבית בבית הספר.
אורי מקלב: בסופו של דבר בכל התהליך הזה מה שקרה, יכול להיות שהוא הורשע ואחרי זה שמעו שהוא נמצא בבית ספר אחר, אבל כל האשם ואיפה הם מרגישים נפגעים והרגישו לא טוב וזה?
אורי מקלב: היועצת של בית הספר.
אורי מקלב: הם לקחו אותה כדוגמה, 'כן אמרת' ו'לא אמרת', 'כן הילד אמר ולא אמר', בסופו של כל התהליך הזה הם הרגישו שהם פגעו והמתח קיים בין היועצת, שנפתחה עליה חקירה, זה לא יגיע לשום מקום, אבל עוגמת הנפש ושכירת עורך הדין וההתמודדות הקשה, היא מרגישה היום שהיא נמצאת בבית הספר כפגועה, כשההורים גם מרגישים שהעובד עצמו, ששם זה היה מכוון, יש להם את ההרגשה שלא טופל.
אורי מקלב: זאת אומרת יש פער בעניין הזה.
אורי מקלב: עכשיו תרשו לי קצת, עוד בחצי דקה, גברתי היושבת ראש, להגיד עוד משהו.
אורי מקלב: אנחנו באמת מטפלים במורים מחליפים ומורים, אבל אני התוודעתי לסיפור שמורה, מחנך, שהיה לו בכיתה ילד שעבר ניתוח מוח וההתאקלמות שלו אחרי הניתוח הייתה מאוד קשה וגם עם ההורים לא בדיוק מצאו, ודווקא המורה מצא מסילות ללבו, להחזיר אותו לתלם.
אורי מקלב: זו בעצם הייתה מורה של הילד והמנהל מזהיר את המורה, ותשמעו טוב, הילד הזה, היא יושבת איתו מחוץ לבית הספר, כדי לשמוע אותו, לאט לאט להחזיר, לשמוע מה שעל לבו, 'אל תביאי אותו אלייך הביתה בשום אופן'.
יפעת שאשא ביטון: טוב מאוד, אגב.
אורי מקלב: 'אל תביאי אותו הביתה בשום אופן, שבי איתו בבית קפה'.
אורי מקלב: איזה חששות יש היום להנהלה, למורים.
יפעת שאשא ביטון: טוב מאוד, חבר הכנסת מקלב, שיפחדו.
יפעת שאשא ביטון: שיפחדו המורים, לא לקחת את התלמידים לבתים שלהם, הם לא חברים של הילדים.
איילת נחמיאס ורבין: כן, שיחששו, זה בדיוק המקום שבו צריך לחשוש.
אורי מקלב: אבל אנחנו כן צריכים לדעת לתת הגנה למורים.
אורי מקלב: אנחנו לא מדברים על מקרה שילד מתווכח וקורה לתלמיד בבית הספר - - -
איילת נחמיאס ורבין: אבל, חבר הכנסת מקלב, כש - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אומר חבר הכנסת מקלב שיש מורים שרוצים לעשות טוב, אני אומרת לכם - - -
יפעת שאשא ביטון: שלא ייקחו.
יפעת שאשא ביטון: גם בועז ארד לקח הביתה ואמרו איזה צדיק, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, במקומות שחוצים את הגבולות, שרק השם ירחם שם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו, התפקיד שלנו, זה לסדר את הגבולות מחדש.
אורי מקלב: אני אומר לכם שהמותר ואסור צריך להיות בצורה ברורה יותר.
אורי מקלב: אם מחליטים שכל המפגשים בין התלמידים, גם במקרים חריגים, אין לנו אפשרות להתגבר על כך שכן מורה יכול לתרום לילד, שהוא יכול, אנחנו הרי כן רוצים לתת לילדים שצריכים את הקשר, את המפגש האישי, ולא בתוך בית הספר, שהוא לא יכול לתת את המענה הזה, אנחנו צריכים ליצור את המקומות כדי להביא אותם ולתת את המענה, כי אם לא, אנחנו פוגעים בדברים שרק המורה יכול לתת ורק שלא בבית הספר.
אורי מקלב: אם אנחנו לא נותנים לתלמידים, הכללים הרחבים הם לדברים מאוד טובים, אבל אם אנחנו לא נדע לתת את זה לפרטים יותר קטנים אנחנו בסופו של דבר, או פוגעים בצד הזה או פוגעים בצד הזה.
אורי מקלב: החובה שלנו זה להשכיל ללכת בדרך מאוזנת.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב, באמת על איזון הדברים, אבל אני רוצה לומר, ואמרתי את זה גם בראשית דבריי, דווקא במקומות - - - ואגב, הסיפור של הפדופיל, גם בצפון, שהיה, היו הורים שאמרו 'אם לא היינו רואים ושומעים הקלטות, לעולם לא היינו מאמינים' והם סיפרו כמה המורה הזה היה צדיק ונתן מנשמתו לילדים ולקח אותם הביתה ועשה איתם שיעורי בית ונשאר איתם שעות לא שעות.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם, כמי שנמצאת שם במערכת ונתנה את נשמתה במערכת, יעידו התלמידים שלי, שהיום הם כבר אנשים מבוגרים, כשזה מגיע לרמות של לקחת הביתה, תישמרו.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר שהגבולות שם לא ברורים וכשהגבולות מיטשטשים זה מוביל, לא כי מישהו התכוון לעשות רע, זה מוביל למקומות לא טובים ובעובדה, אנחנו בסופו של דבר נחשפנו לזה שהמקרים האלה הוכחו כמקרים נכונים.
יפעת שאשא ביטון: וגם בועז ארד, שהיה באמת מוערץ ואהוב, הם אמרו, גם הבנות שהיו איתו, הוא היה אל בשבילם - - -
איילת נחמיאס ורבין: הם לא הבינו שזה לא בסדר.
יפעת שאשא ביטון: אבל בשביל זה אנחנו המבוגרים האחראים במערכת וצריכים לדעת איפה לשים את הגבולות כדי גם לא ליפול לתוך המלכודות האלה.
יפעת שאשא ביטון: וזו גם אמירה למשרד החינוך, גם בהקשר של אותו מקרה שטיפלנו בו, שיצא לנו לדבר, לירון, ואמרת שבאה סוללה של הורים והגנו עליו, 'היית צריכה לשמוע מה הם אומרים', לא מרשים אותי.
יפעת שאשא ביטון: לא מרשים אותי כי אני יודעת שזה בדיוק הפרופיל של כל האחרים שאנחנו פגשנו, ולהיפך, זה רק מפחיד אותי יותר ורק מוכיח שיש פה משהו שהוא קצת לא בריא.
יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה, ברשותכם, לסכם את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו על המורים המחליפים, אבל אנחנו מזהים שהבעיה היא לא רק בקרב המורים המחליפים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מגלים שהקושי והאתגרים של המערכת הם גם בקרב מורים שנמצאים באופן קבוע בתוכה ואפילו זוכים להערכה גדולה מצד הצוותים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקבע דיון עם השר ועם צמרת משרד החינוך כדי להבין, פעם אחת, לאן הולך הסיפור של המכרז ואיך הוא מתקדם, ופעם שנייה, כדי לקבל תשובות לגבי הסוגיות הקשות שעלו כאן ולראות איזה כלים אנחנו יכולים לתת בידי מערכת החינוך כדי להתמודד עם מורים שסורחים, שלא נמצאו פליליים במערכת המשפט או במשטרה זה לא התקדם לשום מקום, אבל אנחנו יודעים בוודאות שאין שם התאמה למערכת.
יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה שיהיו לכם הכלים להוציא אותם החוצה.
<זאב גולדבלט: אני מבקש שגם אנחנו נוזמן.
יפעת שאשא ביטון: כולם יהיו פה.
יפעת שאשא ביטון: אני הדרתי אתכם פעם?
<זאב גולדבלט: מעולם לא.
יפעת שאשא ביטון: מעולם לא, אתם תמיד ברוכים ומוזמנים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להעלות חזרה, בפני משרד החינוך, את הנושא של מבחני אישיות.
יפעת שאשא ביטון: מבחני אישיות יצאו כפיילוט לפני כשנה לכל פרחי ההוראה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת לאן זה מתקדם.
יפעת שאשא ביטון: זה קשור לכל הסוגיה הזו, אני אומר למה.
<קריאה: אין בעיה, אבל הדיון, הכותרת שלו וההצעות לדיון מהיר עוסקות במורים מחליפים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שזה יהיה גם וגם, אנחנו הרחבנו את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אני אמרתי בראשית הסיכום שאנחנו התחלנו לדבר על מורים מחליפים וזיהינו שהקושי והאתגרים הם גם עם מורים שנמצאים באופן קבוע.
יפעת שאשא ביטון: אז ההמלצה הראשונה זה באמת הסיפור של המכרז שדיבר עליו לירון ומתייחסת באופן ישיר.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי להרחיב את זה שגם משרד החינוך, כשהוא יבוא לכאן ויתייחס יתייחס לכל אותם מורים שנמצאים בתוך המערכת וגם שם אנחנו צריכים למצוא פתרון.
איילת נחמיאס ורבין: אפשר לבקש בקשה, כחלק מהסיכום של הדיון?
איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת, כיוון שדרך הממ"מ אנחנו מאוד התקשינו לקבל תשובות ואנחנו שלחנו שאלות המשך, מאוד התקשינו לקבל תשובות מספריות וזה נורא חשוב לדעת, כי הדברים האלה הם מדידים, הם אמורים להיות ממש לא בעיה, אני ממש מבקשת, תבדקו בממ"מ מה עומד פתוח, אני מבקשת שהם יבואו ויציגו פה בוועדה את כל הנושא של המורים המחליפים, כל המנגנון - - -
<לירון ספרד: עם איזה אגף דיברתם?
<לירון ספרד: עם אגף כוח אדם והוראה באתם בקשר?
איילת נחמיאס ורבין: לדעתי כן.
יפעת שאשא ביטון: יש לי מסמך של כל הנתונים.
איילת נחמיאס ורבין: אל"ף, יש מסמך אחד ישן, ואני שאלתי שאלות - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, המסמך חדש.
איילת נחמיאס ורבין: זה הכול שאלות שאני ביקשתי ביולי.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז שהם יגיעו לדיון כשיש להם נתונים על מורים מחליפים.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה דיון שנבין את כל המנגנון של תהליך הקבלה, מתי מורה מחליף נכנס לכיתה, למה מורה מחליף נהפך ממורה מחליף למורה קבוע ובאיזה נסיבות, למה לא לאייש במורים עם תעודות הוראה רלוונטיות, אנחנו יודעים כמה - - -
יפעת שאשא ביטון: כי מורה עם תעודת הוראה לא יישב ויחכה שיקראו לו פעם ב-, צריך שיהיה מערך ומנגנון שנותן לו את האפשרות ברמה יישובית.
יפעת שאשא ביטון: צריך גם להגיד את האמת.
איילת נחמיאס ורבין: נכון, בסדר, אין בעיה, אני רוצה להבין ואני רוצה להבין גם מה הקריטריונים.
איילת נחמיאס ורבין: עדיין צריכים להיות קריטריונים, הרשת צריכה להיות צפופה מאוד, נכון?
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רוצים - - -
יפעת שאשא ביטון: זה מה שסיפר לירון שהם בונים.
יפעת שאשא ביטון: מכרז, שיהיה מאגר כוח אדם, עם דרישות מאוד מאוד ברורות והוא יוכל לתת מענה ל - - -
איילת נחמיאס ורבין: אז אל"ף, מצוין, וצר לי שלא הייתי כדי לשמוע את זה, אבל אני מבקשת שבמקביל, כיוון שבאמת - - - עכשיו אני מבינה למה את התכוונת, זה באמת עניין של זמן והדברים האלה לוקחים זמן ואנחנו צריכים לדעת מה קורה כרגע.
יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, יירשם גם בסיכום.
יפעת שאשא ביטון: את רצית משהו לסיכום, שיר?
<שיר דגן: כן, אני רוצה לשאול, מעניין אותנו, משטרת ישראל, האם באמת החקירה הופסקה והועברה לפרקליטות או שעדיין הדברים נחקרים.
<שיר דגן: אנחנו רוצים לדעת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים על מקרה פרטי, תשאלי אותה אחר כך.
<ליאורה סולטן יעבץ: בכל מקרה גם לא הייתי עונה כי זה לא אחראי, משעה שאני לא בדקתי את זה.
<ליאורה סולטן יעבץ: זו פעם ראשונה שאני שומעת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם לא יכולים לדבר על מקרה פרטי.
יפעת שאשא ביטון: יש לך המלצה להוסיף?
איילת נחמיאס ורבין: אני פניתי לפרקליט המדינה, אין לי טענות למשטרה.
<איילת רזין בית אור: הייתה בדיקה של הרישום הפלילי של כל עובדי ההוראה בעקבות - - -
יפעת שאשא ביטון: נכון, והוצאו 16 אנשים מתוך המערכת.
<איילת רזין בית אור: ככל שאנחנו יודעים, גם היה מידע נוסף בנוגע לכל מיני מורים.
<איילת רזין בית אור: השאלה היא אם אפשר לקבל איזה שהיא אינפורמציה מה הסטטוס של אותם גילויים, נגיד מהשטח, מה נעשה.
יפעת שאשא ביטון: זה בעצם חלק מהמסקנות שאנחנו קיבלנו בוועדת החינוך, שאתם יצאתם לבדיקה באוגוסט, לקראת ספטמבר, אז אנחנו נשמח לקבל גם את הנתונים האלה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר מילה.
יפעת שאשא ביטון: בסיפור של תלמה ילין, שר החינוך יצא לבדיקה ואני חייבת להגיד שזה היה מרענן.
יפעת שאשא ביטון: כל פעם אנחנו נלחמים ונלחמים ואיפה שהוא זה - - - אבל כנראה כי זה היה מגה פיגוע, זה באמת היה מגה פיגוע, ואני רוצה שאנחנו ננסה להיות עם יד על הדופק על כל מקרה כזה.
יפעת שאשא ביטון: רק בחודש האחרון אנחנו אספנו מקרים שהוכחו, זאת אומרת זה לא משהו שהוא בתהליך בדיקה, אלה דברים שהיו וכבר נכנסים לתוך לופ של מערכת משפט ואכיפה ומתקדמים שם ומישהו במערכת צריך לתת את הדין, כי ביום שאחד יתחיל לשלם את המחיר - - - אתה יודע מה?
יפעת שאשא ביטון: אני אגיד את זה אולי בצורה בוטה, גם אם הוא יהיה שעיר לעזאזל במקרה הספציפי הזה אנשים אחרים יתחילו לקחת אחריו ואף אחד לא יגיד לי בתוך מערכת החינוך 'זה לא באחריות שלי'.
יפעת שאשא ביטון: כשהילדים באים בבוקר, בשער בית הספר שלי, הם באחריות שלי.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה כמי שמתכוונת גם לחזור לשם ולקבל אותם.
יפעת שאשא ביטון: כם אני פותחת את דיון הוועדה בנושא קידום חברות מסחריות במסגרת הצגות ילדים בחנוכה, של חברת הכנסת תמר זנדברג.
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם אני אתן לחבר הכנסת לפתוח ולהציג את הנושא ולאחר מכן נקיים את הדיון, בבקשה.
תמר זנדברג: תודה רבה גברתי יושבת הראש ותודה לוועדה על היענות לקיום הדיון הזה.
תמר זנדברג: אני באמת יזמתי אותו בעקבות פרסום בעיתון דה מרקר, של עדי דברת על חדירת מסרים מסחריים וחברות מסחרות לתוך מופעי חנוכה.
תמר זנדברג: אני חושבת שכל מי שיש לו ילדים מכיר את נושא מופעי חנוכה, יש הרבה שיח סביבו.
תמר זנדברג: בסוף בסוף וכשמנקים הכל, אנחנו רוצים לחשוב שמדובר בהופעות בידור שנועדו שכל המשפחה תלך ותבלה.
תמר זנדברג: כמובן הכרטיס עולה כסף ולפעמים לא מעט כסף.
יפעת שאשא ביטון: הרבה מאד כסף, כן.
תמר זנדברג: והנה אנחנו מגלים שבעצם הפלטפורמה הזו היא לא במה להצגה, אלא היא במה למסרים מסחריים, שלא זו אף זו, אלא הצופים והקהל, שכזכור מדובר בהצגה לכל המשפחה, כלומר לילדים, לא רק שמשלמים על כרטיס הכניסה, הם גם משלמים בריבית דה-ריבית על זה שהם סופגים מסר מסחרי מטעם חברות מזון ובמקרה גם המוצרים שמפורסמים שם, הם מוצרים שמזיקים לבריאות, הם מוצרים שכאן בכנסת יש הרבה שיח על הנושא של מזון בריא ועל הצורך שלנו לעודד אותו, כך שזה באמת הפסד או הייתי אומרת תשלום מחיר לא רק כפול, אלא גם משולש.
תמר זנדברג: אני רוצה לציין שכבר בשנת 2013 התופעה הזו התחילה דרך מעורבות של חברות שיווק ומזון במכירת כרטיסים מסובסדים למופעים, בכל מיני דילים ובארטרים ומכיוון שאנחנו, כמחוקק, ככנסת, כחברה, לא עשינו כלום עם התופעה הזו, אז עברו חמש או ארבע שנים ועכשיו אנחנו רואים כבר את המסרים האלה בתוך ההצגה עצמה, על הבמה.
תמר זנדברג: במקום שאנחנו נהנה מדמויות מהאגדות או מזמרים או שחקנים או אינני יודעת מה, אנחנו מקבלים חברות מסחריות שמוצאות את במת הבידור כבמה למסר המסחרי והפרסומי שלהן.
תמר זנדברג: אני לא חושבת שצריך לפרט יותר מדי על מידת הפגיעה בציבור בכלל וספציפית בציבור הילדים והנוער, הציבור הצעיר, שכאן בוועדה הרבה פעמים אנחנו מדברים כמה הוא יותר רגיש ופגיע למסרים האלה.
תמר זנדברג: יש כאן מניפולציה מאד מאד – אני לא רוצה להגיד מתוחכמת – היא מאד שקופה, ואני חושבת שכדאי שאנחנו ככנסת וכוועדה ניתן על זה את הדעת.
יפעת שאשא ביטון: כן, גם אני מהאנשים שכבר 22 שנים הולכים לפסטיגל ובדיוק השנה שאלתי מתי מפסיקים ללכת לפסטיגל.
יפעת שאשא ביטון: הבת שלי כבר בת 12, אז כנראה שזה ייקח עוד קצת זמן.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שכשראיתי את נושא הדיון עלו בי הרבה שאלות שצריך להביא לשולחן, עד כמה באמת בסמכות שלנו, כשמדובר בפסטיגל שהוא כשלעצמו עניין מסחרי, זאת אומרת כל הפסטיגל זאת התמסחרות אחת גדולה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים את זה הרבה מאד פעמים גם בעניין של הכרטיסים, של בכמה קונים כרטיס, תלוי לאן אתה שייך ואם קנית בגוף מסחרי כזה או אחר.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אומר את השמות, אבל אני מניחה שכל מי שהורה כאן יודע איפה אפשר היה לקנות כרטיס ב-69 שקלים אם אתה קונה מעל סכום מסוים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יוצא שכולם מאד מאד מעורבים בסיפור הזה של בכלל אירועי חנוכה.
יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה לומר שמצאתי נקודה אופטימית שעליה כאן
יפעת שאשא ביטון: אפשר לבנות את הדיון זה וכן להרגיש מספיק בטוחים לבוא בדרישות וזה העניין של הייצוגיות של מי שמשתתף בפסטיגל וחשוב לומר את זה.
יפעת שאשא ביטון: כי אם עד לפני כמה שנים ראינו בעיקר גוון מאד מסוים של משתתפים, של רקדניות ורקדנים ושל שחקנים, אז היום אנחנו פוגשים על הבמה מכל המינים ומכל הגוונים ומכל הגדלים, תרתי משמע ובאמת נותנים ייצוג לנוער כפי שהוא.
יפעת שאשא ביטון: אז אם כבר אפשר לבוא "לקראת החברה" ולהתחבר לשיח הציבורי שמתקיים, אז אני מניחה ואפילו יותר מכך, שאפשר לעשות את זה גם בכל מה שקשור לנושא של מזון בריא לבני נוער וגם בכל מה שקשור לתוכן שיווקי.
יפעת שאשא ביטון: אז בהקשר הזה אני אפנה למשרד הכלכלה.
יפעת שאשא ביטון: האם משרד הכלכלה אחראי על מה מוצג?
יפעת שאשא ביטון: מי המשרד שבעצם אחראי על מה מותר שיהיה מוצג ואיך משווקים בקרב בני נוער?
יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה תקנות, השאלה אם זה באמת חל גם על אירועים ומופעים כמו פסטיגל/פסטיבל ולא רק משהו שהוא במימון או בחסות המדינה.
יפעת שאשא ביטון: אז בבקשה ותציגו שם מלא ותפקיד לפרוטוקול.
<אריאל דיאמנט: שמי אריאל דיאמנט ואני מהמחלקה המשפטית של הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן.
<אריאל דיאמנט: זה לא משרד הכלכלה, זה הרשות להגנת הצרכן.
<אריאל דיאמנט: זה גוף עצמאי תחת שר הכלכלה.