GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אריאל דיאמנט: עוד לא נכנסנו לפרטים מעבר למה שהוצג כאן, אבל בעניין הזה יש סעיפים שהם רלבנטיים גם בחוק הגנת הצרכן וגם בתקנות שעוסקות בפרסומת ודרכי שיווק המכוונים לקטינים.
<אריאל דיאמנט: אני לא יודע אם אלה התקנות שהתייחסתם אליהן.
יפעת שאשא ביטון: כן, זה מה שמופיע כאן לפני.
<אריאל דיאמנט: כן, אז למעשה לשאלתך עולה שכן, זאת אומרת הרשות להגנת הצרכן בהחלט אמונה על התחום.
<אריאל דיאמנט: הסעיפים הרלבנטיים בחוק הגנת הצרכן, אני לא יודע אם יש אותו גם לפניכם - - -
יפעת שאשא ביטון: זה 2.1?
<אריאל דיאמנט: 2 זה סעיף כללי.
<אריאל דיאמנט: יותר רלבנטי זה סעיף 7 לחוק על שני רבדיו שנוגעים לעניין.
<אריאל דיאמנט: סעיף 7 מתייחס גם לפרסום שהוא פרסום סמוי בכלל וגם - - -
תמר זנדברג: זה נחשב פרסום סמוי?
תמר זנדברג: זה לא כל כך סמוי, אם השחקנית עומדת על הבמה ואומרת אין כמו נוטלה לפתוח את הבוקר, זה לא ממש סמוי.
<אריאל דיאמנט: אז אני אומר, אני מתייחס לדברים.
<אריאל דיאמנט: הדברים האלה לא עלו עד עכשיו.
<אריאל דיאמנט: אז אני אומר, אני מתייחס לדברים שעלו בפתח הדברים.
<אריאל דיאמנט: אני לא התייחסתי אם אלה הדברים.
תמר זנדברג: לא, זה מה שעלה בפתח.
תמר זנדברג: אני אומרת, עליית המדרגה כרגע שהיא הדבר החדש, זה שמותגים מסחריים משולבים בתוך התוכן של ההצגה.
<אריאל דיאמנט: אוקיי, אז בין אם זה בפרסום סמוי ובין אם זה בפרסום גלוי, אז סעיף 7 מדבר גם על הפרסום הסמוי, שיכול להיות שיש רבדים שהם סמויים או גלויים ותיכף נדבר על זה עובדתית, אבל הסעיף היותר רלבנטי זה סעיף 7 א', שהוא בעצם מתייחס לפרסומת המכוונת לקטינים והוא אוסר על דרכי שיווק שמטרתן היא לנצל את התמימות או חוסר הניסיון של הילדים ובגלל זה קבעו גם התקנות, שהתקנון בעצם פורטות את זה לפרטים – מה מותר ומה אסור בשיווק לקטינים בשל גילם, בשל חוסר ניסיונם, תמימותם והדברים שאנחנו מכירים.
תמר זנדברג: רגע, זה במקרה של קטינים.
תמר זנדברג: יש לי אליך עוד שאלה, כי הרי כמובן כמו שאנחנו יודעים, גברתי יושבת הראש, החברות המסחריות תמיד יותר חכמות מאיתנו ויש כבר לנושא הזה התייחסות בכתבה או בעצם עיר המקלט שלהם בנושא הזה של הקטינים, זה שבהצגה הקטינים הם בסביבת הוריהם וההורה בוחר אם לקחת את החטיף ולתת לילד או לא.
תמר זנדברג: מבחינת
תמר זנדברג: כם כרשות הגנת הצרכן – ניקח רגע את הנושא של הקטינים, נשים אותו בצד ובואו נדבר רגע על מקרה שבו יש פרסום, אני לא יודעת, אולי זה נקרא סמוי או נקרא לזה תוכן שיווקי, אני לא יודעת אם זה נקרא סמוי - - -
יפעת שאשא ביטון: הוא סמוי כי כאילו זה לא ההצגה עצמה.
יפעת שאשא ביטון: זה בא תוך כדי.
תמר זנדברג: זה לא פרסומת, בדיוק.
תמר זנדברג: זה לא שיש פרסומת ש - - -
יפעת שאשא ביטון: זה אם את מספיק מרוכזת ושומעת, אז - - -
תמר זנדברג: בדיוק, שמשולב בתוך תוכן הצגה שהוא בתשלום.
תמר זנדברג: כלומר אני כצופה, אני בעצם קהל שבוי לפרסומת שהיא לא פרסומת, היא לא מוצגת כפרסומת, זה כאמור לא הפסקת פרסומות, זה לא שלט שנמצא מחוץ לאולם או משהו כזה, בהצגה שאני שילמתי עליה.
תמר זנדברג: זה לא שאני קיבלתי הנחה.
תמר זנדברג: זה לא שאמרו לי זה חינם, רק את תצטרכי לסבול פרסומת או משהו כזה.
תמר זנדברג: למצבים כאלה, בלי קשר לקטינים, לכל הציבור, יש לכם כרשות הגנת הצרכן איזה שהוא מענה?
תמר זנדברג: איזו שהיא התייחסות – זה אסור, זה מותר?
תמר זנדברג: יש לכם הנחיות לגבי זה?
<אריאל דיאמנט: אין הנחיות, אבל אני אחזור ואני אדבר על התקנות שנובעות מאותו סעיף 7 לחוק.
יפעת שאשא ביטון: משום שהן רלבנטיות ל - - -
<אריאל דיאמנט: אני מדבר באופן כללי, אני לא מדבר נקודתית, כי נקודתית אנחנו צריכים – ואני אומר את זה במפורש לפרוטוקול – לבחון את העניין הזה.
<אריאל דיאמנט: יש פה באמת שאלות שהן לא פשוטות ואנחנו נבחן אותן - - -
יפעת שאשא ביטון: כמו מה למשל?
יפעת שאשא ביטון: כגון איזה שאלות?
<אריאל דיאמנט: גם מבחינה עובדתית וגם ניקח לבחון את זה באספקט המשפטי, כדי לראות אם אפשר להיכנס פה לאיזה שהוא הליך אכיפתי.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אם אנחנו בכלל ברי סמכה לפעול מול גוף שהוא כשלעצמו מסחרי, פרטי.
<אריאל דיאמנט: לאו דווקא במובן הזה, אלא במובן גם מבחינה עובדתית מה הוצג, איך הוצג.
יפעת שאשא ביטון: נניח שהוצג.
יפעת שאשא ביטון: בוא נצא מנקודת הנחה שאכן היו תכנים כאלה.
יפעת שאשא ביטון: מה הכלים שיש לנו בכלל כדי לפעול?
יפעת שאשא ביטון: במקרה הזה הוצג פסטיגל, את אמרת את זה, אבל אנחנו יודעים שכל מופע חנוכה שהיית הולך אליו, בין אם במישרין ובין אם בעקיפין, היית פוגש את הפרסומות של אותם חטיפים ואותם שוקולדים.
<תמי ברנע: הדוגמא שהיא נתנתה של נוטלה זה לא היה בפסטיגל, זה היה בהצגה מסוימת.
תמר זנדברג: אבל זו הצגת חנוכה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא שמעתי את זה.
תמר זנדברג: זה היה בהצגת חנוכה.
תמר זנדברג: יש פה כמה דוגמאות.
תמר זנדברג: זה היה במדגסקר – אם אין לך אנרגיה תאכל אנרג'י.
תמר זנדברג: מסביב לעולם ב-80 יום – אין כמו נוטלה לפתוח את הבוקר.
תמר זנדברג: כלומר זו פרקטיקה שמתבססת לה.
תמר זנדברג: אין לנו פה איזה נו-נו-נו למישהו אחד וגם יש - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, יש פה עניין של תפיסה, שככה זה עובד.
תמר זנדברג: בדיוק, ויש פה גם את רמי לוי, גם פררו - - -
יפעת שאשא ביטון: שמבסוטים מהפרסום שאנחנו עושים להם עכשיו.
תמר זנדברג: כן, נכון.
<תמי ברנע: חשוב להגיד שכולם הוזמנו.
<תמי ברנע: גם כל המפיקים – איגוד המפיקים וגם מפיקים עצמאיים וגם חברות מזון שפרסמו.
<תמי ברנע: אף אחד.
<תמי ברנע: לא פעם הזמנו אותם, כמה פעמים ואף אחד לא הגיע.
יפעת שאשא ביטון: השאלה אם באמת יש לנו שיניים מול הדבר הזה.
<אריאל דיאמנט: אז אני אומר, בגלל זה חילקתי את זה לשני רבדים.
<אריאל דיאמנט: אחד זה הפרסום הסמוי, כי להציג כמו שמציגים בסרט שקית במבה או שקית ביסלי או כל חטיף אחר, למעשה זה גם סוג של פרסום סמוי.
<אריאל דיאמנט: השאלה היא איך מציגים את זה ועד איזה רמה אני הולך עם זה קדימה.
<אריאל דיאמנט: כלומר לראות שחקן מתהלך עם איזה שהוא מוצר, לאו דווקא המוצרים שאמרתי, סתם נתתי דוגמא של חטיפים השם גנריים כבר לחטיפים.
תמר זנדברג: במצב כזה מה אתם עושים?
<אריאל דיאמנט: במצב כזה יש - ובגלל זה אני התחלתי ופתחתי – יש סעיף שנקרא 7 לחוק, שכתוב שפרסומת העלולה להביא אדם סביר כי האמור בה אינו פרסומת, יראו בכך פרסומת מטעה אף אם תוכנה איננו מטעה.
<אריאל דיאמנט: כלומר אם פרסומת מוצגת כלא פרסומת, או הפוך, נגיד משהו שאולי בתוכנה טמונה פרסומת כדי שאני לא אדע שזו פרסומת, אז אפשר לקבוע שהתוכן שלה זה למעשה מדובר בפרקטיקה שהיא מטעה, כלומר כי הצרכן לא מפעיל את המגננות שלו במצב הזה ומגדירים לו - - -
תמר זנדברג: אז מה אתם עושים במצב כזה כרשות הגנת הצרכן?
<אריאל דיאמנט: אז זה בדיוק העניין, שבמצבים האלה אני לא יכול לומר.
<אריאל דיאמנט: אנחנו צריכים לבחון את העניין מבחינה עובדתית ולראות לאיפה זה הולך.
יפעת שאשא ביטון: אבל אתה נתת דוגמא.
יפעת שאשא ביטון: בוא נודה, כמעט בכל סדרה או בכל סרט אתה תראה שהם שותים משקה מסוים ואתה תראה את המיתוג שלו, או שהם אוכלים משהו ואתה תראה בעצם את המיתוג שלו.
יפעת שאשא ביטון: יש בכלל כלי מול הדבר הזה?
<אריאל דיאמנט: תיכף דוד ידבר פה גם בפן האכיפתי.
<אריאל דיאמנט: הכלי הוא כלי של מדיניות, הוא כלי שצריך להשתמש בו בהתאם לקיצוניות של הדברים.
<אריאל דיאמנט: זאת אומרת - - -
תמר זנדברג: אבל אתם עושים את זה?
תמר זנדברג: סתם לדוגמא, אני אתן לך רעיון, משהו שסתם עולה לי עכשיו.
תמר זנדברג: אני לא מחליפה אתכם, אבל האם למשל אתם מבקשים מהמפיקים של הסרטים או ההצגות, לא משנה מה כרגע, את הסכמי החסות כדי לראות כמה כסף זה עולה לציבור, הפרסום הזה?
<אריאל דיאמנט: לא, לא עשינו את זה.
תמר זנדברג: סתם לדוגמא, נגיד עושים סרט ובסרט רואים את הגיבור מסתובב עם שקית ויכול להיות שזה מה שהגיבור היה עושה בכל מקרה וכמו שאתה אומר זה גנרי.
תמר זנדברג: אבל יכול להיות ש-X או Y, או Z או נוטלה או ביסלי, או במבה או אוסם, שילמו הרבה מאד כסף על הדבר הזה.
תמר זנדברג: כלומר, אם הם שילמו זה השתלם להם, כי האינטליגנציה התאגידית היא יותר חכמה מכולנו.
תמר זנדברג: אז סתם דוגמא, אתם מבקשים לראות את ה- - -
<אריאל דיאמנט: אז נקודתית התשובה היא לא, כי זה לא משהו שעלה לנו ברמה הזאת ומה שעולה פה, אז בהחלט נבחן את זה באספקטים שאמרתי, אבל זה לא הדבר היחיד.
תמר זנדברג: יש לכם סמכות לזה?
תמר זנדברג: נגיד שעכשיו אתם מחליטים - - -
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאני שואלת, אם בכלל יש סמכות להצגה שהיא פרטית.
יפעת שאשא ביטון: אני עכשיו מחליטה שאני מפיקה הצגה, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: בואו ניקח את זה מהמקום הפרטי.
יפעת שאשא ביטון: אני באמת מנסה להבין אם יש לנו בכלל שיניים ואת הסמכות כמו שאומרת חברת הכנסת תמר זנדברג.
יפעת שאשא ביטון: אני עכשיו מחליטה שאני מפיקה הצגה, הצגה מאד תמימה ויפה ויש בה הרבה מאד מסרים חינוכיים, אבל הדמויות שלי תוך כדי אוכלות חטיף מסוג כזה או אחר ושותות משקה מסוג כזה, זה חלק מזה.
יפעת שאשא ביטון: מיץ פטל – בסדר?
יפעת שאשא ביטון: ההצגה של מיץ פטל כולה בנויה על המיץ פטל הזה.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו השאלה, אתה מחליט אם אתה קונה את הכרטיס, כי אני לא באה לא מטעם המדינה ולא מטעם משרד החינוך ואני לא נכנסת בתוך שום נישה שלצורך העניין הממסד רכש אותי.
יפעת שאשא ביטון: אתה מחליט אם אתה קונה את הכרטיס – כן או לא – אם אתה מגיע – כן או לא.
יפעת שאשא ביטון: זו לגמרי בחירה שלך, כמו גם בסרטים שאתה מזמין.
יפעת שאשא ביטון: איפה אנחנו כמדינה אם בכלל יש לנו את הזכות, את הסמכות, את הכלים לעשות משהו בהקשרים האלה.
<אריאל דיאמנט: קודם כל הסעיפים שדיברתי אלה הם סעיפים שהם ברי אכיפה מנהלית, גם פלילית.
יפעת שאשא ביטון: לגבי כל אחד?
<אריאל דיאמנט: כן.
<אריאל דיאמנט: לעניין של 7 א', התקנות גם קובעות במפורש שלא יעשה אדם פרסומת ודרכי שיווק המכוונים לקטינים, שיש בהם משום עידוד קטינים לשכנע את הוריהם או להפציר בהם או בכל אדם אחר, לרכוש עבורם את המצרך או השירות.
יפעת שאשא ביטון: נו, אבל זה זה.
<אריאל דיאמנט: בסדר, אז אני נוגע בנקודות.
<אריאל דיאמנט: בגלל זה אמרתי שיש שני אספקטים, אחד הפרסום הסמוי ושניים זה אותן תקנות שמכוונות נטו-נטו לילדים.
<אריאל דיאמנט: על פניו אלה דרכי שיווק שהן מכוונות לקטינים.
יפעת שאשא ביטון: מכוונות ומקובלות או מכוונות ולא מקובלות?
<אריאל דיאמנט: תראי, אני אומר עוד פעם, צריך לבחון את זה במובן העובדתי.
<אריאל דיאמנט: לראות מה הוצג שם ואיך הוצג שם.
<אריאל דיאמנט: האם באותה פרסומת יש משום עידוד הקטינים להפציר בהורים?
<אריאל דיאמנט: צריך גם ללכת עם לשון התקנות.
<אריאל דיאמנט: אני לא יכול לברוח מזה.
יפעת שאשא ביטון: מה זה להפציר?
יפעת שאשא ביטון: הוא רואה שהילד אוכל במבה.
יפעת שאשא ביטון: ילד מגיל שנה כבר אוכל במבה היום ואפילו לפני, אז יש בזה משום להפציר בו עכשיו, שכשנצא החוצה שהוא יקנה לו את הבמבה כן או לא.
יפעת שאשא ביטון: נעשתה פעם אכיפה בכלל ברמות כאלה?
<אריאל דיאמנט: אז אולי כאן
<אריאל דיאמנט: דוד ידבר על האכיפה שנעשתה, אבל אני רק אגיד שמבחינה משפטית השאלות שאת מתארת זה שאלות שאנחנו צריכים לבחון אותן באספקט של הפסטיגלים או מופעי חנוכה, על כל השמות שלהם, אבל הדברים הם קיימים.
<אריאל דיאמנט: זאת אומרת יש הוראות בחוק שאפשר לבחון אותן בהיבט הזה והן ברות אכיפה.
<אריאל דיאמנט: זאת אומרת הדברים הם לא קרקס, כמו שאת אומרת.
<אריאל דיאמנט: אני לא יודע אם הצגת זה זה אומר באמת ללכת ולהפציר, ללכת ולגרום, או שצריך משהו יותר אקטיבי.
תמר זנדברג: רגע, סליחה, אבל אתה מדבר כאן כאילו אנחנו בתכנית רדיו ואתה הפרשן.
תמר זנדברג: אתה הגורם.
<אריאל דיאמנט: אז אני הגורם.
תמר זנדברג: זה התפרסם, הצגות חנוכה היו בדיוק לפני חודשיים, בדצמבר 2017.
תמר זנדברג: נפתח תהליך כלשהו?
תמר זנדברג: הוצאתם מכתבי בקשת הבהרה למפיקים של ההצגות האלה?
תמר זנדברג: בחנתם?
תמר זנדברג: האם הבאתם את זה לאיזו שהיא בחינה משפטית, האם השאלות התיאורטיות והמאד יפות שאתה מעלה כאן, עמדו למבחן?
תמר זנדברג: אתם הגורם שאמור לבחון את זה.
תמר זנדברג: ויותר מזה, אתם גם הגורם שאמור, לאור זה שאתה רואה שזה תהליך זוחל עוד משנת 2013 עד היום וכמובן אם לא נעשה כלום זה רק ילך ויהיה עוד יותר מתוחכם, כי שוב, הכסף פה מדבר.
יפעת שאשא ביטון: מה, הפרסומות האלה?
יפעת שאשא ביטון: לדעתי מאז שאני זוכרת.
יפעת שאשא ביטון: זה תמיד חטיפים תלויים, פעם זה בכלל היה חלק מהתפאורה.
תמר זנדברג: אז אדרבה.
תמר זנדברג: אבל שוב, הוא מעלה כאן שאלות תיאורטיות כאילו – אתה הגורם.
תמר זנדברג: אתם הגורם.
<אריאל דיאמנט: אני לא מעלה שאלות תיאורטיות, אני מפנה לסעיפים הרלבנטיים.
<אריאל דיאמנט: כשנשאלתי לגבי הסמכות ואמצעי האכיפה, אז השבתי שאלה הנושאים הרלבנטיים.
<אריאל דיאמנט: לגבי האכיפה ספציפית, דוד יתייחס.
<אריאל דיאמנט: הוא ממחלקת החקירות של הרשות.
<דויד ליבנה: אי אפשר לנתק את הסוגיה - - -
<תמי ברנע: תציג את עצמך.
<דויד ליבנה: דויד מיחידת החקירות של הרשות להגנת הצרכן, היחידה שבעצם אמונה על האכיפה בפועל.
<דויד ליבנה: אלף, אי אפשר לנתק את הסוגיה הזאת, שהיא באמת סוגיה כמו שתוארה כאן, כזאת שהולכת ומתפתחת והולכת ומשתכללת עם השנים ובעיקר בשנים האחרונות.
<דויד ליבנה: אי אפשר לנתק אותה מההקשר הכולל של מה נקודת המפגש של עולם המסחר והצרכנות עם הקטין, כשבאמצע ניצבת חוליה נוספת, שלפעמים היא ניצבת שם ולצערנו לפעמים היא לא ניצבת שם – שזה ההורה.
<דויד ליבנה: אנחנו כיחידת אכיפה נוגעים היום בכמה סוגיות רוחביות בהקשר הזה, בתופעה שהולכת ומתחזקת שהועלתה כאן והיא לא היחידה.
<דויד ליבנה: אנחנו רואים עוד תופעות כאלה מדאיגות שהולכות ומתחזקות והרשות להגנת הצרכן כרגע מטפלת בהן.
<דויד ליבנה: כמו למשל יש היום מגמה שהולכת ומתחזקת, שבה פרסומות שהן לאו דווקא מוכוונות לקטינים ומשולבות בהן אלמנטים ונמצאת פה גם המועצה לשלום הילד – אלמנטים שמכוונים לקטינים והם שאובים מתוך עולם החוויה של הקטין.
<דויד ליבנה: זאת אומרת זה יכול לבוא לידי ביטוי בהצבה של כוכב נערץ של ילדים בפרסומת שלכאורה פונה לקהל הרחב, אבל באופן סמוי אנחנו מבינים שהיא פונה לקטין.
<דויד ליבנה: יש לנו אלמנט נוסף וזה האלמנט של הרשתות החברתיות.
<דויד ליבנה: הדור הזה, בעיקר הדור שאנחנו כרגע מנהלים עליו עכשיו את השיח, הוא למעשה הדור ששובר חזק לכיוון הזה.
<דויד ליבנה: זה למעשה המדיה שהוא צורך.
<דויד ליבנה: שם מתרכזת עיקר החוויה היומיומית שלו.
<דויד ליבנה: החברות המסחריות יודעות את זה והן נוקטות היום בפרקטיקות לא רק מאד מתוחכמות בשביל לחדור לעולם של הילד דרך הרשתות החבריות והעולם – אנחנו כרשות להגנת הצרכן – נכנסים לעולם הזה בה בשעה שעוסק, ח"פ, חברה מסחרית, חזקה, שיש לה קמפיין מאד אגרסיבי וחזק, מנצלת את הפלטפורמה הזאת ונכנסת בדלתות הפתוחות של הרשתות החברתיות.
יפעת שאשא ביטון: ומה אתם עושים?
יפעת שאשא ביטון: מה הכלים שלכם, באיזה דרכים אתם נוקטים?
<דויד ליבנה: כרגע מתנהלות אצלנו פרשיות שמטבע הדברים לא נתאר בדיוק באיזה חברות מדוברת, שעוסקות בדיוק בטיפול בפרקטיקות מהסוג הזה.
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל אתה יכול לתת לי דוגמא למכניזם של איך זה עובד?
יפעת שאשא ביטון: לא מה אתם עושים, כדי שנבין.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שגם אנחנו נדע לזהות את זה.
<דויד ליבנה: למשל חברה היום, שרוצה לשלב איזה שהוא מוטיב שהוא קטליז
<דויד ליבנה: אטור שהוא מניע מאד מאד חזק לקמפיין שלה, אז היא תשלב למשל משחק נושא פרסים, שהוא האחות הקטנה של הגרלות, כשאנחנו חיים בעולם של הגרלות.
<דויד ליבנה: משחק נושא פרסים, שאם הוא יבוא וינסה לגרות את האדם המבוגר, אז אנחנו אנשים עסוקים, אין לנו כל כך זמן להתעסק ביום יום במשחק נושא פרסים.
<דויד ליבנה: האלמנטים, ההמשגה, הציור של משחק נושא פרסים, הכוכבים שמשולבים וכאלה שמובילים את המשחק נושא הפרסים, זה למעשה - - -
יפעת שאשא ביטון: מובנים לקטינים.
<דויד ליבנה: זה למעשה אלמנטים שאחד לאחד פונים לעולם של הקטינים.
<דויד ליבנה: האוכלוסייה שבעיקר נשאבת לאותה פלטפורמה של משחק נושא פרסים זו האוכלוסייה של הקטינים ולמעשה הקמפיין רוכב פה על אוכלוסייה מאד תוססת, מאד מצ'וטטת, שמנהלת שיח מאד ער ברשתות החברתיות וכך שאיש הקמפיין, איש הפרסום נהנה בעצם מפלטפורמה מפס רחב מאד מאד רחב שמניע את הקמפיין שלו קדימה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שכל הפרסום הזה של מי שישתף ישתתף בהגרלה?
<דויד ליבנה: למה אני מתאר ולמה הרחבתי פה את תמונת המצב - - -
תמר זנדברג: עד כאן זה המצב שאנחנו מביאים בפניכם.
תמר זנדברג: זה שאתה מביא בפנינו, זה טוב מאד - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, הוא אומר ש- - - מטפלים באכיפה.
יפעת שאשא ביטון: ניסיתי להבין איפה הם נוגעים, אז הוא אומר שבמקרים כאלה יש להם כלים לאכוף והם מטפלים.
<דויד ליבנה: יתרה מכך, כשאתם באים פה ומתארים מקרים נקודתיים, אני כרשות להגנת הצרכן, מונחים על שולחני שורה מאד ארוכה של מקרים ולכן אני חייב לטפל בתופעה רוחבית, שנוגעת ברמת החשיפה של ילד או ילדה ברשתות החברתיות, שחברה מסחרית מעורבת בה, שחברה מסחרית מעודדת אותה.
<דויד ליבנה: בסופו של דבר ואני איזו שהיא דוגמא, אחד ממשחקים נושא פרסים שהיו לנו בחברה מסחרית שניהלה קמפיין מאד אגרסיבי בשנת 2016, זה בעצם לגרות ילדות, קטינות, בנות 9 ומעלה, כך הוגדר בלשון מפורשת בלשון התקנון, לצלם את עצמן בלבוש חושפני ולשתף את הסרטון במדיה החברתית ביחד עם החברות.
<דויד ליבנה: החברות נותנות ציון לסרטון שהיא מעלה ועל בסיס הסרטון – שזה האלמנט של משחק נושא פרסים, היא מקבלת בעצם את הדירוג ובעצם היא זוכה בתחרות ואז נוסעת עם אותה כוכבת לארץ זרה.
יפעת שאשא ביטון: היה לנו גם את הפרסום של מי יצטרף לקליפ של פרסומת - - -
תמר זנדברג: היה לנו הרבה כאלה.
תמר זנדברג: מסטיק 5, מי מעביר לחמש קבוצות ומשתף.
<דויד ליבנה: בדיוק, בדיוק, זאת הנקודה ונכנסנו לזה במלוא הכוח, לסיפור הזה.
תמר זנדברג: עשינו ודנו בזה כאן בוועדה.
יפעת שאשא ביטון: אז הוא אומר, בזה הם מטפלים.
יפעת שאשא ביטון: זו הבשורה הטובה.
תמר זנדברג: אתה יכול לפרט את הפעולות שלכם?
<דויד ליבנה: אוקיי, יש כאן מדדים מאד מאד משתנים שאנחנו - - -
תמר זנדברג: לא, רגע.
תמר זנדברג: בוא נחלק את זה לשניים.
תמר זנדברג: אחד, מה שתיארת עד עכשיו, מקרים שבהם אתם החלטתם שהם בהתאם ל - - -
<דויד ליבנה: את מתכוונת לפרוט פעולות אכיפה?
תמר זנדברג: מה עשיתם למשל?
תמר זנדברג: סתם, נתתם קנס של 300 שקלים, זה מן הסתם לא ישפיע.
<דויד ליבנה: ודאי, זה להתחקות אחרי כל המדיה והתוכן שהתנהל במדיה הזאת.
<דויד ליבנה: לתעד אותו, ללמוד אותו, לפנות לאותן חברות, לקבל מהן תשובות - - -
תמר זנדברג: ו-?
<דויד ליבנה: בעלי החברות עצמן, מי שצריך לתת תשובות יבואו אלינו ויתנו גרסה.
<דויד ליבנה: אני מדבר על תיאום של איך - - -
יפעת שאשא ביטון: בשורה התחתונה מה מקבלים?
יפעת שאשא ביטון: בשורה התחתונה מה הם משלמים?
<דויד ליבנה: בשורה התחתונה מה - - -
תמר זנדברג: את הגרסה הם כתבו.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מעניין.
תמר זנדברג: לגרסה שלהם קוראים בריף.
תמר זנדברג: זה הבריף הפרסומי, הם עשו את זה בכוונה, זה לא מפתיע אותם, זה לא משהו שחדש להם.
תמר זנדברג: השאלה מה הסנקציה.
<קריאה: השאלה גם אם היא מספיק חזקה.
תמר זנדברג: קודם כל מה היא?
תמר זנדברג: אני לא שמעתי עד עכשיו שיש סנקציה.
תמר זנדברג: אני לא שמעתי עד עכשיו שהוטל קנס, שנעצר קמפיין, שהורד מהאוויר.
תמר זנדברג: למסור גרסה.
תמר זנדברג: מה זה למסור גרסה?
תמר זנדברג: הגרסה שלהם זה תיאור הקמפיין שהם נתנו למשרד הפרסום שלהם, שהם רצו לעשות.
<דויד ליבנה: הוא מדבר על קנסות שהושתו עכשיו על חברות שמשווקות, שבעצם הובילו את זה והושת שם קנס של למעלה מ-12 מיליון שקלים.
יפעת שאשא ביטון: 12 מיליון שקלים לחברה?
<דויד ליבנה: לחברה, כן.
<אריאל דיאמנט: למכלול של חברות על נושא של פרסום לקטינים.
<דויד ליבנה: זה משהו שממש עכשיו יצא - - -
תמר זנדברג: לכמה חברות התחלקו ה-12 מיליון שקלים האלה?
תמר זנדברג: 12 מיליון בכמה זמן?
תמר זנדברג: בשנה?
תמר זנדברג: בחמש שנים?
<אריאל דיאמנט: זה נוגע ל - - -
<דויד ליבנה: מבחינת הקנסות - - -
תמר זנדברג: ציינת פה מספר, 12 מיליון שקלים.
תמר זנדברג: מי שילם את ה-12 מיליון שקלים האלה?
<דויד ליבנה: בסופו של דבר ברגע שיש איזו שהיא פעילות כזאת וכמו שתואר כאן וזה בדיוק העניין, יש אגד של חברות או איזה שהוא מכלול של שותפות שמניעה את כל המהלך הזה.
<דויד ליבנה: זה צריך להיות מישהו שמוביל בעצם את ההצגה הזאת, עורך אותה.
יפעת שאשא ביטון: רגע, אני רוצה לשאול אותך אחרת.
תמר זנדברג: זו שאלה מאד פשוטה.
<דויד ליבנה: מי שנותן חסות - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, בואו ננסה להבין משהו.
<אריאל דיאמנט: זה לא קנס.
<אריאל דיאמנט: אני רוצה להסביר, כי אחרי זה באים אלינו בטענות.
תמר זנדברג: אז מה זה?
<אריאל דיאמנט: זה הודעה על כוונת חיוב ש - - -
יפעת שאשא ביטון: יופי, הודעת על כוונת חיוב - - -
תמר זנדברג: עוד יותר גרוע.
<דויד ליבנה: לא, שיש לה משמעויות גם - - -
<אריאל דיאמנט: זאת האכיפה - - -
יפעת שאשא ביטון: חברה, איזה משמעות?
יפעת שאשא ביטון: אם אני חברה מפרסמת ומשווקת ואני מרוויחה ערימות של כסף, זה אפילו לא ב-12 מיליון שקלים האלה ושלחת לי הודעת חיוב, יופי, אז יהיה לי עוד - - -
תמר זנדברג: לא, תני לו את ה-12 מיליון האלה, לא הצלחנו להבין על כמה זה מתחלק.
יפעת שאשא ביטון: מי מטפל בזה?
תמר זנדברג: זה לא לחברה אחת 12 מיליון שקלים.
יפעת שאשא ביטון: שנייה, אני אעזור לך.
<דויד ליבנה: גברתי, את נוגעת פה בשאלה מאד מאד רחבה, ש - - -
יפעת שאשא ביטון: לא היא לא רחבה.
יפעת שאשא ביטון: בוא אני אדקק לך אותה.
<דויד ליבנה: עלות האכיפה מול ההתנהלות של העוסקים במשק זו שאלה מאד מאד רחבה, שהיא לא - - -
יפעת שאשא ביטון: בוא נעשה את זה פשוט, בסדר?
<דויד ליבנה: גברתי, את הרי לא מצפה שאנחנו ניתן פתרון עכשיו של - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אני לא רוצה פיתרון, אני רק רוצה תשובות.
<דויד ליבנה: של - - - עלות האכיפה - - -
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, רגע, חברת הכנסת תמר זנדברג, בואו אני אעזור לכם.
<דויד ליבנה: חברי כמבוקש מתייחס לסעיפי החוק הרלבנטיים.
יפעת שאשא ביטון: תן לי לנהל רגע את הדיון.
<דויד ליבנה: אנחנו תיארנו את האכיפה שמתנהלת ב - - -
יפעת שאשא ביטון: אני שמעתי מה תיארת.
<דויד ליבנה: ואת הסוגיות שעומדות על הפרק.
<דויד ליבנה: הסוגיות שעומדות על הפרק לא תוארו כאן כאיזו שהיא תמונת מצב תיאורטית.
<דויד ליבנה: אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: יופי, אני שמחה.
יפעת שאשא ביטון: העלית פה סוגיה שאני דווקא מאד מפרגנת, כי אם מאד קשה לנו וקצת הלכנו לאיבוד בתוך המקום של פסטיגל ומופיע חנוכה – כן או לא - - -
<דויד ליבנה: אז - - -
יפעת שאשא ביטון: ואתה באת ואמרת הסיפור היותר גדול הוא ברשתות החברתיות ושם אנחנו מתמודדים - אמירה שלך – אפילו פרגנתי לך בפני חברת הכנסת.
יפעת שאשא ביטון: אתם שם כן מתמודדים ואז ביקשתי לדעת איזה סוג של דברים אתם מזהים כדברים שהם לא כשרים ופרטת ומאד שמחתי שאתם נוגעים בזה ונשאלה כאן שאלה פשוטה.
יפעת שאשא ביטון: אתם זיהיתם את הלא כשר הזה, אתם מטפלים בלא כשר הזה, איזה סנקציות אתה יודע שניתנו לחברה כזו או אחרת, במהלך הזמן שאתם מטפלים, כדי שנבין את סדרי הגודל.
יפעת שאשא ביטון: להגיד לי על הקמפיין הזה שביקשו מבנות בנות 9, 10 להצטלם בלבוש חושפני ולשלוח לחברה והחברה נתנה ציון – מה קרה לחברה הזו?
יפעת שאשא ביטון: מה קרה להם?
יפעת שאשא ביטון: קיבלו מכתב?
<דויד ליבנה: הנושא נחקר כיום גברתי, ואנחנו לא יכולים ל - - -
יפעת שאשא ביטון: מה זה הוא נחקק?
<אריאל דיאמנט: נחקר.
<דויד ליבנה: זה נחקר.
<דויד ליבנה: מדובר פה בחברה מסחרית מאד גדולה בישראל.
<דויד ליבנה: אנחנו לא יכולים לפרט את פרטי החקירה, בוודאי לא - - -
יפעת שאשא ביטון: לא את החקירה.
יפעת שאשא ביטון: בוא נניח שהיא תצא אשמה, מה השיניים שלנו מולה?
יפעת שאשא ביטון: איזה קנס היא תקבל?
<חוה אלטמן: הפרסום שלה זה כבר איזה שהוא עונש רציני.
<חוה אלטמן: הפרסום של עצם החברה הזאת שהיא בהליכים, זה כבר משהו שיעשה להם אולי - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את הפרובוקציות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רק מעצימים אותן.
יפעת שאשא ביטון: גם מי שלא שמע עליהן עד היום ישמע עליהן עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: זה לא דרמה.
<חוה אלטמן: אתה יכול לתת אולי דוגמא להליך אכיפה שהסתיים ואז אין לך מניעה לתאר?
<אריאל דיאמנט: לא, זה לא הליך שהסתיים, זה הליך שמה שדוד דיבר מקודם על הקנסות ועל העיצומים הגבוהים.
<אריאל דיאמנט: ההליכים האלה הם הליכים שהם בגדר האכיפה המנהלית.
<אריאל דיאמנט: יש לנו למעשה 2 מסלולי אכיפה בחוק, לא לכולם.
<אריאל דיאמנט: יש אכיפה מנהלית וההליך הפלילי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מכירים, אדוני, באמת, ברשותך ובמחילה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מכירים את הפרוצדורות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ישבנו כאן גם אתכם וגם עם משרד הכלכלה לגבי עוד הרבה דברים שקשורים בנושא.
<אריאל דיאמנט: מאה אחוז.
יפעת שאשא ביטון: מה ביקשתי בסך הכל?
יפעת שאשא ביטון: אי פעם הוטלו עיצומים על חברה כזו או אחרת?
יפעת שאשא ביטון: התשובה היא כן או לא?
<אריאל דיאמנט: התשובה היא כן - - -
יפעת שאשא ביטון: איזה סכומים הוטלו.
<אריאל דיאמנט: אבל לא רק על רשתות.
<אריאל דיאמנט: מה שדוד אמר – 12 או 13 מיליון שקלים – אני לא זוכר כרגע את המספר בראשי, כי - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל זה על קבוצה שלמה?
<אריאל דיאמנט: על קבוצה, אבל עדיין כל חברה בקבוצה קיבלה סכום מעד משמעותי של 6 או 7 ספרות.
<אריאל דיאמנט: זה לא הוטל, אני רוצה לדייק.
<אריאל דיאמנט: זאת הודעת כוונת חיוב.
<אריאל דיאמנט: זה מינוח טרמינולוגי מאד מאד חשוב.
<אריאל דיאמנט: ההודעה על כוונת חיוב זה בדיוק תחילת ה - - -
יפעת שאשא ביטון: מה זה טרמינולוגי?
יפעת שאשא ביטון: בוא, בתוך עמנו אנחנו חיים, ממש משנה למישהו שתיתן לי חוברת עם התכוונות של חיוב ונדבר כשבאמת תעשה את זה.
יפעת שאשא ביטון: איזו הרתעה יש פה?
<אריאל דיאמנט: לא, לא, אבל זה בדיוק, אבל ההליך המנהלי, אבל רגע, גברתי, תני לי רגע אחד לסיים.
<אריאל דיאמנט: אם כולם בקיאים באכיפה המנהלית, אז האכיפה המנהלית מתחילה בהודעה על כוונת חיוב.
<אריאל דיאמנט: ההודעה על כוונת חיוב זה אחרי שהתבסס יסוד סביר להניח שבוצעה הפרה של החוק.
<אריאל דיאמנט: אחרי שבוצעה הפרה של החוק שולחים לו את הודעת כוונת החיוב.
<אריאל דיאמנט: הודעת כוונת החיוב אינה דבר בעלמה.
<אריאל דיאמנט: הודעת כוונת החיוב – אם הוא לא עונה לי, הגוף הנאכף, תוך 4 יום, היא הופכת לדרישת תשלום חלוטה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, עניתי לך.
<אריאל דיאמנט: זאת אומרת לא חלוטה, היא כפופה לערעור.
<אריאל דיאמנט: אבל זה מסלול של אכיפה מנהלית.
יפעת שאשא ביטון: עניתי לך, מה קורה?
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, בוא נתאר את המסלול.
<אריאל דיאמנט: הוא מקוצר יותר מההליך הפלילי מטבעו.
<אריאל דיאמנט: אולי הוא קצת איך אומרים לא ההליך הפלילי והוא לא מטיל קלון ואני אתאר את המסלול.
<אריאל דיאמנט: הודעה על כוונת חיוב לאחר שהסתיימה חקירה מנהלית והגורם ברשות הגיע למסקנה שיש פה יסוד סביר להניח שבוצעה הפרה של החוק, נשלחת הודעה על כוונת חיוב.
<אריאל דיאמנט: זה מאז - - -
<אריאל דיאמנט: יפה.
<אריאל דיאמנט: ברגע שמקבלים אז לגוף הנאכף יש יכולת לטעון כנגד אותה הודעה.
יפעת שאשא ביטון: טענתי.
יפעת שאשא ביטון: מה אחר כך?
<אריאל דיאמנט: אחר כך מחליטים האם לקבל את הטענות כולן, חלקן.
יפעת שאשא ביטון: החלטתם לקבל את הטענות.
<אריאל דיאמנט: מוטל עיצום בגובה - - -
יפעת שאשא ביטון: יופי, קרה מהלך כזה שבסוף הוטל העיצום?
<אריאל דיאמנט: רגע, רגע - - -
תמר זנדברג: רגע, עוד לפני זה.
תמר זנדברג: 12 מיליון השקלים שציינתם, לאיזו תקופת זמן ולכמה חברות ולכמה הרפות?
<אריאל דיאמנט: כמה חברות אני לא יודע.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה רק כוונה.
תמר זנדברג: בסדר, מאה אחוז.
תמר זנדברג: אני אומרת, אבל קודם כל - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל אני רוצה לדעת אם בכל השנים האלה שאנחנו יושבים פה ומדברים את עצמנו לדעת על כל הדבר הזה, אם בסוף באמת קורה משהו שאנחנו רק מתכוונים כל הזמן.
תמר זנדברג: את צודקת.
תמר זנדברג: זאת שאלה מצוינת, אבל גם כוונת החיוב, 12 מיליון שקלים על מה זה?
תמר זנדברג: זה על 100 חברות?
<אריאל דיאמנט: זה לא 100.
תמר זנדברג: 10? 2?
<אריאל דיאמנט: זה לא 100, זה סדר גודל - - -
תמר זנדברג: באיזו תקופת זמן?
<אריאל דיאמנט: תקופת זמן של אולי שנה.
<אריאל דיאמנט: שנה בערך.
יפעת שאשא ביטון: מישהו שילם משהו?
יפעת שאשא ביטון: מישהו שילם פעם בזכותכם על מה שהוא עשה?
<דויד ליבנה: גברתי, חוד החנית של האכיפה לדעתי זה לא מרכזה.
<דויד ליבנה: אנחנו קצת מפספסים את הנקודה.
יפעת שאשא ביטון: לא, בוא, אל תגיד לי מה המרכז.