GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר דוד: אנחנו מדברים על העיצום המנהלי, לא על העיצום הפלילי.
מאיר דוד: כשאנחנו באים ואנחנו מטילים את הצו להגברת האכיפה, הוא נועד לפגוע בכיס של הקבלן, של המבצע הראשי, ולא של מנהל העבודה.
יפעת שאשא ביטון: תגדירו אחריות.
יפעת שאשא ביטון: תגדירו על מי האחריות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: האחריות הפלילית תהיה על מנהל העבודה.
זאב גולדבלט: העיצום המנהלי נועד למנוע מצב של סיכון של אותו ילד שמגיע לאתר.
זאב גולדבלט: זה בעצם המטרה של העיצום הזה.
יפעת שאשא ביטון: נציגת המשטרה, שם לפרוטוקול, והאם את יודעת כמה כתבי אישום בעקבות מות הילדים, או מה התהליכים שקורים עם הילדים שבעצם מתו.
רחל גרייבין: שמי רחל גרייבין, אני ממחלקת נוער בהקשר של - - - נוער, - - - שותפה בנושא הזה, בהיבט הזה.
רחל גרייבין: אנחנו - - - - בני נוער ובכלל וגם בהתייחסות שלנו, כלומר אנחנו מצטרפים לתמונה במקרה הזה לאחר קרות אירוע, שזה מאוחר מדי ואנחנו חוקרים בעצם עבירות של גרם מוות וחבלה חמורה ברשלנות.
רחל גרייבין: התפקיד שלנו הוא לחקור, לאסוף את מירב הראיות.
רחל גרייבין: בגלל שיש הרבה היבטים מקצועיים שכרוכים בזה, אנחנו נעזרים במפקחי העבודה וההחלטה בסופו של דבר האם להגיש כתב אישום או לא, היא החלטה של הפרקליטות.
יפעת שאשא ביטון: מה קרה עם אלה שכבר מתו להם בתוך האתר, מה קרה עם אותם אחראים?
רחל גרייבין: מבחינת האחראים, לנו יש את ההיבטים של הליך פלילי.
רחל גרייבין: כלומר מעצר לתקופה מסוימת, מוגבלת, כלומר אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: אתם חוקרים, אתם מגישים המלצה לכתב אישום לפרקליטות - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לך נתונים - - -
רחל גרייבין: המלצות - - -
יפעת שאשא ביטון: המלצות, מה, גם את מפחדת?
קריאה: יש את חוק ההמלצות.
רחל גרייבין: אנחנו חוקרים.
יפעת שאשא ביטון: העברתם תיקים לפרקליטות וחקירות?
רחל גרייבין: תיקים – אנחנו מעבירים את כלל המקרים.
רחל גרייבין: התיקים מועברים לפרקליטות בכלל המקרים אשר עוסקים ב - - -
יפעת שאשא ביטון: עזבי, אני רוצה נתונים קונקרטיים.
יפעת שאשא ביטון: היו פה חמישה ילדים שמתו, מה קרה עם מי שאחראי על האתרים האלה?
ישראל אסל: אפס.
הדס תגרי: שניים בפרקליטות, אין כתב אישום.
הדס תגרי: האחרים עוד לא הגיעו לפרקליטות.
יפעת שאשא ביטון: אין כתב אישום?
הדס תגרי: אף כתב אישום.
יפעת שאשא ביטון: לא, רגע, כי זה עדיין בתהליך או כי זה נסגר ואין כתב אישום?
הדס תגרי: לא ידוע.
רחל גרייבין: זה לא ייסגר ללא שום דבר.
הדס תגרי: שניים יושבים בפרקליטות וארבעה עדיין לא.
רחל גרייבין: אני יכולה להוסיף בהיבט הזה שאני מרגישה ש - - - מניעה והוא היבט מאוחר מדי, אבל כן שבהיבט החקירתי נעשו הרבה פעולות בשנים האחרונות וכל - - - לדיונים - - -
הדס תגרי: לא קורה כלום.
הדס תגרי: המון דיונים ולא קורה כלום.
רחל גרייבין: ולטייב את החקירה במובן של דיווח בזמן אמת.
רחל גרייבין: כלומר אנחנו מקבלים קריאה, מייד אנחנו מיידעים את מפקחי העבודה.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת לומר כמה כתבי אישום הוגשו?
רחל גרייבין: - - - אני חושבת שהפנייה צריכה להיעשות לפרקליטות.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נפנה לפרקליטות בהמלצות, לדעת כמה כתבי אישום בגין ילדים שמתו באתרי בנייה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מתו או נפצעו.
תמי ברנע: הם הוזמנו ולא באו.
יפעת שאשא ביטון: לפרוטוקול: הפרקליטות הוזמנו ולא הגיעו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד יושבת הראש, מתו או נפצעו.
הדס תגרי: מאלה שנהרגו בשנתיים האחרונות לא הוגש אף כתב אישום.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז לגבי בני נוער שמתו או נפצעו באתרים, לבקש מהפרקליטות נתונים כמה כתבי אישום הוגשו.
הדס תגרי: כולל מוחמד עליאן שנהרג לפני שנתיים וחצי.
יפעת שאשא ביטון: טוב, ברשות
ישראל אסל: יפעת, אם אפשר משפט אחד, הצעה לפתרון מאד יצירתי.
יפעת שאשא ביטון: כדאי לך שזה יהיה מוצדק.
ישראל אסל: מוצדק מאד.
יפעת שאשא ביטון: אם לא, בדיון הבא, תיכף תראה שיש דיון נוסף, אתה לא מדבר.
ישראל אסל: טוב.
ישראל אסל: הרי מחפשים את קו הגבול איפה עבודות, איפה שיפוצים, נכון?
ישראל אסל: אז אפשר לחלק את זה בצורה מאד מאד ברורה.
ישראל אסל: יש את התשובה בחוק התכנון והבנייה.
ישראל אסל: כל המבנים לפני טופס 4 זה עבודות - - -
קריאה: לא,לא, לא.
ישראל אסל: רגע, רגע.
ישראל אסל: וכל ה - - -
יפעת שאשא ביטון: קודם כל איבדת את רשות הדיבור לדיון הבא.
יפעת שאשא ביטון: דבר שני, יש מבנים שיש בהם כבר טופס 4 והם משפצים את הבית אחר כך.
ישראל אסל: רגע, אבל אתם לא מקשיבים עד הסוף.
זאב גולדבלט: בשיפוץ בית לא מקבלים טופס 4.
ישראל אסל: אתם לא מקשיבים עד הסוף.
ישראל אסל: אז המבנים הקיימים עם טופס 4, כל עבודה שטעונה היתר בנייה, מחייבת שנוער לא יוכל לעבוד.
זאב גולדבלט: לא נכון.
זאב גולדבלט: להוסיף קיר גבס בתוך בית, לא מחייב היתר בנייה.
יפעת שאשא ביטון: אסל, אני לא פותחת דיון.
ישראל אסל: נכון, אבל זה גם לא מסוכן.
יפעת שאשא ביטון: אני לא פותחת דיון מחדש.
זאב גולדבלט: כשאני מביא חיזוק לתוך הקיר, זה ועוד איך מסוכן.
יפעת שאשא ביטון: יש פה אנשי מקצוע, הבינו טוב מאד את ההתלבטות שלנו ואת הרצון שלנו, שיהיו מקומות שכן אנחנו אולי נאפשר, כי אם אנחנו נראה שזה שוב פותח לנו שטחים אפורים, אז עדיף לסגור לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: ובסדר, אז יהודה יהיה קצת ממורמר, אבל אני בטוחה שיתמודד עם זה יותר טוב מאשר אם חלילה מישהו ייפגע.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ממשרד העבודה והרווחה – כי התקנת התקנה היא אצלכם – לאסור כניסה של ילדים ונוער לאתרי בנייה או למקומות שהוגדרו כמקומות מסוכנים, בלי קשר לפעולות שמותרות או לא מותרות לבני נוער.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו מדברים על איסור מוחלט.
יפעת שאשא ביטון: שתוגדר האחריות.
יפעת שאשא ביטון: על מי מוטלת האחריות במקום כזה, במידה ומגיעים ומזהים שיש שם ילדים או שמישהו עובר על החוק, שתהיה התייחסות גם לזה.
יפעת שאשא ביטון: תוך חודש וחצי אנחנו מתכנסים כאן שוב, כדי לבדוק אם באמת אתם מתקדמים עם הסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא צריך לקחת הרבה זמן.
יפעת שאשא ביטון: ותשאל במשרד העבודה והרווחה, אם אני מחליטה שאנחנו מקיימים דיונים כל חודש, בסוף זה חייב לקרות.
יפעת שאשא ביטון: עשינו את זה עם האלרגיים, אנחנו נעשה את זה גם כאן.
יפעת שאשא ביטון: תוך חודש וחצי אנחנו נהיה כאן כדי לשמוע איך התקדמתם.
יפעת שאשא ביטון: הנושא של לחייב בשילוט של כניסה אסורה מוטל על מי?
יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה והעבודה – זה גם חלק מהתקנות שאתם צריכים להוציא?
אריה שמילוביץ: של מה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: שילוט.
יפעת שאשא ביטון: מה אריק, מה לא טוב לך עם השילוט?
אריה שמילוביץ: השילוט חלקו הוא לא חונה אצלנו.
יפעת שאשא ביטון: אז חונה אצל מי?
אריה שמילוביץ: חלק זה בשלטון המקומי.
יפעת שאשא ביטון: מרכז שלטון מקומי.
יפעת שאשא ביטון: אז לפנות גם - - -
הדס תגרי: זה חובה.
הדס תגרי: על פי תקנות בטיחות זה חובה.
הדס תגרי: החובה לעשות שילוט זה לא על פי תקנות הבטיחות?
ורדית איל ביקלס: גם השילוט הוא חובה.
ורדית איל ביקלס: בטח, גם השילוט אצלכם.
507: רגע, סליחה.
507: שמי רן כהן, מנהל תחום בכיר בטיחות.
507: גם אני ממנהל הבטיחות.
507: יש הגדרה אצלנו לגבי שילוט לגבי השלט של הקבלן.
507: כל שאר הנושאים שאתם עכשיו הזכרתם לגבי השילוט - - -
יפעת שאשא ביטון: שילוט לגבי איסור כניסה.
507: זה עניין שחונה בתקנות תכנון ובנייה.
507: הוא יכול באותה מידה גם לחנות אצלנו, גם אצל מינהל התכנון, שעכשיו יש לו גם כן מכון לבקרה, שגם את זה הוא יכול להכניס להם, שיבדקו.
יפעת שאשא ביטון: למי אני פונה?
507: למרכז השלטון המקומי.
יפעת שאשא ביטון: שלטון מקומי, מאד פשוט.
יפעת שאשא ביטון: אתה רואה, אני רק צריכה לדעת מי הכתובת.
יפעת שאשא ביטון: שלטון מקומי – לחייב בתקנות של תכנון ובנייה שילוט של כניסה אסורה לאתרי בנייה, על מנת - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: של קטינים.
507: אגב, אני רוצה עוד איזו שהיא הערה לגבי השלטון המקומי, אפשר?
קריאה: כניסה אסור למי, לכל הציבור?
עבד אל חכים חאג' יחיא: קטינים, קטינים.
יפעת שאשא ביטון: רגע, קודם כל לאתר בנייה – מי שלא עובד שם – אין לו מה לחפש שם.
יפעת שאשא ביטון: אז זה לא משנה עכשיו אם הוא קטין או בגיר, אז כל שכן זה יהיה לגבי ילדים.
יפעת שאשא ביטון: זה עלה כאן בדיון ואני חושבת שזה חשוב, אם אנחנו נצליח גם משם לנסות למנוע את זה.
507: אפשר הערה לגבי השלטון המקומי?
הדס תגרי: אני חושבת שבכל מקום שבו יש חובת שילוט באתרי בנייה, צריך להכניס גם את העניין הזה ולא לפתוח משהו חדש.
הדס תגרי: אם יש חובה בתקנות הבטיחות שיהיה שילוט באתרי בנייה, אז בשילוט הזה צריך להיות מצוין שאין כניסה לקטינים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: רואים את השלטים – אתר בנייה, הכניסה לזרים אסורה, אז שתהיה אסורה גם לקטינים.
הדס תגרי: בכל מקום שיש חובת שילוט בכניסה לאתר בנייה, יש גם על פי חוק רישום קבלנים ויש גם על פי חוקי הבטיחות.
הדס תגרי: בכל מקום שיהיה כתוב שצריך להוסיף גם את זה.
הדס תגרי: היום כתוב שצריכה להיות פנייה, מה אופי האתר ומי החברה הקבלנית המבצעת - - -
יפעת שאשא ביטון: הדס, אני חושבת שאנחנו הבנו את זה.
יפעת שאשא ביטון: באמת, בואו נתחיל את הדיון מחדש.
יפעת שאשא ביטון: אין כניסה.
יפעת שאשא ביטון: לא צריכה להיות כניסה לאתר בנייה למי שלא עובד שם.
יפעת שאשא ביטון: יש כל כך הרבה שלטים שמותר רק לעובדים - - -
הדס תגרי: לא, אבל - - - חובת השילוט עכשיו, והם רוצים לשים את זה על השלטון המקומי, אז זה לפתוח חזית נוספת.
הדס תגרי: הם לא עושים שום - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא פותחת שום חזית עם אף אחד.
יפעת שאשא ביטון: כולם צריכים להיות לפה שותפים.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, אם קורה משהו בתוך תחום של רשות מקומית, יש לה אחריות על מה שקורה בשטחה, עם כל הכבוד לכולם.
יפעת שאשא ביטון: אז אם זה חלק מהתקנות שצריכות להיות בתכנון ובנייה ואנחנו נפנה לשלטון המקומי, כדי שידרשו מקבלנים לשלט בשלט של כניסה אסורה, זו לא כזאת דרמה.
יפעת שאשא ביטון: לא צריך לעשות דרמה מכל דבר.
ורדית איל ביקלס: אבל יש אתרי בנייה שהם בניה הנדסית והם לא תחת שלטון מקומי.
507: סליחה, שני משפטים לגבי השלטון המקומי, כי הם באמת לא פה, אבל אני כן רוצה שזה ייכנס לפרוטוקול ושגם את, אם תמצאי לנכון - - -
יפעת שאשא ביטון: אני דורשת ממשרד העבודה והרווחה שמשרד העבודה והרווחה יפנה את זה למי שצריך.
הדס תגרי: יש - - - -
507: רק תני לי לסיים את המשפט, שני משפטים.
507: בפקודת העיריות, שהרשויות המקומיות אמורות לעבוד על פיה, יש סעיף שנקרא סעיף 236 שמדבר על כך שהעירייה חייבת לדאוג לבטיחות בעת הקמת מבנים ומנופים ומעליות.
507: למהנדס העיר יש פיקוח על הבנייה.
507: אנשים שהם הנדסאים ומהנדסים נכנסים לאתרי בנייה.
507: הם לא נמצאים פה היום, אבל אני חושב שבדיון הבא חשוב שהם יהיו, חשוב שהם יסבירו למה - - -
תמי ברנע: הוזמנו, בטח שהוזמנו.
יפעת שאשא ביטון: גם הם הוזמנו, לא הגיעו.
507: מה הם עושים כשנכנס מפקח בנייה שלהם, כי תביני, להם העירייה, אני חושב, יש בן שמונה ל-18 מפקחים, תלוי באיזו רשות אנחנו מדברים.
507: לנו יש 22 מפקחים בכל הארץ.
507: זאת אומרת אם מדברים על מכפילי כוח, הרשויות המקומיות הן מנוף, לחץ של פיקוח, אכיפה והתרעה מאד משמעותי, גם על בני נוער גם על בכלל והם נותנים תנאים בהיתרי הבנייה.
507: אני לא יודע היום איפה ההיתרים האלה ועד כמה הם כוללים בתוכם – אני כן יודע שהם לא בדיוק כוללים בתוכם תנאים לבטיחות, מעבר לאמירה כללית על פי כל דין ולכן אם את באמת רוצה להיכנס לנושא הזה, אז גם בדיון הבא חשוב שהם יהיו פה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, אבל הוא מערבב פה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הפקחים שנמצאים שם בודקים אם הוא עובד לפי היתר, אם הוא לא הגדיר את הבניין, אם הוא לא פוגע באף בניין.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה - - -
507: חבר הכנסת, הפקחים שעובדים שם הם לא פקחים ואם תגיד להם פקחים הם ייעלבו.
507: הם מפקחים.
507: הם Inspectors, הם מפקחי בנייה והם בודקים מה שאומרים להם לבדוק וכך האינרציה עובדת.
507: החוק נורא ברור.
507: פקודת העיריות - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: והפקחים הם לא של הרשויות, הם של הוועדות המקומיות.
507: לא, הם של הרשויות, תחת הפיקוח על הבנייה.
507: פקודת העיריות לא בוטלה, הם צריכים לממש גם את מה שכתוב שם.
ורדית איל ביקלס: לא כל בנייה היא במועצה או באזור עירוני.
ורדית איל ביקלס: לא כל סעיף - - -
יפעת שאשא ביטון: שימו לב כמה דיון על מי אחראי על שלט של כניסה אסורה.
יפעת שאשא ביטון: לא ייאמן בכלל.
ישראל אסל: לא שמים שלט בכלל.
ישראל אסל: לא שמים שלט.
יפעת שאשא ביטון: אסל, אתה אל תגיד לי מה צריך ומה לא צריך.
יפעת שאשא ביטון: אתה אל תשים שלט, אני אגיד לך מה צריך.
ורדית איל ביקלס: אבל אם מדברים על - - -
507: אני מדבר על אפרטו.
507: חברה, סליחה, אני מדבר על אפרטו.
507: לא עכשיו כיכר תנועה או רכבת קלה, אפרטו זה בנייה רוויה, לזה המדינה הולכת, תמ"א 38, מחיר למשתכן וכו', ושם מהנדסי עיר מכניסים תנאים באתרי הבנייה.
507: מדברים על מחוללים של פיקוח ואכיפה, זה אצלם גם.
יפעת שאשא ביטון: אני אעשה מאד מאד פשוט, הרי אנחנו נפגשים כאן עוד חודש וחצי.
יפעת שאשא ביטון: הדבר הראשון שאני מבקשת זה שתותקן תקנה של איסור של כניסת ילדים ובני נוער למקומות מסוכנים.
יפעת שאשא ביטון: אני קראתי להם אתרי בנייה, אני בכוונה לא מגדירה אותם כך בפרוטוקול, כדי שלא תתחילו להיכנס לניואנסים של מה זה אתר בנייה ומה זה לא.
יפעת שאשא ביטון: הבנתם את רוח הדיון, ברוח הדברים לשבת ולעשות את העבודה ואם יש החרגות, אז תביאו אותם גם לכאן ואנחנו נראה איך אנחנו מטפלים בהן.
יפעת שאשא ביטון: כל הנושא של שילוט, גידור, אמצעים לשמירה או להבטחה של בטיחות, אגב, במקרה הזה לא רק של ילדים ובני נוער אלא בכלל של הציבור, אני מבקשת שהנושא הזה ייבחן אצלכם מבחינת מי בתחום האחריות שלו.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שיש פה סוגיות שונות של אתרים שונים שהם נמצאים תחת אחריות שונה.
יפעת שאשא ביטון: אז למפות את כל הסוגיות האלה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבוא לדיון הבא בצורה קצת יותר מסודרת.
יפעת שאשא ביטון: רק תגידו לנו מראש, כדי שאנחנו נדע להזמין גם את המשרדים, שאם אתם אומרים שלטון מקומי הוא אחראי על כל הנושא של שילוט, גידור, הבטחת הבטיחות, שנדע לקרוא להם, ואם זה משרד התחבורה, כי הם עושים עוד דברים בתוך היישוב, אז שנקרא להם, כדי שכל מי שידו בדבר יהיה כאן ונראה איך אנחנו מתקדמים כדי לפחות שמבחינתנו אנחנו נעשה את המקסימום למנוע פגיעה.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתנו כרגע זה הילדים, אבל אני חושבת שגם הציבור הרחב יכול להיתרם מזה.
יפעת שאשא ביטון: זה הסיכום שלנו.
507: רק משפט אחד לגבי הסיכום שאמרת.
507: הנושא הזה, מאחר שיש החלטת ממשלה שכל תקנה שבאה להחמיר תהיה חייבת לעבור הערכת השפעה רגולטורית, החלטת ממשלה, זה לא של המשרד, רק בסיפור הזה לבדו יש את מינהל הסדרה ואכיפה, הכשרה מקצועית ואנחנו.
יפעת שאשא ביטון: מה, של בתקנה של איסור?
507: בתוך התקנות של בני הנוער, כן, כי גם הכשרה מקצועית - - -
יפעת שאשא ביטון: של איסור כניסה של ילדים ןבני נוער?
507: כן, כן, יש גם מסמך שכתב המוסד לבטיחות וגהות - - -
יפעת שאשא ביטון: אני אתמודד עם זה.
507: שאומר שאם יהיה פה איסור גורף על העסקת בני נוער, בעניין הזה זה יהיה תקדים עולמי, כי אין בעולם איסור כזה.
507: יש איסור על עבודות מסוימות, כמו בישראל ואנחנו מדברים על החמרה.
507: לכן ניקח את מה שאמרת כמובן למשרד.
יפעת שאשא ביטון: כן, תביאו את התשובות בעוד חודש וחצי.
507: אני לא בטוח עד כמה חודש, חודש וחצי זה ריאלי, אבל אנחנו ניקח את זה למשרד, נגיד מה הוחלט.
507: אנחנו גם מדווחים אחר כך.
507: אני פשוט רק רוצה שגם זה ייכנס לפרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: נתמודד עם כל העניין שלא רוצים רגולציה.
יפעת שאשא ביטון: הכנסת הזאת – אמרה השרה איילת שקד – מחוקקת את עצמה לדעת ואני לגמרי מסכימה איתה, אבל בסוף במקומות שאנחנו באמת צריכים את זה, אנחנו לא נמצאים ופה אנחנו מדברים על חיים של ילדים.
יפעת שאשא ביטון: אם הם לא עולים לגובה ואם הם לא יכולים לעבוד עם המכונות ואם הם לא יכולים לעשות כל כך הרבה דברים, אז אין להם מה לחפש שם.
יפעת שאשא ביטון: בואו נשים את הדברים על השולחן.
יפעת שאשא ביטון: אז זה לא שאנחנו פתאום מרחיבים את הרגולציה, אנחנו פשוט מדייקים אותה, כדי שאף אחד לא ימצא את הפרצות בתוך החוק.
יפעת שאשא ביטון: ואז גם כך אתם תוכלו להסביר את זה למי שמתנגד לרגולציה נוספת.
יפעת שאשא ביטון: כם פותחת את דיון הוועדה בנושא מכירת סיגריות לקטינים.
יפעת שאשא ביטון: למעשה, לפני מספר חודשים אנחנו קיבלנו מספר מיילים מד"ר לוריא בנושא ולאחרונה שודרה כתבה שאנחנו מיד נצפה בה, שבה בעצם נראה האבסורד שבקלות של מכירת סיגריות לקטינים, חוסר אכיפה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו לא מתפקדים בכל מה שקשור לתחום הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני מציעה שאנחנו כולנו נראה את הכתבה כדי שהיא תהיה פלטפורמה לדיון ומשם נצא למה שאנחנו מצפים ומה שאנחנו רוצים בדיון הזה, כדי למנוע את מה שתראו כאן עוד רגע על המסך.
יפעת שאשא ביטון: רק משום שאנחנו צריכים להסדיר את נושא זכויות היוצרים אז אני רוצה להקריא, אני אקריא את הכול.
יפעת שאשא ביטון: "אני מוסמך להעניק אישור ומאשר להקרין את הכתבה 'ילדים מעשנים', מעין פרתי, 'תכנית חסכון', נובמבר 2017, ללא תמורה, בישיבת הוועדה לזכויות הילד שתתקיים ב-22.1.2018, לשדרה באתר בשידור ישיר כחלק משידור הדיון בוועדה וכי הקלטת השידור, לרבות הקרנת הוועדה, תועמד לעיון הציבור באתר הוועדה, באדיבות התכנית הכלכלית חדשות ערוץ 2".
יפעת שאשא ביטון: חתומה פה אלה גדסי חדשות 2.
יפעת שאשא ביטון: נמצאת איתנו כאן גם הכתבת מעין פרתי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נצפה בכתבה, תוכלי לומר כמה מלים, אני אפתח את הדיון ואנחנו נמשיך אחר כך לנוכחים הנוספים, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: (שידור הכתבה).
יפעת שאשא ביטון: מעיין, את רוצה לומר כמה מלים?
<מעיין פרטי: כן, אני אשמח.
<מעיין פרטי: אנחנו קיבלנו פניות מהורים ברחבי הארץ שבעצם מספרים לנו שהילדים שלהם חוזרים עם קופסאות של סיגריות הביתה והם לא הצליחו להבין למה זה קורה.
<מעיין פרטי: יצאנו עם כמה תחקירניות ועם כמה ילדים שליווינו אותם כמובן בזמן שהם קנו בחנות.
<מעיין פרטי: נשארנו בחוץ כדי שלא יעלו על זה שאנחנו נמצאים עם אותן נערות וכל פעם מחדש הופתענו לגלות עד כמה זה קל לקנות סיגריות.
<מעיין פרטי: חזרנו עם שקיות על גבי שקיות של סיגריות מכל רחבי הארץ, גם בצפון, גם בדרום, גם במרכז הארץ, גם בערי ילדים.
<מעיין פרטי: ציפיתי למשל שבחולון אנחנו לא נצליח לקנות אבל הצלחנו בלי שום בעיה.
<מעיין פרטי: והאמת, הממצאים היו מאוד מאוד עצובים.
<מעיין פרטי: לראות ילדים, ילדה בת 13, 14, 15, נכנסת לחנות ומנהלים איתה דיונים.
<מעיין פרטי: היו תגובות אפילו יותר קשות כמו "טוב, את ילדה כזאת יפה, אני לא אמכור לך?" לא, זו אמורה להיות התשובה, אבל נתקלנו בתופעה המדאיגה הזו.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, מעיין.
יפעת שאשא ביטון: באמת תופעה מדאיגה.
יפעת שאשא ביטון: ואת יודעת, כשמתנהל שיח אז כולנו אומרים, כן, אבל יש חוק ואפשר לאכוף את זה ויש סנקציות.
יפעת שאשא ביטון: כביכול יש לנו את כל מה שנדרש כדי שהדבר הזה לא יקרה וכשרואים את הכתבה אי אפשר שלא להיחשף לאבסורד של הקלות, באמת קלות בלתי נסבלת, שהילדים יכולים לרכוש סיגריות.
יפעת שאשא ביטון: נמצאים איתנו בדיון גם חבר הכנסת יהודה גליק וחבר הכנסת איל בן ראובן.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רק לומר, הוזמנו משרד המשפטים שלא יכלו להגיע, אבל אני כבר בפנייה ובהזמנה אליהם דיברתי על אחת ההצעות שעלתה גם מד"ר לוריא, לגבי אכיפה לא רק לצד שהוא פלילי אלא גם לצד שהוא מנהלי.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שפקחים, או של רשות מקומית או של משטרה, יוכלו לתת קנסות בזמן אמת, כמו שנותנים דוחות חניה ודוחות אחרים, על מנת שאולי נצליח לאכוף או להגביר את האכיפה של העניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: היום הפרוצדורה היא שצריך להגיש כתב אישום וזה משהו שהוא דורש קצת יותר זמן.
יפעת שאשא ביטון: מן הסתם אנחנו רואים שגם בעלי החנויות לא בדיוק סופרים, סליחה על הביטוי, את החוק.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שאם אנחנו נשנה את השיטה אנחנו נצליח ליצור גם שם יותר הרתעה.
יפעת שאשא ביטון: משרד המשפטים לא מתנגד למהלך הזה, אך אנחנו נדרשים גם להסכמה של משרד הבריאות וגם של גורמי האכיפה.
יפעת שאשא ביטון: וזה מה שאנחנו ננסה לברר כאן במהלך הדיון.
יפעת שאשא ביטון: מישהו מחברי הכנסת רוצה לדבר עכשיו?
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חבר הכנסת איל בן ראובן.
איל בן ראובן: תראו, אנחנו דנו לאחרונה בעניין הזה, בחוק שיהודה הגיש ואני נצמדתי, בנושא הפרסום, במליאה.
איל בן ראובן: עסקנו בנושא המספרים והתוצאות.
איל בן ראובן: אנחנו מדברים על 8,000 מתים בשנה מסוגיית עישון סיגריות.
איל בן ראובן: בעולם ההגדרות של אסונות זה אסון לאומי.
איל בן ראובן: תחשבו על המספרים האלה.
איל בן ראובן: תחשבו על נושא ביטחון, שהיו חס וחלילה מדברים על כמויות כאלו של אנשים, הרי המדינה הייתה מתהפכת.
איל בן ראובן: היינו משקיעים את כל תקציב המדינה בניסיון לעצור את הנושא הזה ופה זה כאילו עובר על ידנו הסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: עוברים את זה בשוויון נפש.
איל בן ראובן: תראו, אין ספק שהערוגה בה נשתלים השתילים למספרים האיומים האלה, היא בדיוק בגיל הזה שאנחנו עוסקים בו היום בדיון ותודה על הדיון החשוב הזה.
איל בן ראובן: זה בדיוק בתחום הצעירים.
איל בן ראובן: אני מוכרח להגיד, לי יש בבית אחד שהוא חלף עכשיו על ה-18 ושלושה שעוד בדרך לשם.
איל בן ראובן: ואני רואה את הנוער, את החבר'ה האלה שמסתובבים ובאים אלינו הביתה.
איל בן ראובן: פעם, אני עוד זוכר, היינו מתחבאים.
איל בן ראובן: היינו מעשנים, מי שהיה מעשן בגיל 16 עוד היה מסתתר.
איל בן ראובן: היום הם לא מסתתרים.
איל בן ראובן: היום הם יושבים, חבר הכנסת גליק, הם יושבים אצלי בבית על המרפסת, יושבים ומעשנים, כאילו זה דבר מובן מאליו.
איל בן ראובן: לכן אני חושב שאנחנו מוכרחים להיכנס למלחמה בעניין הזה.
איל בן ראובן: זו פשוט מלחמה על חיי אדם.
איל בן ראובן: הבעיה היחידה היא שהחבר'ה הצעירים האלה, הם לא רואים, זה מן איום כזה שהוא לא צועק כל יום, הוא צועק כשהוא קורה.
איל בן ראובן: זאת אומרת כשחס וחלילה מישהו חולה אז מתחילים להצטער לאחור עם סוגיית הסרטן ודלקות הריאות וכל מה שהרופאים פה כנראה יודעים יותר טוב ממני.
איל בן ראובן: יש עוד דבר.
איל בן ראובן: החוק, יש חוק היום, בעצם יש חוק.
איל בן ראובן: החוק הזה, בצורה שבה הוא נאכף, הוא בדיוק מסביר למה אני שומע ואנחנו כולנו שומעים הרבה מאוד פעמים "טוב, יש חוק, אז מה?" זה בדיוק דבר שאסור שיקרה.
איל בן ראובן: הדבר הכי חמור הוא כשיש חוק והוא לא קורה, אז זה הופך להיות זלזול.
איל בן ראובן: אנשים מזלזלים בחוקים שלנו עצמנו.
איל בן ראובן: לכן אני חושב שאנחנו צריכים לצאת מפה עם קריאה.
איל בן ראובן: אני מקבל לחלוטין את הרעיון של ענישה מנהלית, של פיקוח, ואנחנו צריכים לחשוב על צעדים נוספים, כי חוק כבר ישנו, עכשיו רק צריך לכפות על הגופים, לאכוף את החוק.
איל בן ראובן: זה דבר שאנחנו לא יכולים לעבור עליו לסדר היום.
איל בן ראובן: אנחנו צריכים לטפל בזה.
איל בן ראובן: וזה, יפעת, אני אומר לנו, לצד פעילות שלמה נוספת בתחום הזה.
איל בן ראובן: זה שנעביר, אני מקווה, בקריאה שנייה ושלישית את נושא הפרסום, זה חלק.
איל בן ראובן: יש את עניין המיסוי על סיגריות, כל המגולגלות למיניהן ואת זה שהיום העלו את המיסוי על סיגריות, על הקופסאות האלו, אבל מי מעשן היום קופסאות?
איל בן ראובן: היום החבר'ה באים עם הטבק ומגלגלים ומעשנים.
יפעת שאשא ביטון: חלק מהתרפיה.
איל בן ראובן: בקיצור, חברות הטבק מביסות את החברה, מביסות אותנו בעניין הזה ואנחנו לא מוכנים להפסיד.
איל בן ראובן: אנחנו צריכים פה להילחם על חיי אדם ולכן הדיון הזה הוא חשוב.
איל בן ראובן: אני חושב שאנחנו צריכים לצאת מפה עם קריאה קונקרטית להתחיל במנהלי, ואולי, אני לא בטוח ש-18 זה הגיל, יכול להיות שצריך להעלות לגיל 21 את הגיל של הצעירים, של האכיפה של הדבר הזה, אבל בהחלט אנחנו נדרשים פה לפעולה כדי להפסיק את הפגיעה בבריאות התושבים של מדינת ישראל.
איל בן ראובן: יש מדינות בעולם, אגב, שהן הרבה יותר מתקדמות מאיתנו ויש לנו ממי ללמוד.
איל בן ראובן: יש מדינות שבהן הדברים נעשים הרבה יותר חד ואנחנו צריכים לעשות צעדים.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת איל בן ראובן.
יפעת שאשא ביטון: אני ברשותך רק רוצה להוסיף עוד פרמטר נוסף לתוך המאבק הזה וזה העניין של חינוך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים לאכוף, אנחנו אומרים שיש חוקים, אנחנו גם לא מספיק אוכפים אותם אבל גם הנושא של חינוך, במיוחד כשאנחנו מדברים על ילדים, הוא מאוד מאוד חשוב ומשמעותי ואנחנו גם שם צריכים - - -
איל בן ראובן: בתי הספר.
איל בן ראובן: יש בתי ספר היום שהילדים שם בהפסקות יוצאים לעשן.
יפעת שאשא ביטון: יש פינת עישון מסודרת.
איל בן ראובן: יש פינות עישון, יש מורים שמצטרפים לחגיגה.
יפעת שאשא ביטון: ונותנים לגיטימציה.
יפעת שאשא ביטון: אני בהחלט מסכימה.
איל בן ראובן: בהחלט החינוך הוא נקודה מאוד חשובה.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: אחר כך ד"ר לוריא.
יהודה גליק: בוקר טוב לכל המשתתפים.
יהודה גליק: אני מצטרף לברכות, גם לכתבת מעיין, לא הבנתי למה היא צריכה לשלוח ילדה, את נראית בעצמך - - -
<מעיין פרטי: פעם כבר "עלו עליי" כשהתחזיתי לילדה, מאז אני לא עושה את זה.
יהודה גליק: וכמובן ברכות לך, יפעת, יושבת הראש, על הדיון החשוב הזה.
יהודה גליק: כמובן שאני מצטרף לכל מילה שאמר ידידי איל.
יהודה גליק: אני רוצה להוסיף כמה נקודות שהן משמעותיות מאוד.
יהודה גליק: אל"ף, לפי נתונים שקיבלנו בזמנו מד"ר לאה רוזן, ממש מהשנה האחרונה, למעלה מ-40% מהמעשנים בישראל התחילו לפני גיל 18.
יהודה גליק: 37% נדמה לי, זה המספר המדויק.
יהודה גליק: קרוב ל-40% מהמעשנים מתחילים בגיל 18.
יהודה גליק: עוד קרוב ל-40% מתחילים עוד לפני 21.
יהודה גליק: 60% מאלה שמעשנים היום רוצים להפסיק, אבל הם לא יכולים.
יהודה גליק: כלומר הם נלכדו, נשאבו לתוך משהו שהם לא רצו, שהתחיל בתור סיגריה אחת או שתיים כי זה cool ובעצם נשאבו לתוך זה.
יהודה גליק: השאלה הגדולה היא מה אנחנו עושים בעניין הזה.
יהודה גליק: וזה לפני שאני מגיע להצעתו של ד"ר לוריא, שהיא בוודאי הצעה מצוינת ויעילה, כי ענישה היא אפקטיבית רק אם היא נגישה ומיידית.
יהודה גליק: אף משטרה לא תוציא צו להביא לבית משפט מישהו שמכר סיגריה ויתנו לו קנס של 75,000 שקל.
יהודה גליק: זה לא רלבנטי ולכן צריך להפוך את זה למשהו מנהלי, אבל יש כמה דברים שכן צריכים להיעשות מיידית, לדעתי.
יהודה גליק: דבר ראשון, 6 מיליארד שקלים נכנסים לקופת המדינה מדי שנה מהמיסוי על סיגריות.
יהודה גליק: אני לא יודע אם מיליון שקל מושקעים בקמפיין פשוט שנעשה בכל העולם, שזה לא cool לעשן, זה cool לא לעשן, שזה מגעיל, מי שמעשן, כל התופעה הזאת.
יהודה גליק: חברות הסיגריות משקיעות עשרות מיליונים לשכנע ואנחנו נותנים להן את הבמה באופן חופשי.
יהודה גליק: ה-6 מיליארד שקל שנכנסים לקופת המדינה לא מושקעים, את דיברת על חינוך?
יהודה גליק: לא מושקעים על קמפיין נגד העישון.
יהודה גליק: הצפי הוא שמי שיוביל את כל העניין הזה ידרוש את התקציב, אנחנו עכשיו בדיוני תקציב, זה הזמן לדרוש שייכנס תקציב לנושא של הקמפיין.
יהודה גליק: הנושא הנוסף הוא כמובן הגיל.
יהודה גליק: אנחנו דיברנו היום על גיל 18, יש הצעת חוק להעלות אותו ל-21.
יהודה גליק: אתמול קיבלתי איזושהי דרישת שלום מהעיתון ששר הבריאות מתנגד לזה, למרות שלפני כחודשיים, כשהעלינו את החוק לוועדת השרים, הוא תמך בזה ושרים אחרים התנגדו לזה.
יהודה גליק: אני מקווה שהדבר הזה ייפתר.
יהודה גליק: דרך אגב, שר האוצר תומך בהעלאת הגיל ל-21.
יהודה גליק: לעומת זאת, וזה כבר עלה בשבוע שעבר בדיון בוועדת הכספים, כל שרי הממשלה תומכים במיסוי של גלגול.
יהודה גליק: לא רק שכל שרי הממשלה תומכים, זו הייתה החלטת ממשלה ב-2013 למסות את הטבק לגלגול.
יהודה גליק: לצערי, יפעת, יושב ראש המפלגה שלך מתנגד.
יהודה גליק: זה בעצם מְעַקֵר מיסודו את המיסוי שיש היום על סיגריות, אם אין את המיסוי על מה שהיום - - - ורק כדי לשבר את האוזן, בחמש שנים עלה יבוא הטבק לגלגול.
יהודה גליק: תקשיבי טוב למספרים כי את תיפלי מהכיסא.
יהודה גליק: לפני חמש שנים מדינת ישראל ייבאה 60 טון לשנה של טבק.
יהודה גליק: בשנת 2017, הנתון האחרון, 760.
יהודה גליק: פי 12.
יהודה גליק: 760 טון של טבק לגלגול יובא לישראל.
יהודה גליק: זאת אומרת גידול אדיר בחמש שנים.
יהודה גליק: אלה דברים שהם בלתי מתקבלים על הדעת ואנחנו מוכרחים לעצור את הדבר הנורא הזה, כי כמו שאמר איל בן ראובן, מדובר במגיפה, מדובר במשהו שאנחנו חייבים לעצור אותו וזה מוסכם היום על כל המפלגות.