GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודה גליק: לכן אני לקחתי על עצמי את הנושא.
יהודה גליק: אני מסור לנושא הזה בכל הקדנציה הזאת, בין אם זה יפגע לי בפריימריז, לא יפגע לי בפריימריז, זה הנושא שבעיניי הוא הכי דחוף.
יהודה גליק: הוא הכי קטלני והכי מסוכן.
יהודה גליק: ועכשיו אנחנו מגיעים להצעתו של ד"ר לוריא ובזה אני מסיים.
יהודה גליק: ברור לחלוטין, אני לא יודע אם זה 4,000, 1,000, 5,000, 7,000, לא משנה, צריכה להיות אפשרות להגיש דוח במקום.
יהודה גליק: הרי גם אלה שלא הסכימו למכור סיגריות, הסיבה היחידה שלא יסכימו היא לא כי יאמרו, 'זה לא בסדר שאת תעשני', הוא יאמר, 'יכול להיות שיסגרו לי את החנות'.
יהודה גליק: זאת אומרת, הרתעה היא הדבר היחיד שמשפיע.
יהודה גליק: לכן חייבים ליצור הרתעה.
יהודה גליק: זה שיהיה קנס של 50,000, 700, 70,000 שקל, לא יעזור כלום.
יהודה גליק: זה לא הגיוני.
יהודה גליק: מה שהגיוני הוא לתת משהו, כמו שדוח חניה עומד על 250 שקל, על 1,000 שקל, על 3,000 שקל, על הדבר הזה שהוא חיי אדם צריך לתת דוח של 3,000, 4,000, משהו במקום.
יהודה גליק: אם הבן אדם ירצה לערער יילך לבית משפט, יחליט בית המשפט.
יהודה גליק: יכול להיות שבית משפט יעלה לו את זה לשיא, ל-70,000.
יהודה גליק: בהרתעה, כמו שראינו להבדיל, שהרס בתים של מחבלים עוזר רק אם עושים את זה שבוע אחרי, לא כשעושים את זה שנה אחרי או משהו כזה.
יהודה גליק: קנס מנהלי שהוא דוח ביד הוא בהחלט פתרון.
יהודה גליק: מעבר לכך, נשמח לשמוע מנציגי המשטרה, מה המשטרה כן עשתה עד היום בכל הנושא של האכיפה ובכל הדבר הזה, כי כמו שזה, זה באמת חוק עם מילה מתה על הנייר אם לא אוכפים אותו.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת יהודה גליק.
יפעת שאשא ביטון: ד"ר לוריא ואחר כך נשמע את נציגת מועצת התלמידים.
<מרק לֹוריא: קודם כל תודה רבה לחברת הכנסת שאשא ביטון, שהסכמת לקיים את הדיון הזה.
<מרק לֹוריא: אני חושב שזה דיון מאוד חשוב.
<מרק לֹוריא: סיפרתי לך במכתב, חלק מזה התחיל לפני כמה שנים, כשדיברתי עם ידיד שלי שהוא שוטר ושאלתי אותו למה לא אוכפים את החוק הזה.
<מרק לֹוריא: הוא הסביר לי שקודם כל הוא צריך לראות את זה בעיניים, אחר כך הוא צריך להביא דוח במשטרה, צריך להביא כתב אישום, לכתב אישום צריך לעשות שימוע, אחר כך צריך להביא את זה לבית משפט.
<מרק לֹוריא: הוא אמר לי שאם הוא יעשה את זה בתחנה שלו יצחקו לו, כי אם הוא יראה ילד בן 17 קונה חפיסת סיגריות אחת, זה פשוט יהיה מצחיק.
<מרק לֹוריא: המשטרה לא רואה, עד כמה שאני הבנתי ממנו וגם רציתי לשאול את נציג המשטרה, אני גם מאוד מברך שהגעתם היום, אם זה נכון ומה אפשר לעשות.
<מרק לֹוריא: גם רציתי לשאול כמה דוחות ניתנו בזמן האחרון, מאז שהחוק חוקק ב-2004.
<מרק לֹוריא: זאת אומרת שהחוק הזה הוא יחסית חדש, החוק של איוב קרא מ-2004, כמה דוחות נתנו בזמן הזה?
<מרק לֹוריא: יש לי עוד שאלות, גם למשטרה, זה גם קשור לחוק של יהודה, חוק הטבק 21.
<מרק לֹוריא: אם המשטרה מוכנה לשלוח ילד או ילדה בן 17 לחנות, כדי להיות עד, להיות מושתל שיעשה את הדבר הזה, האם יש בעיה עם הנושא הזה?
<מרק לֹוריא: יכול להיות שברגע שנעלה, אם נצליח להעביר את החוק של יהודה, לשנות את הגיל ל-21 או אפילו ל-19, אפשר אז לשלוח שוטר או מפקח עירוני בן 19 ולא צריך להביא מישהו אחר.
<מרק לֹוריא: העלית כבר את הרעיונות שהעליתי.
<מרק לֹוריא: רציתי להעלות גם עוד רעיונות שאני מבין שגם במשרד הבריאות דיברו עליהם בזמנו.
<מרק לֹוריא: עוד רעיון הוא כל הנושא של רישיון עסק למכירת טבק.
<מרק לֹוריא: היום כל בעל חנות שרוצה ומתחיל למכור טבק, כל בעל מכולת, יכול להתחיל למכור.
<מרק לֹוריא: אין נושא של רישיון של מי שמוכר.
<מרק לֹוריא: זה גם נושא של הרתעה, כי אמנם אפשר לאיים על בעל חנות שמוכרת טבק שאם הוא ימשיך למכור לקטינים, ניקח את הרישיון למכור טבק, אבל זה גם נושא של חינוך.
<מרק לֹוריא: יש מדינות בעולם שבהן כדי לקבל רישיון למכור טבק צריך לעבור סדנה מסוימת, כמו שנהגים חדשים או נהגים שעברו עבירות תנועה צריכים לעבור איזו סדנה.
<מרק לֹוריא: אני חושב שזה מאוד חשוב לבעלי חנויות להבין את המשמעות של למכור טבק לבן 16 ואיך זה יכול להשפיע על החיים שלו.
<מרק לֹוריא: עוד נקודה שיהודה לא העלה, לגבי החוק של חבר הכנסת קרא וגם של חבר הכנסת גליק בנושא חוק הפרסום, שם אנחנו - - -
יהודה גליק: וחבר הכנסת איל בן ראובן.
<מרק לֹוריא: גם של איל בן ראובן, אחד הסעיפים שלא דיברו עליו הוא ששם מעלים את הקנס לפי סעיף 61(א)(ג) שזה מעלה את הקנס.
<מרק לֹוריא: הקנס היום על מכירת סיגריות לקטינים הוא 14,400 ולפי החוק של יהודה וקרא וגם של איל בן ראובן, שהוא מבוסס על החוק של משרד הבריאות מ-2013 ומ-2011, מעלה את הקנס לסעיף (ג), שמעלה את הקנס ל-75,000.
<מרק לֹוריא: השאלה היא האם זה משנה למשטרה, אם היום לא נכנס 14,000 אם יהיה להם יותר תמריץ.
יפעת שאשא ביטון: אם השיטה לא תשתנה אז הסכומים לא באמת יעשו את ההבדל.
<מרק לֹוריא: כן, אבל חשוב העניין של קנס מנהלי בגלל שבדרך כלל, עד כמה שהבנתי, קנס מנהלי הוא בערך 10% מהקנס הפלילי שיש בחוק.
<מרק לֹוריא: אז לדעתי, קנס של 1,000 שקל הוא לא מספיק, הוא לא נותן מספיק הרתעה.
<מרק לֹוריא: קנס של 5,000 שקל, שהוא בערך 10% מן ה-75,000 שקל, נראה לי יותר הגיוני.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ד"ר לוריא.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע את ליאֵל, נציגת מועצת התלמידים והנוער.
<ליאל מלכביץ': שמי ליאל, אני יושבת ראש ועדת נוער וקהילה במועצת התלמידים והנוער הארצית, שהיא הגוף הנבחר הרשמי של כלל בני הנוער בישראל ואני אתייחס לשתי נקודות מרכזיות.
<ליאל מלכביץ': הנקודה הראשונה היא חינוך.
<ליאל מלכביץ': אנחנו למודי ניסיון ששעות חינוך בבתי הספר, בעיקר בתיכונים, הן לא באמת משפיעות.
<ליאל מלכביץ': תלמיד שהתחיל לעשן בגיל 14 או אפילו יותר חמור מכך, בגיל 12 ו-11 ו-10, ימשיך לעשן גם לאחר שעות החינוך האלו.
<ליאל מלכביץ': כחלק משעות חינוך אותם תלמידים עוברים לצורך העניין הרצאות וסדנאות אל מול שוטרים, בעצם מפילים עליהם את לחץ ההרתעה.
<ליאל מלכביץ': מניסיון אישי שלי, אותם תלמידים שנמצאים בתוך האולם, נמצאים בתוך הכנס, בסופו של דבר יוצאים מפוחדים ולאחר עשר דקות הולכים לעשן בפינה.
יפעת שאשא ביטון: להירגע מהפחד של ההרתעה.
<ליאל מלכביץ': להירגע מהפחד של ההרתעה, לגמרי.
<ליאל מלכביץ': ברמה העקרונית אנחנו צריכים לטפל בכל נושא ההתמכרויות.
<ליאל מלכביץ': פשוט להפעיל שיקול דעת, לגרום לתלמידים להפעיל שיקול דעת ולחשוב לפני שהם עושים משהו.
<ליאל מלכביץ': זה יכול להתחיל בהתמכרות למזון שהוא לא בריא, זה יכול להמשיך להתמכרות לאלכוהול, לסמים, לסיגריות, אפילו לסמארטפון.
<ליאל מלכביץ': בסופו של דבר התפקיד של מערכת החינוך הוא לחנך וכחלק מכך המטרה היא לגרום לכך שהתלמידים יבינו מה ההשלכות של כל דבר שהם עושים, בין אם אלו השלכות שהן חיוביות ובין אם הן אלה השלכות שהן מן הסתם שליליות, כמו לצורך העניין השימוש בסיגריות.
<ליאל מלכביץ': נקודה נוספת שאתייחס אליה היא כמובן המכירה.
<ליאל מלכביץ': לא שמעתי את ההתייחסות פה לנקודה שהיה כאן אדם מבוגר שהציע לקנות במקום אותה נערה את הסיגריות.
<ליאל מלכביץ': בעצם אנחנו נתקלים בתופעה שהיא רחבת היקף.
<ליאל מלכביץ': גם במקומות שבהם לא מוכרים לקטינים את הסיגריות, הקטינים מוצאים את הדרך להשיג את הסיגריה דרך מבוגרים, דרך אנשים אחרים, דרך אנשים בסביבה.
<ליאל מלכביץ': זה כולל גם אלכוהול וזה כולל גם סמים, כי אותו תלמיד שמתחיל לעשן בגיל 14, יכול להתגלגל גם לסמים בגיל 16 ויכול להגיע גם לדברים שהם הרבה יותר חמורים מאשר סיגריות או אלכוהול או סתם לשבת עם החבר'ה.
יהודה גליק: סיגריות הן יותר חמורות מסמים.
יהודה גליק: יותר מסוכן, יותר הורג, יותר ממכר.
<ליאל מלכביץ': בעיניי שניהם חמורים, כל אחד בדרכו שלו - - -
יפעת שאשא ביטון: זה רק יותר מסריח, אני לא יודעת אם זה יותר מסוכן.
יהודה גליק: יותר מסוכן.
יהודה גליק: יותר ממכר, יותר קטלני.
<ליאל מלכביץ': בעיניי סמים ואלכוהול וסיגריות חמורים בדרגות שונות, במידות שונות, אבל בעיניי אין פה איזשהו צורך להשוואה.
<ליאל מלכביץ': שוב, אנחנו כרגע נמצאים במצב שבני נוער יכולים להשיג בקלות יתרה, יכולים להשיג סיגריות, יכולים להשיג סמים, יכולים לעבור במכולת השכונתית שלהם ולהשיג את אותם הדברים שבסופו של דבר אנחנו נלחמים בהם.
<ליאל מלכביץ': להתחיל את זה בגיל 15 ולהגיד להם, 'אל תקנו', זה לא באמת יעזור כי הם ימשיכו לקנות וימשיכו להשיג, לפעמים גם דרך ההורים.
<ליאל מלכביץ': שוב, אלה דברים שקורים בשטח, אנחנו נתקלים בזה.
<ליאל מלכביץ': גם בסביבה היומיומית אנחנו רואים שבני נוער מעשנים ברחוב, אפילו לא מתחבאים, לא עומדים בפינה אלא ממש מחזיקים את הסיגריות ביד וממשיכים ללכת כהרגלם.
<ליאל מלכביץ': בתור נציגת הנוער, מישהי שנמצאת בתוך המסגרת הזאת של מערכת החינוך, אני יכולה להגיד, אנחנו נמצאים במצב שהתופעה היא רחבת היקף.
<ליאל מלכביץ': זה פוגע בכל שכבות האוכלוסייה.
<ליאל מלכביץ': כרגע, התפקיד שלנו בתור בני נוער הוא ללמוד לצורך העניין, או להיות חלק מתוך המסגרת הזאת והתפקיד של המחוקקים הוא לחוקק חוקים שיגרמו לנוער להתמקד בדברים החשובים באמת, והם לאו דווקא שימוש בסיגריות והם לאו דווקא שימוש בסמים והם לאו דווקא שימוש באלכוהול.
<ליאל מלכביץ': אנחנו צריכים להתחיל לאכוף את החוקים האלה ולפעול על פי החוקים הקיימים, על מנת שנוכל להתחיל לשחק בחוקים חדשים.
יהודה גליק: אני רוצה לשאול אותך שאלה.
יהודה גליק: את, כנציגת מועצת התלמידים, תראי, בגיל הזה ההשפעה של החברים הרבה יותר גדולה מאשר ההשפעה של המורים והשאלה היא האם אתם, כמועצת תלמידים, תהיו מוכנים להפעיל, עם עזרה מגורמים, ואנחנו נמצא את הגורמים, להפעיל פעילות מעודדת הפסקת עישון, או מניעת כניסה לתוך המשאבה הרותחת הזאת של עישון, שאתם תובילו פרויקט שבעצם מי שמעשן הוא פראייר.
יהודה גליק: השאלה היא אם אתם תהיו מוכנים, עם הפעילות שלכם, חוץ מזה שאתם נחמדים ונפלאים ומדהימים - - -
יפעת שאשא ביטון: הם עושים פעילויות מדהימות, אבל נוער לנוער, כמו בתחומים אחרים, גם עם הסיגריות.
יהודה גליק: להוביל ולהיות שותפים בפרויקט, להוביל מהלך כזה.
<ליאל מלכביץ': אני אתייחס לזה לגמרי.
<ליאל מלכביץ': אנחנו נמצאים במצב שאנחנו פועלים בכלל התחומים.
<ליאל מלכביץ': זה יכול להתחיל מחינוך מיני ויכול להסתיים בשימוש בסמים ואלכוהול כמו שהזכרנו, כל הנושאים - - -
יפעת שאשא ביטון: באלכוהול הם עשו את זה, אגב.
<ליאל מלכביץ': אנחנו נמצאים בשיתופי פעולה שהם מאוד משמעותיים עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול, כחלק מזה כל נושא הסיגריות.
<ליאל מלכביץ': אנחנו פעילים בכל הנושא הזה.
<ליאל מלכביץ': אנחנו מקדמים את הנושא של הפסקת שימוש, של הסברה, של שיקול דעת עצמי.
<ליאל מלכביץ': בתור יושבת ראש ועדה שהתפקיד שלה הוא להוציא את הפרויקטים לשטח, אני יכולה להגיד שזאת מטרה בסדר גודל לאומי מבחינתנו.
<ליאל מלכביץ': אחת המטרות שאנחנו מציבים לנגד עינינו היא להתייחס לנושא הזה של נוער שהוא לא נמצא דווקא במסגרת הכללית של תנועות נוער או ארגון נוער או מועצת תלמידים ונוער, אלא דווקא לצורך העניין נוער בסיכון, או נוער בסיכוי, כמו שעכשיו זה נקרא.
<ליאל מלכביץ': חלק מזה זה גם השימוש בחומרים אסורים וכל מה שנכלל בכך.
<ליאל מלכביץ': זאת מטרה שהיא מאוד חשובה ואנחנו מנסים לקדם את זה כמה שיותר.
יהודה גליק: הנה, משרד הבריאות, יש לכם כתובת של מי שמוכן לעבוד אתכם ביחד.
יפעת שאשא ביטון: תיכף אנחנו נגיע למשרד הבריאות, אבל לפני כן אני רוצה רגע להישאר דווקא במקום של ליאל ושל החינוך.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, ליאל, תודה רבה על הדברים.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר שלא כל מי שמעשן הוא בהכרח בהגדרה של נוער בסיכון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תופסים אותו כנוער בסיכון, אבל זה לא בהגדרה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים שזו תופעה הרבה יותר רחבה - - -
יהודה גליק: זה סיכון של מוות.
יהודה גליק: הוא לא כל כך נורא שהוא עלול להידרדר לדברים אחרים, הוא רק בסיכון של מוות.
יפעת שאשא ביטון: הוא נוער בסיכון במובן של הסיגריות - - -
יהודה גליק: אחד מכל שני מעשנים מת מזה.
יהודה גליק: נוער שמעשן הוא לא חלילה בסיכון נוראי שהוא עלול להידרדר לפשע, הוא רק בסיכון מוות.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת גליק, בוא, רק תהיה איתי דקה, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: איפה אנחנו נופלים?
יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו מדברים על נוער בסיכון על פי ההגדרה של נוער בסיכון, אז קל לנו לטפל שם.
יפעת שאשא ביטון: יש הרבה משאבים שמופנים לשם והתכניות מופנות לשם, אבל אנחנו לא תופסים את זה שיש עוד הרבה ילדים שלא מוגדרים כנוער בסיכון והם בסיכון.
יהודה גליק: נכון, הם בסיכון מוות.
יהודה גליק: הם לא מוגדרים, אבל הם בסכנת מוות.
יפעת שאשא ביטון: בדיוק, הם לא מוגדרים והם נמצאים שם והם נמצאים בבית הספר ואני רוצה רגע לחבר לשיח את משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: מי נציגת משרד החינוך?
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול כמה דברים ואני מכירה את הדילמות שיש בתוך המערכת אבל היום ילדים מורשים לעשן בפינות שהוגדרו בחלק מבתי הספר.
יהודה גליק: לא, לא, לא.
יפעת שאשא ביטון: רגע, יהודה, בוא, אני מכירה, בסדר?
<רותי תוינה: משרד החינוך - - -
יפעת שאשא ביטון: גם אם משרד החינוך לא מרשה אני יכולה לצאת מכאן ולתת לָך רשימה של מוסדות חינוך שיש שם פינות עישון לילדים והם גם מסבירים.
יפעת שאשא ביטון: אם אני אסביר אז אולי יש פה מישהו שיגיד, 'אוקיי, יש פה רציונל', אבל אני רוצה להגיד לאן אני חושבת שצריך לכוון את זה.
<קריאה: היית צריכה לשמוע תלמידים, זה שדה הלהבות של משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: הסיבה היא שעדיף שהם יישארו בין כותלי בית הספר כי אנחנו מכירים את התופעה של ילדים שרוצים לעשן בהפסקות אז הם מתרחקים מבית ספר או יוצאים מבית הספר ומגיעים למקומות אחרים ואז הם כבר לא נמצאים תחת עין של מבוגר.
יפעת שאשא ביטון: יותר נוח, אם הם כבר עושים את זה אז שיעשו את זה כאן, לפחות תחת העיניים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: חלקם אפילו מעמידים מבוגר בפינות העישון כדי להמחיש את האחריות שאנחנו לוקחים על הילדים בתוך הסביבה הזו ואני מבינה לגמרי את החשש.
יפעת שאשא ביטון: אני גם אומרת, אם הילדים עושים את זה אז שיעשו את זה לידי, אבל אם אנחנו רוצים למגר את התופעה אז מתן האפשרות לעישון בתוך בית הספר נותן לגיטימציה.
<רותי תוינה: זה כנגד חוק - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל הוא לא נאכף, כמו עוד הרבה דברים אחרים שקורים בחוזר מנכ"ל והוא הופך להיות להמלצה בלבד.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו נותנים לגיטימציה אנחנו לא נוכל למגר את התופעה.
יפעת שאשא ביטון: דבר שני, נכון שלמבוגרים מותר לשתות אלכוהול, אבל אף אחד בין כותלי בית הספר לא שותה אלכוהול למרות שמותר לו ועולה כאן גם שאלה.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיכולים לקפוץ עליי הרבה מאוד אנשי חינוך ככה מהצד, אבל עולה פה שאלה האם זה נכון שאנשי חינוך יורשו לעשן במסגרת בית הספר כי, שוב, אנחנו בעצם נותנים איזשהו modeling.
יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר על מוות, אנחנו לא מדברים רק על היבטים מוסריים, אנחנו מדברים על סיכון אמיתי לחיי אדם בסיפור הזה או לפגיעה בבריאות וכו'.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומרים לילדים, 'זה פוגע בבריאות' ואז מה, למבוגרים זה לא פוגע בבריאות?
יפעת שאשא ביטון: איזה מסר אנחנו בעצם מעבירים?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כל הזמן נמצאים בדואליות הזו של מסרים כפולים וכך אי אפשר לחנך.
יפעת שאשא ביטון: השאלה היא אם יש משהו הרבה יותר משמעותי, כולל סנקציות שמגולמות בתוך הסיפור הזה ולא רק חוזר מנכ"ל שמבקש או אוסר על עישון, כי חוזר מנכ"ל גם אוסר על טלפונים בבית הספר ואנחנו נכנסים ורואים את הטלפונים פזורים על השולחנות של כולם.
יפעת שאשא ביטון: לא בתיקים, פזורים על השולחנות של כולם ולא בהפסקות אלא בכלל.
יפעת שאשא ביטון: האם אנחנו יכולים לייצר איזשהו מערך עם שיניים כדי למנוע את העישון בתוך בית הספר?
<רותי תוינה: אני רק רוצה לומר שאני לגמרי מסכימה עם זה שבמציאות יש תופעות שאנחנו לא רוצים לראות ואנחנו בהחלט לא מסכימים אתן.
יפעת שאשא ביטון: ומה משרד החינוך עושה עם זה חוץ מלא להסכים?
<רותי תוינה: מה זאת אומרת "מה הוא עושה?"
יפעת שאשא ביטון: יש בית ספר שמאשר פינת עישון, יושבים שם גם מבוגרים מורים כדי להשגיח על הילדים.
<רותי תוינה: לא מקובל, לא לגיטימי - - -
<רותי תוינה: לא מונחה ולא רצוי.
<רותי תוינה: ויתרה מזאת, היום תחת החוק שאוסר על עישון במוסדות ציבור, שהוא חוק שקיים כבר משהו כמו שנתיים, יש איסור עישון גם על מבוגרים בבית הספר.
יפעת שאשא ביטון: אבל יש להם פינות עישון למבוגרים.
<רותי תוינה: נעשות הרבה מאוד פעולות.
<רותי תוינה: בדיוק באותה מידה שאת אומרת שיש בתי ספר שבהם זה כביכול לגיטימי, אבל זה לא, יש הרבה מאוד בתי ספר שמוציאים את העישון לגמרי החוצה, כולל מהמבוגרים.
<רותי תוינה: יש חוזר מנכ"ל שאמור להתפרסם, הוא היה צריך לצאת ב-1 בינואר, אבל הוא טיפה מתעכב, שמתייחס לדרכי תגובה כלפי המבוגרים שמעשנים בתוך בית ספר.
<רותי תוינה: לגבי התלמידים - - -
איל בן ראובן: מה הוא אומר?
יפעת שאשא ביטון: כולל בפינות עישון?
<רותי תוינה: הסמכויות הן בדרך כלל של מנהל בית הספר, של המפקח הכולל על בית הספר, ושל איזושהי הלימה עם רשות פיקוח עירונית, אבל בית ספר הוא לא משטרה, בית ספר הוא - - -
יפעת שאשא ביטון: בית ספר בעיניי יותר חשוב מהמשטרה.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, המשטרה, הוא מחנך ושם - - -
<רותי תוינה: על זה אנחנו עושים המון המון - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל בחינוך זה לא רק מה אנחנו אומרים לילדים, זה גם איזו דוגמה אישית אנחנו נותנים לילדים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על כך שיש חוזר מנכ"ל, רותי, שאומר שבבית ספר לא מעשנים ויש לנו את החוק שאומר שבמוסדות ציבור לא מעשנים, אבל אנחנו רואים שבתי ספר מגייסים פינות עישון לטובת המורים, שזה לכאורה לגיטימי כי זה למבוגרים, ובאותה מידה יש גם מקומות שמגייסים פינות עישון לתלמידים.
<רותי תוינה: חמור.
יפעת שאשא ביטון: "זה לא מקובל", "זה חמור", "אנחנו מוקיעים" אבל מה אנחנו עושים עם זה, רותי?
יפעת שאשא ביטון: מה משרד החינוך עושה עם זה?
יהודה גליק: השאלה אם את אומרת את זה מידע, כי למיטב הבנתי - - -
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה מידע מוחלט, אני יכולה לתת לך - - -
יהודה גליק: בשנתיים האחרונות נעשו פעולות שהוציאו מבתי הספר את פינות העישון וכל בית ספר שיש בו פינת עישון זה דווח והמפקח מטפל בזה.
יהודה גליק: השאלה אם את יודעת - - -
יפעת שאשא ביטון: בוודאות.
יהודה גליק: מקומות קונקרטיים צריך לטפל וצריך לדווח וצריך לטפל.
<רותי תוינה: אני רוצה לומר - - -
יפעת שאשא ביטון: בוודאות, לא רק של מורים אלא גם של תלמידים, מתוך רציונל של הגנה על הילדים והשארתם בתוך כותלי בית הספר.
יהודה גליק: מהשנים האחרונות?
יפעת שאשא ביטון: מעכשיו, כשאני מדברת איתך.
<רותי תוינה: יש בבתי ספר הרבה מאוד עבודה על מיגור נושא העישון.
<רותי תוינה: יש לנו תכנית, מדברים עליה פה בכנסת בכל מיני ועדות, על התכנית החינוכית שהיא תכנית מניעה, שהיא תחת הכותרת הגדולה של תכנית כישורי חיים.
<רותי תוינה: היא מתחילה מהגן, ב"יום של תכלת", מסתיימת בכיתה י"ב, נוגעת בכל שלבי הגיל בנושאים שונים שקשורים בהתנהגויות סיכון.
<רותי תוינה: תלמידים נחשפים לשיעורים בכיתות שונות.
<רותי תוינה: אני לא יכולה להגיד שבכל בתי הספר זה באותה צורה או עם אותו דגש, אבל יש לנו תכנית התפתחותית מהגן ועד י"ב.
<רותי תוינה: בנושא עישון יש לנו אפילו תכנית מאוד ממוקדת בבתי הספר היסודיים, עם מרכז למידה מאוד יפה שנבנה בשיתוף עם האגודה למלחמה בסרטן.
<רותי תוינה: התפקיד שלנו, של היחידה שאני מייצגת אותה ובמקרה הזה את המשרד, הוא תפקיד חינוכי- מניעתי-הסברתי.
<רותי תוינה: לתת לילדים כלים להתמודד עם המציאות.
<רותי תוינה: נכון שפעולות יכולות להצליח אך ורק אם הן באמת מערכתיות.
<רותי תוינה: בהקבלה למה שראינו פה בסרט, יש עבירה על חוק מפורש, על ידי כל מי שמוכר סיגריות.
<רותי תוינה: אני יודעת שיש בתי ספר שבהם העבודה לא נעשית עד הסוף.
<רותי תוינה: אני לא יודעת להגיד לך שמות של בתי ספר כאלה - - -
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת להגיד לך.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אומַר כאן לפרוטוקול.
<רותי תוינה: אמרתי והתחלתי את התגובה שלי בזה שאני מקבלת את מה שאת אומרת, אני יודעת שיש מקומות שבהם הדברים לא נעשים עד הסוף ואני רואה את זה מאוד מאוד בחומרה.
<רותי תוינה: כל מה שאנחנו עושים מכֻוון להפסיק את הדברים האלה ולהוציא אותם.
<רותי תוינה: פשוט לעבוד חזק עם המדריכים של היחידה שאני מייצגת, עם המב"סים שנמצאים בתוך בית הספר וזה התפקיד שלהם, לדאוג לכל נושאי קידום הבריאות ובתוך זה גם לנושא של מניעת עישון.
<רותי תוינה: הנחיות למנהלים, הנחיות למנהלים, מה הם יכולים לעשות.
<רותי תוינה: שיח על התפקיד האזרחי של כל מורה במדינת ישראל, מעבר לתפקיד החינוכי שלו כמורה למקצוע זה או אחר.
<רותי תוינה: הרבה מאוד עבודה נעשית ועדיין אנחנו לא בדיוק משיגים את כל המטרות שלנו, אבל אנחנו בהחלט מכוונים לשם.
<רותי תוינה: בשום מקום לא תשמעי אותנו, כאנשי היחידה למניעת סמים אלכוהול וטבק, או את המנהלים של בתי הספר שאנחנו עובדים איתם, או את המב"סים אומרים: אנחנו תומכים בזה שפינת עישון תתקיים, ממש לא.
יפעת שאשא ביטון: ברור שאתם לא תומכים, אבל אתם גם לא אוכפים.
<רותי תוינה: זה לא נכון.
<רותי תוינה: זה לא נכון שאנחנו לא אוכפים, אבל זאת מלחמה.
<רותי תוינה: בפירוש, במירכאות.
<רותי תוינה: אני לא רוצה להשתמש במושג כל כך קשה אבל בתוך כותלי בית ספר זו עוד זירה מאוד לא פשוטה.
<רותי תוינה: זה מחייב - - -
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לנקות את בית ספר מעישון?
<רותי תוינה: אפשר.
יפעת שאשא ביטון: אפשר, נכון?
<רותי תוינה: ברור שאפשר.
יפעת שאשא ביטון: לכל בית ספר יש מפקחת - - -
<רותי תוינה: צריך להחליט שזה בראש סולם העדיפויות, צריך להחליט - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו יכולים להתווכח אם זה בראש סולם העדיפויות כי יש עוד הרבה דברים שנדונים כאן שהם מאוד מאוד חשובים, אבל זה ממש לא צריך להיות בראש סדר העדיפויות כדי שאנחנו נאכוף את זה.
יפעת שאשא ביטון: לכל בית ספר יש מנהל שצריך לקחת אחריות ואם הוא לא מספיק אחראי אז יש מפקחת בית ספר, שמגיעה לעתים תכופות ויודעת בדיוק.
יפעת שאשא ביטון: אם היא לא סוגרת עיניים והיא עושה את עבודתה נאמנה, היא יודעת בדיוק מה קורה בבית הספר, אם מורים מעשנים בבית הספר, אם תלמידים מעשנים בבית הספר.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש לה יכולת דיווח, אבל, רותי, מה שאנחנו צריכים להוסיף לכל העניין הזה זה הליכים משמעתיים כנגד מנהל בית ספר, מנהל בית ספר שבמוסד שלו יש צוות שמעשן וילדים שמעשנים.
יפעת שאשא ביטון: צריכה לצאת פה אמירה מאוד מאוד ברורה שבבית ספר לא מעשנים גם לא בפינות עישון.
יפעת שאשא ביטון: מהמקום, שוב, של ה-modeling.
יפעת שאשא ביטון: זה לא שאנחנו נכנסים עכשיו לחיים של המבוגרים אלא זה מהמקום שכאנשי חינוך הם אמורים לשמש דוגמה, לפחות בשעות הלימודים, לילדים שנמצאים שם.
<רותי תוינה: ממש כך.
<רותי תוינה: אני מסכימה איתך, לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: את יכולה לעזור לי לקדם את זה?
יפעת שאשא ביטון: חשובה לי ההסכמה שלך, אבל גם חשובה לי הפרקטיקה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוציא את זה בסיכום.
<רותי תוינה: תראי את מה שמתפרסם בחוזר מנכ"ל ביחס למבוגרים שמעשנים בתוך בית ספר, אפרופו מה שאמרת עכשיו - - -
יפעת שאשא ביטון: חוזר מנכ"ל, אני אומרת, סליחה, במחילה, גם למשרד החינוך ולכולם, לא מעניין אותי, אני אומרת את זה בצורה הכי בוטה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מעניין כרגע כי הוא המלצה, אני אגיד לך למה - - -
<רותי תוינה: הוא מנחה מנהל מה עליו לעשות - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל הם לא עושים את זה.
יפעת שאשא ביטון: הם מסתכלים על חוזר מנכ"ל, מי שרואה, אגב, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אני מזכירה לך - - -
<רותי תוינה: מה זה "מי שרואה"?
<רותי תוינה: זה מגיע אל המנהל - - -
יפעת שאשא ביטון: רותי, בואי, בתוך עמי אני חיה.
יפעת שאשא ביטון: בואי נדבר על זה.
יפעת שאשא ביטון: חוזר מנכ"ל, אני מורה, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: היינו רואים אותו, היה על השולחן בחדר המורים, מי שבא לו וממש עכשיו אין לו מה לעשות אז הוא עושה כך ורואה אם יש איזה משהו שמעניין אותו, ומשם זה היה ממשיך.
יפעת שאשא ביטון: זה לא רק בסיפור של העישון, אל תיקחי את זה רק למקום שלך, זה קורה בעוד הרבה תחומים אחרים שמופיעים בחוזר מנכ"ל ואין להם שיניים.
יפעת שאשא ביטון: רק לפני שבועיים או שלושה קיימנו דיון פה על הנושא של טלפונים סלולריים.
יפעת שאשא ביטון: אין להם שיניים.
יפעת שאשא ביטון: בסוף זה כתוב יפה, הכוונה טובה, הרצונות טובים אבל בפועל זה לא מתרחש.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו לא ננקוט בהליכים משמעתיים, אם לא יהיו סנקציות לצד הדברים האלה, שהם בדמינו - - -
<רותי תוינה: בחוזר המנכ"ל מפורטות הסנקציות.
יפעת שאשא ביטון: מפרט את הסנקציות?
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך יכול לתת לי נתונים כמה הליכים כאלה ננקטו כלפי כמה בתי ספר?
<רותי תוינה: את זה אני צריכה לבדוק.
יפעת שאשא ביטון: בואי נבקש ממשרד החינוך, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים לקבל דוח, נכון, יהודה?
יפעת שאשא ביטון: כמה הליכים כאלה ננקטו כנגד בתי ספר?
<רותי תוינה: החוזר יתפרסם.
<קריאה: עוד לא התפרסם.
<רותי תוינה: היה אמור להתפרסם - - -
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שעד היום לא היו סנקציות.
<תמי ברנע: הגיע למנהלי בתי הספר?
יפעת שאשא ביטון: החוזר תמיד מגיע למנהלי בתי ספר.
<תמי ברנע: החוזר הספציפי הזה.
<רותי תוינה: החוזר הספציפי הזה אמור היה לצאת ב-1 בינואר והיו שם עוד שניים שלושה סעיפים שצריך היה לעבוד עליהם, בגלל שהוא מתייחס גם לתלמידים וגם למבוגרים.
<רותי תוינה: הוא כרגע נמצא ממש בשלבים - - -
<תמי ברנע: אז הוא עוד לא התפרסם.
<רותי תוינה: הוא יתפרסם.
<תמי ברנע: עתיד להתפרסם.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שעד היום בחוזר אין סנקציות, אז אנחנו לא יכולים לקבל דיווח.
<רותי תוינה: חוזר מנכ"ל קודם לא התייחס למבוגרים, הוא התייחס לתלמידים.
איל בן ראובן: רותי, אם אפשר להוסיף מילה.
איל בן ראובן: אני ממליץ לך, ממליץ לך, אני חושב שמעבר למה שנאמר פה בשיח הזה לגבי האכיפה, אני חושב שצריך לקרוא, ואת יושבת במשרד החינוך, צריך לקרוא לשר החינוך, צריך להכריז, לא מלחמה, מאבק.
איל בן ראובן: אני רוצה לתת דוגמה - - -
יפעת שאשא ביטון: בתי ספר נקיים מעישון.
איל בן ראובן: אני רוצה לתת דוגמה.
איל בן ראובן: צה"ל, וזה אפרופו גיל 18, 21, שיש לזה חשיבות.
איל בן ראובן: בצה"ל, החליט הרמטכ"ל להכריז מלחמה על נושא - - -
יהודה גליק: צה"ל נקי מעישון.
איל בן ראובן: הכריז הרמטכ"ל, אפרופו שר החינוך - - -
<רותי תוינה: הלוואי, אני אשמח.
איל בן ראובן: את לא צריכה כבר לשמוח כי הוא עושה את זה, עושים את זה, זה כבר מיושם.
<רותי תוינה: לא, בהקשר למשרד שלנו, אני מתכוונת, אני אשמח.
איל בן ראובן: אותו דבר צריך להיות במשרד.
איל בן ראובן: צריכה להיות הכרזה שתחת ההכרזה הזאת יש חוזר מנכ"ל ויש דרכי אכיפה ויש חינוך, יש הכשרות למנהלים והכשרות למורים.
איל בן ראובן: זו מערכת שלמה.
איל בן ראובן: אני, אגב, לא מאמין רק באכיפה והרתעה, אני חושב שלצד זה חייב לבוא גם ענין חינוכי.
איל בן ראובן: לכן חשובה פה הכרזה של משרד החינוך, של שר החינוך, אנחנו צריכים להיאבק בקרב על הדבר הזה, עם מדדים ובקרה של תוצאות, בעניין הזה אני כן מאמין.
איל בן ראובן: כשמכריזים על מהלך צריך גם למדוד אותו, צריך לבקר אותו.
איל בן ראובן: לכן צריך להגדיר לוח זמנים שתוך שנתיים אנחנו מנקים את בתי הספר מהעניין הזה ויש בקרה ואנחנו נקרא לכם גם הנָה לבוא ולדווח על תוצאות.
איל בן ראובן: ואנחנו רוצים לראות תוצאות כי מה שאנחנו רואים בתוצאות היום הוא שיש חוזר מנכ"ל ויש עבודה וכמות המעשנים עולה.
איל בן ראובן: אם כמות המעשנים עולה למרות כל החוקים, זאת אומרת שעד היום אנחנו עושים לא טוב.
איל בן ראובן: צריך להסיק את המסקנות בעניין הזה.
איל בן ראובן: לא עושים מספיק.
איל בן ראובן: לכן אני חושב שההכרזה בעניין הזה היא מאוד חשובה על כל מרכיביה.
<אפי שפר: באופן המעשי, יש איסור על מורים לעשן בתוך בתי הספר?
יהודה גליק: כן, יש איסור.
<רותי תוינה: יש חוק במדינת ישראל.
<רותי תוינה: אנחנו מנסים בתוך בתי הספר לפעול רק במסגרת החוק הזה.
<רותי תוינה: החוק אומר - - -
יהודה גליק: יש חוק שאסור למבוגרים או לילדים, בכל בית ספר, 20 מטר מהגדר.
<אפי שפר: מנכ"ל משרד החינוך הופיע בטלוויזיה ואמר שמותר.
<אפי שפר: הוא לא הכיר את החוק.
יפעת שאשא ביטון: עצם זה שאומרים "אנחנו מנסים לפעול ברוח החוק" - - -
<רותי תוינה: אנחנו פועלים ברוח החוק.
<אפי שפר: הוא הופיע בטלוויזיה, הוא לא הכיר את החוק, המנכ"ל, אבואב, לא הכיר את החוק.
<רותי תוינה: אני חייבת לומר עוד משפט.
יפעת שאשא ביטון: טוב, אנחנו נוציא קריאה מפה.
יפעת שאשא ביטון: רשמתי את הדברים שלכם.