GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: אני אגב תומך מאוד בחוק הפיקוח שגברתי מקדמת אבל אנחנו צריכים לחשוב לא רק על המעונות אלא באמת גם על - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו פתחנו את הדיון עם משרד החינוך כי משרד הרווחה התעכב קצת.
יפעת שאשא ביטון: פתחנו עם משרד החינוך אז משרד החינוך הוציא חוזר לגבי הנושא של ילדים אלרגיים.
יפעת שאשא ביטון: אגב, לא רק במערכות החינוך אלא גם בצהרונים שזה כביכול מסגרת לא פורמלית.
יפעת שאשא ביטון: רק שתדע שהנושא הזה במערכת החינוך גם כן מטופל, גם בהיבט של לנקות את המסגרות מהאלרגנים שפה דיברנו גם על העניין של שיתוף פעולה מהורים לילדים שהם לא אלרגיים כי אנחנו צריכים גם אותם בתוך המערכה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אתה יודע, הם לא בשמחה מוותרים על הסנדוויץ' עם הגבינה או עם החמאת בוטנים של הילדים שלהם ואין שאלה שהם צריכים להיות חלק ממערך הטיפול.
יפעת שאשא ביטון: אז שם אנחנו נחכה פשוט ללוחות זמנים מבחינת ההכשרה וההטמעה בתוך בתי הספר אבל יש תכנית של איך זה צריך להראות.
דב חנין: אני תומך במהלך הזה, אני רק אומר שכשעושים אותו צריך לשים לב לשתי קומות של פעילות: קומה אחת היא הקומה של התורה, של התיאוריה.
דב חנין: צריכה להיות לנו תורה מאוד מסודרת מה צריך לעשות, מאוד מאוד ברורה ומאוד מסודרת, גברתי העלתה את השאלה הזו, מה אנחנו עושים, מה נכון לעשות.
דב חנין: אני למשל, יטילו עליי את המשימה הזו, אני באמת לא יודע איך להתחיל אפילו.
דב חנין: ולכן גורמי המקצוע צריכים לגבש תורה מאוד מסודרת.
דב חנין: אבל צריך גם להבין שהקומה הראשונה הזו של התורה כשלעצמה לא תספיק לנו כי את התורה הזו צריך לתרגם למעשה.
דב חנין: אם לא נתרגם אותה בצורה מספיק טובה למעשה אנחנו עלולים להגיע למצבים מאוד מסוכנים ברגע ששכבת ההגנה היחידנית יורדת מהילד.
דב חנין: ואז אנחנו עלולים להגיע לקטסטרופות.
דב חנין: בעולם המעשה כולנו יודעים איך המערכת נראית, איזה עומס יש על המטפלים, איך נראים בפועל המעונות, איך נראים גני הילדים, מה קורה בבתי הספר.
דב חנין: בקיצור יש פה איזשהי חשיבה שצריכה להעשות בצורה מאוד מדוייקת כדי שלא במסגרת ההשקפה התיאורטית הנכונה שצריך טיפול מערכתי נגרום בסופו של דבר לילדים מצבי סיכון שאף אחד לא רוצה באמת לקחת על עצמו.
דב חנין: שאלה נוספת שצריכה להטריד אותנו מאוד היא שאלת המעבר.
דב חנין: המערכת צריכה לעבור לעולם אחר, לעולם בטוח וכדומה אבל עד אז, מה עושים עד אז, ואיך מתמודדים עד אז.
דב חנין: אז הנה בעיה למשל שהורים נתקלים איתה: כבר קיבלו סייעת לגן או למעון אבל לצהרון באים ואומרים להם, אם אתם דרשתם סייעת לגן אז זה אומר שהילד שלכם לא יכול להסתדר לבד בלי פיקוח, אנחנו לא מוכנים לקבל אותו לצהרון בלי שתספקו סייעת.
דב חנין: הורים שמצבם הכלכלי לא טוב, פתאום מוטל עליהם נטל, אני אפילו שמעתי על מקרים שבהם ההורים עצמם אמרו, אתם יודעים מה, אז ביקשו מהרופא, תוציא לנו מכתב שלא צריך סייעת כדי שהם לא יצטרכו לעמוד בפני נטל כלכלי שהם לא מסוגלים לעמוד בו.
דב חנין: אני יודע שיש איזשהו פסק דין מהתקופה האחרונה של בית המשפט העליון, שקודם כל אני מברך על פסק הדין הזה, שאומר שגם אסור לא לקבל לצהרונים ילדים סובלים מאלרגייה וזה חשוב מאוד וגם שאסור להטיל את הנטל הכלכלי על ההורים.
דב חנין: אז זה צעד מאוד גדול וחשוב בכיוון ואני מברך את ארגון יהל, זה אתם, אז אתם ראויים להמון המון ברכות על הפעילות והעבודה שלכם בתחום הזה וההישג הזה של פסק הדין.
דב חנין: אבל צריך לוודא שההחלטה הזאת לא נשארת כמו הרבה פסקי דין נהדרים של בית המשפט העליון בספר פסקי הדין אלא מתורגמת למציאות.
דב חנין: נקודה אחרונה ששוב אני נתקל בה מפניות ציבור שאני מקבלת היא שהורים לילדים עם אלרגיות לא מכירים את חבילת הזכויות הקיימת.
דב חנין: אין מיצוי זכויות.
דב חנין: למשל, דבר מאוד פשוט אבל שהוא קצת קשה לחשיבה טנטטיבית: ילד עם אלרגיה בסופו של דבר אם זו אלרגייה קשה זו סוג של נכות, אבל ההורים לא תמיד רואים את הדברים ולא תמיד מתרגמים את המנגנונים שקיימים במקומות אחרים למישור שלהם.
דב חנין: אני חושב שצריך, גברתי היושבת ראש, לקבוע איזשהו מקום אחד, אני לא יודע אם זה צריך להיות במשרד החינוך או משרד הבריאות, איזשהו מקום אחד שיהיה הכתובת להורים לילדים עם אלרגיות כדי שבאמת מהמקום הזה הם יוכלו לקבל חבילה של אמצעים וכלים שעומדים לרשותם, ההתמודדות שלהם ממילא היא מורכבת מאוד, מסובכת מאוד ומה שהמדינה נותנת צריך באמת להנתן במעשה ולא רק בדיבורים.
דב חנין: אני ממש מתנצל שאני צריך ללכת לדיון בוועדה לביקורת המדינה על נושא שאני יזמתי כי הנושא הזה באמת מאוד ראוי וישר כוח לכולכם שעוסקים במלאכה הזו.
דב חנין: תודה לך.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמכאן נעבור לעמותת יהל, בבקשה עמותת יהל.
<מאיה ניר אליעז: קודם כל תודה רבה חבר הכנסת, כל מילה בסלע, ממש אי אפשר היה לנסח מדוייק יותר מבחינתנו.
<מאיה ניר אליעז: אני רוצה להעלות מספר נקודות בזריזות.
<מאיה ניר אליעז: קודם כל נושא משרד החינוך שדווקא יותר בקצרה כי חוזר המנכ"ל הוא מעולה לדעתנו.
<מאיה ניר אליעז: באמת הנושא של לא רק הטמעה אלא של בקרה, נראה לנו שבמוסד כל כך גדול שכל כך מורכב באמת לעשות חשיבה מעמיקה, כל מקרה לגופו, כל סוג אלרגיה, כל ילד עם מה מתמודדים, גודל המקום, המבנה אפילו.
<מאיה ניר אליעז: אני חושבת שמשרד החינוך צריך לקחת בחשבון את האפשרות שתהיה איזשהי מערכת של בקרה קבועה בנושא הזה שרצה במקביל.
<מאיה ניר אליעז: אנחנו מוציאים את הסייעות ואנחנו במקום זה מתקצבים מקום של בקרה קבועה, אנשי מקצוע שיודעים להכנס ויודעים לעשות חשיבה משותפת עם בתי הספר, עם המפקחות.
<מאיה ניר אליעז: כי יש המון המון מקרים שהם שונים, זה לא משהו שהוא גורף.
<מאיה ניר אליעז: כמובן לוודא שכל צוותי ההוראה, למידה עוברים את ההדרכה.
<מאיה ניר אליעז: בנושא של המעונות אני רוצה שוב לחדד את זה שאנחנו עדיין לא שומעים לגבי הנושא של המולטי אלרגיים והחלב.
<מאיה ניר אליעז: גם במסמך הרשמי שהוציא משרד הבריאות שהגיע אלינו וישבנו ביחד בהרבה מקומות לא ניתן מענה שהוא מספק מבחינתנו כרגע.
<מאיה ניר אליעז: אנחנו חושבים שזה נכון לחשוב מערכתי, מסגרתי, לא צריך אדם שמוצמד.
<מאיה ניר אליעז: אבל זה כתוב עדיין ומנוסח בדרך כזו שיש אפשרות כזאת ויש את אפשרות אחרת.
<מאיה ניר אליעז: זה לא מניח את הדעת, זה צריך להיות ברור, זה צריך להיות כתוב הכי מפורש שיש שחייב להיות מענה ספציפי לתינוקות אלרגיים לחלב.
<מאיה ניר אליעז: נושא נוסף שרציתי להעלות - לוודא באמת את הנושא שבמקומות שיש אלרגיים שזה כל הזמן יכול להשתנות שיש את הפונקציה הזאת שבודקת בזמן אמת שהם הראשונים שמקבלים כי בכל יום יכול להיות מקום כזה.
<מאיה ניר אליעז: שוב, צריך לדעת לאן לפנות, זה צריך להיות מאוד מאוד מוסדר ומאוד ברור.
<מאיה ניר אליעז: וחשיבה, דיברנו על לפרסם ככה ולעשות משהו שהוא גורף ארצי באמת כבר עכשיו צריך להתחיל לטפטף לקהל הרחב את הנושא הזה.
<מאיה ניר אליעז: כבר עכשיו לפני שנכנסים ומגיעים לראשון לספטמבר, זה הילדים, זה ההורים, אני את נושא ההתנכלויות של בתי הספר, מוכר היטב.
<מאיה ניר אליעז: הגיע אלינו בחודש האחרון מספר מקרים של התנכלויות של ילדים בגילאי העשרה שממש במודע באים ופועלים כנגד.
<מאיה ניר אליעז: חייב להיות משהו מערכתי מאוד מאוד גדול.
<מאיה ניר אליעז: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכם, על כל הדרך, על כל השותפות לאורך כל הדרך.
<קרן איוס: אני בשמחה רוצה להרגיע מכוון שאנחנו במגזר הפרטי אין לנו את הפריבילגיה של סייעות צמודות שמצתוותות לילד שהולך למקום שיש לו סמל מעון או סמל מוסד.
<קרן איוס: הרבה ילדים שלא נקלטים במערכת נקלטים אצלנו במערכות ויש לנו איזשהו סוג של מנגנון הגנה שפועל, אם זה במתכונת ביתית של משפחתון, פעוטון, גן שבסופו של דבר לא מסכן חיים עבור הילד בהערכה טובה מוקדמת ועם שיתוף פעולה בין הבית לבין המערכת לבין ההורים האחרים שלא של אותו ילד.
<קרן איוס: אז אני רק ממקום טוב רוצה להגיד שאנחנו נתקלים אצלנו בסטטיסטיקה מאוד מאוד נמוכה של מקרים שנגמרים, חלילה לא טוב, אבל עם הדרכה טובה, עם מודעות של הציבור ועם שיתוף פעולה - - -
יפעת שאשא ביטון: גם ילדים שאלרגיים לחלב?
<קרן איוס: גם לחלב, גם ל- - -
<שמחה סחר: מי מדריך אותם?
<קרן איוס: אנחנו מחייבים כל מערכת שמקבלת ילד- - -
<קריאה: - - - שלכם?
<קרן איוס: כמו במעונות, ואני יכולה להגיד לך בסוד שלפעמים גם יותר גרועה.
<קרן איוס: המערך הפרטי הוא פרוץ אבל אנחנו מחייבים שברגע שהמערכת קלטה ילד שהוא אלרגי חל על ההורים לדאוג לצוות להדרכה.
<קרן איוס: אחיות טיפת חלב ואחיות קופות חולים מוכנות לעשות את זה, הצוות מקבל הדרכה, מנהל הגן מקבלת את האחריות.
<קרן איוס: אנחנו אמנם מחייבים בלכתוב כתב העדר תביעות כי הבחירה היא פרטית של ההורה את המסגרת אבל הם מקבלים עזרה בניהול סדר היום, בארוחות.
<קרן איוס: ההורים של שאר הילדים מקבלים מסמך כתוב מה לא להביא, מה לא לתת בבוקר כפיצ'פקעס כזה בדרך מהאוטו למערכת, ויש לנו שיתוף פעולה מלא.
<קרן איוס: אז גם במערך שהוא לא מוסדר אני יכולה להגיד לכם שעם תודעה של הציבור ועם המון אהבה ורצון טוב אנחנו מעבירים את הילדים האלה את השלוש שנים הראשונות - -
יפעת שאשא ביטון: אהבה ורצון טוב זה שם המפתח.
<קרן איוס: - - עד שמגיעים למערכת המסודרת וזה קורה, זה קורה.
<קרן איוס: מציאות, לא משהו שאנחנו ממציאים, יש אצלנו בגנים אחוז לא מבוטל של ילדים אלרגיים.
<קרן איוס: לכל דבר שתרצו, תחשבו או שנפלטו או לא נקלטו במערכת הציבורית.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ביקשנו גם שבכל מקרה, ומשרד הבריאות אפילו לקח את זה עוד צעד קדימה, כל המערך הפרטי יקבל פנייה ויוכל להסתייע בערכות ההדרכה ובמה שייצא כאן מהתהליך כדי שגם אתם תוכלו - - -
<קרן איוס: אז זה מה ששאלנו פעם קודמת על המזרק האם הוא יהיה ברכישה או בהקצאה למסגרת או - - -
יפעת שאשא ביטון: זו סוגייה שעדיין גם כאן לא ידענו לתת עליה תשובה, זה יהיה חלק מתהליך החקיקה אבל גם אין פה איזשהן דרמות גם מהבחינה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר, כן, שאהבה ורצון טוב זה מילת המפתח בכלל לעבודה בחינוך ועבודה עם ילדים וכשיש אותם אז רוב הדברים האחרים הם פתירים אבל גם במקום, שאני מקווה מאוד שלא ניפגש איתו, אבל גם במקומות שלא יהיה את זה אז לפחות אנחנו נהיה שם עם ההיבטים המקצועיים.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל לברך את משרד העבודה והרווחה על התהליך ועל הנקודה שאליה הגענו.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו עדיין לאן לצעוד, אני תיכף אומר אבל גם הנקודה שבה אנחנו נמצאים היא נקודה טובה.
יפעת שאשא ביטון: וגם למשרד החינוך על חוזר המנכ"ל ועל התהליך שנעשה במשרד וגם כאן אנחנו עדיין נדרשים לצעדים בדרך.
יפעת שאשא ביטון: אז מה שאני מבקשת מהמשרדים הוא כזה: משרד הבריאות - שתצא פנייה למשפחתונים ולמגזר הפרטי, אנחנו ניפגש פה בעוד חודש וחצי כדי לקבל עדכונים מכם מה כבר נעשה.
יפעת שאשא ביטון: מכל המשרדים - קמפיין ציבורי להעלאת המודעות בקרב ההורים האחרים, ובכלל בקרב הציבור, כולל בקרב הילדים כדי שאנחנו באמת נוכל לטפל בכל הסוגיות שנגזרות מכך.
יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה - לוחות זמנים לביצוע התכנית, לשקול העברה של הטיפול ישירות מהעובדים הסוציאליים מאגפי הרווחה אל המעונות, לגבש נהלים ברורים לגבי מקרים של מולטי אלרגייה או אלרגיות לחלב כשאנחנו מדברים על מספר פעוטות באותו מעון.
יפעת שאשא ביטון: ובכלל, השאלות ששאלתי לגבי מה המשמעות של שלוש שנים והגדרות מדוייקות של נוהל ברור כדי שכשאנחנו נסת
יפעת שאשא ביטון: כל אנחנו נבין בדיוק מה התהליך שיהיה בתוך המעונות.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך גם, נוהל מערך הטמעה ובקרה כדי שאנחנו באמת נוכל לעקוב אחרי הדברים ולראות שאנחנו נמצאים בדרך הנכונה ואיפה שלא אז לעשות את ההתאמות הנדרשות.
יפעת שאשא ביטון: וכפי שאני מסכמת כל דיון - ניפגש כאן בעוד חודש-חודש וחצי, תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: כם פותחת את דיון הוועדה בנושא חול מזוהם בגני הילדים ובמעונות היום.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו למעשה בדיון שני בנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: התכנסנו כאן לפני בערך כשנה ולצערי הרב הפניות לגבי ארגזי חול מזוהמים עדיין נשטפות אל תוך המשרד שלי.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת נשטפות, כי לא מדובר בפניה או שתיים.
יפעת שאשא ביטון: ככל שאנחנו צוללים לעומק, אנחנו רואים שיש בעיה אמיתית בלהבטיח את ארגזי החול התקינים מבחינה תברואתית ויש עוד ועוד ילדים שפשוט נפגעים מכך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כאן, פעם אחת, כדי לדרוש אחת ולתמיד את הנושא של אכיפה ופיקוח ובקרה על כל אותם ארגזי חול וגם על החול שנמצא מסביב לארגזי החול.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גילינו שיש גנים שזה נחמד, ארגז החול נמצא, באמת מנסים לעשות את המקסימום, אבל מסתבר שכל שטח הגן נמצא עם חול מסביב, בין אם זה מתחת למגלשות או היכן שנמצאים מתקני שעשועים, ואז אנחנו שואלים את עצמנו מה קורה שם עם החול הזה שהוא פתוח, שהוא פרוץ, שהוא לא מכוסה, שאף אחד לא באמת בודק אותו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה להציע כאן חלופות, כי התפיסה שלי אומרת באופן חד משמעי, נכון שהחול הוא חשוב מבחינה התפתחותית וחשוב שהילדים יתעסקו איתו, אבל מי שלא מסוגל להחזיק ארגזי חול בתנאים תברואתיים מיטביים, שפשוט לא יחזיק אותו.
יפעת שאשא ביטון: שימצא חלופות אחרות כדי שלפחות נוכל להבטיח את הבריאות וההגנה על הילדים.
יפעת שאשא ביטון: כם אפתח עם משרד החינוך שאני רואה שהוא ערוך עם מצגת, וננסה להבין מה באמת עושים במשרד החינוך על מנת למנוע את המפגעים בגני הילדים.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש לשלטון המקומי חלק בכל הנושא של האכיפה, אבל אני רוצה שהיום אנחנו לא נגלגל את האחריות מאחד לשני.
יפעת שאשא ביטון: וואנס, הגנים שייכים למשרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך צריך לשבת על העורק והעורף של מי שצריך כדי לוודא שהדברים אכן נעשים.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, משרד החינוך, רותם זהבי.
<רותם זהבי: בוקר טוב.
<רותם זהבי: אני רוצה להציג לך, מרגע שיצאתי מהוועדה, זה דרך אגב לא היה לפני שנה, זה היה הרבה פחות.
<רותם זהבי: הוועדה האחרונה שעסקה בעניין הזה, זה לדעתי חודשיים וחצי.
יפעת שאשא ביטון: זה היה במרץ.
<רותם זהבי: לא, לא.
<רותם זהבי: הייתה עוד ועדה שעסקת בזה, לפני חודשיים וחצי-שלושה.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שנגענו.
יפעת שאשא ביטון: אתה יודע, כל יום של חבר כנסת הוא כמו שלושה ימים בממוצע של אזרח פשוט.
<קריאה: אבל הוועדה האחרונה הייתה באמת לפני שנה.
יפעת שאשא ביטון: נכון, ועדה אחרונה לפני שנה.
<רותם זהבי: בקיצור, מרגע שיצאתי מכאן וראיתי גם את הסיכום שלך, לקחתי את העניין הזה על עצמי ואני אציג את התהליך שעברתי ואת הסיכומים.
<רותם זהבי: גם את אמרת וגם אנחנו מדגישים את זה בכל שיחה שעוסקת בנושא של ארגז החול, וברור לנו שיש סכנות תברואתית לארגז החול ואנחנו מודעים לזה, אנחנו נמצאים בקשר עם משרד הבריאות בנושא הזה וגם עם פניות הציבור, וברור לנו לחלוטין שיש פה בעיה שאנחנו לא יכולים להתעלם ממנה, יחד עם זה שיש יתרונות גדולים בנושא החינוכי בארגז החול, ואנחנו צריכים למצוא את הדרך הנכונה כדי להביא לידי פתרון של הנושא הזה.
<רותם זהבי: בהמשך להחלטת ועדת זכויות הילד, הוקם צוות בדיקה.
<רותם זהבי: אני הקמתי צוות שיבדוק את הנושא הזה יחד עם משרד הבריאות ויחד עם הגורמים המקצועיים.
<רותם זהבי: בצוות הזה היו מומחה לבריאות הסביבה של משרד הבריאות, אפידמיולוג סביבתי-משרד הבריאות, וטרינר מומחה לבריאות הציבור במשרד הבריאות, מומחה לבטיחות-משרד החינוך, מינהלת פיתוח פדגוגי קדם יסודי.
<רותם זהבי: כל האנשים האלה ויחד עם נציג מרכז שלטון מקומי, שהייתי יחד עם מיכל מנקס שהיא ראש מינהל החינוך, יחד עשינו עבודת עומק רצינית מאוד כולל מה קורה בעולם כדי בעצם לבחון, א', מה קיים במדינות שונות, מה התהליכים שנעשים אצלנו במשרד, בבית שלנו, כולל זה שהוצאנו גוגל דוקס ל-2,100 גננות, לשאול אותן איך הן מטפלות בארגז החול, האם יש להם כיסוי, מתי לאחרונה החליפו חול, מתי היא גירפה פעם אחרונה את החול, האם יש לה פניות של הורים וכו' וכו', כדי לקבל תמונה מה קורה בשטח ולא רק להגיד מלמעלה, בניאונים שלנו בירושלים.
<רותם זהבי: לקבל תמונה.
<רותם זהבי: הבאנו את זה לדיון משותף עם החבר'ה של משרד הבריאות, כי גם הם כל הזמן אומרים לנו וכו', ולא הייתה לנו הסכמה שלוש שנים והביאו אותנו לבירור במשרד מבקר המדינה וזה הגיע גם אצלך וכו', ובסופו של דבר אחרי שבדקנו מה קרה בעולם ומה יש בעולם ומה ההנחיות בעולם וכו', הגענו לכלל הסכמה לגבי ההנחיות האלה.
<רותם זהבי: הדף שאת רואה כאן זה רבקה שפר יחד עם אמיר ממשרד הבריאות, יחד עם צוות שנתתי כאן את הפרטים שלו.
<רותם זהבי: הגענו להסכמה שאלה ההנחיות.
<רותם זהבי: סיימנו את זה לפני עשרה ימים.
<רותם זהבי: הוצאתי את זה ובדיוק הגיע המכתב שלך שאת רוצה לעשות דיון.
יפעת שאשא ביטון: אתה רואה, הכול מתוזמן.
יפעת שאשא ביטון: (הצגת מצגת)
<רותם זהבי: הכול מתוזמן פשוט, כאילו זה בא מלמעלה.
<רותם זהבי: עכשיו מה שאני מציג לך זה ממש חם מהתנור אחרי דיון שעשינו במשרד הבריאות, אחרי שרבקה שפר ומיכל מנקס בירכו על התוצר הסופי, ואני גם אגיד מה אנחנו הולכים לעשות למטה, כי זה לא מספיק שאנחנו מקבלים החלטות למעלה, אלא מה אנחנו עושים למטה ואיך אנחנו אוכפים.
יפעת שאשא ביטון: מתי הן יפורסמו?
יפעת שאשא ביטון: רשום: "ההנחיות יפורסמו בחוזרי מנכ"ל".
<רותם זהבי: גם של משרד הבריאות, גם של משרד החינוך וגם של מרכז שלטון מקומי, כולל זה, כי אתם יודעים, גם למרכז שלטון מקומי יש חוזר.
<רותם זהבי: החלטנו שאנחנו נבחן את ההנחיות שלנו בעוד שנה וכו'.
<רותם זהבי: ההנחיות באופן כללי, וגם יש לכם את זה בדף הזה שעכשיו יפעת חילקה לכם, זה ההחלטות הבאות:
<רותם זהבי: כיסוי יעשה באמצעות יריעת ברזנט או יריעה אטומה אחרת הניתנת לניקוי ושטיפה.
<רותם זהבי: הגענו למסקנה שהכיסוי, גם אם הוא קיים, הוא לא כמו שצריך, הוא לא נסגר בצורה מסודרת, הוא לא יריעה שעשויה מבד שאפשר לשטוף אותו, כי זה לא מספיק שזה מן בד סתם כזה, כי לפעמים הוא סופג כל מיני דברים.
<רותם זהבי: זה צריך להיות בד שיהיה מסוגל גם להינעל בארבע קצוות או שש קצוות וגם לשטוף אותו.
<רותם זהבי: בדפנות יש להתקין אמצעים לחיבור הכיסוי לארגז.
<רותם זהבי: יש להקפיד על כיסוי דפנות הארגז במלואם.
<רותם זהבי: זה לא מספיק שאתה נותן כמה נקודות, אלא גם שחתולים וזוחלים לא יצליחו להיכנס מתחת.
<רותם זהבי: כיסוי ארגז החול ייעשה בסיום יום פעילות או בימים שאינו בשימוש.
<רותם זהבי: מומלץ שבהיקף הארגז 1.5 מטר לא יכול, זאת אומרת, לא רק בתוך הארגז אנחנו מדברים, אלא גם בהיקף של 1.5 מטר סביב, כמו שדיברנו בפתיחה שלך שאמרת, זה לא מספיק רק מה שבתוך הארגז, אלא גם מה שמסביב, כי גם מה שמסביב יכול להיכנס פנימה אם הוא לא נשלט בצורה מסודרת.
יפעת שאשא ביטון: רותם, זה לא משהו שכבר קיים היום?
<רותם זהבי: כל מה שאת רואה כאן זה לא נכתב בצורה ברורה, בצורה חד משמעית, בצורה משותפת.
<רותם זהבי: אולי בחצי זה כתוב בחוזר מנכ"ל והשלמה בנוהל של משרד הבריאות.
<רותם זהבי: עכשיו זה נוהל שכולם מדברים באותה שפה, שכולם מבינים את האכיפה של העניין הזה, שזה הדברים שצריך לאכוף אותם בשטח וכדי לגשר על הפער שקיים בשטח.
<רותם זהבי: על זה עכשיו סיכום משותף.
<רותם זהבי: חלק מהדברים כתובים, חלק מהדברים לא כתובים וכו'.
<רותם זהבי: זה לא מצוטט, למשל 1.5 מטר, זה לא מהארגז והלאה.
<רותם זהבי: זה לא ברור וזה לא נכתב אף פעם.
<רותם זהבי: יש להחליף את החול לפחות פעם בשנה.
יפעת שאשא ביטון: אגב, זה היה פעמיים ולא עשו את זה.
<רותם זהבי: ממש לא.
<זאב גולדבלט: משרד הבריאות אומר פעמיים.
יפעת שאשא ביטון: חברים, אני מתייחסת למה שנאמר כאן בדיון בוועדה.
<קריאה: ונאמר שפעמיים יוחלף החול בארגז החול.
יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, אני מבינה שזה בוער לכולם בבטן, אבל בואו רגע ננסה לשמור על קור רוח.
<רותם זהבי: אני גם כן קצת נסער, אז אני אנסה להרגיע - - -
יפעת שאשא ביטון: בגללנו ובגלל החול, רותם?
<רותם זהבי: כנראה.
<רותם זהבי: עשיתי יוגה אתמול, אז יכול להיות שאני עדיין ב'היי'.
<רותם זהבי: ההנחיה של משרד הבריאות הייתה להחליף פעמיים בשנה.
<רותם זהבי: ההנחיה של משרד החינוך הייתה שמחליפים את החול רק כשהוא לא נקי, ועל זה רבנו מול מבקר המדינה שלוש שנים.
<רותם זהבי: אני אמרתי, אתם מגזימים.
<רותם זהבי: הם אמרו, לא, הם לא מגזימים, ככה זה באוסטרליה, ככה זה באירופה וכו'.
<רותם זהבי: עד שלקחתי את זה על עצמי והגענו לפשרה.
<רותם זהבי: זו הפשרה שהגענו אליה, זו ההסכמה שהגענו אליה – אחת לשנה מחליפים את החול.
<רותם זהבי: זו ההסכמה המשותפת.
<רותם זהבי: זה לא היה כתוב באף מקום, זה לא היה מוסכם באף מקום.
<רותם זהבי: זה לא רק אני ומשרד הבריאות, זה גם מרכז שלטון מקומי, לכן יש פה משולש שהוא משולש של הסכמה, של תהליך עבודה משותף שכל אחד הרגיש שהוא מחליט.
<רותם זהבי: לא באתי ואמרתי לו, זו ההחלטה שלנו, אלא אמרתי, משרד הבריאות, בואו תגידו מה אתם אומרים, בואו נגיע לעמק השווה, משא ומתן, גישור.
<רותם זהבי: אמרו לי, בסדר, אנחנו מתפשרים, וישבנו ביחד, סיכמנו, כתבנו את זה, חתימה, משרד הבריאות, משרד החינוך.
<רותם זהבי: מיכל מנקס, שלחנו לה את זה, הסכימה.
<רותם זהבי: אמרה, אני מברכת.
<רותם זהבי: אז עכשיו יש לך משולש שאנחנו באים כאן לשולחן ואומרים, משולש הסכמה.
<רותם זהבי: זו ההסכמה במסגרת היערכות לפתיחת שנת הלימודים.
<רותם זהבי: אני רואה עכשיו, אגף תחזוקה של עיריית מודיעין שעוברים עם עגלה והולכים ומחליפים את החול בארגזי החול.
<קריאה: הם לא מחליפים, הם מוסיפים על החול המלוכלך.
<רותם זהבי: אחת לשנה, לא פעמיים בשנה, לא ארבע פעמים בשנה.
<רותם זהבי: אחת לשנה לקראת פתיחת שנת הלימודים, אלא אם יש עכשיו זיהום בגן "רקפת", שעכשיו יש בעיה ספציפית בגן רקפת באמצע השנה או בשלושת רבעי השנה או בתחילת השנה, שם יחליפו גם אם כבר החליפו לפני חודשיים.
יפעת שאשא ביטון: רותם, איך מזהים אם יש בעיה?
יפעת שאשא ביטון: יילקחו דגימות בתקופות שונות של השנה או שיחכו שאיזה ילד יפרח כמו הרקפות?
<רותם זהבי: בשביל זה אנחנו קובעים מערכת תחזוקה שהיא כוללת מעטפת שלמה.
יפעת שאשא ביטון: ומה היא המערכת הזאת?
<רותם זהבי: ברזנט, אמרנו גירוף, אמרנו ניקוי ואמרנו החלפה והחלפה נוספת כשיש צורך.
<רותם זהבי: איך מזהים?
<רותם זהבי: מזהים את זה שהיא מגרפת והיא רואה כל מיני דברים והיא רואה שפתאום ילדים באים אליה וכו', אבל אנחנו קודם כול צריכים להתחיל עם מערכת תחזוקה ומעטפת מסודרת, שהארגז יהיה קודם כול מכוסה כמו שצריך.
<רותם זהבי: אחר כך יש גם אנשי תברואה בתוך הרשות המקומית ויש במחוז, של משרד הבריאות.
יפעת שאשא ביטון: מה אנחנו מצפים מהם?
<רותם זהבי: רגע, שנייה.
<רותם זהבי: יש גם בקרה.
<רותם זהבי: עכשיו את עוברת לבקרה.
<רותם זהבי: תני לי רק לסיים את השקופית האחרונה.
<רותם זהבי: במידה ובארגז החול מתגלים הפרשות וצואת בעלי חיים, יש להחליף את החול.
<רותם זהבי: יש להפסיק את השימוש בארגז החול עד למועד החלפת החול.
<רותם זהבי: אם עכשיו התגלה משהו, קודם כול סוגרים את הארגז, מזמינים החלפה ורק אחרי שהוא מוחלף פותחים אותו להמשך פעילות.
<רותם זהבי: היגיינה – יש להקפיד על שטיפת ידיים לאחר הפעילות בארגז החול.
<רותם זהבי: יש למנוע מילדים בעלי פצעים פתוחים או נגעי עור שונים לשחק בחול.
<רותם זהבי: אין להרטיב את החול בארגז החול, כי הרטיבות מעלה את הבעיות וכו'.
<רותם זהבי: המלצות כלליות – אנחנו שוקלים יחד עם משרד הבריאות לצאת לתקינה בנושא הזה בצורה מסודרת, אבל זה ייקח זמן.
<רותם זהבי: לאחר אישור ההמלצות אנחנו מפיצים את זה כעדכון בחוזר המנכ"ל.
<רותם זהבי: אני עושה את זה.
<רותם זהבי: זה ייקח לי חודש-חודש וחצי.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, תוך חודש וחצי יופץ חוזר?
<רותם זהבי: אני מעריך, משהו כזה.
<רותם זהבי: זה סדר גודל.
<רותם זהבי: זה באחריות שלי.
<רותם זהבי: משרד הבריאות יפיצו את זה בצינורות שלהם.
<רותם זהבי: מרכז שלטון מקומי, יש להם חוזר מנכ"ל של המנכ"ל, שהם יפיצו את זה לרשויות אחת לחודש, אז הם יכולים להפיץ את זה כבר בחודש הבא.
<רותם זהבי: פיתוח והפצת מערכי הדרכה.
<רותם זהבי: אנחנו נפתח מערך הדרכה לגננות בצורה מסודרת שכל המפקחות יקבלו את זה, סדרה של עשר שקופיות, הנחיות, עיקרי הדברים כמו שכתובים כאן, עם תמונות, עם הסברים וכו', ונפיץ את זה.
יפעת שאשא ביטון: רותם, למה המלצות?
יפעת שאשא ביטון: תחזור רגע לשקף הקודם.
<רותם זהבי: לא, לא, לא.
<רותם זהבי: כתבתי את זה לפני שבוע, את המצגת הזאת.
יפעת שאשא ביטון: אז היום אתה תהיה יותר נחרץ, נכון?
<רותם זהבי: זו החלטה.
<רותם זהבי: כל מה שכתוב המלצה, מבחינתי זה משימות ליישום.
יפעת שאשא ביטון: אז שהמילה תשתנה, כי אתה יודע, גם מה שחובה, יש נטייה לקחת כהמלצות, אז על אחת כמה וכמה אם תכתוב המלצה, זה בכלל יכנס לאיזו מגירה.
<רותם זהבי: לא, אני כתבתי את זה כשהצגתי את זה לחבר'ה שלי.
<רותם זהבי: זה היה בגדר המלצות ומבחינתי עכשיו זה משימות לביצוע וזו אחריות שלנו.
<רותם זהבי: אנחנו שלטון מרכזי, אנחנו, משרד הבריאות, משרד החינוך ומרכז שלטון מקומי.
<רותם זהבי: אנחנו ניישם את זה.
<רותם זהבי: דבר אחרון אני רוצה להגיד לך, הנושא הזה של פיקוח - יש לנו מפקחים בשטח וגם למשרד הבריאות.
<רותם זהבי: אנחנו נתחיל לאכוף את זה עם רשימת הצ'ק ליסט של כל הדברים האלה.
<רותם זהבי: נהפוך את זה גם לצ'ק ליסט.
<רותם זהבי: אתה מגיע לחצר של גן ילדים, אתה רואה את ארגז החול, תבדוק יריעה, תבדוק חיבורים, תבדוק החלפה וכו' וכו'.
<רותם זהבי: עד כאן דבריי.
אורי מקלב: כמה מפקחים?
<רותם זהבי: יש לנו מערך של מנהלי בטיחות, מנהלי הבטיחות שלנו שיושב בתוך הרשויות המקומיות.
<רותם זהבי: זה חבר'ה שאנחנו מדריכים אותם, מכשירים אותם.
<רותם זהבי: זה בסביבות 300-350 אבל ברמה של משרד החינוך יש לי 12 מפקחים שמסתובבים בכל הארץ והם עוברים בגני הילדים.
<רותם זהבי: חוץ מזה גם למשרד הבריאות.
אורי מקלב: על כמה גנים מדובר?
<רותם זהבי: 22,000, אבל חוץ מזה יש גם למשרד הבריאות מפקחים.
<רותם זהבי: גם הם מסתובבים.
יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו ישבנו כאן בדיון הקודם, אם אנחנו גם נסתכל בפרוטוקול, נאמר, הרשות המקומית היא זו שאחראית על האכיפה של הנהלים גם אם הם לא היו ברורים וסגורים עד הסוף, אבל לפחות מבחינת משרד הבריאות הדברים היו מאוד ברורים.
יפעת שאשא ביטון: השלטון המקומי אמור בעצם לוודא שאכן ארגזי החול בשטחו עומדים בתקן.
<רותם זהבי: חלוקת האחריות, את מכירה, את כבר מספיק ותיקה.
<רותם זהבי: את יודעת מה חלוקת האחריות בין משרד החינוך שהוא קובע את המדיניות יחד עם משרד הבריאות לבין האחריות ליישום, שהיא של עיריית מודיעין, עיריית כפר סבא.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עדיין נמצאים במקום שמי שאחראי זה רכזי הבטיחות מטעם הרשות המקומית.
<רותם זהבי: אני הרגולטור.
יפעת שאשא ביטון: למה אני מדגישה את זה?
יפעת שאשא ביטון: פעם אחת, כי אמרתי בראשית דבריי, אני יודעת שמי שאמור ליישם את זה בשטח זה בעצם הרשויות המקומיות, אבל מי שאחראי לוודא שזה קורה ושהגנים הם בטיחותיים והכול, וואנס, במשרד החינוך זה משרד החינוך, בנושא של המעונות זה משרד הרווחה, ואני כבר ביקשתי בראשית הדיון לא להתחיל לגלגל את האחריות בעצם מאחד לשני.
<רותם זהבי: אני כבר אומר לך שאחת לחמש שנים אני מבקר בגן ילדים.
יפעת שאשא ביטון: אחת לחמש שנים זה חמישה שנתונים שהם מקבלים כוויות בעור.
<רותם זהבי: 22,000 גני ילדים.
<רותם זהבי: יש לי מערך, יש לי תקציב.
<רותם זהבי: עם זה אני קבעתי תוכנית עבודה.
<רותם זהבי: קבעתי שגן חדש, אני מבקר בו, ואחת לחמש שנים, ב-22,000 אני מבקר.
יפעת שאשא ביטון: אתה מוודא שהרשויות המקומיות עושות את שלהן?
יפעת שאשא ביטון: אתם מבקשים מסמכים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מצפה, אגב, שמשרד החינוך ב-12 מפקחים שלו יגיעו לי עכשיו לכל הגנים פעמיים בשנה, אבל בשביל זה יש שרי מאות ושרי אלפים, ואנחנו מחלקים הרי את העבודה בשטח דווקא בשביל הדברים האלה.
יפעת שאשא ביטון: יש לי מי שאחראי מטעם הרשות המקומית, תדרוש ממנו להביא את הדגימות.
יפעת שאשא ביטון: תדרוש ממנו לתת לך דוח שיחתום עליו שהוא היה בגנים ושהוא ראה שהכיסוי הוא כמו שצריך.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שצריך לעשות.
<רותם זהבי: זה יתבצע.
יפעת שאשא ביטון: זה המינימום שאנחנו צריכים לעשות.
<רותם זהבי: יבוצע.
יפעת שאשא ביטון: רותם, תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח לקבל עדכון שהחוזר אכן הודפס.
יפעת שאשא ביטון: אפילו אשמח לקבל עותק.
יפעת שאשא ביטון: בהחלט מילה טובה על ההתארגנות ועל ההתגייסות ועל זה שאתם לוקחים את זה ברצינות.
יפעת שאשא ביטון: בסוף מבחן התוצאה הוא הקובע, אז אנחנו נראה גם מה קורה עם זה אחרי שזה מודפס.
יפעת שאשא ביטון: מי גבירתי?
<מעיין צדוק: אנחנו הורים.
יפעת שאשא ביטון: אז שנייה רגע.
יפעת שאשא ביטון: בטוח עוד יבער לכם גם כשאחרים ידברו.
יפעת שאשא ביטון: תנו לי רגע לשמוע את המשרדים ואז אנחנו נפתח את זה לשיח כדי שנוכל לקבל בעצם תמונה.