GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ד"ר אבי צרפתי: פקק של טמפו מספר לנמר האסיאתי כדי להתפתח ולהוות גורם מאוד בעייתי במסגרת הגנית, מפני שהמעופף הזה עוקץ בשעות היום כשהילדים נמצאים.
<ד"ר אבי צרפתי: הוא לא עוקץ בלילה.
<ד"ר אבי צרפתי: היתוש שאנחנו מכירים, הקולס, הוא עוקץ בעיקר בשעות בין הערביים ובלילה.
<ד"ר אבי צרפתי: הוא לא רלוונטי לפעילות בגן, אז במסגרת הזאת יש לנו את זה.
<ד"ר אבי צרפתי: היום יש לנו גורם חדש, נמלת האש הקטנה שהופכת להיות למטרד מאוד גדול, ויש לנו גם היום את פשפש הבגדים או הרהיטים, קוראים לזה, ושלא לדבר על זבוב החול שבמקומות מסוימים הוא המעביר, הוא הווקטור של שושנת יריחו.
יפעת שאשא ביטון: אומרים, מה שלא יודעים, לא כואב.
יפעת שאשא ביטון: אני לא שמעתי על כל אלה.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו אני כולי מתגרדת.
<ד"ר אבי צרפתי: מה שאני אומר, עדיין החול כשלעצמו הוא לא הבעיה.
<ד"ר אבי צרפתי: הבעיה היא, אחד, מניעה של הגורמים שיכולים לזהם אותו ולהביא אותו, בראש ובראשונה חתולים.
<ד"ר אבי צרפתי: אני אתעלם רגע מכל הסיפור של החתולים.
<ד"ר אבי צרפתי: כולכם פחות או יותר מכירים.
<ד"ר אבי צרפתי: אין מה לעשות, אנחנו חיים איתם והם נמצאים בסביבה שלנו.
<ד"ר אבי צרפתי: המטרה שלנו להקשות עליהם להיכנס לתוך הגן והדבר הזה ניתן לביצוע והוא יכול להיעשות גם תחת האספקט המבני וצריך פה לתקן בתקן של בניית גנים, במסגרת הזאת, וגם תחת האספקט התברואי בתוך המסגרת הזאת.
<ד"ר אבי צרפתי: בלי זה ארגז החול זה נחמד, אבל הוא לא נותן את המענה.
יפעת שאשא ביטון: הוא לא המפגע הפוטנציאלי היחיד.
<ד"ר אבי צרפתי: אף אחד, אני רוצה להגיד לכם, ואני מכיר את זה כי אצלנו עובדים קבלנים שמסננים את החול, מנקים את החול.
<ד"ר אבי צרפתי: אף אחד, אף רשות מקומית לא יכולה להחליף חול בכל הגן.
יפעת שאשא ביטון: אתייחס תיכף לעניין ההיקפי.
יפעת שאשא ביטון: יש לי עמדה.
יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה אפילו לא מעלה את זה, כי זו לא שאלה של מה עושים עם זה.
יפעת שאשא ביטון: לדעתי זה פשוט לא צריך להיות שם.
יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני אומרת, אני תיכף אתייחס.
<ד"ר אבי צרפתי: צריך חשיבה רחבה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ד"ר צרפתי על הדברים החשובים ועל הרחבת היריעה, תרתי משמע, לא רק של החול, להבין שהסיפור התברואתי גם במים באמת.
יפעת שאשא ביטון: טפטוף של מזגן וכאלה יכולים בעצם לעשות את אותו אפקט שאנחנו מנסים למנוע דרך החול.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתייחס גם לזה בסיכום הדברים.
יפעת שאשא ביטון: עדי מן.
<עדי מן: עדי מן, יו"ר גנים בפורום ועדי ההורים היישוביים.
<עדי מן: ראשית, אני רוצה להודות לך גבירתי יושבת הראש על הדיון החשוב הזה, על המעקב, על זה שאת לא מרפה מהנושא הלא מטופל בזה, אז תודה רבה על זה.
<עדי מן: אני רוצה להודות גם לרותם זהבי ממשרד החינוך באמת על הרצון הטוב ועל ההתכנסות.
<עדי מן: זו פריצת דרך בהחלט.
<עדי מן: אני חושבת שזה לא מובן מאליו עצם העובדה שאתם יושבים יחד ומדברים על התהליך החשוב הזה, וגם כמו שיפעת אמרה, גם אם זה עכשיו מתחיל בצעד קטן, אני בטוחה שאנחנו נוכל להתקדם ולהביא את כל גנים הילדים וגם את המעונות להיות במקום הרבה יותר טוב.
<עדי מן: זה יאמר לזכותכם.
<עדי מן: אני לא רוצה לחזור על מה שאמרו פה, כי אמרו פה דברים יפים וחשובים.
<עדי מן: אני חושבת שקודם כל יש איזשהו תהליך של רשויות מסוימות, של החלפת החול שסובב את ארגז החול, ואני רוצה להרים פה דגל אדום משני היבטים.
<עדי מן: אחד, אנחנו יכולים לשים לב שבעיקר ברשויות חזקות שיש להן את היכולת או לגייס כספים או להשתמש בכספים שקיימים, הם מחליפים, ואנחנו משאירים פה רשויות חלשות שלא יכולים בעצם לעשות את זה.
<עדי מן: זה משהו שצריך לחשוב עליו.
<עדי מן: מעבר לזה, החומרים שבהם אנחנו מחליפים את החול, אנחנו לא מכירים אותם לעומק.
<עדי מן: אני לא חושבת שנעשו מחקרים שבאמת אנחנו יכולים לפתוח את הספרות ולהבין אילו תחליפים הם תחליפים נכונים, בטיחותיים, בריאותיים, כל כמה זמן החומרים האלה הופכים פתאום להיות למשל חזקים מדי לנפילה של ילדים מהמתקנים.
<עדי מן: חייבים שמישהו, ואני לא יודעת, אולי הממ"מ יכול לעשות את זה, לעשות איזושהי עבודת מחקר על הנושא הזה של התחליפים שבעצם אנחנו מבקשים לשים במקום החול.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך או לצורך העניין משרד הרווחה, הם צריכים לדעת מה קורה בשטחם.
יפעת שאשא ביטון: הם צריכים לעשות את הסקר בעצם שבודק את תקינות המצעים.
יפעת שאשא ביטון: אין מצע אידיאלי, מסתבר.
יפעת שאשא ביטון: יש עניין של תחזוקת המצעים.
יפעת שאשא ביטון: איך שלא תסתכלי על זה, כל אחד יכול להפוך למפגע אם אנחנו לא מטפלים בו נכון.
<עדי מן: נכון, בדיוק.
<עדי מן: גם התחליפים דורשים תחזוקה, ואם נאמר אנחנו מחליפים לדשא סינטטי או לגומי - - -
יפעת שאשא ביטון: גם דשא סינטטי, אגב, הוא מפגע.
<עדי מן: נכון.
יפעת שאשא ביטון: החלקות.
<עדי מן: לכן אני אומרת שגם כשאנחנו מקבלים איזושהי החלטה על שינוי, על תהליכים אחרים, אנחנו צריכים לחשוב עליהם לעומק ובצורה היקפית.
<עדי מן: אני מבינה שדשא סינטטי מתחמם נורא, אז צריך הצללה על כל שטח הדשא.
<עדי מן: גם בהנחיות שאנחנו מעבירים לרשויות, אי אפשר רק לשים דשא סינטטי.
<עדי מן: צריך לדאוג שהרשות יודעת גם שהיא צריכה לדאוג להצללה בכל השטח שבו יש דשא סינטטי.
<עדי מן: אגב, אפשר גם לשלב, לא צריך שכל החצר תהיה דשא.
<עדי מן: אפשר לשים אבנים משתלבות וכל מיני דברים כאלה.
<עדי מן: צריך לחשוב על הדברים האלה, אבל הבקשה שלי, כשאנחנו עושים את זה, לחשוב על זה לעומק, לא לעשות עוד פעם איזושהי תהליך שהוא לא מאה אחוז.
<זאב גולדבלט: שהפתרון יהיה הוליסטי.
<עדי מן: מעבר לזה, אני רוצה לדבר רק על התפיסה של כל הגורמים, אם זה משרד החינוך, אם זה משרד הבריאות, אם זה השלטון המקומי, הרשויות, משרד הרווחה.
<עדי מן: תשימו כל הזמן לנגד עיניכם, עזבו תקציבים, שזה ברור שזה מה שמוביל בסופו של דבר לכל הביצוע בפועל.
יפעת שאשא ביטון: לא בהכרח.
<עדי מן: אוקי.
יפעת שאשא ביטון: תיכף אחדד את זה.
<עדי מן: גורם משפיע.
<עדי מן: אנחנו מדברים פה על הילדים.
<עדי מן: זה מה שצריך להוביל אותנו.
<עדי מן: כשרשות מקומית מחליטה האם היא מטפלת, מתחזקת את החול, דואגת שהגננות יעשו את מה שצריך, שהסייעות יעשו את מה שצריך, שכל הפרוגרמה הזאת תעבוד כמו שצריך, מה שצריך לעמוד לנגד עיניה זה לא הקלות שבדבר הזה, זה לא החיסכון שבדבר הזה, אלא טובת הילדים, וזה מה שאני רוצה שתקפידו לעשות.
<יפית חקיקי: לצערנו זה לא קורה היום.
יפעת שאשא ביטון: התפיסה צריכה להיות בכלל, איפה שאנחנו מחזיקים ילדים, כל מוסד שהוא, מעון, גן, מתקני משחקים, לא משנה מה, בטיחות הילדים צריכה להיות שם מעל הכול וזו חובה, זה לא תקציב.
<מעיין צדוק: פיקוח ובקרה.
יפעת שאשא ביטון: זה עניין של חובה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מנסים להילחם על זה בכל מיני מקומות ויוצא שדווקא במקום שהם שוהים כל כך הרבה שעות במשך היום, אנחנו לא נמצאים עד הסוף וזו בהחלט בעיה.
יפעת שאשא ביטון: מכון התקנים, רותי ארדי.
<רותי ארדי: בוקר טוב.
<רותי ארדי: אני אתייחס בקצרה לכמה נקודות.
<רותי ארדי: אני אומרת כאן שאנחנו גם נסייע ונקדם את היוזמה של התקן, לשתף פעולה עם משרד החינוך ומשרד הבריאות.
<רותי ארדי: יש על הפרק גם תקן לדשא סינטטי.
<רותי ארדי: אין היום תקן לדשא סינטטי.
יפעת שאשא ביטון: בכלל?
<רותי ארדי: אין תקן לדשא סינטטי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו באים לתקן משהו ומגלים עוד כמה אנחנו צריכים - - -
<קריאה: הוא מוגדר מוצר נוי.
<רותי ארדי: יש את הנקודה הזאת במסמך המשותף, שכתוב: "על החול בארגז החול להיות נקי מחומרים אורגניים וכימיים".
<רותי ארדי: עד שיהיה תקן, רצוי שגם תהיה איזשהו מסגרת של חומרים אורגניים וכימיים.
<רותי ארדי: זה עולם ומלואו.
<רותי ארדי: אני מנהלת המעבדה לכימיה, בריאות וסביבה, אבל אני אומרת, מהצד של המעבדה אי אפשר לבוא ולהגיד, על כל דגימת חול, לעשות איזו בדיקה לראות מה יש ומה אין.
<רותי ארדי: צריך למקד כמו כול דבר.
<זאב גולדבלט: אני מזכיר לוועדה שיש כאן סתירה בין ההנחיה הזאת לבין זה שהפעולה הראשונה שרשות עושה זה לרסס, וזה בדיוק להכניס חומרים כימיים לתוך הארגז.
<רותי ארדי: אני אומרת שצריך יהיה לגבש יחד עם משרד הבריאות, לעשות איזו הערכת סיכונים ולקבוע איזה פרמטרים לבדוק בשביל גם לא להיכנס מצד שני לפאניקה ולעשות בדיקה של כל דבר שאפשר.
<רותי ארדי: במסגרת התקן של מתקני המשחקים, זה תו תקן חובה גם של התחזוקה.
<רותי ארדי: ברגע שהחוזר הזה יתפרסם, אנחנו גם נפיץ את זה.
<רותי ארדי: לא רק נפיץ את זה ללקוחות בחברות התחזוקה, גם נכניס את זה לבקרה של הפיקוח שלנו, לגנים ולמוסדות שבמסגרת הפיקוח.
<רותי ארדי: יש לנו גם מסגרת נוספת.
<רותי ארדי: דיברתם על הגנים שהם לא בפיקוח של משרד החינוך ולא של משרד הרווחה.
<רותי ארדי: יש איזו נישה של הגנים הפרטיים.
<רותי ארדי: לנו יש שירות וולונטרי שגננות יכולות להיכנס, אנחנו קוראים לו "הגן הבטוח" ואנחנו גם נכניס את זה למסגרת.
יפעת שאשא ביטון: יוזמה יפה, "הגן הבטוח".
<רותי ארדי: זה וולונטרי, זה לא מחייב.
<רותי ארדי: אנחנו עושים את זה פעם בשנה.
<רותי ארדי: זה גם יכנס למודעות.
<מוטי מיקלס: אתם מבקרים בגנים?
<רותי ארדי: אנחנו מבקרים פעם בשנה.
<רותי ארדי: זו הנישה שבחרנו.
<רותי ארדי: אמרנו, זה לא משרד החינוך, זה לא משרד העבודה.
<רותי ארדי: היינו רוצים שיהיה יותר.
<רותי ארדי: דיברת על הנושא הכספי.
<רותי ארדי: הגננת מסתכלת לצערנו על הכסף ולא על - - -
יפעת שאשא ביטון: הגננת לא משלמת את החול, אז בואי לא נערבב את זה.
<רותי ארדי: לא, אני לא מדברת על החול, אני מדברת על היוזמה שלנו.
<רותי ארדי: זה מה שאני אומרת, שאנחנו נכניס כל מה שביכולתנו.
<שמרית גיטלין-שקד: במסגרת הגן הבטוח הזה שאת אומרת, עשיתם איזושהי עבודה מה באמת המצע האידיאלי שאתם ממליצים לגנים להחזיק?
<רותי ארדי: לא.
<שמרית גיטלין-שקד: לא נעשתה שום עבודה, גם לא במסגרת הגן הבטוח?
<שמרית גיטלין-שקד: באיזושהי מסגרת אצלכם מישהו בדק מה המצע האידיאלי או לא האידיאלי, כמו שאמרה יושבת הראש, זו מילה באמת מוגזמת, אבל הנכון יותר מבין החלופות?
<רותי ארדי: לא, לא נעשתה עבודה, אבל אם זה נעשה עכשיו במסגרת הזאת, אנחנו נשתף פעולה.
<מוטי מיקלס: מוטי, אבא לקורן בגן, יושב ראש ועד ההורים בקדימה-צורן בשיתוף עם דנית.
<מוטי מיקלס: אני אנסה לקצר, אני רוצה רק להוסיף באמת דברים שיתרמו קצת לדיון.
<מוטי מיקלס: אני אמשיך את מה שעדי התחילה, הנושא של משטחים כאלה ואחרים.
<מוטי מיקלס: דנית הייתה בערך שנתיים אחריי באותו גן, ודנית באה אלי ואמרה לי, תשמע, אי אפשר ככה עם משטחי החול, צריך להחליף לדשא, בגן הספציפי.
<מוטי מיקלס: אמרתי לה, על מה את מדברת?
<מוטי מיקלס: יש דשא.
<מוטי מיקלס: הגן נבנה מלכתחילה עם דשא ותוך שנתיים כבר כולו נראה חול, כך שההורים בכלל לא מודעים שיש דשא מתחת, אז אנחנו מדברים פה גם על מניעה ואנחנו מדברים פה גם על אכיפה.
<מוטי מיקלס: אני חושב שגם לי כהורה, ואני כבר ארבע שנים יו"ר, כל שנה מאוד קשה לי בכלל לדעת מה הרשות עושה בכל גן.
<מוטי מיקלס: הם לא מפרסמים.
<מוטי מיקלס: אני מגיע לבית מלון, אז אתה נכנס, אתה רואה מתי הייתה הביקורת הבאה של המעלית.
<מוטי מיקלס: אתה רואה את זה על המעלית.
<מוטי מיקלס: אני תמיד בודק.
<מוטי מיקלס: אני בודק גם את פג התוקף של הקוטג'.
<מוטי מיקלס: אני רוצה להיכנס לגן ולראות מתי החליפו את החול, באמת החליפו, לא רק מילאו, מתי סיננו, מתי טיפלו.
<מוטי מיקלס: עוד נושא אחד.
<מוטי מיקלס: דיבר פה הדוקטור, באמת אני חושב שקצת הפחדת אותנו אבל זה פחד טוב.
<מוטי מיקלס: אם אנחנו מדברים על הצוותים בגנים, גם הסייעות וגם הגננות, אני לא בטוח שהן מודעות לנושא הזה.
<מוטי מיקלס: אני מדבר ברמת המודעות היום-יומית, לא הדרכה אולי כשהן למדו גננות אלא גם בהמשך, וגם לתת להן את הכלים איך להתמודד עם זה, כי הן חלק ממה שיכול למנוע.
<מוטי מיקלס: תודה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, מוטי.
יפעת שאשא ביטון: רותם, אם אני לא טועה, ראיתי את זה אצלך בשקף, שהצוותים יעברו מדי שנה ריענון לגבי כל הסוגיה של תחזוקת החול וכו', נכון?
<רותם זהבי: אנחנו נפתח מערך הדרכה קצר שיופץ בקרב המפקחות של גני הילדים.
<רותם זהבי: יש 120 מפקחות בארץ.
<רותם זהבי: כל מפקחת, יש לה את האזור שלה.
<רותם זהבי: במסגרת המפגש מעת לעת כשהיא נפגשת עם הגננות, היא תעביר להן את ההנחיות והדגשים האלה כדי שיהיה להן יותר ידע בנושא הזה, כולל הסיכונים, כולל ההנחיות החדשות שאנחנו נפיץ בחוזר מנכ"ל.
יפעת שאשא ביטון: דנית, את רוצה להוסיף?
<דנית ברביבאי: שלום לכולם.
<דנית ברביבאי: דנית ברביבאי.
<דנית ברביבאי: כגננת לשעבר, הייתי בכמה גנים ובעיקר נושא ארגז החול הוא נושא שהוא מאוד חשוב ומן הסתם הילדים מתפלשים בו, רק שהדבר הכי קשה והכי פרוץ זה החול שמפוזר מסביב.
<דנית ברביבאי: ששם, אגב, רק ילדים נוטים לשחק יותר בחול החשוף מאשר בחול בתוך ארגז החול שלא מכיל את כל ילדי הגן, אז שם ילד לא עושה את האבחנה של אוקי, אני הולך ללמוד עכשיו נפח וכמות בתוך הארגז או מחוץ לארגז.
<דנית ברביבאי: זה באמת נושא שהוא די בוער.
יפעת שאשא ביטון: אני אתייחס אליו.
<דנית ברביבאי: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה גבירתי שמדברת עם רותם, רצית לומר מילה?
<מירב תורג'מן: שמי ד"ר מירב תורג'מן, אני מנהלת היחידה לפיתוח פדגוגי באגף לחינוך קדם יסודי.
<מירב תורג'מן: הייתי שותפה עם רותם בכל המהלך.
<מירב תורג'מן: היבט אחד שחשוב לי להגיד, מכיוון שאין ויכוח על החשיבות של החול, אז אני לא ארחיב על זה.
<מירב תורג'מן: כן בהיבט של החול ההיקפי חשוב לי להגיד שהפתרון של להחליף לילדים שלנו, ואני שמחתי על הדברים שאמרת, ד"ר אבי, ולא לאפשר להם לבוא במגע עם חומרים טבעיים ולהפוך את הכול לפלסטיק וגומי בעיקר בעידן שבו אנחנו חיים, יש פה סכנה מאוד גדולה.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל בחול ההיקפי החומרים שם יכולים להיות מאוד טבעיים לפעמים עד כדי סכנה, כמו צואה וכאלה.
<מירב תורג'מן: צריך גם את זה ולא לשפוך את המים בלי לשים לב שהעולם שלנו הופך יותר ויותר פלסטיק וגומי ולא נאפשר לילדים אפילו מגוון.
<מירב תורג'מן: אם אני מסתכלת על ההיקף, אז לא את הכול להפוך לדשא או לפלסטיק.
<מירב תורג'מן: לאפשר מרחבים טבעיים.
<מירב תורג'מן: גם את זה צריך לקחת בחשבון.
יפעת שאשא ביטון: ד"ר מירב, אני לגמרי מסכימה בתפיסה עם מה שאת אומרת ואני גם חושבת על זה שהילדים אחרי הצהריים, מי שגר בתל אביב או באזורים אחרים שיש בהם ים, אז גם שם הם פוגשים חול ומסתובבים חופשי.
יפעת שאשא ביטון: למרות שאני יודעת שגורפים מדי יום, יש רכב שעובר, אבל זה אפילו לא ברמת השגחה כזו.
יפעת שאשא ביטון: מצד שני אנחנו לא יכולים לבוא ולדבר על החשיבות בלי שאנחנו עושים את המקסימום כדי למנוע מפגעים תברואתיים.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו בחרנו שיהיה חול היקפי, למרות שבנטייה שלי אני אומרת, אם אנחנו לא מסוגלים לתחזק אותו, אז שלא יהיה שם, אבל אם כבר בחרנו שיהיה חול היקפי, אז לפחות באמת שהגן יהיה סגור הרמטית לכניסה של בעלי חיים.
יפעת שאשא ביטון: זה משהו שהוא ישים, זה לא משהו שאנחנו עכשיו ממציאים.
יפעת שאשא ביטון: הרבה יותר קשה לשמור על החול נקי לגמרי מזיהומים מאשר לשמור על גן שהוא סגור הרמטית לבעלי חיים וכו', אז אנחנו צריכים להחליט איפה אנחנו נמצאים במשרד החינוך מבחינת מה שאנחנו רוצים לעשות ולהשיג שם ובהתאם לזה לפעול.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו מחליטים שאנחנו היום במציאות הנוכחית, בגנים שיש בהם חול היקפי ואנחנו לא רוצים להוציא אותו, בואו נוודא שיש שם גדר מתאימה.
יפעת שאשא ביטון: בואו נוודא שהוא סגור כמו שצריך.
יפעת שאשא ביטון: בואו נוודא שכל הדברים האחרים לפחות קיימים, ואם לא, אז בכאב ובצער ממשהו צריך להיפרד.
<מירב תורג'מן: אנחנו גם בשיתוף עם רותם הוצאנו מסמך לגבי מרחבים טבעיים.
<מירב תורג'מן: יש בוסתנים.
<מירב תורג'מן: יש עוד הרבה דברים אחרים מעבר לדשא סינטטי.
<מירב תורג'מן: אנחנו עובדים על זה.
יפעת שאשא ביטון: אגב, אני לגמרי לא בעד דשא סינטטי, לא רק בהיבט שגם שם יש היבטים תברואתיים.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה ילדים שמחליקים על דשא סינטטי ורמת הכוויות שם היא מאוד חמורה, ויש עוד הרבה מפגעים אחרים שדשא סינטטי טומן בחובו, אבל אני אומרת, וואנס, אנחנו מחליטים שלשם אנחנו הולכים, למקום הטבעי, בואו נעזור לו להישאר טבעי ונקי, כי גם ילדים קטנים, אנחנו צריכים להגן עליהם במיוחד בשנים הראשונות שהגוף רק מתחיל לחסן את עצמו.
יפעת שאשא ביטון: הם מאוד חשופים.
<עדי מן: יפעת, רק משפט בעניין הזה של ד"ר מירב.
<עדי מן: זה לגמרי בידיים של משרד החינוך.
<עדי מן: אנחנו רוצים שהחצר תהפוך להיות משהו שהוא יותר אטרקטיבי ויותר חינוכי ופדגוגי ומפתח.
<עדי מן: זה מה שאנחנו רוצים שיהיה.
<עדי מן: יש דוגמאות חיות לזה בגנים בארץ, מדהימים.
<עדי מן: זה לגמרי בידיים שלכם.
<עדי מן: קחו את זה.
<עדי מן: זה שם.
<עדי מן: תמנפו את זה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה עדי, תודה רבה לך, ד"ר מירב גם על הדברים.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה אדוני, רצית לומר מילה?
<קונסטנטין שוויביש: שמי קונסטנטין שוויביש, אני מנכ"ל באיגום, שזו רשת גני ילדים פרטיים, מוכר שאינו רשמי.
<קונסטנטין שוויביש: לגבי פיקוח, אני רוצה להוסיף רק שאצלנו מגיע פעם בשנה יועץ בטיחות, פעם בשנה יועץ תברואה ופעם בשנה מפקחת.
<קונסטנטין שוויביש: כל אלה בודקים את ארגז חול מבחינת משרד החינוך.
<קונסטנטין שוויביש: לאחרונה אנחנו נמצאים במצב אידיאלי כאשר יש אכיפה מאוד ברורה וקפדנית לא רק לגבי איכות החול עצמו, כי זה בינתיים לא בידיים שלנו, אבל אני מציע גם לגנים עירוניים לעשות את זה.
<קונסטנטין שוויביש: אני חושב שפעם בשנה בדיקת יועץ בטיחות בגן עירוני רשמי זה - - -
יפעת שאשא ביטון: הם חייבים להיות.
<קריאה: זה לא מתבצע בחלק מהרשויות.
<קריאה: לפני כל תחילת שנת לימודים יש.
<קריאה: הם חתומים.
<קריאה: מה זה, "זה לא מתבצע"?
<קונסטנטין שוויביש: גם תברואה וגם משרד הבריאות פעם בשנה.
<דודו עמר: אצלנו בבית שמש לא בוצעה בדיקה מעולם.
יפעת שאשא ביטון: על סמך מה אתה אומר דבר כזה?
<דודו עמר: אני אומר דבר כזה משיחות שיש לי גם עם ממונה הבטיחות בבית שמש, על הגנים.
<דודו עמר: בדיקה שנתית למתקנים ולחצרות לא בוצעה מעולם בבית שמש.
יפעת שאשא ביטון: יתכן, רותם?
יפעת שאשא ביטון: אתם מקבלים דיווחים?
יפעת שאשא ביטון: אתה תוכל לבדוק שבאמת קיבלתם דיווחים על בדיקות בטיחות?
<רותם זהבי: יש דיווח - - -
<קונסטנטין שוויביש: שנית, אנחנו חושבים שיש פתרונות חלופיים וארגז חול זה לא דבר בהכרח הדבר היחיד שיכול לפתח מוטוריקה עדינה וכך הלאה.
<קונסטנטין שוויביש: יש חול קינטי, יש כל מיני דברים אחרים.
<קונסטנטין שוויביש: בגן אפשר להחליף ארגז חול במתקן אחר שהוא יהיה פחות מזהם.
<קונסטנטין שוויביש: במאה ה-21 יש תחליף לחול.
<קונסטנטין שוויביש: תאמינו לי, רק צריך לעסוק בזה.
<קונסטנטין שוויביש: אני שמח על הדיון הזה ומקווה שמשרד החינוך גם יחשוב על זה.
<קונסטנטין שוויביש: בקשה אולי, לבקש ממפקחות אם יש תחליף אמיתי לארגז חול, פשוט - - -
יפעת שאשא ביטון: לא בטוח שאנחנו רוצים להחליף.
יפעת שאשא ביטון: יש מקומות שאולי ירצו להחליף ואני אומרת, אני כל זמן אחזור ואומר שמי שלא מסוגל להחזיק ארגז חול, אז אסור שיהיה לו ארגז חול, וצריך להחליף, אבל בתפיסה אנחנו כן רוצים את החול שם ואם אנחנו נצליח לשמור עליו בצורה תברואתית תקינה, אז דיינו.
<מעיין צדוק: אבל מה זה מי שלא יכול להחזיק את ארגז החול?
<מעיין צדוק: ברגע שתהיה הנחיה מסודרת, אז כל עירייה וכל מוסד יוכל - - -
יפעת שאשא ביטון: יש הנחיה, יש חוק, יש סנקציות, יש מה שאת רוצה.
יפעת שאשא ביטון: נניח שיש הכול, אבל איש צוות הגן לא מסוגל לתחזק את החול, לא מחזיק, מצפצף על כולם.
יפעת שאשא ביטון: חסרים אנשים שמצפצפים על העולם?
<מעיין צדוק: לא חסרים, תודה לאל.
יפעת שאשא ביטון: יופי, אז מי שלא מסוגל להחזיק ארגז חול וזה הופך להיות מפגע תברואתי, שלא יהיה שם.
יפעת שאשא ביטון: בתפיסה הבסיסית, מעיין, אנחנו רוצים את החול.
יפעת שאשא ביטון: אני גם פתחתי בזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים את החול בגן ואנחנו רוצים שיהיו נהלים כמו שצריך ואנחנו רוצים שבנוסף לנהלים ולעבודה היפה שעשה משרד החינוך, תהיה גם אכיפה כמו שצריך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עכשיו נשמע את השלטון המקומי, איך הוא מתגייס לתוך הסיפור הזה, זאת אומרת, אנחנו רוצים להיות שם בכול הכוח.
יפעת שאשא ביטון: במקרי קצה שבהם לא נצליח לשמור על הילדים שלנו ולהבטיח אותם מפני מפגעים של חול, שלא יהיה חול.
יפעת שאשא ביטון: שם אני מוכנה לחשוב על חלופות.
<מעיין צדוק: זה כבר בשוליים.
<מעיין צדוק: נכון, זה כבר משהו אחר.
יפעת שאשא ביטון: בדיוק, אז על זה בדיוק אני מדברת, שאנחנו צריכים לקחת גם את זה בחשבון.
יפעת שאשא ביטון: השלטון המקומי, שמרנו לכם את זכות הסיכום.
יפעת שאשא ביטון: הנציגים ברשות המקומית צריכים להיות שם בגנים.
יפעת שאשא ביטון: הם מסתובבים, הם נגישים, זה הבית שלהם, והייתי שם, אז אני גם מכירה את התחושות.
יפעת שאשא ביטון: זה הבית שלנו.
יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו מבטיחים שבאמת הרשות המקומית עושה את מה שנדרש ממנה בסיפור של ארגזי החול, ואני לגמרי מקבלת את ההצעה שהייתה כאן, גם כדי למנוע, את יודעת מה, אפילו להוריד מתחים.
יפעת שאשא ביטון: הרי ברור שנעשות בדיקות תקופתיות ואם אנחנו אולי נהיה עם היד על הדופק, אז הן גם יעשו כמו שצריך או יותר טוב ממה שנעשו עד היום.
יפעת שאשא ביטון: שיהיה מסמך שבו הם מסמנים מה נבדק, התאריך שבו נערכה הבדיקה, שלפחות נוכל לעקוב גם ברמות האלה.
<זאב גולדבלט: ומי ביצע אותה.
יפעת שאשא ביטון: ואז זה נמצא בכל גן.
יפעת שאשא ביטון: כשההורים באים ורואים את זה, זה חלק מהשקיפות, זה מוריד קצת מתחים.
יפעת שאשא ביטון: בואו נודה על האמת שגם אם תהיה בדיקה היום של החול, מאוד יכול להיות שבעוד שבוע יקרה שם משהו מאוד חמור והוא יסתיים, אז לפחות לא יבואו בטענות שלא נבדק.
יפעת שאשא ביטון: זה נבדק וכנראה בטווח הזה קרה משהו.
<רותם זהבי: יפעת, זה לא רק בנושא הזה.
<רותם זהבי: יש פה הרבה מאוד דברים שהם צריכים בדיקה.
<רותם זהבי: בגן ילדים יש לנו קרוב ל-20 בדיקות שצריכות להיות, ומה עם בדיקת חשמל ומה עם בדיקת מתקני משחק?
יפעת שאשא ביטון: מה הבעיה לסמן את זה?
<רותם זהבי: תשמעי, זה מקצוע.
<רותם זהבי: זה לא פשוט.
<רותם זהבי: יש לזה גם היבטים לכאן ולכאן.
<רותם זהבי: הדבר החשוב ביותר שאנחנו יוצאים מפה מהישיבה הזאת שלך, זה שאנחנו עכשיו יורדים לשטח ומתחילים לעשות את האכיפה של הנושא הזה.
<רותם זהבי: אנחנו הולכים בכמה מסלולים מכאן.
<רותם זהבי: כתבתי לך את זה בשקופית האחרונה.
<רותם זהבי: תנו לנו צ'אנס, עכשיו אנחנו הולכים.
<רותם זהבי: בואו נראה עכשיו איך אנחנו מורידים את זה למטה.
<רותם זהבי: עשינו תהליך מטה?
<רותם זהבי: עכשיו אנחנו יורדים למטה.
<רותם זהבי: יש לנו כמה מסלולים.
<רותם זהבי: יש לנו את מסלול הפיקוח, מסלול אחד דרך המפקחות.
<רותם זהבי: יש לנו 110 מפקחות, יש לנו 222,000 גננות, יש לנו 22,000 סייעות, אולי יותר, ויש לנו את השלטון המרכזי ביחד עם משרד הבריאות.
יפעת שאשא ביטון: ויש לנו איש שאחראי על הנושא של תברואה ובטיחות בילדים מטעם הרשות המקומית, אני אומרת לך, גם לכם זה יעשה טוב, שמגיע פעם באיקס זמן לצורך העניין, לפחות פעם בשנה, עובר, רואה שמבחינה תברואתית הגן מותאם, שמבחינה בטיחותית הגן מותאם, שנעשתה שם בדיקת חשמל, שנעשו בדיקות של מקורת מים.
יפעת שאשא ביטון: פשוט מסמן את זה, רושם את התאריך ומי עשה, שנדע רק שהיו שם זוג עיניים לפחות שראו את הדברים.
יפעת שאשא ביטון: גם לך זה טוב.
<זאב גולדבלט: דרך אגב, בדיוק כמו שיש כרגע.
<זאב גולדבלט: זה קיים בכל מוסד חינוכי.
<זאב גולדבלט: בתי הספר, זה מחויב בחוק.
יפעת שאשא ביטון: כל טיפול שעושים לי ברכב, שמים לי מדבקה.
יפעת שאשא ביטון: אז נכון, זה מכוער ומגעיל, אבל לפחות אני יודעת מה קרה ואני יכולה לעקוב בכל זמן נתון.
יפעת שאשא ביטון: מה הבעיה שתהיה רשימה שהוא פשוט חותם?
יפעת שאשא ביטון: זה לא 120,000 הסייעות והגננות וכל אלה.
יפעת שאשא ביטון: זה איש שנמצא גם ככה ברשות המקומית ועושה את הדברים.
<רות דיין מדר: אבל אחריות יום-יומית היא על הגננת.
<רות דיין מדר: הוא רק מפקח על העבודה שלה.
יפעת שאשא ביטון: אין שום בעיה, אבל אם מגיע נציג מטעם הרשות ועובר בגן ורואה שאין מזגנים דולפים ואין מקורות מים שלא צריכים להיות שם, והוא עשה בדיקה בארגז החול.
יפעת שאשא ביטון: בפעם אחרת נבדק לצורך העניין ארון החשמל או מה שצריך לבדוק שם, כמו שבודקים את מטפי הכיבוי והכול, מבדקה שישים, "נבדק" בתאריך כזה וכזה על ידי מויש'ה.
יפעת שאשא ביטון: לפחות שאנחנו נדע שהיו שם.
<רותם זהבי: אז יש לנו אישור לקראת פתיחת שנת הלימודים.
יפעת שאשא ביטון: מה הבעיה שהגננת תשים עותק שלו?
<רותם זהבי: האישור הזה שנעשה על ידי הרשות המקומית או אותו עורך מבדק, מה שהוא עכשיו אמר, יש לנו הרי שתי פונקציות כאלה, אחד פרטי ואחד ששייך לרשות.
<רותם זהבי: הם אלה שצריכים לבדוק או לקבלת חידוש רישיון או לקראת פתיחת שנת הלימודים.
<רותם זהבי: זה אנשים שעוברים קורס והם מיומנים ויש להם צ'ק ליסט מאוד מסודר.
יפעת שאשא ביטון: מצוין, שישימו את הצ'ק ליסט בגן.
<רותם זהבי: זה צ'ק ליסט שמתוכו עכשיו עושים תוכנית עבודה.
<רותם זהבי: תוכנית עבודה את צריכה לתקן.
יפעת שאשא ביטון: אוקי, בואו רגע כדי שלא נהפוך את זה לוויכוח, כי אנחנו צריכים גם לסיים את הדיון תיכף.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר מה אני מציעה.
יפעת שאשא ביטון: אני אכתוב את זה גם בהמלצות.
יפעת שאשא ביטון: אני מציעה שיהיו דברים, לפחות ממה שאנחנו הצגנו כאן, שהם אקוטיים מבחינה תברואתית, ואנחנו יודעים שאצל ההורים קצת נוצר לחץ בסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: לפחות בנושא הזה שתהיה רשימה שתהיה מוצמדת בלוח המודעות של הגן, שיהיה חתום באיזה תאריך זה נבדק, מי בדק את זה.
יפעת שאשא ביטון: שוב אני אומרת, גם לנו זה יעשה שכל, כי בסופו של דבר אם הורה יבוא ויתלונן, אז אנחנו נדע שזה לא בגלל הזנחה וכי אף אחד לא ראה את זה, אלא כנראה קרה שם משהו בטווח הזמנים שבין הבדיקה לבין המקרה.
יפעת שאשא ביטון: יוריד קצת את הלהבות גם מהשטח.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכל דבר שאנחנו נוכל לסייע כדי שיהיה קצת שקט ושיוכלו לעבוד, הוא מבורך.
יפעת שאשא ביטון: ההורים אפילו בעד, אז אני חושבת שגם שם זה - - -
<זאב גולדבלט: חד משמעית.
יפעת שאשא ביטון: לא רואה בזה סיפור גדול.
<קריאה: השאלה אם הרשות המקומית תהיה בעד.
יפעת שאשא ביטון: רות, מה אומרת?
<רות דיין מדר: לא הבנתי עדיין מה צריך להיות.
<זאב גולדבלט: לקחת את הטופס שאתם בכל מקרה ממלאים, לצלם אותו ולשים אותו בגן.
<זאב גולדבלט: זה כל מה שמבקשים.
<רות דיין מדר: זה לא בדיוק ככה.
יפעת שאשא ביטון: רות, אני הייתי שם.
<רותם זהבי: זה ממש לא.
<רותם זהבי: אתה עושה טופס כדי לבדוק את הליקויים ועכשיו אתה צריך לעשות תוכנית עבודה כדי לתקן אותם.
יפעת שאשא ביטון: לא, יש שם גם הרבה דברים נוספים.
<זאב גולדבלט: אני רוצה להזכיר שבלי תיקון הליקויים אי אפשר לפתוח את הגן בכלל.
<רותם זהבי: יש דברים שאתה מתקן במיידי ויש דברים שאתה מתקן בתוכנית שנתית.
<רותם זהבי: יש דברים שאתה מתקן בתוכנית רב שנתית.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת איך זה צריך להיראות.
יפעת שאשא ביטון: זה בסדר, אני אומר את זה גם אחר כך.
<רותם זהבי: זה כמו שההוא במעלית כותב לך, "זה נבדק", אבל הוא לא כותב לך את כל הצ'ק ליסט של הליקויים שהוא מצא.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שחשוב לי, רותם.
<זאב גולדבלט: אתה טועה, אבל ועד הבית כן מקבל את כל הצ'ק ליסט.
<רותם זהבי: יפעת, יש לנו הנחיה בחוזר מנכ"ל שאומרת את הדבר הבא: כל רשות מקומית צריכה אישור בטיחות למוסד חינוכי, זה לא משנה אם הוא בית ספר או גן ילדים, לקראת פתיחת שנת הלימודים.
יפעת שאשא ביטון: רותם, אבל רגע, אני איתך.
יפעת שאשא ביטון: אתה אומר, כמו שבמעלית כתוב "נבדק", אז ששם יהיה כתוב - - -
<רותם זהבי: את האישור היא צריכה להעביר לגן, לגננת.
יפעת שאשא ביטון: רותם, אני לא רוצה להיכנס איתך לנושא של אישורי בטיחות ושל בדיקות הבטיחות.
יפעת שאשא ביטון: זה אני אדבר איתך אחר כך בחוץ, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אבל אני אומרת, חול נבדק, חשמל נבדק.
יפעת שאשא ביטון: כמו שאתה אומר, במעלית כתוב "נבדק", זה מה שאנחנו רוצים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים היום שיש בעיות אקוטיות וזה אגב, חלק מהמהלך המצוין שאתם עושים, ואני לא אומרת את זה סתם, אז שהחול נבדק, שנושא התברואה של מקורות המים נבדקו וחשמל נבדק.
יפעת שאשא ביטון: נחליט על שלושה-ארבעה דברים שהם באמת היום מהווים את הליבה של הסטרס בקרב ההורים ושם נהיה רגועים בלי כל הרשימות למיניהן.
<רות דיין מדר: אנחנו נותנים תו תקן על פי סטרס או על פי היגיון או על פי צורך?
יפעת שאשא ביטון: על פי היגיון היום הגנים נמצאים בתחזוקה נוראית.