GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: עזוב את זה.
יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו מסננים את התכנים האלה?
יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו בעצם מקבלים את הכלים כדי שכל סרטוני היוטיוב שראינו, של הקטינים שהיו שם, פשוט מוסרים מהרשת.
יפעת שאשא ביטון: ההתכתבויות שלהם.
יפעת שאשא ביטון: מנהלת הוועדה, בהקלה פשוטה של איך רוכשים או איפה רוכשים רובה אוויר, חוברת בעניין של רגע.
יפעת שאשא ביטון: בכלל לא צריך להתאמץ.
יפעת שאשא ביטון: זה רק לבחור מכל האפשרויות שיש כאן.
יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו שולטים בסינון התכנים האלה ברשת?
<מאיר פיקס: אני לא-.
<מאיר פיקס: אין לנו - - -
יפעת שאשא ביטון: מישהו אחר?
<ויקי אלעמרי: זה יותר לדעתי משרד התקשורת, ולא בטוח, ככל שההבנה שיש לזה מורכבות וזה חשוב וכל מה שאמרת, אני מסכימה.
<ויקי אלעמרי: הסרת תכנים זה לא כל כך פשוט, כי יש את המורכבות של מה מותר, מה אפשרי לחסום ולא אפשרי וצריך לעבוד בעצם מול הגורמים שקשורים לאינטרנט כמו פייסבוק ולשבת איתם לאיזה שהוא דיון משותף, כדי להחליט על הסרת הסרטונים האלה.
יפעת שאשא ביטון: מה המשמעות של אפליקציית מאור בתוך הסיפור הזה?
<ויקי אלעמרי: אז באמת צריך לפנות לאפליקציית מאור ולהעלות את הנושא הזה אחרי הדיון הזה ולשמוע את חוות דעתם, כי הם בעצם עובדים עם כל הגורמים האלה, שעליהם אנחנו מדברים בנוגע לרשתות החברתיות ולבדוק מבחינה מעשית פרקטית מה באמת ניתן לעשות כדי לסנן את כל התכנים האלה.
יפעת שאשא ביטון: מישהו יודע לומר לי מה הסטאטוס של האפליקציה, מבחינת הפעלה שלה?
יפעת שאשא ביטון: לא? אוקיי.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו באמת נכנס לדיון את כל השותפים.
<מאיר פיקס: צריך באמת לפנות ואנחנו יכולים לפנות למערך מאור ולראות איפה זה עומד באמת, הנושא זה.
<ג'ק אדרי: אני הייתי רוצה להגיד משהו קטן.
<ג'ק אדרי: ג'ק אדרי, ראש תחום טכנולוגיות בכלי ירייה.
<ג'ק אדרי: קודם כל יש הבחנה.
<ג'ק אדרי: צריך לעשות את ההבחנה בין איירסופט לרובה אוויר.
<ג'ק אדרי: רובה אוויר הוא ברישיון, איירסופט הוא לא ברישיון, אז ככה שצריך לשים את הדברים על דיוקם, כי איירסופט זה מה שאנחנו ראינו בכתבה.
<ג'ק אדרי: לגבי האיירסופט יש עוד עניין, שגם המשטרה העלתה.
<ג'ק אדרי: גם המפכ"ל ביקש, בגלל שיש אפשרות לעשות הסבה לעוד גורם מאד בקלות, על האיירסופט, לרובה אמיתי, לרובה חי.
<ג'ק אדרי: וזה עוד היבט שצריך לתת את הדעת עליו.
יפעת שאשא ביטון: שמה המשמעות של זה?
<ג'ק אדרי: המשמעות זה לקחת כמו שראינו - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, לקחת רובה כזה, להפוך אותו לרובה אוויר – אתה אומר צריך לתת על זה את הדעת, מאיזו בחינה?
<ג'ק אדרי: לא רובה אוויר.
יפעת שאשא ביטון: לנשק חם?
<ג'ק אדרי: לנשק חם.
<מאיר פיקס: לזה הצעת החוק באה לתת מענה, לדבר הזה.
<מאיר פיקס: גם לחשש מהסבה.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר שבעצם אז אסור להחזיק את זה ואסור למכור את זה, בין אם זה איירסופט, רובה אוויר, או כל כלי נשק אחר שאפשר, כלי ירייה אחר שאפשר להפוך אותו לירי בנשק חם.
יפעת שאשא ביטון: נציג משרד הכלכלה.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, אתה לא סיימת?
<ג'ק אדרי: כן, עוד משהו.
<ג'ק אדרי: זה נושא אחד.
<ג'ק אדרי: נושא שני, לשאלתך, כשתהיה אפשרות לבקר את הייבוא והייצוא, אז פה בעצם נוכל לבקר מי מוכר את הדברים ופה אני מתחבר למשרד החינוך, שבאמת ההורים הם הרוכשים בסופו של דבר של האיירסופטים האלה.
<ג'ק אדרי: ואם נבוא ונבקר על הדברים האלה היום, ואני אישית שבוע שעבר ביקרתי אצל הבחור הזה, קוראים לו אליה, מטקטיקל זון, שהוא בעצם הגוף כמעט היחיד שמוכר את האיירסופט.
<ג'ק אדרי: בטעות מישהו הגיע עם רובה שנראה אמיתי לגמרי ושאלתי אותו מאיפה הוא קנה.
<ג'ק אדרי: הוא אמר לי שיש איזה מישהו ברחובות או בראשון שמכר לו והוא מתאמן בגינה.
<ג'ק אדרי: וההורה מגיע ורוצה.
<ג'ק אדרי: זה בעיני, ודרך אגב גם בעיני המכון של הירייה, של טקטיקל זון, שהוא רוצה להחזיר את זה.
<ג'ק אדרי: מבחינתנו הוא מוכן שרק יתאמנו אצלו, ודאי.
<ג'ק אדרי: אבל זו הבעיה ושגם ההורים קונים את זה.
יפעת שאשא ביטון: אז יש לי פה שאלה קשה אולי ואני באמת שואלת אותה.
יפעת שאשא ביטון: זו לא קביעה, כי אני יודעת שזה מורכב, אבל במיוחד לגבי ילדים שהם מתחת לגיל האחריות הפלילית, אם לא כדאי להטיל אחריות על ההורים, כי ההורים הם אלה שרוכשים את זה.
יפעת שאשא ביטון: אז אני אבקש לבחון את זה, כי יכול להיות שדרך זה אנחנו נוכל לייצר הרתעה גם בקרב הילדים וגם בקרב ההורים.
<מאיר פיקס: לגבי כל צעצוע, אבל זה לא בהכרח רק לגבי העניין הזה.
<מאיר פיקס: זה שאלה כללית.
<קריאה: כל צעצוע מסוכן.
<קריאה: אבל זה יכול להפוך להיות כלי ירי חם.
<קריאה: זה קצת בדרגה גבוהה יותר, נכון.
יפעת שאשא ביטון: בואו נתחיל שם.
יפעת שאשא ביטון: איפה שהוא צריך להתחיל.
יפעת שאשא ביטון: במיוחד כשאנחנו מדברים על כלי שיכול להוות סיכון וכבר עכשיו הסבירו לנו שהוא אפילו יכול להפוך להיות כלי לירי בנשק חם, אני חושבת שזה יכול לייצר הרתעה ואני אומר גם למה.
יפעת שאשא ביטון: אתה דיברת על הסיפור של ייבוא.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שהיום אפשר לקנות גם לא בחנויות וגם לא אצל מאכרים, כמו שמצאנו כאן ברחובות, אפשר פשוט לקנות את זה באינטרנט.
<ג'ק אדרי: כן, אבל יכול להיות ש - - -
יפעת שאשא ביטון: מה אנחנו עושים אז?
<מאיר פיקס: אז הצעת החוק שדיברתי עליה אמורה לתת מענה להחזקה וכל החזקה פרטית תהיה עבירה ויהיה על זה סנקציה פלילית.
יפעת שאשא ביטון: בלי קשר מאיפה קנית את זה.
<מאיר פיקס: כן, בלי קשר לאיפה קנית, בהחלט.
יפעת שאשא ביטון: אז אני מבקשת לשקול את הסיפור של אחריות הורים במקרה שבו הילד נמצא בעצם מתחת לגיל האחריות הפלילית, ואז אנחנו מכסים גם את השטחים האפורים.
יפעת שאשא ביטון: זה לא אומר שלא צריך לעשות עבודה עם הילדים וזה לא אומר שהם לא צריכים להבין שהסיפור הזה הוא לא בדיוק משעשע, כפי שהם חושבים.
יפעת שאשא ביטון: אגב, אני חושבת שמערכת החינוך צריכה להיכנס לשיח הזה גם בלי קשר למה אנחנו עושים פה ברמה החוקית, מהטעם הפשוט.
יפעת שאשא ביטון: הילדים באמת ובתמים יכולים לראות בזה מעשה קונדס.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אני ככה מדמיינת את עצמי נכנסת לכיתה של ילדים בכיתה ה'-ו' ומדברת איתם.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתם זה פורים.
יפעת שאשא ביטון: אז הם קצת הקדימו אותו, לא כזה אסון גדול.
יפעת שאשא ביטון: ואם אנחנו נהיה שם כדי להראות להם מה ההשלכות שיכולות להיות לזה ושהנשק הזה יכול להפוך להיות משהו שהוא הרבה יותר מוסכן ולוקח חיים ויכול להפסיק להצחיק באיזה שהוא שלב, אז יכול להיות שהם יבינו את המשמעות של זה ואנחנו כבר נחסוך, אתם יודעים מה, גם אם לא את הכל, אז 50% מהמקרים הפוטנציאליים.
יפעת שאשא ביטון: המערכת חייבת להיות פה בשילוב ידיים, כי אחרת אנחנו פשוט נפספס.
<רחלי הכהן: רחלי הכהן.
<רחלי הכהן: אז אני לא רוצה לחזור על דברים שכבר נאמרו.
<רחלי הכהן: אני כן רוצה להגיד שגם אני הבוקר ערכתי איזה סוג של בדיקה קצרה.
<רחלי הכהן: נכנסתי לאתר ובאמת תוך שנייה ביד 2, בכל מקום אחר מוכרים את זה בלי סוף.
<רחלי הכהן: כן גם להגיד שלמרות התיקון של חוק הפיקוח על צעצועים מסוכנים, אני חושבת שצריך להיות עכשיו גם משהו אפילו זמני, שהאחריות תהיה באמת גם על המחזיק אבל גם על המוכר וכן שתהיה אכיפה גם במישור הזה כלפי המוכרים.
<רחלי הכהן: וברור שאנחנו מצטרפים פה למה שנאמר פה על משרד החינוך.
<רחלי הכהן: אנחנו חושבים שבסופו של דבר ילדים צריכים להיות בסביבה מוגנת וחלק מהזכאות שלהם בסביבה מוגנת, זה גם זה שבעצם המורים יהיו מוגנים וכל הביטחון יהיה אישי.
יפעת שאשא ביטון: אז בהקשר של הדברים שלך, ממה שאני מבינה, משרד הכלכלה, אסור להם למכור.
<רחלי הכהן: אני מדברת על אנשים פרטיים ביד 2.
<נאווה זקן: קודם כל בואו נשלים.
<נאווה זקן: שמי נאווה זקן, אני יושבת ראש ועדת צעצועים מסוכנים הבין משרדית.
<נאווה זקן: בחודש הזה אנחנו רק מתעסקים פה וכבר פעמיים הספקתי להיות בוועדה כאן.
<נאווה זקן: העניין שאנחנו מטפלים בחוק צו הפיקוח על מצרכים ושירותים, שבחלקו יש את הצעצועים המסוכנים.
<נאווה זקן: לגבי האיירסופט והפיינטבול, העמדה של המשרד שזה כבר לא צעצוע מסוכן.
<נאווה זקן: זה הוגדר בזמנו כצעצוע מסוכן.
<נאווה זקן: אם הייתי יכולה לתת מ-1 עד 10, אז היום אנחנו נמצאים כבר ב-9.5.
<נאווה זקן: אני מתחברת למה שידידי אמר פה, רק להחליף את המחסנית בגולות וזה כבר הורג.
<רחלי הכהן: אבל זה לא נכנס כרגע למסגרת החוק.
<נאווה זקן: אני מדברת באופן כללי על מה שעזר.
<נאווה זקן: העמדה שלנו היא להעביר את זה לחוק כלי ירייה ואנחנו כרגע נמצאים בשולחן הדיונים, משרד המשפטים, המשרד לביטחון הפנים, משרד הכלכלה ומשטרת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: כדי שזה יוגדר ככלי ירי, גם האיירסופט?
<נאווה זקן: אנחנו מנסים למצוא את האיזון.
<מאיר פיקס: זה מענה משולב שגם משרד לביטחון הפנים ייתן מענה וגם משרד הכלכלה.
<נאווה זקן: בדיוק, כן.
<נאווה זקן: המשרד לביטחון הפנים לא כל כך אוהבים את זה, אבל אנחנו מנסים למצוא איזו שהיא הגדרה משולבת לעניין הזה.
<נאווה זקן: אנחנו נותנים אישורי ייבוא ותיכף ויקי תשלים, אנחנו נותנים אישורי ייבוא להביא את זה רק למתקני ספורט ומועדוני ירי מובחרים.
<נאווה זקן: הבעיה שבאכיפת החוק אנחנו לא יכולים להיכנס למועדון הירי ולבדוק אותו, זאת הבעיה שלנו.
<נאווה זקן: כי בחוק כלי ירייה יש להם רישיונות בהחזקת כלים, יש להם את מספר הכלים המאושרים בחוק, יש להם את הרישיונות לייצור.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז כאילו על פניו הם עובדים בצורה חוקית ותקינה.
<נאווה זקן: הם עובדים, נכון, אבל אנחנו לא באים - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל הם לא הבעיה שלנו, הבעיה שלנו זה הילדים שמסתובבים.
<נאווה זקן: אז אני רוצה להגיע לנקודה הבאה.
<נאווה זקן: נגיד והמועדון הזה נסגר, הוא לקוח את הכלים והוא יכול למכור אותם החוצה.
<נאווה זקן: מי מונע בעדו?
<נאווה זקן: אף אחד לא מונע.
<נאווה זקן: אז הכלים האלה מסתובבים.
<נאווה זקן: קודם כל אין פיקוח על הכלים האלה, אנחנו גם לא יכולים לאכוף את זה בתוך מועדוני הירי, אז זו עוד בעיה.
<נאווה זקן: אז כל הבעיות האלה, שאני מונה כאן, שמנו אותן על השולחן מול משרד המשפטים, מול המשרד לביטחון פנים ואנחנו ממש יושבים על המדוכה.
<נאווה זקן: אני מקווה שזה יהיה.
<נאווה זקן: לגבי האכיפה, אני רוצה לענות.
<נאווה זקן: אנחנו הצגנו בפני השר אלי כהן, לפני שבוע הייתי אצלו והצגתי לו את המצב.
<נאווה זקן: אנחנו מקימים יחידת אכיפה.
<נאווה זקן: יש יחידה, אבל היא מאד קטנה.
<נאווה זקן: אנחנו רוצים להרחיב אותה ואנחנו מקווים שאנחנו גם נענה בחיוב, כי יש הרבה מאד דברים שאנחנו צריכים לאכוף בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת ההרחבה של יחידת האכיפה היא לא רק בגלל הסיפור של האיירסופט אלא - - -
<נאווה זקן: צעצועים מסוכנים בכלל אני מדברת.
<נאווה זקן: אנחנו מדברים עכשיו לקראת פורים, אנחנו עובדים יחד עם משרד החינוך.
<נאווה זקן: אנחנו מוציאים עלוני הסברה לבתי הספר, יחד עם משרד החינוך.
<נאווה זקן: אנחנו עושים עכשיו איזה מבצע משותף, אנחנו מכינים את זה לקראת פורים, כדי שגם הנושא החינוכי ייכנס לעניין הזה, זה לא מספיק האכיפה.
<נאווה זקן: אבל אנשים הם מצחיקים.
<נאווה זקן: אם אנחנו תופסים נגיד מישהו עכשיו, האכיפה הפלילית, אז הוא מקבל 5,000 שקלים קנס, זה, תסלחו לי - - -
יפעת שאשא ביטון: אז אולי שם שווה לעשות את השינוי.
<נאווה זקן: אז בשביל זה אנחנו עובדים על החוק החדש, שזה יהיה בחוק העונשין עד 3 שנים, נכון?
<גבריאלה פיסמן: לא, אנחנו מתנגדים לתיקון לחוק העונשין.
<נאווה זקן: שנה?
<גבריאלה פיסמן: לא, התיקון הוא בחוק כלי ירייה, הוא לא בחוק העונשין.
<נאווה זקן: סליחה.
<נאווה זקן: אני לא משפטנית, למזלי הטוב.
יפעת שאשא ביטון: תיכף משרד המשפטים יסביר.
<נאווה זקן: כן, אז אנחנו דרשנו שזה יהיה שלוש שנים לפחות, שיהיה עונש הרתעתי שיהיה הרבה יותר.
<נאווה זקן: מקבלים היום קנסות מצחיקים ואם הוא מוכר כלי נשק כזה ב-150 שקלים או ב-200 שקלים ומוכר כמה נשקים, אז הקנס שלו בטל ב-60.
<נאווה זקן: אז אין מה לעשות.
יפעת שאשא ביטון: שווה את הסיכון.
<נאווה זקן: נכון.
<נאווה זקן: ולכן זה מסתובב הרבה.
<נאווה זקן: אני לא מדבר על ההברחות עם מכולות שלמות, שאת זה אנחנו לא יכולים לעצור.
<נאווה זקן: אין אפשרות לעצור.
<נאווה זקן: אם נכנסת בנמל אשדוד מכולה, מבריחים הכל, מבריחים אמל"ח, אז צעצועים מסוכנים על אחת כמה וכמה מבריחים.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל השאיפה היא בעצם לנטרל את ההברחות של האמל"ח.
יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שלא נתנהג בכזאת קלות להברחות של סמים, אז אני חושבת שגם לזה באותה מידה.
<נאווה זקן: נכון, אנחנו באותה מידה עובדים מול המכס.
<נאווה זקן: עכשיו אנחנו משלבים זרועות לעניין הזה ואני מקווה שגם את הנושא הזה אנחנו נפתור.
<נאווה זקן: זה נושא מאד חשוב וזה בנפשנו.
<נאווה זקן: אם הייתי מביאה לכם סרטון איך ילדים נפצעים מהדברים האלה, הייתם מזדעזעים לא רק מהכתבה הזאת.
<נאווה זקן: פשוט הייתם מזדעזעים איך זה נראה.
יפעת שאשא ביטון: כן, נכון, אני יכולה להעיד ממקור אישי.
יפעת שאשא ביטון: כשרובה הביביגאן יצא לשוק לפני כמה שנים, הוא היה אצל כל ילד קטן, עד שהתחילו להבין שזה יכול להוציא עין ולגרום לכל מיני נזקים וזה נשאר במקום הזה.
יפעת שאשא ביטון: כמו שאנחנו מדברים על פורים ועל ההימנעות מסכנה בפורים, זאת אומרת פחות או יותר על אותו משקל.
יפעת שאשא ביטון: רק כשהיום אנחנו מבינים, כמו כל דבר בעולם המתקדם שלנו, שהדברים הולכים ומשתכללים וזה כבר הופך להיות סצנריו אחר לגמרי, מעוד צעצוע מסוכן ששוכב בבית של מישהו.
יפעת שאשא ביטון: המכס, התייחסות – מכולות.
<איריס סעדון: אנחנו המכס.
<נאווה זקן: אם אתם רוצים לשמוע על הייבוא, אז יש פה את ריקי בנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: רק התייחסות לאמירה שלה – מכולות נכנסות.
יפעת שאשא ביטון: באמת אין כזה פיקוח?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת מחר אני יכולה להביא מה שאני רוצה לארץ?
<איריס סעדון: לא, לא, ממש לא.
<איריס סעדון: שמי איריס סעדון, אני ממונה על חוקיות הייבוא במכס.
<איריס סעדון: כמובן שאנחנו אוכפים וכמובן שאנחנו מחפשים את כל ההברחות ואנחנו תופסים המון, וכשיש לנו תפיסה יפה אנחנו משתפים את משרד הכלכלה שיבוא לראות מה תפסנו.
<איריס סעדון: אין דבר כזה.
<איריס סעדון: שום דבר לא נכנס חופשי תחת העין שלנו.
<איריס סעדון: הבעיה היא שהרבה משלוחים נכנסים ללא הבדיקה שלנו.
<איריס סעדון: לא כל מכולה עוברת אצלנו שיקוף.
יפעת שאשא ביטון: כי זה רנדומאלי או מה?
<איריס סעדון: זה רנדומאלי.
<איריס סעדון: כי המטרה, זאת אומרת השאיפה היא באמת לשחרר ולתת לסחר לזרום.
<איריס סעדון: אז יש לנו את ניהול הסיכונים שלנו, שאנחנו יודעים לסמן מכולות מסוימות.
<איריס סעדון: אנחנו עובדים על הרבה מודיעין.
<איריס סעדון: אנחנו מקבלים הרבה מידעים מודיעיניים שאנחנו שמשהו הולך להגיע לארץ.
<איריס סעדון: כמובן בטוח שדברים מתפספסים.
<איריס סעדון: זאת אומרת מה זה מתפספסים?
<איריס סעדון: אנחנו לא יכולים לבדוק את 100% המכולות, אבל אנחנו כן אוכפים - - -
יפעת שאשא ביטון: מה, זה קצת עניין של מזל?
<איריס סעדון: לא, זה לא עניין של מזל, בגלל שיש לנו מערכת סיכונים והיא מפותחת מהיום ואנחנו עובדים היום בעיקר עם מערכת הסיכונים, אז יש לנו יבואנים שהם חשודים ויש לנו ייבוא ממקום מסוים שהוא חשוד.
<איריס סעדון: זאת אומרת יש לנו כל מיני סממנים שמחשידים משלוח מסוים.
<איריס סעדון: אנחנו עושים את החישובים בתוך המערכות שלנו ומכולות נופלות לבדיקה.
<איריס סעדון: וראייה לכך שבאמת הרבה מכולות נתפסו שם באשדוד עם אמל"ח ועם צעצועים מסוכנים, במיוחד לקראת פורים ואנחנו יודעים ואנחנו מחפשים אותם לקראת פורים.
<איריס סעדון: יש לנו הגברת פיקוח לקראת פורים דווקא לדברים האלה.
<איריס סעדון: אז אי אפשר להגיד שאנחנו מזרימים את הסחורה בלי פיקוח.
<איריס סעדון: הפיקוח שלנו הוא גם רנדומאלי, אבל הוא גם הרבה ניהול סיכונים וניהול הסיכונים שלנו אמור לסגור ככל שניתן.
<איריס סעדון: כמובן אם נקבע עוד מידעים לקראת פורים, אם אתם יודעים על יבואנים מסוימים - - -
יפעת שאשא ביטון: לא רק לקראת פורים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו היום - - -
<איריס סעדון: לא, אני אומרת באופן כללי, אבל עכשיו אני אומרת כי זה מה שהכי על הפרק עכשיו.
<איריס סעדון: אז אם אנחנו מקבלים מידעים אנחנו יודעים להזין אותם למערכות שלנו ואנחנו יודעים לעצור משלוחים ואנחנו עושים את זה.
יפעת שאשא ביטון: מה לגבי הזמנות באינטרנט?
<איריס סעדון: הזמנות באינטרנט – ברגע שזה מגיע בדואר, גם בדואר יש לנו את ניהול הסיכונים שלנו.
<איריס סעדון: נכון שכמויות החבילות בדואר הן אין סופיות והדברים זורמים.
<איריס סעדון: עכשיו עם המעבר למודיעין אנחנו מקוים שתהיה לנו שם יותר אכיפה, כי אנחנו מבקשים שמרבית החבילות יעברו שיקוף ואנחנו נדע מה יש בתוכן.
<איריס סעדון: ושוב, גם שם יש לנו ניהול סיכונים.
<איריס סעדון: זאת אומרת אנחנו יודעים - - -
יפעת שאשא ביטון: מה זה ניהול סיכונים?
<איריס סעדון: ניהול סיכונים זה מערכת של סימנים מחשידים.
<איריס סעדון: זאת אומרת אנחנו יודעים להכניס כל מיני נתונים לגבי משלוחים, כמו שאמרתי, משלוחים או יבואן מסוים או מדינה מסוימת.
<איריס סעדון: פרטי מכס מסוימים שאנחנו יודעים שדרכם יכולים להיכנס גם דברים שהם אסורים.
<איריס סעדון: זה אצלנו ניהול הסיכונים.
<איריס סעדון: אז גם בדואר אנחנו מנסים לעשות את זה.
<איריס סעדון: כיום אנחנו כולנו יודעים שבדואר יש בעיה.
<איריס סעדון: אנחנו מקווים שהיא תיפתר באמת עם הפתיחה של מודיעין באופן מוחלט, עם הכניסה שלנו לגמרי.
<נאווה זקן: של מרכז החלוקה במודיעין את מדבר.
<איריס סעדון: נכון, נכון.
<איריס סעדון: כיום יש לנו הרבה ייבוא בדואר חבילות בתל אביב ושם האנשים שלנו יודעים לחפש גם את הדברים האלה.
<איריס סעדון: עוצרים מה שאפשר ומה שאי אפשר - אנחנו מקווים שהחוק החדש ייתן מענה גם לייבוא האישי, כי הייתה שם איזו שהיא בעיה עם הייבוא האישי, שלא נותנים לנו סמכות כמכס בייבוא האישי, ואז אמרנו אז פה אנחנו בבעיה.
<איריס סעדון: אז פה אני מקווה שאנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: טוב, גם יש פה את העניין של ההחזקה, זה כבר לא משנה מהיכן זה הגיע, אותו אדם שמחזיק את זה, הופך להיות פלילי בנושא הזה.
<איריס סעדון: נכון, זה כבר אחרי הייבוא.
יפעת שאשא ביטון: משרד הכלכלה, רציתם להתייחס לייבוא?
<ריקי מימון: כן.
<איריס סעדון: בבקשה.
<ריקי מימון: ריקי מימון, משרד הכלכלה, מנהל הייבוא.
<ריקי מימון: אז לעניין הייבוא, מי שרשאי לקבל רישיון ייבוא לכלים מסוג איירסופט ופינטבול זה רק מי שהוא בעל מועדון ספורט או סוחר נשק בלבד.
<ריקי מימון: גם בעל המועדון חייב להחזיק את הכלי אצלו בבית ולא להוציא אותו החוצה.
<ריקי מימון: גם השחקנים שלו, שהם מנויים בתוך המועדון, לא יכולים לקבל אישור לייבא באופן עצמי.
<ריקי מימון: זאת אומרת שאם הם רוצים לרכוש, הם רשאים לרכוש את הכלי מבעל המועדון, אבל להשאיר אותו במועדון עצמו.
<ריקי מימון: לעניין הייבוא, זה האישור היחידי שניתן.
יפעת שאשא ביטון: אז איך את מסבירה את כל הפריצות הזאת בשוק?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת בשורה התחתונה אנחנו רואים שילד, עזבי בן אדם מבוגר, ילד משיג את הכלים האלה.
<ריקי מימון: שוב, אני מדגישה שהרישיון שניתן הוא רק למי שהגיש בקשה ועומד בקריטריונים של בעל מועדון ספורט או סוחר נשק.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אז אני אקנה בלי רישיון.
<ריקי מימון: כל היתר זה יכול להיות או בהברחה לא חוקית או במכירה לא חוקית שמתנהלת בשטח.
<ריקי מימון: שוב, זה כבר הופך להיות בסמכות של פיקוח ואכיפה וכיוצא בזה.
<ריקי מימון: אבל לגבי הייבוא עצמו, הוא נדרש ברישיון ואת הרישיון, שני הגורמים היחידים שיכולים לקבל את הרישיון זה מי שציינתי.
<ריקי מימון: מעבר לזה זה רק בצורה לא חוקית, אם זה בהברחה או מכירה.
<ריקי מימון: חד משמעית.
יפעת שאשא ביטון: כמו שראינו הקלקה פשוטה באינטרנט ואנחנו יכולים להגיע למי שמוכר.
יפעת שאשא ביטון: למה לא נשלחים פקחים לשם?
יפעת שאשא ביטון: הרי את יכולה לחזור עכשיו למשרד, את גם לא חייבת, אני יכולה לתת לך את החוברת הזו לצורך העניין, ופשוט לשלוח.
יפעת שאשא ביטון: יש פה כתובות, יש פה את הכל.
<נאווה זקן: אני יכולה להגיד לך שעשינו ניסוי, סליחה.
<נאווה זקן: אני נרשמתי לאחד שמוכר והוא לקח מספר טלפון, הוא לא חזר אלינו, כי יכול להיות שהוא זיהה את מספר הטלפון בגלל שהוא לפי תפקיד, אז נתנו לו מספר טלפון אחר ועדיין לא חזרו אלינו.
<נאווה זקן: נרשמנו לכמה אתרים.
יפעת שאשא ביטון: לא רוצה לחכות להם שיחזרו אלינו, אני הייתי מתריעה.
יפעת שאשא ביטון: פשוט אני רוצה למנוע מאלה ששומעים אותנו להגיע למידע הזה, אבל - - -
<נאווה זקן: אבל ככה את קונה.
<נאווה זקן: הצעצועים המסוכנים, אנחנו העלינו את זה גם ליחידת הסייבר של המשטרה, שיש בעיה.
<נאווה זקן: אנחנו לא מצליחים לאתר.
<נאווה זקן: את לא יודעת למי לפנות, את מי לתפוס.
<נאווה זקן: הוא תמיד מעביר את זה דרך גורם ג'.
<נאווה זקן: זה לא הגורם הישיר.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת כמה פעמים הופיעה פה התחנה המרכזית, שיש לה גם שמות יפים, הממלכה הקסומה ותענוג להגיע, הוראות בדיוק איפה זה ממוקם שם.
<נאווה זקן: כן, את זה אנחנו יודעים.
יפעת שאשא ביטון: כאילו, את פשוט מגיעה ומתחילה.
יפעת שאשא ביטון: בלי טלפון, עזבי.
יפעת שאשא ביטון: לא איפה שנוח במשרד.
יפעת שאשא ביטון: את שולחת פקח שירד לשטח.
<נאווה זקן: לא, לא, חלילה, לא מחפשים את אזור הנוחות.
<נאווה זקן: אני אומרת שמכירה דרך האינטרנט היא קשה מאד לפיקוח.
יפעת שאשא ביטון: פה זה לא אינטרנט.
יפעת שאשא ביטון: תראי, פה יש לי - - -
<נאווה זקן: אני מדברת על האינטרנט.
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל פה יש לי כתובות.
יפעת שאשא ביטון: זה כמובן מהאינטרנט.
יפעת שאשא ביטון: חיפשו בגוגל.
<נאווה זקן: כן, כן.
<תמי ברנע: זה פורום של בני נוער שהם דנים ביניהם, שואלים אחד את השני לאן ללכת כדי לקנות.
יפעת שאשא ביטון: חכי, ויש פה שאלות מדויקות.
יפעת שאשא ביטון: תראי, יש פה אפילו שאלה של ילד, שאת רואה שהוא כבר בודק גם את רמת החוקיות.
יפעת שאשא ביטון: הוא שואל איפה זה.
יפעת שאשא ביטון: אמרו לו מקום, הוא שאל איפה זה, אז נתנו לו שם, אז הוא רשם איפה בדיוק?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הוא מחפש הכוונה.
יפעת שאשא ביטון: "וזה חוקי בכלל?
יפעת שאשא ביטון: אם המשטרה תופסת אותי?" זאת אומרת ילדים - - -
<נאווה זקן: שואלים שאלות.
יפעת שאשא ביטון: כן, הם מתחילים להבין שהם גם צריכים לברר את זה.
יפעת שאשא ביטון: אז למה לא להגיע?
יפעת שאשא ביטון: אם ילד יכול להגיע למידע הזה, למה אנחנו לא יכולים להגיע למידע הזה, עם כל הכוח והאנשים שיש לנו והכלים שיש לנו.
<נאווה זקן: בחוק מצרכים ושירותים אנחנו גם מפקחים על דברים אחרים, לא רק על צעצועים מסוכנים.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, לא משנה, עזבי, עכשיו זה תירוץ, כאילו אנחנו לא רק שם, אז אין לנו זמן.
<נאווה זקן: לא, חלילה.
<נאווה זקן: לא, לא, לא אמרתי אין לנו זמן.
<נאווה זקן: אני אומרת, אנחנו עושים היערכות מחודשת.
<נאווה זקן: זה שמשרד הכלכלה לא מספיק מפקח, אין על זה עוררין.
יפעת שאשא ביטון: אז צריך לתקן את זה.
<נאווה זקן: אנחנו לא בורחים מזה.
<נאווה זקן: זה לא משהו שאנחנו יכולים להגיד אוקיי.
<נאווה זקן: הדבר הזה צריך לקבל סדר עדיפויות יותר גבוה.
<נאווה זקן: כרגע זה לא נמצא, אין לנו את הכלים לעשות את זה ואנחנו לא עושים את זה מספיק ואנחנו מקימים עכשיו מערך חדש.
<נאווה זקן: אני מקווה שאנחנו נוכל לעשות את זה.
<נאווה זקן: אין לנו כוח אדם לעניין הזה.
<נאווה זקן: אין.
<נאווה זקן: פשוט אין.
<נאווה זקן: אנחנו שישה מפקחים על חוק מצרכים ושירותים.
<נאווה זקן: תקשיבי, על כל החוק.
<נאווה זקן: שזה הפקעת מחירים, גבינות, חלב, לחם, ואנחנו עובדים גם עם משרד השיכון וצעצועים מסוכנים, שזה מנעד רחב מאד של פיקוח.
<נאווה זקן: זה פשוט לא - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אני רוצה לומר משהו.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל תודה על הכנות, שאתם באמת לא עומדים בהיקפי הפיקוח.
<נאווה זקן: לא בורחים מאחריות.
יפעת שאשא ביטון: דבר שני זה צו השעה.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שבעוד כמה חודשים יהיה צו שעה חדש, אבל היום זה צו השעה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים פה תופעה שהיא בניצנים הראשונים שלה ולפני שהיא הופכת להיות מכת מדינה, אנחנו צריכים לבלום אותה.
יפעת שאשא ביטון: לא נחכה עכשיו שיהיה קרייסס ואז כולם ייכנסו לאיזה שהוא מצב חירום - מבחינתי מצב החירום הוא עכשיו - ואז יפנו את כל המשאבים לשם.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת בואו נהרוג את זה כשזה קטן.
יפעת שאשא ביטון: ואם אנחנו אומרים גם אם יש רק שישה פקחים ובחודש חודשיים הקרובים, או בתקופת הזמן שאתם תחליטו, הם הולכים ושמים את כל יהבם על הסיפור הזה, סיכוי טוב מאד שאנחנו נמגר את זה.
יפעת שאשא ביטון: שאנחנו נבלום את הסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם מעבירים מסר לציבור בצורה מאד מאד ברורה וגם אם כמה אנשים ישלמו פה את המחיר וזה יבוא לידיעת הציבור, אז אני בטוחה שזה יוריד קצת את האוויר.
יפעת שאשא ביטון: למה לא להיות שם?
יפעת שאשא ביטון: אז מבחינתי זאת הדרישה שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוציא אותה גם בסיכום.
יפעת שאשא ביטון: דרישה מאד מאד ברורה, לצד הסיפור של החקיקה שאנחנו גם תיכף נבין ממשרד המשפטים שזאת תהיה חקיקה עם שיניים ולא בנייס טו האב, שיש לנו עוד איזה משהו ברמה של אמירה, כי אני אומרת לכם, אם זה הסיפור, חבל על האנרגיות, עדיף שתצאו לשטח ותתפסו את מי שעושה את זה.
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו חייבים להיות שם.
יפעת שאשא ביטון: חייבים, חייבים להיות שם.
יפעת שאשא ביטון: להראות שאנחנו רציניים.
יפעת שאשא ביטון: אני הבנתי כבר שזה חלק מהמשחק, של להראות שאנחנו באמת מתכוונים שאנחנו לא רוצים שזה יהיה ואנשים בודקים אותנו.
יפעת שאשא ביטון: אז משרד המשפטים, אני אשמח להבין קצת יותר טוב, כי עלו כאן גם שאלות סביב השולחן – מה השיניים של החקיקה שמתקדמת ובאיזה סטאטוס היא נמצאת וכמה אנחנו באמת יכולים לסמוך על זה שהולך להיות שינוי.
<גבריאלה פיסמן: אז קודם כל אנחנו מדברים על תיקון לחוק כלי ירייה, התיקון כולל טיפול בכל שלבי האספקה.
<גבריאלה פיסמן: שמי עורכת דין גבי פיסמן ממשרד המשפטים.
<גבריאלה פיסמן: אנחנו מדברים על תיקון שנוגע בכל שלבי האספקה, גם הייבוא, גם הייצוא, גם ההחזקה.
<גבריאלה פיסמן: כל שימוש בעצם בכלי יטופל בתיקון לחוק.
<גבריאלה פיסמן: אנחנו קובעים הגדרה שהיא יותר רחבה מהאיירסופט, כדי שהיא תיתן מענה לא רק לכלי הספציפי הזה, שנמצא כרגע בשוק, אלא לכל מיני התפתחויות שהמשמעות שלהן זה בעצם שימוש בכלי שהוא דמוי כלי ירייה, לתכליות שונות, שהתוצאה שלהן יכולה להיות בדיוק כמו של כלי ירייה רגיל.
<גבריאלה פיסמן: ולכן התיקון הוא יותר רחב בהיבט הזה.
<גבריאלה פיסמן: מבחינת העבירה הפלילית, מדובר לא בתיקון לחוק העונשין, אלא בתיקון לחוק כלי ירייה.
יפעת שאשא ביטון: שהמשמעות?
<גבריאלה פיסמן: חוק העונשין קובע בעצם עבירות שהן עבירות גנריות.
<גבריאלה פיסמן: אנחנו מדברים על עבירה ספציפית בהקשר הזה, ולכן לתפיסתנו נכון יותר לקבוע תיקון לחוק כלי ירייה והתיקון הזה, כפי שאמרתי, ייתן מענה לכל ההיבטים של השימוש והחזקה והייבוא.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל מה מבחינת הסנקציות, חוץ מזה שזה רישום פלילי?
<גבריאלה פיסמן: אז על זה יש עדיין דיון, אנחנו מדברים על סנקציה שהיא עונש מאסר, שיש עדיין דיון האם זה צריך להיות דומה לסנקציה שבחוק צעצועים מסוכנים, שעומדת על שלוש שנות מאסר.
יפעת שאשא ביטון: אז למה לא בעצם?
יפעת שאשא ביטון: כלי ירייה נשמע לי עוד יותר חמור מצעצוע מסוכן.
<גבריאלה פיסמן: נכון, אבל יש שם כל מיני קשיים שאנחנו כרגע מבררים אותם.
<גבריאלה פיסמן: יש גם איזו שהיא מחלוקת שהובאה לפתחנו בדיון שהתקיים בשבוע שעבר בין המשרד לביטחון הפנים למשרד הכלכלה, שאנחנו כרגע מנסים לתת לה מענה.
<גבריאלה פיסמן: גם המשרדים ידברו ביניהם וינסו להגיע להבנות.
<גבריאלה פיסמן: זה בטיפול.
<גבריאלה פיסמן: אנחנו נותנים לזה קדימות ועדיפות מאד מאד גבוהה במטרה שהפתרון לזה יגובש.
<נאווה זקן: אנחנו גם ביקשנו עיצום כספי, בנוסף.
יפעת שאשא ביטון: כן, אם זה לא מאסר, אז זה עיצום כספי.
יפעת שאשא ביטון: אבל עיצום כספי שהוא - - -
<נאווה זקן: כבד.
יפעת שאשא ביטון: בדיוק, שהוא כואב.
יפעת שאשא ביטון: לא 5,000 שקלים, שאני מכסה אותם בשבוע של מכירה וזה לא יעלה 150, זה יעלה 200 שקלים.
<גבריאלה פיסמן: זה גם אחד הדברים שנבדקים אצלנו.
<גבריאלה פיסמן: אני רוצה בכל זאת להתייחס להצעה שהעלית קודם, של האחריות ההורית.
<גבריאלה פיסמן: מבחינתנו ברגע שמטופלת כל שרשרת האספקה, הרעיון של אחריות הורית הוא בעצם לא נדרש.
<גבריאלה פיסמן: הם או רכשו, או שזה מוחזק אצלם.
<גבריאלה פיסמן: הרעיון של הטלת אחריות על ההורים בהיבט הזה הוא גם מאד מאד חריג בתפיסה של הדין הפלילי והוא לא יידרש כאן.