GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שיר שאשא ביטון: אני אתן את האפשרות להתייחס אבל בואו קודם כל נשמע כדי שנדע למה אנחנו מתייחסים.
<שיר שאשא ביטון: יושבים בני הנוער ולא יודעים בכלל על מה המהומה.
<יניב וייצמן: אני רוצה לסיים שתי התייחסויות.
<יניב וייצמן: ראשית, יש חוק במדינת ישראל.
<יניב וייצמן: חשוב להגיד שהפעילות של אותן חברות ואותם משרדי פרסום, אני כאן אמנם יושב על התקן של נציג משרדי הפרסום, אבל כל המשרדים האלה עובדים לפי החוק.
<יניב וייצמן: כשיהיה חוק שיגיד שאסור לפרסם לבני נוער מתחת לגיל 18, כולם יפעלו לפי החוק.
<יניב וייצמן: איפה מתחילה הבעיה, וזה הדבר שעלה בפגישה הקודמת לפני שנה ומשהו.
<יניב וייצמן: ישבתי בוועדה ודיברנו על מקומות שהם המקומות האפורים.
<יניב וייצמן: הרי יש בעיה שאומרים שאנחנו המחוקק לא מצליחים להדביק את הקצב.
<יניב וייצמן: עד שהבנו מה אנחנו רוצים לומר שהוא בסדר או לא בסדר בטלוויזיה, הגיע הפייסבוק.
<יניב וייצמן: עד שהבנו איך לעשות את זה בפייסבוק, הגיע הסנאפצ'ט.
<יניב וייצמן: אנחנו נמצאים שם.
<יניב וייצמן: אני בא ואומר, חבר'ה, תיעזרו בי.
<יניב וייצמן: אני נמצא שם, המפרסמים נמצאים שם ואתם לא נמצאים שם.
<יניב וייצמן: לכן אני אומר שיש כאן עכשיו את האנשים שיודעים מה קורה שם, בואו ננסה להבין ביחד ולראות איך מטפלים בזה בצורה הוגנת.
<יניב וייצמן: דרך אגב, החוק לא אומר – אפרופו תוכן סמוי – שום דבר על תוכן סמוי בסנאפצ'ט או באינסטגרם.
<יניב וייצמן: באנו אנחנו ואמרנו כל פרסום שיהיה - לשאלתך, כן, זה כבר התחיל מרגע החתימה – שאנחנו לוקחים בו חלק – ותכף אני אתמקד בנקודה הזאת – יהיה רשום משתתף חלק מפרסומת, תוכן שיווקי.
<יניב וייצמן: אף אחד לא הכריח אותי.
<יניב וייצמן: אין מחוקק שאמר.
<יניב וייצמן: אני כאן רתום למשימה הזאת יחד עם בני הנוער.
<יניב וייצמן: הדבר השני שאני חייב להתייחס אליו כי השם שלי נאמר כאן הרבה פעמים.
<יניב וייצמן: כאשר ישבתי בפעם הקודמת, באמת הייתי הנציג היחיד.
<יניב וייצמן: שאלתי איפה כל החברות האחרות.
<יניב וייצמן: דרך אגב, גם חטפתי על הראש.
<יניב וייצמן: למחרת כותרות בעיתונים, יניב וייצמן, תמונה גדולה שלי.
<יניב וייצמן: למה אני כאן?
<יניב וייצמן: כי אני רוצה לשנות.
<יניב וייצמן: הדבר הראשון שעשיתי עת יצאתי מהוועדה בפעם הקודמת היה ללכת לחבריי מאיגוד השיווק ואיגוד הפרסום, שמייצגים לא את יניב וייצמן.
<יניב וייצמן: תלמד בירו מייצגת את איגוד השיווק, את איגוד המשווקים של ישראל.
<יניב וייצמן: איגוד הפרסום חתם על האמנה.
<יניב וייצמן: מייצג את כל משרדי הפרסום של ישראל.
<יניב וייצמן: אני מבקש לא להקטין את זה ליניב וייצמן והאינטרסים שלו.
<יניב וייצמן: יש כאן גופים שמייצגים המון עסקים, המון חברות - - -
תמר זנדברג: והאינטרסים שלהם.
<יניב וייצמן: שניאותו והסכימו לחתום על האמנה.
<יניב וייצמן: אני מבקש מתלמה שהייתה שותפה בתהליך לספר על האמנה ועל הדרך שעשינו.
<תלמה בירו: ברשותכם, אני אציג את עצמי.
<תלמה בירו: אני מנכ"לית איגוד השיווק הישראלי.
<תלמה בירו: איגוד השיווק הישראלי היה נקרא פעם איגוד המפרסמים בישראל.
<תלמה בירו: מדובר כאן באיגוד שמאגד כמעט את כל החברות המסחריות במשק.
<תלמה בירו: אני מדברת על חברות המזון, על חברות המשקאות, על הפארמה, על הסלולר, על חברות התקשורת, על חברות הנדל"ן, על שוק ההון, על כל מה שלמעשה מפרסם בטלוויזיה ומזיז את הערוצים המסחריים ואולי גם את כל הכלכלה הישראלית.
<תלמה בירו: כל החברות האלה מצויות תחת רגולציה עצמית גדולה, בין אם מדובר בבנקים ובין אם מדובר במזון, בין אם מדובר בפיננסים ובין אם מדובר בנדל"ן, ויש להן רשימה ארוכה של חוקים, תקנות וכללים.
<תלמה בירו: אמנה, אני מדברת כאן גם כמשפטנית, לא באה להחליף חוקים ולא תקנות.
<תלמה בירו: היא באה להצהיר הצהרת כוונות.
<תלמה בירו: זאת לא האמנה הראשונה שאנחנו משתתפים בה.
<תלמה בירו: היה לנו הכבוד רק לפני כמה חודשים להשתתף יחד עם נשיא המדינה באמנה שמדברת על מגוון של ישראליות בפרסום, כדי שבפרסומות שלנו יהיו גם אתיופים, יהיו גם ערבים, יהיו גם חרדים, יהיו גם חד מיניים ויהיו גם אנשים בעלי מוגבלויות וכולי.
<תלמה בירו: מגוון הישראליות.
<תלמה בירו: אי אפשר לכפות את זה.
<תלמה בירו: אמנה מטיבה וטבעה היא הצהרת כוונות של גופים שרוצים לעשות טוב או רוצים לשנות משהו וכאן זה מתחיל וכאן זה נגמר.
<תלמה בירו: לאמנה אין שיניים, את האמנה אי אפשר לאכוף, זה חלק מרצון טוב.
<תלמה בירו: אנחנו באיגוד שלנו, מדי שנה בשנה, עושים כנס גדול שבו אנחנו מקשיבים לצעירים, מדברים אתם, יחד עם יניב וייצמן ו-טינק.
<תלמה בירו: אנחנו מבקשים ללמוד מה הם רוצים.
<תלמה בירו: אנחנו יודעים בדיוק תחת איזה סיכונים הם נמצאים, אילו השפעות וכל הזמן באים ואומרים, חברים יקרים, אתם לא יכולים, חברינו משטראוס ומתנובה, מדיסקונט וכולי - - -
<שיר שאשא ביטון: לא נזכיר חברות.
<תלמה בירו: חברות מחברות שונות, אנחנו מזכירים להן: אל לכם לעשות שימוש לא נכון בתמימותם, בחוסר ניסיונם, בהיעדר בגרותם של ילדים.
<תלמה בירו: אל לכם בשום פנים ואופן לעשות מניפולציה מכל סוג שהוא.
<תלמה בירו: תמיד יהיו כאלה, אני לא רוצה לדבר עכשיו על חוק המזון כי חוק המזון זה משהו אחר לגמרי.
<שיר שאשא ביטון: אני תומכת בו.
<תלמה בירו: אין כאן עבירה על החוק.
<תלמה בירו: נכון לרגע זה במרץ או באפריל כל המוצרים שיש בהם יותר מדי שומן או יותר מדי נתרן או יותר מדי סוכר, יסומנו וכולם יתנהגו בהתאם ושום דבר לא יהיה מנוגד לחוק.
<תלמה בירו: אבל כאן יש אמנה שבאה ואומרת שאנחנו יודעים, לכולנו יש ילדים, אנחנו רוצים שהשיווק לילדים יהיה השיווק לילדים שלנו ולכן אנחנו באים ומתכנסים כדי להכריז על מהלך של רצון טוב שבא ואומר ילדים הם ילדים ובני נוער אינם מבוגרים.
<תלמה בירו: אנחנו מדברים על מלים יפות כמו שוויון, כמו ידידות וכמו נדיבות ואנחנו מנסים להכניס את הנורמות האלה כבר בשלב הגיבוש של הילדים שלנו, שזה שלב הנעורים.
<תלמה בירו: תחת כל מה שאני אומרת עכשיו כתבנו את האמנה הזאת.
<תלמה בירו: השאלה אם צריך להקריא אותה או צריך פשוט לדבר עליה.
<שיר שאשא ביטון: להסביר את הנושאים העיקריים בהם נגענו, כולל הנושא של פרסום דרך או באמצעות בני הנוער.
<תלמה בירו: האמנה הזאת היא למעשה פרי היוזמה של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, של איגוד השיווק, של טינק וכמובן גם של איגוד הפרסומאים, כל מי שיש לו נגיעה או יכולה להיות לו נגיעה לילדים.
<תלמה בירו: מטרת האמנה, אנחנו קוראים את זה בצורה ממלכתית, תושג באמצעות העלאת הרגישות, העלאת המורכבות שיש בשיווק לילדים.
<תלמה בירו: למודעות של כל העוסקים בתחום מכל החברות בכל הענפים, בכל הסקטורים, כל מי שמדבר אליכם שזה כמעט כולם.
<תלמה בירו: לכן התכנסנו כדי לכתוב את האמנה הזאת ובאמנה הזאת יש כמה ראשי פרקים.
<תלמה בירו: קודם כל, אחריות.
<תלמה בירו: כל פרסומת חייבת להיות חוקית בכל המדיות.
<תלמה בירו: אנחנו יודעים ששילוט חוצות מדבר פחות אל הנוער מאשר הדיגיטל ועדיין בכל המדיות הוא חייב להיות חוקי והפרסומת חייבת להתבצע מתוך תחושה של אחריות ציבורית רחבה ואני אומרת לכם שיש אותה לחברות הישראליות.
<תלמה בירו: יש היום כמה מהלכים שעדיין אי אפשר לתת להם פומבי, שקשורים לחוק המזון, ושמראים שחברות ביוזמתן, מבלי שאף אחד יבקש מהן, לקחו על עצמן איסורים והשיתו על עצמן הגבלות כדי שהאמנה הזאת לא תהיה סתם אות מתה.
<תלמה בירו: אנחנו מדברים על אי הטעיה ושקיפות שזה למעשה הדבר המציק ביותר והמעיק ביותר בכל מה שקשור לשיווק לילדים כי עם ילדים אפשר לגנוב דעת, ועם ילדים אפשר להטעות, ואת הילדים אפשר קצת לסובב.
<תלמה בירו: אנחנו מדברים על היעדר הטעיה.
<תלמה בירו: על כך שפרסומת לא תהיה דו משמעית, על כך שהיא לא תהיה מטעה, על כך שהיא לא תנצל לרעה את חוסר הניסיון ואת התמימות.
<תלמה בירו: על כך שתכנים מסחריים שהם לא פרסומת ידברו על כך שהם תוכן שיווקי.
<תלמה בירו: לי היה הכבוד הגדול לשבת בוועדת אסא כשר שכבר לפני 11 שנים המליצה לרשות השנייה לסמן בכל מקום תוכן שיווקי.
<תלמה בירו: לצערי עד היום לא קם שר תקשורת שבא ואמר שנשנה את חוקי מועצת הרשות השנייה כי נכון להיום תוכן שיווקי אסור.
<טובה בן ארי: במועצת הכבלים והלוויין זה הוסדר בערוצים הייעודיים.
<תלמה בירו: נכון אבל אני מדברת על מועצת הרשות השנייה שאחראית על ערוץ 2 ועל הערוצים שהם היו 12, 13 ו-14.
<תלמה בירו: שם אסור תוכן שיווקי וכל פעם שהוא נעשה שם, הוא נעשה ליד החוק ולא ממש בתוכו.
<תלמה בירו: אנחנו מדברים על שילוב של בני נוער בפרסומות שלנו.
<תלמה בירו: כן, בהחלט.
<תלמה בירו: ועל ייצוג של כל בני הנוער מכל הדתות, מכל המגזרים, מכל הקהילות, בכל הצבעים.
<תלמה בירו: אנחנו גם מדגישים הימנעות מכל דבר שיכול לגרום לעג או בוז, חס וחלילה מדימוי גוף או מאיזושהי נכות או מום באופן שיעמיד בני נוער בעלי מוגבלויות.
<תלמה בירו: כאלה דברים לא יכולים להיות בשום חוק, רק באמנות.
<תלמה בירו: רק באמנות שהן חלק מרצון טוב.
<תלמה בירו: אנחנו גם מדברים על כך שכאשר מפרסם כמונו נעזר בשירותיו של קטין, הוא צריך קודם כל לוודא שהקטין הבין את ההסכם בתום לב, בדרך מקובלת, שאף אחד לא יעבוד כאן על אף אחד כי זה רק ימלא אותנו בוז כלפיו.
<תלמה בירו: המפרסמים והפרסומאים, כולם למעשה חתומים על האמנה הזאת.
<תלמה בירו: היא מדברת על מתן במה לערכים ואנחנו יודעים שלא מאתנו תבוא הישועה ושמתן במה לערכים זה סיפור רחב מאוד שמתחיל בבית ועובר לבית הספר וממשיך בעוד ארבע תחנות כאשר הפרסום שלנו בטלוויזיה הוא אחת התחנות שלהם.
<תלמה בירו: אנחנו מדברים על מניעה של פרסום מסרים פוגעניים שמוגדרים ככאלה ועלולים לפגוע בקבוצה זו או אחרת.
<תלמה בירו: אין יותר סטריאוטיפים, לא רומני, לא מרוקאי, לא כל מה שהיום רץ בישראליות שלנו.
<תלמה בירו: שפת הפרסומות גם היא צריכה להיות שפה תקינה.
<תלמה בירו: לא שפה גבוהה.
<תלמה בירו: לפעמים אנחנו צוחקים על תן ביס שרצה לשנות ל-הב לי נגיסה.
<תלמה בירו: אבל יחד עם זאת לא תהיה שפת רחוב נמוכה גם אם היא נשמעת בבית הזה.
<תלמה בירו: פרסומת לא תעודד בני נוער כמובן לצרוך משקאות משכרים, לעשן, להמר וכמובן היא לא תציג רמיזות מיניות ויחסי מין.
<תלמה בירו: דבר אחרון.
<תלמה בירו: אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו.
<תלמה בירו: אני עדיין לא יודעת איך בדיוק שמים את זה, אני מאוד כנה אתכם, ואיך מלבישים את זה בתוכן אבל אנחנו לא נעודד בני נוער לצרוך צריכה מופרזת של מוצרי מזון שיש בהם יותר שומן, יותר סוכר ויותר מלח.
<תלמה בירו: כל זה כמובן בנוסף למה שיעשה המחוקק, מה שתעשה ועדת הבריאות ומה שתעשה הכנסת.
<תלמה בירו: אנחנו באמת, בכנסים, בשיחות, בכל מיני הזדמנויות בהן אנחנו נפגשים, ננסה להטמיע את האמנה הזאת.
<תלמה בירו: אני חייבת לומר לכם שהחברות המסחריות הן מבוגר אחראי בהרבה מאוד מקרים.
<תלמה בירו: לא כולן.
<תלמה בירו: אני יודעת שלא כולן ויש כל מיני כאלה שיכולים לחכות לילד ביציאה מבית ספר ולנסות למכור לו טופס טוטו.
<תלמה בירו: כן.
<תלמה בירו: יכול להיות שיהיו כאלה, אבל הרוב המכריע של החברות המסחריות בישראל הן חברות שמודעות לאחריות הציבורית הרחבה שלהן.
<תלמה בירו: תודה רבה לכם.
<שיר שאשא ביטון: אני רוצה כן להודות על התהליך.
<שיר שאשא ביטון: אנחנו יכולנו ללכת לערוצים אחרים וגם יכולתם לומר לנו שאם יש לנו בעיה עם דברים כאלה ואחרים, אתם בכנסת, יש לכם כלים פרלמנטריים.
<שיר שאשא ביטון: בכל זאת כן בחרנו ללכת לתהליך שבמוקד שלו נמצאים בני הנוער.
<שיר שאשא ביטון: אני כן חתומה על האמנה יותר כאשת חינוך שהייתה חלק מהתהליך מאשר כל דבר אחר.
<שיר שאשא ביטון: אני רוצה להודות לכם.
<שיר שאשא ביטון: השעות שהושקעו הן לא מובנות מאליהן, האינטנסיביות בשיח גם מעבר למפגשים עצמם ואני אומרת את זה, אני חושבת, גם בשם בני הנוער שנמצאים כאן.
<שיר שאשא ביטון: חברת הכנסת תמר זנדברג רוצה לשאול שאלה.
תמר זנדברג: שאלה.
תמר זנדברג: דיברת ארוכות ובעצם כל הדברים שלך התמקדו בפרסום, בפרסומות, בשלטים.
<תלמה בירו: כי זה כתב האמנה.
תמר זנדברג: אני רוצה לשאול לגבי הפרסום שלפי הנתונים שיש בידי הולך וצובר נתח גדול יותר ויותר מהשיווק שהחברות שאת מייצגת כאן משווקות לבני הנוער והוא לא באמצעים ישירים של פרסום באמצעות מדיה קנויה אלא ברשתות החברתיות החל מווטסאפ דרך כמובן סנאפצ'ט, אינסטגרם, פייסבוק וכולי.
תמר זנדברג: לא אמרת על זה מילה.
תמר זנדברג: איך את רואה את השימוש של החברות שאת מייצגת – ויש כאן מקרים והבאתי דוגמאות - - -
<שיר שאשא ביטון: היא התייחסה לזה.
<שיר שאשא ביטון: מהיום יהיה כתוב שזה תוכן שיווקי.
תמר זנדברג: רגע.
תמר זנדברג: אני לא מדברת על תוכן שיווקי.
תמר זנדברג: אני אסביר.
תמר זנדברג: אני אתן דוגמאות.
תמר זנדברג: למשל, הרבה מאוד מהקמפיינים השיווקיים שאתם עושים מבקשים מבני הנוער לפתוח קבוצות ווטסאפ ושם לשתף תצלומים של עצמם אוכלים או שותים את המוצר שאתם משווקים.
תמר זנדברג: אין כאן מדיה קנויה.
תמר זנדברג: הרבה מהמהלכים השיווקיים שאתם עושים מבקשים מבני הנוער לצבור לייקים, שיתופים ותגובות – שזה דבר שהוא כמובן תלוי קשר הדוק בפופולריות החברתית של אותם בני נוער – כדי לזכות בפרסים, בכרטיסים להופעות, בהגרלות שהן אסורות לפי החוק כאשר יש חוק שאוסר במפורש הגרלות כאלה גם אם הן מסתתרות מאחורי כביכול קמפיינים של לייקים.
תמר זנדברג: הרבה מהקמפיינים שלכם מבקשים מבני הנוער לחשוף התכתבויות מהווטסאפ המשפחתי שלהם או הכיתתי שלהם או החברתי שלהם ולשתף אותו בקבוצות פתוחות יותר כאלה ואחרות כדי לזכות בפרסים או במוצרים.
תמר זנדברג: אלה דברים שלא עולים לכם כסף.
תמר זנדברג: אתם לא מצלמים פרסומת אלא אתם פשוט חודרים לתוך היחסים החברתיים הרגילים של בני הנוער שמתרחשים בקבוצות החברתיות שלהם ומבקשים לנצל אותם כמשאב לטובת המהלכים השיווקיים שלכם.
תמר זנדברג: האם יש על כך מילה באמנה?
תמר זנדברג: התשובה היא לא כי אני רואה אבל האם בתהליך שעשיתם או בכוונה שלכם לקחת על עצמכם את אותה אחריות שהזכרת, האם יש איזושהי התייחסות לכל מרחב השיווק החדש שלא מכוסה לפחות בדברים שלך כאן?
<תלמה בירו: הנושא הזה של שיווק בדיגיטל למעשה את כל איגודי השיווק, את כל איגודי הפרסום בעולם, את WFA – וורלד פדריישן אוף אדוורטייזרס, את החברות הגדולות בעולם, יש קונגלומרט שמכיל את פפסי, קוקה קולה, דנונה, יוניליבר, קראפס, ברגר קינג, כל החברות האלה מודעות למה שקורה.
<תלמה בירו: חלק מהדברים שציינת הם חוקיים עד שייאמר אחרת.
תמר זנדברג: האמנה שלך ביקשה לקחת אחריות.
תמר זנדברג: איפה האחריות לדברים האלה?
<תלמה בירו: אני מניחה שבשנה-שנתיים הקרובות הדברים האלה יבשילו גם לכדי לקיחת אחריות רחבה יותר בכל מה שנעשה בארץ.
תמר זנדברג: כלומר, כרגע זה לא חלק.
<תלמה בירו: האמנה הזאת היא בת חודש.
<שיר שאשא ביטון: אני לא מסכימה.
<שיר שאשא ביטון: הייתה התייחסות.
<שיר שאשא ביטון: אני מסתכלת על הודיה מסיבה פשוטה.
<שיר שאשא ביטון: כשאנחנו ישבנו במפגש הראשון - והוא התרחש באיזשהו בית קפה בתל אביב שהצלחנו למצוא בו פינה – היא העלתה בדיוק את הסוגיות האלה ואנחנו התייחסנו אליהן.
<שיר שאשא ביטון: כאשר מבקשים לצורך העניין ממישהו שיש לו הרבה מאוד עוקבים באינסטגרם לפרסם את עצמו אוכל משהו או לובש חולצה – היא נתנה דוגמה של חברת פארמה - - -
תמר זנדברג: זה חוקי ובעיניך זה מוסרי.
תמר זנדברג: אתם מתכוונים להמשיך לעשות את זה.
<תלמה בירו: כל עוד יתייחסו אל הנוער כאל בוגר.
תמר זנדברג: האמנה הזאת לא רלוונטית.
<שיר שאשא ביטון: אתם רוצים לנהל את הדיון?
<שיר שאשא ביטון: נעבור עם בני הנוער לחדר אחר ונשאיר אתכם כאן.
<שיר שאשא ביטון: אני מסתכלת עליה כי היא בדיוק העלתה את השיח הזה והתקבלה החלטה שברגע שמבקשים מיו-טיובר או ממישהו שיש לו עוקבים רבים לפרסם מוצר מסוים, יצוין, למטה שמדובר בתוכן שיווקי.
<שיר שאשא ביטון: הוא יצטרך לסמן את זה שהוא משווק מטעם.
<שיר שאשא ביטון: זה חלק מהדברים העקרוניים עליהם החלטנו במסגרת האמנה.
<שיר שאשא ביטון: אנחנו יכולים לצאת לחקיקה בעניין הזה אבל אני שוב רוצה לחדד.
<שיר שאשא ביטון: האמנה לא באה להחליף את הכלים הפרלמנטריים.
<שיר שאשא ביטון: אנחנו יכולות לצאת לא מחר בבוקר אלא בעוד שעה.
תמר זנדברג: איפה כתוב שהחברה מתחייבת לומר לאותו בן נוער או ליו-טיובר שהוא עוסק בפרסום?
<יניב וייצמן: מה שקורה כאן, בעיני זה בדיוק מה שאני מצפה שיקרה עכשיו סביב כל קמפיין שיעלה.
<יניב וייצמן: כל הדוגמאות שהבאת, דרך אגב, דוגמאות שכבר לא קיימות.
<יניב וייצמן: כל הדוגמאות שהבאת, ואני יודע מהיכן הן כי הלכתי ועשיתי בדיקה כי הן נאמרו לפני שנה בוועדה, כבר לא קיימות.
<יניב וייצמן: אני חושב שזה איזשהו סימן שבצד השני יושבים אנשים שעושים חושבים ואומרים, חברים, יש אמנה, האם עכשיו הפעילות הזאת של לפתוח קבוצות בווטסאפ הולמת את רוח האמנה?
<יניב וייצמן: האם שם למשל בן נוער שצירפו אותו לקבוצה בווטסאפ יודע שמדובר כאן בתוכן שיווקי?
<יניב וייצמן: אני כמבוגר אחראי בדבר הזה אומר לא, הוא לא יודע.
<יניב וייצמן: כבר שנה וחצי – את יכולה לבדוק את הדברים שנאמרים כאן – לא התקיים קמפיין בצורה שאת מדברת עליה.
<יניב וייצמן: למה הוא לא התקיים?
<יניב וייצמן: לא כי הוא לא היה רווחי למפרסמים, לא כי הוא לא היה יעיל, לא כי הוא לא היה חוקי אלא כי החלטנו.
<יניב וייצמן: היא אומרת לך שזה חוקי ואני מוסיף ואומר שזה חוקי אבל איפה כאן מה שמעבר?
<יניב וייצמן: זה שמעבר יושב מולך.
<יניב וייצמן: חוקי זה הצד שלכם ואני אומר לך שלמרות שזה חוקי, אני אעצור את זה בגזרה שלי.
<יניב וייצמן: לא יהיו קמפיינים בווטסאפ כמו שאת אומרת, לא יהיו הצילומים של מסכים של דברים שהם תכתובות אישיות, לא יהיו הגרלות.
<יניב וייצמן: למה?
<יניב וייצמן: כי אני חתום על האמנה.
<יניב וייצמן: צריך לתת לזה הזדמנות.
<יניב וייצמן: האמנה נחתמה לפני שלושה חודשים, עבדנו עליה שנה.
<יניב וייצמן: אם עוד שנה נשב כאן – וזאת הקריאה שלי – ותשבי כאן
<יניב וייצמן: בוועדה ותגידי שהנה דוגמאות חדשות מהשנה האחרונה, דוגמאות שנלקחו אחרי שחתמנו על האמנה, אני אשב כאן ואנסה להסביר בכל כוחי למה חשבתי לנכון יחד עם עוד אנשים שהמהלך השיווקי הזה נכון.
<יניב וייצמן: אם לא אצליח להסביר, כנראה שנכשלתי.
<יניב וייצמן: אני אומר, תני הזדמנות, תנו הזדמנות, לתהליך שנעשה כאן.
<יניב וייצמן: הדוגמאות לא רלוונטיות.
<יניב וייצמן: הן מלפני שנה וחצי.
<יניב וייצמן: תביאי דוגמאות מעכשיו, מאז התחלנו בתהליך המדהים הזה.
<שיר שאשא ביטון: תודה רבה יניב.
<שיר שאשא ביטון: משום שזה לא שיח התנצחות וזה היה אמור ללכת לכיוון אחר לגמרי, אנחנו נאפשר לבני הנוער להתייחס.
<שיר שאשא ביטון: אני רוצה להקריא שני סעיפים לגבי הטעיה ושקיפות שמדברים על הסוגיה הזאת והם תוצר של מי שיושבת לפני.
<שיר שאשא ביטון: תכנים מסחריים שאינם פרסומת, אף לא פרסומת רשמית, יצוינו כתוכן שיווקי גלוי ושקוף לבני הנוער וימנעו הטעיה וגניבת דעת.
<שיר שאשא ביטון: זה בדיוק השימוש בכל אותם ילדים שמפרסמים בפייסבוק ומעלים תמונות או באינסטגרם או במקומות אחרים.
<שיר שאשא ביטון: הפרסומאים והמפרסמים יתגמלו את בני הנוער המשתתפים בפרסומות בתגמול הולם וראוי.
<שיר שאשא ביטון: יש כאן המשך שמפרט.
<שיר שאשא ביטון: עלה בדיוק מאותה נקודה שגם את ציינת באותו זמן שהם בעצם נותנים להם להעלות את התמונה שלהם ובסוף הם מקבלים שובר לקנות את אותו מוצר או שולחים להם חבילה.
<שיר שאשא ביטון: הודיה סיפרה על חבילה שהיא קיבלה הביתה ואמרנו שאם הם היו מפרסמים או דוגמנים לכל דבר ועניין, העלויות היו הרבה יותר גבוהות ולכן אנחנו צריכים לתגמל אותם.
<שיר שאשא ביטון: כתוב כאן בהתאם להגדרות שכר הנוער במשק.
<שיר שאשא ביטון: בבקשה, יובל.
<יובל חלביה: צהרים טובים.
<יובל חלביה: אני נכנסתי לתפקיד בחודש יולי האחרון.
<יובל חלביה: אני יושב ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית.
<יובל חלביה: בפגישת החפיפה שלי עם חנן, היושב ראש הקודם, קיבלתי את האמנה כמוצר מוגמר.
<יובל חלביה: שאלתי על התהליך ומה זה אומר ואיך ממשיכים עם זה הלאה.
<יובל חלביה: באמת החתימה על האמנה הייתה בכנס השנתי של טינק וזה היה כנס מאוד מאוד חשוב גם בנוכחות בני נוער ולאו דווקא שלנו כמועצה, עם איגוד המשווקים ועם איגוד הפרסום.
<יובל חלביה: כן היה כאן איזשהו שיתוף.
<יובל חלביה: אני כן רוצה לומר תודה רבה על ההזדמנות הזאת של שיתוף בני הנוער בכל מה שקורה בנושא הזה ספציפית כי זה חשוב וזה הכרחי ובני הנוער צריכים את זה.
<יובל חלביה: אני כן אתייחס לשאלה האם עדיין מנצלים את בני הנוער לטובת פרסומות ושיווק.
<יובל חלביה: התשובה היא כן.
<יובל חלביה: זה עדיין קורה.
<יובל חלביה: המשימה שיש לנו כרגע היא להמשיך ולדאוג שהאמנה הזאת תיושם.
<יובל חלביה: אני כן רוצה להתייחס לדברים שנאמרו בתחילת הדיון.
<יובל חלביה: אני זוכר את אחד האירועים בכנסת עם עומר בר שהיה הסגן של אליאב ואת דיברת על חשיבות המועצה.
<יובל חלביה: אני עם החתימה הזו שלנו על האמנה כגף המייצג 750 אלף בני ובנות נוער במדינה, אני מתחייב שהשנה אנחנו נדאג שהדבר הזה ייושם, שהאמנה הזו תיושם כי היא חשובה, היא הכרחית והיא צעד אחד.
<יובל חלביה: דיברתם כאן על תחנות והיא איזושהי תחנה שאנחנו נעבור כדי שהיעד הסופי שלנו יקרה וכל המשווקים וכל המפרסמים יפעלו על פיה ואנחנו, בני הנוער, לא ננוצל לטובת אינטרסים כאלה ואחרים.
<שיר שאשא ביטון: אגב, חברת הכנסת זנדברג, עכשיו כשהוא מדבר, אנחנו כבר לא 120 אנשי רגולציה כאן בכנסת.
<שיר שאשא ביטון: יש לנו כאן שגרירים בשטח שחשופים הרבה יותר מאתנו והם ידעו לסמן עם האצבע ולפנות למי שצריך.
<שיר שאשא ביטון: אנחנו גם חשבנו על יוזמה – אני אולי קצת מקדימה את סוף הדיון – שבני הנוער יסמנו את הפרסומת שהיא הכי ערכית והכי שומרת על עקרונות האמנה ואולי כדי ליצור מוטיבציה גם בקרב מפרסמים להיות נאמנים למה שהם חתמו.
<שיר שאשא ביטון: השיח לא נגמר כאן.
<שיר שאשא ביטון: הוא רק מתחיל.
<שיר שאשא ביטון: כל התהליך הוא לא כאן אלא רק מתחיל.
<שיר שאשא ביטון: אני מסכימה עם יובל, צריך לסמוך עליכם ואתם ממש לא חבורה של ילדים.
<שיר שאשא ביטון: נציגת משרד העבודה והרווחה, אורטל אהרוני.
תמר זנדברג: יש כאן נציג או נציגה של משרד הכלכלה?
<אורטל אהרוני: אני ממשרד העבודה והרווחה.
<קריאה: הרשות להגנת הצרכן במשרד הכלכלה הגיעה?
תמר זנדברג: אני מבינה שאת מהצד של עבודת בני נוער.
תמר זנדברג: אני שואלת על הרשות להגנת הצרכן שבעצם מקבלת את התלונות.
<תמי ברנע: הוזמנו, נרשמו ולא הגיעו.
<אורטל אהרוני: צהרים טובים.
<אורטל אהרוני: קודם כל, החזרתם אותי עשרים שנים אחורה וזה כיף גדול.
<אורטל אהרוני: אני מנהלת תחום חוק עבודת הנוער.
<אורטל אהרוני: חלק מהאנשים המכובדים שיושבים כאן, אני מכירה באופן אישי.
<אורטל אהרוני: אני עובדת גם מול יניב בכל מה שקשור לקבלת היתרים להעסקת נערים.
<אורטל אהרוני: התפקיד שלנו כרגולטור בעיקר בתחום שאנחנו עכשיו מדברים עליו הוא בחינת היתרים להעסקת ילדים מתחת לגיל 15.
<אורטל אהרוני: אנחנו פועלים לבחינת היתרים מגיל שנה ועד גיל 15, העסקת ילדים בהופעות ובפרסומות.
<אורטל אהרוני: התפקיד שלנו הוא לוודא במסגרת התקנות הקיימות שאין עידוד לאלימות, אין עידוד לרמזים מיניים.
<אורטל אהרוני: אנחנו יושבים וקוראים תסריטים של סדרות טלוויזיה, תכניות טלוויזיה, פרסומות, סינופסיס, כך שכל מה שאתם יכולים רק לדמיין שאתם רואים באמת ילדים שהם מתחת לגיל 15, זה משהו שעובר את העיניים שלנו.
<אורטל אהרוני: אני חושבת שאמרתי את זה גם ליניב באחת הפגישות שלנו, שרוב המדיה יודעת איך לעבוד מולנו.
<אורטל אהרוני: אנחנו מדברים כאן על המדיה המסורתית, אנחנו מדברים כאן על המדיה של טלוויזיה, אנחנו מדברים כאן על המדיה של רדיו.
<אורטל אהרוני: גם סוגיית הרשתות החברתיות זה משהו שנכנס לתמונה.
<אורטל אהרוני: הנושא הזה בבחינה אצלנו.
<אורטל אהרוני: אני יכולה להגיד לכם שיש פניות בכל מה שקשור לסוגיית ילדים שמפרסמים במסגרת האינסטגרם או במסגרת הרשתות החברתיות.
<אורטל אהרוני: היכן שיש מתווכים, אנחנו יודעים להיכנס לתמונה.
<אורטל אהרוני: מתווכים, הכוונה היא לסוכנים, סוכני ילדים.
תמר זנדברג: מה אתם עושים במצב כזה?
<אורטל אהרוני: אם יש למשל נערה שיש לה סוכן או סוכנת, הסוכן או הסוכנת מתפקדים מבחינתי כמנטורים.
<אורטל אהרוני: הם אחראים לאותה ילדה והם אחראים לעמוד בתקנות התיווך.
<אורטל אהרוני: במידה והילדה משווקת איזשהו תוכן שהוא לא תקין, בתצורה לא תקינה, המתווך יכול כמובן לאבד את היתר התיווך שלו לאותה עת.
תמר זנדברג: אתם בודקים גם את סוגיית התמורה?
תמר זנדברג: סתם לדוגמה, אם ילדה או ילד שיתף באינסטגרם תמונה שלו/שלה עם איזשהו מוצר.
תמר זנדברג: זאת מבחינת
תמר זנדברג: כם עבודה שעושה אותו בן נוער?
<אורטל אהרוני: זה נושא שנמצא בבחינה.
<אורטל אהרוני: את נוגעת בנקודה שנמצאת כרגע אצלנו בבחינה.
<אורטל אהרוני: אין לי כרגע תשובה.
תמר זנדברג: כרגע זה לא בתחום הפיקוח שלכם.
תמר זנדברג: אם הורה יפנה ויאמר שהילד שלו בן 13 או 14 או 15, לא משנה, העלה תמונה וקיבל על זה חזרה שקית במבה או לא קיבל כלום, כרגע זה לא משהו שאתם תטפלו בזה.
<שיר שאשא ביטון: יש לך טראומה מבמבה?
<שיר שאשא ביטון: סתם לשבור את הקרח.
<שיר שאשא ביטון: בכל דיון את מעלה את זה כדוגמה.
תמר זנדברג: זה מה ישראלי בעיניך.
תמר זנדברג: במבה.
תמר זנדברג: דובונים.
תמר זנדברג: לא משנה, זה מוכר.
תמר זנדברג: קולה.
<אורטל אהרוני: לא הייתה אלינו פנייה כזאת כך שאני לא יכולה לתת לך תשובה.
תמר זנדברג: לא הייתה אליכם אף פנייה כזאת.
<אורטל אהרוני: לא הייתה.
<אורטל אהרוני: את צריכה לזכור שבמסגרת התקנות אנחנו מדברים על העסקת ילדים גם לא במסגרת יחסי עובד-מעביד.
<אורטל אהרוני: זאת אומרת, ילד יכול להופיע בפרסומת גם ללא תמורה, אם הוא מתנדב או אם הוא בא במסגרת עצמאית.
<אורטל אהרוני: הוא יכול לעשות זאת ללא תמורה.
<אורטל אהרוני: אנחנו לא מעודדים את הדבר הזה.
תמר זנדברג: אם הוא עשה את זה ללא תמורה, או על כמה וכמה אם הוא שיתף ברשתות החברתיות את עצמו עם מוצר ללא תמורה, מבחינתנו כמדינה – את ואני כאילו באותו צד אל מול המפרסמים ואנשי הפרסום – מעלה חשש כבד.
תמר זנדברג: במקום לשלם שכר ולקנות מדיה, דברים שעולים הרבה מאוד כסף, כנראה שהיה לו איזה תמריץ.
תמר זנדברג: הוא רצה להופיע.
תמר זנדברג: זה לא נכון רק לילדים אלא זה נכון גם למבוגרים.
<שיר שאשא ביטון: וגם זה בסדר.
<שיר שאשא ביטון: יש ילדים ויש הורים שמעודדים את זה ומבחינתם עצם זה שהילד שלהם עכשיו מתפרסם זה בסדר.
<שיר שאשא ביטון: אני רוצה לומר לך משהו.
<שיר שאשא ביטון: מעבר לזה שהרבה פעמים זאת בחירה של הורים או ילדים ומבחינתם עצם זה שהם פרסמו, זה התגמול.
תמר זנדברג: אבל מבחינתנו כרגולטור.
<שיר שאשא ביטון: אז אפשר לחוקק.
<יניב וייצמן: זאת בדיוק הנקודה.
<יניב וייצמן: תמר, את פונה אליה.
תמר זנדברג: היא הרגולטור של עבודת בני נוער.
<יניב וייצמן: בעיני זה מייצג מערכת יחסים ועבודה טובה.
<יניב וייצמן: היום יש פרסומת, אני בא אליה ומקבל את האישור או לא.
<יניב וייצמן: את העלית קודם דוגמה על מסטיק שהבת שלך פתחה.
<יניב וייצמן: היום אין מקום שבאים ושואלים, חבר'ה, כמו שמעלים פרסומת לטלוויזיה.
<יניב וייצמן: הנה, יש כאן מהלך קמפיין שאמור לעלות, בואו נדבר על זה.
<יניב וייצמן: האם זה בסדר או לא בסדר?
<יניב וייצמן: האם התגמול לבני הנוער שמעלים את התמונה הוא בסדר או לא בסדר?
<יניב וייצמן: את מעלה שאלות חשובות.
<יניב וייצמן: זאת הדרך שאנחנו עושים כאן.
<יניב וייצמן: עד היום קיימנו את הדיון הזה בינינו לבין עצמנו.
<יניב וייצמן: הקשר נוצר עכשיו.
<יניב וייצמן: יש כאן דיון מאוד חשוב שמתחיל להיווצר עם משרד העבודה והרווחה.
<יניב וייצמן: עכשיו את מעלה כאן דיונים ואת אומרת, רגע, תגמול לתמונה באינסטגרם.
<יניב וייצמן: דרך אגב, האמנה מתייחסת לזה.
<שיר שאשא ביטון: זה שטח אחר, כי תחשבי שמחר אני יוצאת לטיול עם הבת שלי.
תמר זנדברג: מה זה תחום אפור?
<שיר שאשא ביטון: אני אסביר לך מה זה תחום אפור.
<שיר שאשא ביטון: אגב, כמו שאני אומרת תמיד, אפשר לחוקק בעוד שעה, לא מחר.
<שיר שאשא ביטון: אבל אני עכשיו יוצאת לטיול עם הבת שלי ואנחנו אוכלות במבה או אוכלות משהו אחר - - -
תמר זנדברג: אולי באמת נחוקק.
<שיר שאשא ביטון: אנחנו לוקחים את זה מהמהות של התהליך שנעשה כאן.
<שיר שאשא ביטון: אני מחר יוצאת לטיול או לא לטיול אלא אני יושבת עכשיו עם הבת שלי במשרד ואני מצטלמת אתה עם מוצר כלשהו ביד.
<שיר שאשא ביטון: חברת כנסת, אני מעלה לפייסבוק.
<שיר שאשא ביטון: מצלמים אותי עכשיו בבית הילדים שלי ומעלים את התמונה בפייסבוק.
<שיר שאשא ביטון: את לא תדעי לצורך העניין אם סתם לאליאב היה בא עכשיו לאכול מילקי והודיה צילמה אותו במעשה קונדס והעלתה את התמונה או שהוא עשה את זה כחלק מפרסום.