GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורלי סילבינגר: אנחנו רואים שבהתחלה הפער בין שתי הסיבות היה גדול מאד, בהמשך הפער קטן, מה שמראה לנו בגרף הקודם ואני אראה לכם, שתמותה מתאונות בית ופנאי ותמותה מתאונות דרכים כמעט זהים.
<אורלי סילבינגר: אנחנו רואים את הקווים כמעט מתחברים.
<אורלי סילבינגר: אחת ההשערות לסיבות האלה זה שבנושא תאונות דרכים יש קודם כל השקעה בין לאומית ובעקבותיה גם השקעה מאד גדולה גם ברמה הלאומית וברגע שיש השקעה כלכלית, אנחנו יודעים שיש לזה גם ראי בתוצאה, אם עובדים כמובן נכון ועושים את העבודה הנכונה.
<אורלי סילבינגר: אנחנו ניגשים קצת יותר להבין מי הנפגעים שלנו.
<אורלי סילבינגר: אז קודם כל תינוקות ופעוטות נפגעים יותר בבית.
<אורלי סילבינגר: ילדים ובני נוער נפגעים יותר בדרכים.
<אורלי סילבינגר: ועוד נתון מעניין, בנים נפגעים יותר מבנות.
<אורלי סילבינגר: ככל שעולה רמת החומרה, כך גם רמת ההיפגעות של הילדים גדולה עוד יותר.
<אורלי סילבינגר: מה שמאד מעניין, זה שאם אנחנו הולכים על קבוצות סיכון מאד ספציפיות, שתי קבוצות הסיכון הספציפיות הן גילאי לידה ועד ארבע, גילאי 15 עד 17, כאשר אמרנו הילדים בגילאים הצעירים נפגעים בבית והילדים בגילאים היותר מבוגרים נפגעים בעיקר בדרכים וכנוסעים ברכב.
<אורלי סילבינגר: אני הולכת צעד אחד קדימה ואנחנו רוצים לראות לא רק איזה גילאים בסיכון, אלא גם איזה אוכלוסיות בסיכון.
<אורלי סילבינגר: יש לנו פה שני נתונים מעניינים מאד וחדישים ברמת הידע שלנו עד היום.
<אורלי סילבינגר: הגרף הזה הוא קשה ואני אנסה להסביר אותו, מה שנקרא בפירוט קל.
<אורלי סילבינגר: אנחנו לקחנו ורצינו לבדוק עד כמה ילדים חרדים נמצאים בסיכון.
<אורלי סילבינגר: זאת הייתה תחושה אל מול הנתונים.
<אורלי סילבינגר: מה שעשינו, חילקנו בתוך כלל היישובים היהודים וקראנו לזה רמת חרדיות.
<אורלי סילבינגר: חילקנו את הקבוצות של היישובים היהודים לארבע קבוצות.
<אורלי סילבינגר: הקבוצה הראשונה מראה מעט חרדים ביישוב ובקבוצות שלוש וארבע, יישובים שהרוב שלהם הם חרדים.
<אורלי סילבינגר: איך עשינו את זה?
<אורלי סילבינגר: ברמת הפיקוח על מוסדות החינוך מצד אחד, הצבעה לכנסת האחרונה בצד השני.
<אורלי סילבינגר: יש קורלציה בין הדברים ואנחנו רואים שני דברים מאד מעניינים.
<אורלי סילבינגר: הצבע הצהוב נותן לנו תמונה של פנייה למיון.
<אורלי סילבינגר: הצבע הכתום נותן לנו תמונה של אשפוז.
<אורלי סילבינגר: הצבע הכתום כהה חמרה נותן לנו את תמונת המצב של התמותה.
<אורלי סילבינגר: הספרה אחת מציינת את ממוצע התמותה של ילדים.
<אורלי סילבינגר: כל מה שנמצא פה מעל הספרה אחת, מציין רמת תמותה גבוהה ביחס לממוצע.
<אורלי סילבינגר: זאת אומרת שאם אנחנו מסתכלים איפה רמת התמותה הגבוהה, יישובים בעלי רוב חרדי שזה 3-4 – הייצוג ביניהם 1-4 ו-1-2 בהקבלה, אנחנו רואים שהסיכוי של ילדים חרדים למות בתאונה ביישובים שהם בעלי רוב חרדי יותר נמוך 1-4, ביישובים שהם בעלי רוב חרדי יותר גבוה – 1-2.
<אורלי סילבינגר: בהשוואה ליישובים שיש בהם פחות רוב חרדי, אנחנו רואים שיש שם באמת קפיצת מדרגה.
<אורלי סילבינגר: אנחנו לא רואים את זה ברמת הפנייה למיון.
<אורלי סילבינגר: אחת ההשערות של צוות המחקר שלנו, זה שברמת יישובים חרדיים יש הרבה מאד פנייה למרכזי טרם וביקור רופא, שאין בהם ייצוג.
<אורלי סילבינגר: זאת אומרת שיש פחות ייצוג לפעילות הזאת, לפנייה הזאת בחברה החילונית, אבל זו פעם ראשונה שאנחנו יכולים להראות בצורה מאד מאד ברורה איפה הילדים החרדיים.
<אורלי סילבינגר: נלך רגע צעד אחד אפילו יותר גבוה.
<אורלי סילבינגר: דיברנו על קבוצות הסיכון, אז אם אנחנו מסתכלים על החברה החרדית, הסיכוי של הילדים בקבוצות הסיכון למות בתאונה ביישובים החרדיים מול היישובים היהודיים הוא פי שניים.
<אורלי סילבינגר: וזה נתון באמת חדש לנו.
<אורלי סילבינגר: בואו נסתכל על קבוצת סיכון נוספת.
<אורלי סילבינגר: קבוצת סיכון נוספת שלנו הם ילדים ערבים בעוד הגרף הכחול תחתון שלנו מראה ירידה בשיעורי תמותה של ילדים יהודים במהלך שנים האלה משנת 2001 ועד 2014.
<אורלי סילבינגר: אנחנו רואים 60% ירידה בתמותה, בהחלט מספר מכובד.
<אורלי סילבינגר: באותה תקופה בהקבלה, הקו העליון שמראה את ירידת התמותה של הילדים הערבים מראה 30%.
<אורלי סילבינגר: זאת אומרת שהירידה בתמותה של הילדים היהודים הייתה פי שניים מזו של החברה הערבית, מה שאומר לנו שזה נתון שמאד מאד מכאיב ונותן לנו את ההבנה שצריך להתעסק ולהתערב הרבה יותר בתוך החברה הערבית.
<אורלי סילבינגר: עוד נתון מעניין בשקף הזה, זה שאם בתחילת הדרך אנחנו ראינו פער בין החברה היהודית, ואנחנו נסתכל עכשיו על החלק התחתון של הגרף ואנחנו רואים שם שיעורי השוואה.
<אורלי סילבינגר: אם בתחילת התקופה הסיכוי של ילד ערבי למות בתאונה היה פי שניים וחצי בהשוואה לילד יהודי, ככל שהתקופה עולה אנחנו עולים בסיכוי של הילד הערבי.
<אורלי סילבינגר: הממוצע של הדו"ח הזה מראה שהסיכוי של ילדים ערבים למות בתאונה הוא היום פי שלושה, אבל אם נלך רק לסוף הגרף, לשנים 2012-2013, אנחנו רואים שאנחנו עולים במיוחד.
<אורלי סילבינגר: אנחנו כבר מגיעים למצב שהסיכוי של ילד ערבי למות בתאונה הוא פי ארבעה בהשוואה לילד יהודי.
<אורלי סילבינגר: אנחנו רוצים להיכנס לעוד רמה.
<אורלי סילבינגר: המאבק בתאונות הדרכים, בתאונות ילדים כנוסעים ברכב וזה נתון מאד מעניין, הצליח בקרב יהודים, אבל לצערי הרב נכשלנו בהצלת הילדים הערבים.
<אורלי סילבינגר: ובואו נסתכל על אחוז השינוי.
<אורלי סילבינגר: בתקופה הזאת משנת 2000 עד שנת 2014, יש לנו ירידה של כמעט 77% בתמותת ילדים יהודים כתוצאה מתאונות דרכים כנוסעים ברכב, לא כלל התאונות.
<אורלי סילבינגר: באותה תקופה מקבילה לא רק שאין ירידה בקרב החברה הערבית, אנחנו מדברים על עלייה בחברה הערבית של כמעט 7%.
<אורלי סילבינגר: זה פער שמבחינתנו נותן לנו הסתכלות מאד עמוקה לראות איפה נקודות ההתערבות קריטיות.
יפעת שאשא ביטון: זה עוד יותר קרוב, אורלי, כי אנחנו רואים שאפשר לצמצם את זה ובצורה מאד משמעותית וצריך לומר את זה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת להוריד את זה ב-77% זה וואו מבחינת ההצלחה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים יותר, אבל זה וואו.
יפעת שאשא ביטון: בעוד שבמקום אחר זה עולה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שאנחנו יכולים גם לגעת באצבע במקומות שבהם אנחנו צריכים לטפל ובזה מבחינת אכיפה, מבחינת התרבות, ההתנהלות בעצם שקורית שם, כי זאת תהיה ערובה להצלחה.
<אורלי סילבינגר: לגמרי, לגמרי.
<אורלי סילבינגר: ואם אנחנו כבר בקבוצות סיכון, אני רוצה ללכת לעוד קבוצת סיכון בתוך החברה הערבית.
<אורלי סילבינגר: לצערנו הרב הסיכון של ילדים בדואים למות מתאונה הוא פי שניים, כמעט פי שניים בהשוואה לילד ערבי אחר.
<אורלי סילבינגר: להיות מדויקים – פי 1.7.
<אורלי סילבינגר: אחד מכל חמישה ילדים בחברה הערבית הוא בדואי.
<אורלי סילבינגר: לצערנו הרב, כשאנחנו מסתכלים במראת התמותה, אחד מכל שלושה ילדים ערבים שמת מתאונה, הוא ילד בדואי.
<אורלי סילבינגר: מה שמסביר את הפי 1.7 הזה.
<אורלי סילבינגר: זאת אוכלוסייה שנמצאת בסיכון הרבה יותר גבוה יותר לתאונות ואנחנו באמת מתמקדים בשנים האחרונות באוכלוסייה הזאת יותר.
<אורלי סילבינגר: עוד ממצה מאד מעניין וחדשני שיש לנו, זו פעם ראשונה ואנחנו יכולים לקחת את החברה הערבית והדרוזית, ובאמת לראות את תמונת המצב הספציפית בתוכה.
<אורלי סילבינגר: נתון מאד מעניין, שילדים ערבים ודרוזים נפגעים בעיקר בתאונות דרכים.
<אורלי סילבינגר: היינו חושבים שגם ילדים מהחברה הבדואית ימותו יותר מתאונות דרכים ופה יש לנו בעצם הפתעה.
<אורלי סילבינגר: ילדים במחוז דרום, ילדים בדואים במחוז דרום, מתים בעיקר מתאונות בית וחצר.
<אורלי סילבינגר: אז אם היינו חושבים שהחברה הערבית והדרוזית היא מיקשה אחת, אז גם פה אנחנו רואים שכשאנחנו באים לעשות את המניעה, אנחנו צריכים בצפון ובדרום להתעסק במניעה בדברים שהם קצת שונים.
טלב אבו עראר: אין ספק שזה הבלתי מוכרים.
<אורלי סילבינגר: זה לא רק הבלתי מוכרים, אבל בהחלט שם יש - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא רק בבלתי מוכרים, אבל גם שם זה פגיעה בבית ובחצר.
יפעת שאשא ביטון: בחצר זה כולל דריסה לאחור, נכון?
<אורלי סילבינגר: נכון.
<אורלי סילבינגר: זה בית, חצר בית, כולל דריסה לאחור.
<אורלי סילבינגר: מה שמאד מעניין, אנחנו רואים שילדים מוסלמים - 50% מהתמותה היא בדרך.
<אורלי סילבינגר: ילדים דרוזים – 63% מהתמותה היא בדרך, לעומת ילדים בדואים במחוז דרום – 52% מהתמותה הם בבית ובחצר הבית.
<אורלי סילבינגר: ונכון, אתם צודקים לחלוטין, תאונות דריסה לאחור שהן מאד מאד אופייניות דווקא באותה אוכלוסייה, בהחלט יכולות להיות אחד ההסברים לדברים האלה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, המוסלמים פה בשקף הזה כוללים גם את הבדואים בנגב או לא נכלל?
עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הם מוסלמים.
<אורלי סילבינגר: לא.
<אורלי סילבינגר: אנחנו ממש לקחנו את החברה הבדואית - - -
יפעת שאשא ביטון: תראה איזה פירוט.
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה עוד לפרק?
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, לא, אבל הבדואים הם מוסלמים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, זה יכול לשנות את הממוצע לגבי המוסלמים שיותר צפונה, כי בשקלול עצמו זה יכול לשנות.
<אורלי סילבינגר: אני רוצה לחזור בי.
<אורלי סילבינגר: מכיוון שאני לא חוקרת ויושבת בצוות המחקר, אני אבקש מהם שאם טעיתי שיתקנו אותי, בסדר?
<אורלי סילבינגר: לא טעיתי.
<אורלי סילבינגר: אז אולי רק הסבר על זה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז המוסלמים הכוונה מהמרכז צפונה, לא כולל הבדואים?
יפעת שאשא ביטון: הבדואים קיבלו יחס מיוחד בפני עצמו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, אבל הוא נכנס גם בתוך הסטטיסטיקה הכוללת, כשאנחנו אומרים מוסלמים ולכן אני רוצה את ההפרדה הזו.
<שרון לוי: כן, אתה צודק.
<שרון לוי: ההשוואה היא יותר ביישובים ערבים, כאשר ההפרדה היא שבדואים בדרום הופרדו מתושבים מוסלמים במחוזות - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: כאילו גם בדואים בצפון נכללים ב-33%?
<שרון לוי: כן.
יפעת שאשא ביטון: אצלנו זה היה פשוט – חילונים, חרדים, דתיים.
יפעת שאשא ביטון: אצלכם כבד.
<אורלי סילבינגר: אז רגע לפני שאני מסיימת, אני רוצה לומר שאני מציגה בפניכם את תמצית הדו"ח.
<אורלי סילבינגר: אני רוצה להודות לצוות החוקרים שלנו שכולל את נטלי ניר ואת יותם אופיר, את אושרי וייס ואת שרון לוי ואת אסתי גולן שישבו ועמלו על הנתונים האלה.
<אורלי סילבינגר: אתם מוזמנים לפנות אלינו, מוזמנים להיכנס לדו"ח שכבר מחר יעלה על אתר האינטרנט שלנו, למי מכולנו שעובד אלקטרונית.
<אורלי סילבינגר: אני רוצה להגיד שהחגיגה של ירידה בתמותה היא תמיד חגיגה טובה, כי כשאנחנו עולים הר גבוה צריך כל הזמן להיות בהזדמנויות.
<אורלי סילבינגר: לצערי הרב אנחנו נמצאים בשנה מאד מאד קשה.
<אורלי סילבינגר: אם הראיתי בתחילת דברי שהדו"ח מראה על ירידה בתאונות ושאנחנו ב-116 ילדים נפגעים, ציינה חברת הכנסת ד"ר יפעת שאשא ביטון, ותרשי לי לתקן אותך מאתמול בערב, 122 ילדים מתו עד היום בתאונות, אלה נתונים עדכניים.
<אורלי סילבינגר: אנחנו אוספים ממש ברמה יומיומית ושעתית.
<אורלי סילבינגר: מתוכם 70 ילדים מתוך החברה הערבית.
יפעת שאשא ביטון: רציתי לטעות הפוך, אבל-.
<אורלי סילבינגר: הייתי מתה לתקן אותך הפוך.
<אורלי סילבינגר: 70 ילדים מתוכם הם מתוך החברה הערבית.
<אורלי סילבינגר: יש לנו באמת אתגר גדול וכל מי שנמצא פה הוא באמת שותף נאמן להזדמנות הבלתי רגילה הזאת לעשות את השינוי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, אולי בעתיד לחדד נקודה, כי כשאומרים ילדים הכוונה מתחת לגיל 18.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל יש מתחת ל-18 גם נהגים היום.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי כדאי - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, זה מחולק.
יפעת שאשא ביטון: אתה פשוט הגעת אחר כך, אבל זה מחולק לשתי קבוצות סיכון של לידה עד 4 ואחר כך 15 עד 17.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, לא, אני מדבר על ילדים שהם נהגים, שיש להם רישיון נהיגה.
יפעת שאשא ביטון: כן, כן, 15 עד 17 זה תאונות דרכים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כי חשוב לראות את האוכלוסייה הזאת, את המקום הזה של נהגים שהם נקראים "ילדים".
יפעת שאשא ביטון: הם ילדים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, אבל כשהם ילדים יש להם יותר - - -
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לאורלי ובכלל לכל הצוות של בטרם, שוב, על השותפות לאורך כל הדרך ועל הדו"ח החשוב הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאיסוף הנתונים וניהול של דטא שכזה מוכיח את עצמו ככלי עבודה וזה חלק מהשיח שאנחנו קיימנו גם בתכנית הלאומית לבטיחות ילדים ובהחלט אנחנו יכולים ללמוד ממנו איפה אנחנו יכולים לשים ואיפה אנחנו צריכים לשים את הדגשים, כדי שאנחנו באמת נוכל להביא לצמצום המיוחל, כולל כניסה מאד מפורטת גם בחברות השונות, כדי שאנחנו באמת נהיה מדויקים עם מה שאנחנו נרצה לבוא ולעשות אחר כך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה את זה בצורה כזו שידבר חבר כנסת ואיש מקצוע, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אז חברת הכנסת נורית קורן שהייתה כאן לפני כן, את רוצה לדבר עכשיו?
נורית קורן: כן, בקצרה.
נורית קורן: אני רוצה להגיד באמת תודה לבטרם שהם עושים דברים מצוינים עבור ילדים ודואגים לזה שהילדים לא ייפגעו ומלמדים את ההורים הרבה מאד דברים.
נורית קורן: הנושא הזה חשוב וכאוב ביותר, כי אנחנו צריכים כמה שיותר לעשות הכל כדי להגן על הילדים ובמיוחד באוכלוסייה הערבית, ששם באמת בתקופה האחרונה גם כן יש הרבה מאד היפגעות של ילדים בתאונות דרכים וכנראה שצריך לחנך וכנראה שצריך לדאוג גם לתשתיות ולכל הדברים, כדי שלא ייפגעו ילדים.
נורית קורן: ומי ייתן ולא ייפגעו ילדים, שזה הדבר החשוב ביותר בשבילנו.
יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות רוצה להתייחס לדו"ח, עוד לפני שניכנס לתכנית הלאומית?
<איתמר גרוטו: תראי, בסך הכל קודם כל אני מודה לבטרם על ההצגה ועל המעורבות שלהם ועל איסוף הנתונים.
<איתמר גרוטו: בהחלט בטרם - - -
יפעת שאשא ביטון: פרופסור איתמר גרוטו ממשרד הבריאות.
<איתמר גרוטו: נותן את הכיוונים שאליהם אנחנו צריכים ללכת ואיפה צריך להשקיע.
<איתמר גרוטו: התכנית שלנו באמת מוכוונת לדברים האלה.
<איתמר גרוטו: אנחנו נראה את זה תיכף, כשנתייחס לפי קבוצות הסיכון, איך מחלקים את המשאבים.
<מירי כהן: אני יכולה להוסיף?
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, לדו"ח?
<מירי כהן: כן, לדו"ח עצמו.
<מירי כהן: אני חושבת שהדו"ח באמת הראה כאן תמונה יפה מאד, אמנם עצובה, אבל יפה מאד בפילוח של הנתונים.
<מירי כהן: אני חושבת שהיום, בשנים האחרונות אנחנו יותר שמים דגש.
<מירי כהן: לא מדברים על חברה ככלל, אלא חייבים לרדת לקבוצות שגם הנתונים, אבל גם תכניות ההתערבות הן שונות לחלוטין כפי שראינו.
<מירי כהן: אני חושבת שהדגש המיוחד הוא שבתוך האוכלוסייה הערבית יש כל כך הרבה שונות וחייבים להכיל ולהתייחס לתכניות ספציפיות.
<מירי כהן: אין דין הדרום לעומת הצפון, אפילו בתוך הבדואים וכנ"ל לשאר הדברים.
<מירי כהן: אני חושבת שהדו"ח הזה נותן תמונת מצב בדיוק לצרכים האלה, גם לאוכלוסייה החרדית, אבל שלא מדברים יותר, אנחנו כבר לא מדברים בשפה אחידה.
<מירי כהן: חייבים להתמקד וזה הדגש שאנחנו נותנים גם בתכניות התערבות שלנו, אבל בהחלט אני חושבת שזה חשוב מאד לראות את הדברים ולפי זה באמת להתכוונן בתכניות ההתערבות.
<מירי כהן: זה רק מחזק את המגמה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת ג'מעה, בבקשה.
ג'מעה אזברגה: קודם כל תודה רבה ליושב הראש, ד"ר שאשא ביטון ותודה רבה באמת לבטרם על הדו"ח המפורט והענייני, אבל אנחנו נשארנו ואחרי הכל צריך להבדיל לגבי הנושא של תאונות דרכים.
ג'מעה אזברגה: רק נקודה.
ג'מעה אזברגה: תאונות הדרכים במגזר הן עדיין גבוהות יותר בהרבה מאשר בדו"ח.
ג'מעה אזברגה: אני מדבר על תאונות הדרכים.
יפעת שאשא ביטון: רגע, סליחה, אתה מדבר על תאונות דרכים בכלל?
ג'מעה אזברגה: לא.
יפעת שאשא ביטון: כי פה אנחנו מתייחסים רק לילדים.
ג'מעה אזברגה: אחד הנתונים היה על תאונות הדרכים, אבל אני מדבר על תאונות בית ועל מה שקורה.
ג'מעה אזברגה: אין מנוס אני חושב ויש הבדלה בין הכפרים המוכרים והבלתי מוכרים גם בתוך המגזר הבדואי.
ג'מעה אזברגה: הרוב המכריע בעצם בתאונות בית או בתאונות בלתי מתוכננות, זה במגזר הבדואי בדרום.
ג'מעה אזברגה: אבל לדעתי עדיין גם במגזר הבדואי בדרום, את יכולה לחלק גם לכפרים מוכרים וגם לכפרים בלתי מוכרים.
ג'מעה אזברגה: אם אתה יכול לקחת נגיד את הנושא של הפלסטיקה, 60% מהמאושפזים במחלקה הפלסטית בסורוקה זה בדואים ובעיקר מהכפרים הבלתי מוכרים.
ג'מעה אזברגה: זה מוביל אותנו לעניין של ביצוע של ההדרכות שהם עושים, וזו באמת עבודה קדושה מה שהם עושים, בטרם, אבל לדעתי ההדרכות לא צריכות להיות רק לגבי ילדים.
ג'מעה אזברגה: ההדרכות שאתם עושים הן חשובות, אבל גם ההורים.
ג'מעה אזברגה: אנחנו מדברים על העלאת מודעות.
ג'מעה אזברגה: אם העלאת המודעות לא מתחילה מהסוף, זה לא שווה.
ג'מעה אזברגה: אם אתה מתעסק עם הילדים בלבד - - -
יפעת שאשא ביטון: ההורים זה ההתחלה.
ג'מעה אזברגה: אנחנו עשינו את זה בקופת חולים, אז בזמנו כשאני עבדתי בקופת חולים, בתוך הסניף.
ג'מעה אזברגה: עשינו את זה להורים וזה לא מספיק כי צריך גם את הילדים.
ג'מעה אזברגה: זה דבר אחד.
ג'מעה אזברגה: דבר שני, אין מנוס, אין מה לעשות מאשר להתעסק בתשתיות.
ג'מעה אזברגה: התשתיות זה מילה גדולה ומילה מסובכת והרבה תקציבים קשורים במשאבים, והדבר הלא פחות חשוב הוא העניין של המשחקיות של הילדים.
ג'מעה אזברגה: אם לא נוגעים בעניין הזה, אני חושב שמה שאנחנו עושים – הדרכה לבד – זה לא מספיק.
ג'מעה אזברגה: אז צריך גם הדרכה וגם לספק לילד את המתקנים האלה על מנת לבלות את הזמן שלו במשחקים, אחרת זה לא שווה.
ג'מעה אזברגה: ובאמת תודה רבה עוד פעם על נושא מאד מעניין.
<גלית גלעד: יפעת, אם אפשר להגיב.
יפעת שאשא ביטון: כן, אני רק רוצה שנייה ברשותכם להתייחס לנושא של גני השעשועים, שזה חוזר פעם אחר פעם וזה נכון וצריך לדאוג, אבל אני אומר לך יותר מזה.
יפעת שאשא ביטון: גם שם, כשאנחנו מתייחסים לתכנית של בטיחות ילדים, אנחנו מתייחסים אגב גם למגרשי שעשועים, כי גם כשאנחנו צריכים לנקוט זהירות, הנושא של הצללה שאנחנו מקדמים עכשיו, מגלשות שהן חמות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו נכנסים בצורה הרבה יותר מעמיקה מעבר למה שאנחנו מדברים כל הזמן מעל פני השטח, שזה התשתיות, גני שעשועים וכו', וחשוב לי שאנחנו נישאר רגע ברובד הזה, כדי שנבין שגם במקומות שהם מיועדים לילדים, אנחנו צריכים להיות מודעים וזהירים, כי שם הם נפגעים הכי הרבה.
<גלית גלעד: אנחנו נענה מקצועית.
<גלית גלעד: יושבת לצידי שרון לוי שהיא ראש צוות החוקרים שלנו.
<גלית גלעד: אני רק רוצה לומר, אתה יודע, אנחנו מדברים הרבה, יש לארגון בטרם ביחד עם משרד החקלאות תכנית, פרויקט שהוא בקרב יישובי הבדואים המוכרים, לתשע הרשויות.
<גלית גלעד: אנחנו פועלים כבר שנה שלישית.
<גלית גלעד: בשנה הבאה בעזרה רבה של יושבת ראש הוועדה ממשיכים האלה.
<גלית גלעד: תכניות שאנחנו מבינים שנושאות פרי ואנחנו בקרוב נחשוף את הנתונים הרלבנטיים.
<גלית גלעד: אין ספק ששינוי התנהגות הוא גם בתשתיות אבל גם בתרבות הבטיחות.
ג'מעה אזברגה: יש בקרה על הנושא הזה של הדרכות?
ג'מעה אזברגה: מישהו מבקר?
ג'מעה אזברגה: עוקבים?
<גלית גלעד: כל התכנית מלווה במחקר הערכה ומלווה, עם תוצאות בדוקות ואנחנו לא מתבססים על אינטואיציה.
ג'מעה אזברגה: לא, לא, בסדר גמור.
ג'מעה אזברגה: מה שאתם עושים, אמרתי ועוד פעם זה עבודת קודש, אבל האם מבקרים?
ג'מעה אזברגה: אם עושים בשכונה X את ההדרכה הזו או לא עשו, יש מישהו שמבקר את זה?
ג'מעה אזברגה: אני מדבר על בקרה ספציפית.
<גלית גלעד: בוודאי, בוודאי.
<גלית גלעד: זה פרויקט מאד מאד מורכב, שמבוצע בשיטה מאד מאד מבוקרת ומפוקחת ומקצועית ואנחנו מאד גאים ואנחנו נשמח - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נציג את זה במסגרת התכנית, נכון?
<גלית גלעד: הפרויקט הזה הוא לא במסגרת התכנית הלאומית.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, אבל כחלק מהתכניות שנוספו.
<גלית גלעד: אבל אני מזמינה את חברי הכנסת ואת הוועדה לזכויות הילד להתלוות אלינו לסיור בשטח, לראות את הפעילות מקרוב ולהבין גם מה הקשר של הקהילה לנושא הזה וזה כל פעם מרגש מחדש.
<גלית גלעד: בואו ניתן לשרון רק לענות לך על הסוגיה שהעלית - - -
יפעת שאשא ביטון: על הנושא של תאונות הדרכים.
<גלית גלעד: על תאונות דרכים ועל - - -
<שרון לוי: אני רק רוצה לענות מבחינה ספציפית בדו"ח ובנתון שהצגנו לגבי קבוצות האוכלוסייה.
<שרון לוי: כל הניתוח של קבוצות אוכלוסייה זה ברמת היישוב ובמקרה של הבדואים זה רק שבעה יישובים בדואים בנגב.
<שרון לוי: זאת אומרת זה לא כולל את האזורים שהם לא ביישובים - - -
יפעת שאשא ביטון: לא מוכרים.
<שרון לוי: גם לא מוכרים וגם כי זה חייב להיות מגודל מסוים כדי להיכלל בניתוח.
<שרון לוי: אז אני פשוט חייבת שזה יהיה - - -
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שכל הבדואים שנמצאים כאן הם מכפרים מוכרים.
<שרון לוי: כן, מאלה שהם מספיק גדולים.
<שרון לוי: ולכן אם ניקח בחשבון את מה שאמרתי, שזה נכון שיש בעיות בקבוצות אחרות, הם אפילו לא-.
<שרון לוי: בעצם את זה לא ראינו - - -
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שהמצב הוא חמור עוד יותר בקרב החברה הבדואית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב חמור.
ג'מעה אזברגה: חמור בהרבה.
יפעת שאשא ביטון: מישהו מאנשי המקצוע רוצה להתייחס לדו"ח לפני שאנחנו נצלול פנימה לתכנית הבטיחות?
<ליאת קרביץ דיין: ליאת, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
<ליאת קרביץ דיין: הנתונים שהוצגו פה על תאונות הדרכים כמובן מוכרים לנו.
<ליאת קרביץ דיין: ספציפית לגבי המגזר הערבי, החברה הערבית, רק חשוב לי להגיד שבשנת 2017 הרשות פיתחה והפעילה תכנית חירום לטיפול של היפגעות בתאונות דרכים בחברה הערבית.
<ליאת קרביץ דיין: במסגרת התכנית הזאת אנחנו עושים פעילויות הסברה, חינוך, הכשרה של אמהות, הכשרה של אנשי דת, שיתופי פעולה עם המשטרה, עם ארגון בטרם, בדגש על ילדים כמובן כדי להוריד היפגעות.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כל אני אתחיל בזה שלפי הנתונים שקיבלנו פה, האוכלוסייה הערבית יש לה היפגעות יותר גדולה בכלל בתאונות דרכים ופי כמה מהאחוז שלה בין הנהגים וגם באוכלוסייה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל כשאני שומע את המספרים, שמעתי 70 ילדים ערבים בתאונות דרכים, המשמעות היא - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, בתאונות בכלל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בכלל?
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא בתאונות דרכים?
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לכם את הפיצול הזה, או אין לכם?
<אורלי סילבינגר: יש.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה בתאונות דרכים?
<אורלי סילבינגר: אני לא יודעת להגיד לך השנה.
<אורלי סילבינגר: אוטוטו סוף שנה, יהיה לנו דו"ח מסודר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: טוב, אז מה שאני רואה שהם גם אחוז גדול יחסית בתוך האוכלוסייה בין אלה שנפגעים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כי יש לנו נתונים ולכן רציתי לוודא את המספר 70, אבל יש מספר גדול מדי בהיפגעות לכן אני חוזר לשנת 2009.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בשנת 2009 הייתה הדרכה בנגב ותאונות הדרכים ירדו דרסטית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: המשמעות של זה היא שאם אנחנו עובדים על הסברה ואנחנו מכוונים גם להורים וגם לילדים בבתי הספר, זה יכול לעזור כי חשוב מאד שתהיה הסברה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בעניין של מגרשי שעשועים אם אני לא טועה לפני שנה היה פה דיון ואני גם אמרתי שבהרבה מקומות ביישובים הערביים במגרשי השעשועים, המתקנים הם מתקנים שפורקו ממקומות מסוימים, כי שם חידשו והם העבירו אותם ליישובים הערבים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: במיוחד אם אנחנו מדברים על יישובים בלתי מוכרים, אז שם אין מהנדס, אין ראש רשות, אין אפילו מי שיהיה אחראי על זה שהוא ידאג שתהיה בדיקה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק זה, אלא בדיקת תקן כמעט ולא קיימת אז הם לא תקניים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כי פירקו אותם ממקום שהם הגיעו שם למצב שהם לא תקינים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני חושב שצריך להיות בנושא הזה גם פיקוח מסוים, אפילו במקומות האלה כדי לדאוג, כי לפחות מהעבודה שלי אני חידשתי מגרשים בעבודה הקודמת שלי ואני מכיר מה התקן שלהם, מכיר איך הם צריכים להיות וזה שהחליפו גם את החול בגומי וכל הדברים האלה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני חושב מהמשרדים הממשלתיים האחראים צריכים להיכנס גם ליישובים הערבים, לבוא לראש הרשות, לבוא למהנדס העיר ולבוא לאנשים שהתקינו אותם במקומות הלא מוכרים כדי לבוא ולהגיד להם אתם רציתם לעשות טוב לילדים, אתם יצאתם במצב שהוא לא טוב להם וזה יכול לסכן אותם.
יפעת שאשא ביטון: באתם לברך, יצאת מקללים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני חושב שיש מקום גם לעשות את זה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לגבי העניין ששאלתי בעניין ילדים נהגים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הסטטיסטיקה מדברת על אחד לעשרה צעירים שנהרגים בתאונות דרכים שהם ערבים בגיל 17 עד 25.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אחד לעשרה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: המשמעות הזו, או שתהיה גם בבתי הספר הדרכה כמו שצריך לאלה שהולכים ללמוד נהיגה, כי היום גיל 16 ותשעה חודשים זה הגיל שאפשר לעלות על הרכב עם רישיון.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם זה לא ישתנה המצב הזה לגבי הגיל, אם לא מעלים את הגיל, לפחות שתהיה הדרכה מתאימה גם בתוך בתי הספר, כי היום כל ילד בכיתה י"א חשוב לו יותר מהבגרויות, חשוב לו מהכל לקבל רישיון נהיגה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הזה מחייב טיפול.
עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת חאג' יחיא.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר שאני לא אעשה לך הנחות במה שאמרת לקראת הסוף.
יפעת שאשא ביטון: נכון, זה צריך תהליך חינוכי גם בבית הספר, אני מסכימה איתך, כאן אין ויכוח, אבל אם אנחנו גם לוקחים בהשוואה לאוכלוסייה היהודית, יש פה גם עניין של תרבות נהיגה וכאן אני בהחלט שמה את זה גם במקום החברתי וגם במקום של ההורים בחברה הערבית.
יפעת שאשא ביטון: ואני רוצה לגייס אתכם, שאתם גם תהיו חלק מהשגרירים שלנו כדי לשנות את התרבות בתוך החברה הזו מבחינת כל ההתנהלות, אם זה על הכבישים ואם זה בכלל תרבות ההגה של הצעירים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שאני יכול להגיד לך שאני גם עם הרשות הלאומית למלחמה בתאונות דרכים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: צילמו איתי סרטון שאני העברתי בשפה הערבית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה כבר נמצא ביוטיוב והגיע גם לאתרים ואני כל הזמן מדבר על זה - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני רוצה שזה יהיה גם בבתי הספר, כי אם בבתי ספר לא יידעו את זה - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, על זה אין ויכוח.
<קריאה: אנחנו כבר עושים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, כי פיילוט שעוד לא ברמה של-.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה פיילוט של 500 - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו לא שם, בבתי הספר, גם לא בבתי הספר היהודיים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נגיע לזה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא שם, אני יודע שאנחנו לא שם.
ג'מעה אזברגה: יש בתי ספר, גם ערבים.
ג'מעה אזברגה: אתמול במקרה הלכתי לנחם אבלים אצל שני הבחורים האלה שנהרגו בתאונת הדרכים ונפגשתי עם אחד המורים.
ג'מעה אזברגה: הוא אומר שמפעילים את הפיילוט הזה גם בכפר גאפר - - -.
יפעת שאשא ביטון: אני לא סתם אומרת, זה לא רק בית ספר.
יפעת שאשא ביטון: זה חברה, זה הורים.
יפעת שאשא ביטון: יש תרבות נהיגה שונה בחברה - - -
ג'מעה אזברגה: נכון, אני מסכים איתך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן לחבר הכנסת טלב אבו עראר ואחר כך אנחנו פשוט נציג את התכנית, כדי שנפתח את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: את רוצה להתייחס לדו"ח עצמו?
<קריאה: אני רוצה להתייחס בכלל.
יפעת שאשא ביטון: אז תיכף.
יפעת שאשא ביטון: אם זה לא לדו"ח עצמו, אז אני רוצה שאנחנו נציג את תכנית הבטיחות לילדים, נדון בה ואז אפשר יהיה לפתוח את הדיון באופן כללי.
יפעת שאשא ביטון: את רצית להתייחס במשהו?
<גלית גלעד: כן, אני רציתי להתייחס כשזה טרי.
<גלית גלעד: שבוע שעבר היה יום הבטיחות בדרכים ונפגשנו בוועדת הכלכלה וכל אחד דיבר באופן עוצמתי ואני גם דיברתי.
<גלית גלעד: אנחנו רואים את הנתונים ואנחנו מוגבלים בכוחות שלנו, אין ספק.
<גלית גלעד: אני מבקשת ואני באמת, אם אנחנו נוכל לחבור, זה לא ברמה של סרטון, זה ברמה של כנס מחאה משותף של כל מובילי דעת הקהל בחברה הערבית, להגיד לא ניתן להשלים עם הנתונים האלה.
<גלית גלעד: זה פשוט בלתי אפשרי.
<גלית גלעד: זה לא צריך להיות פוליטי, זה צריך להיות מהקהילה, מהחברה.
<גלית גלעד: אנחנו, ארגון בטרם, רוצים שותפות אתכם.
<גלית גלעד: בואו, תתנו לנו פורום שיביא את האנשים המתאימים כדי שמשם נתקדם הלאה.
<גלית גלעד: זה לא ברמה של סרטון.
<גלית גלעד: אנחנו עושים כל הזמן סרטונים.
<גלית גלעד: זה לא מספיק.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, לא, אני הבאתי את זה רק כדוגמה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני גם בתקשורת, אני גם בוועדת הכלכלה ואת יודעת שאני נמצא שם, אבל זה לא אישי.
יפעת שאשא ביטון: בואו נעשה משהו משמעותי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני איתך ברעיון ואנחנו מוכנים - - -
<גלית גלעד: אני אשמח מאד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מוכנים גם לקבוע פגישה שממנה אנחנו נצא עם תכנית.