GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל השאלה אם זה יילקח בשיקול.
יפעת שאשא ביטון: אם אני תופסת עכשיו ילד בן 11 עם האקדח, האחריות הפלילית לא חלה עליו.
יפעת שאשא ביטון: אם ההורים יידעו שברגע שהוא החזיק את זה – כי ההורה יכול להגיד לא, אני לא רכשתי, אז אני לא בשרשרת המזון של מה שאת ציינת.
יפעת שאשא ביטון: אז איך אני תופסת?
<גבריאלה פיסמן: ברור שילד בן 11 לא יהיה, אם אנחנו מדברים על כלי שהעלות שלו יכולה להגיע לבין 2,000 שקלים מהבדיקה הלא מקצועית שעשיתי, לעשרות אלפי שקלים.
יפעת שאשא ביטון: מה רובי הביביגאן?
יפעת שאשא ביטון: הם עולים הרבה פחות.
יפעת שאשא ביטון: תאמיני לי, הם עולים פחות.
יפעת שאשא ביטון: ולא נזלזל באינטליגנציה של הילדים שלנו, הם יודעים לאסוף את הכסף כשהם רוצים יפה מאד.
<גבריאלה פיסמן: טוב.
<גבריאלה פיסמן: מהבדיקה שאנחנו עשינו מדובר על סכומים השם משמעותיים וגם ההליכים של הרכישה נראים לי קצת מחוץ להישג ידם של ילדים וגם הדברים האלה נאמרו.
<גבריאלה פיסמן: ילד לא הולך לדואר, גם רוכש, גם הולך לדואר, גם גונב את הכסף.
<גבריאלה פיסמן: יש פה בכל זאת היבטים שההורים חייבים להיות מעורבים בהם, ולכן ממילא - - -
יפעת שאשא ביטון: אני קניתי ביביגאן בחנות צעצועים לפני כמה שנים, לא הרבה מאד שנים.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להגיד לך גם ב איזה צבע היו הכדורים שלנו.
<נאווה זקן: כתום.
יפעת שאשא ביטון: באמת, בחנות צעצועים.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך, קניתי ביביגאן.
יפעת שאשא ביטון: החוק לא יכול עלי, נכון?
יפעת שאשא ביטון: גם לא ידענו אז שזה מסוכן.
<גבריאלה פיסמן: לא, החוק בוודאי יחול עלייך, כי אנחנו מדברים על רכישה.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך שלפני כמה שנים הסיפור של הביביגאן, כשהוא נכנס לשוק, לא מכירה ילד בסביבה שלנו שלא היה לו.
יפעת שאשא ביטון: ואז ההורים, אחרי שאחד הילדים נפגע בצורה מאד קשה, התעוררו והשיקול היה שזה מסוכן.
יפעת שאשא ביטון: כמו שהם לא יתנו לו לטפס עכשיו על עץ או לטפס על - - -
<נאווה זקן: זה כמו עם ההוברבורד.
<נאווה זקן: זה בדיוק אותו דבר.
<גבריאלה פיסמן: בסדר, אז קודם כל זו הסיבה שאנחנו רוצים הגדרה שהיא יותר רחבה מהאיירסופט הספציפי.
<גבריאלה פיסמן: אנחנו רוצים הגדרה שתיתן מענה גם לכל מיני כלים שיהיו פה, יסתובבו פה ואנחנו כרגע לא יודעים לצפות אותם.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, מצויין.
<גבריאלה פיסמן: אנחנו כמובן נחשוב על האופן שהחוק הזה ייתן מענה לכל סיטואציה אפשרית של החזקה, שימוש, בכל ההיבטים.
יפעת שאשא ביטון: אני אתייחס בהמלצות לנקודות שחשוב לי שכן ייבחנו סביב השולחן, כדי ששוב, שזה לא יהיה בנייס טו האב וימצאו לנו בקלות את הפרצה, אלא שאנחנו באמת נצליח להביא פה איזה שהוא כלי שהוא משמעותי.
<גבריאלה פיסמן: זאת הכוונה.
יפעת שאשא ביטון: מישהו מהנוכחים רוצה להתייחס?
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, רק שם לפרוטוקול בבקשה.
<מאיר רוט: שמי מאיר רוט, אני יושב ראש חטיבת כלי ירייה ומטווחים בלשכת המסחר.
<מאיר רוט: אז כך, ראשית כלי נשק מפוקחים מאד הן על ידי המכס, הן על ידי משרד הכלכלה והן על ידי המשרד לביטחון פנים.
<מאיר רוט: מאד מפוקחים וטוב שכך.
<מאיר רוט: להגדיר את האיירסופט ככלי נשק זה לא נכון.
<מאיר רוט: זה צעצוע מסוכן מאד, שמשתמשים בו כנשק.
<מאיר רוט: הוא יכול להיות גם - - -
<תמי ברנע: אבל הוא לא - - - צעצוע, זאת הבעיה.
<מאיר רוט: טוב, אז רק תרשי לי דקה.
<מאיר רוט: כל עוד משתמשים בו למטרה שהוא נועד, קרי להנות, למשחק, זה דבר שרווח בכל העולם, בהרבה מאד ארצות.
<מאיר רוט: אגב, זה - - -
יפעת שאשא ביטון: יש גם ארצות שמוכרות נשק לילדים, אז זה שזה רווח בעולם, זה לא מרצה אותנו.
<מאיר רוט: את צודקת, אבל אני מדבר על העולם הנאור, אני לא מדבר כרגע על חריגים.
<מאיר רוט: אז בעולם הנאור - - -
יפעת שאשא ביטון: ארצות הברית.
<מאיר רוט: תרשי לי, ראשית שלא יובן אחרת, אין לנו שום אינטרס עסקי באיירסופט.
<מאיר רוט: אין לנו שום תיקון בכל הצעצועים המסוכנים האלה.
<מאיר רוט: יש לנו כן אינטרס עסקי כמובן באיירסופט שמשמש בלמעלה מ-60 מועדונים במדינה לצורכי ספורט.
<מאיר רוט: גם בצבא משתמשים בזה לאימונים.
<מאיר רוט: זה מכשיר יעיל מאד לאימונים, כל עוד נעשה בו השימוש הנכון.
<מאיר רוט: הילדים משתמשים בו, לצערנו, למה שהם משתמשים.
<מאיר רוט: אנחנו לא רוצים שבשום פנים ואופן המילים רובה אוויר, שישתמשו במילים האלה להגדרת המוצר הזה, כי רובה אוויר - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, הם יצרו פה את האבחנה.
<מאיר רוט: שמוגדר אייר-רייפול, מיוצר על ידי חברות שמורשות לייצר נשק בארצות שלהן.
<מאיר רוט: את הדברים האלה כל חברה לייצור צעצועים מייצרת, כך שאין לזה שום קשר לנשק.
<מאיר רוט: להכניס את המוצר הזה לחוק כלי ירייה או תחת המשרד לביטחון הפנים, זו תהיה טעות.
<מאיר רוט: בהכירנו את תזכיר חוק כלי ירייה, את תמיכתנו בחלקיו והשגותינו לחלקים אחרים, אני חושב ש - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל אם אתה בעצמך אומר שזה צעצוע מסוכן- - -
<מאיר רוט: מאד.
<מאיר רוט: כשמשת
<מאיר רוט: משים בו לא נכון.
יפעת שאשא ביטון: ואני איתך לגמרי בתהליך.
יפעת שאשא ביטון: כשמשת
יפעת שאשא ביטון: משים בו ככלי נשק, פירושו - - -
<מאיר רוט: כאשר משתמשים בו ככלי נשק.
יפעת שאשא ביטון: אז סימן שאפשר להשתמש בו ככלי נשק ואת זה אנחנו רוצים למנוע.
<מאיר פיקס: סליחה, אם אפשר רק רגע להפריע.
יפעת שאשא ביטון: לא, רגע, בואו ניתן לו לסיים ונשמע.
<מאיר רוט: גם רוגטקה, שזה משהו נורא נחמד כזה שאפשר, הוא יכול להיות מאד קטלני הדבר הזה.
<מאיר רוט: כל עוד משתמשים בצעצוע לייעוד שלמענו הוא יוצר, הכל תקין.
<מאיר רוט: אפשר להשתמש בצעצועים האלה במטווחים, אפשר לעודד - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, הם אמרו שזה יורשה.
<מאיר רוט: תרשי לי, אני אסביר.
<מאיר רוט: אפשר לעודד.
<מאיר רוט: לנו יש מטווחים שבהם יורים בכלי נשק שמייצרים אכן את הירייה לשמה, קרי תרמיל, אפסר, קליע והן רובי אוויר שהם מורשים ומותרים ברישיון בלבד.
<מאיר רוט: מה שחסר לדעתי, זה מטווחים פשוטים ביותר, שנמצאים באין סוף מקומות בעולם, שזה איזה מין חדרון כזה, עם קירות של פרספקס, של פלסטיק מוקשה.
<מאיר רוט: ילדים יכולים להיכנס, ילדים יכולים לירות.
<מאיר רוט: הסקרנות עושה את שלה.
<מאיר רוט: לא צריך לראות בזה את הדבר הנורא.
<מאיר רוט: אני חושב שאם יגבירו את הדבר הזה, זה יגרום לכך שילדים ישתמשו בזה, יהנו בזה, ישתמשו בזה למטרה שלמענה הוא נועד.
<מאיר רוט: אין פסול ב - - -
יפעת שאשא ביטון: ולא באופן פיראטי.
<מאיר רוט: אין פסול בקליעה למטרה, כל עוד היא נעשית כחוק.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל בשורה תחתונה אנחנו רואים שהדבר הזה, שנכנס בתמימות לשוק, התחיל בפורים והמשיך אחר כך גם במסגרות אחרות.
יפעת שאשא ביטון: התגלגל לאן שזה התגלגל.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שזה שאנחנו נשאיר את זה פתוח, זה לא אומר שאנחנו נפתור את הבעיה.
יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא לראות איך אנחנו רגע מתכנסים בחזרה, כדי למנוע את ההתפתחות, את האבולוציה של אותו כלי, כביכול תמים הזה, שיכול לשמש להנאה.
יפעת שאשא ביטון: ואם יש פה פיתרון יצירתי, אז לגמרי בשמחה.
יפעת שאשא ביטון: אבל כרגע אני לא רואה שום דבר אחר חוץ משהחוק יבוא ויגיד חברים, מישהו פה קצת נסחף בהתפרצות שלו ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו סוגרים את זה.
<מאיר פיקס: אם אפשר להתייחס לדברים שנאמרו.
<מאיר פיקס: אז אולי זה לא הובהר מקודם.
<מאיר פיקס: יש את ההגדרה של כלי ירייה ורובה אוויר נכלל בהגדרה של כלי ירייה ועל זה לא מדובר.
<מאיר פיקס: הצעת החוק שאנחנו מדברים עליה באה ליצור הגדרה חדשה, של דמוי כלי ירייה.
<מאיר פיקס: שם אין את המילים רובה אוויר.
<מאיר פיקס: שם יש הגדרה שאפשר כל רובה שיהיה בעייתי, או כל כלי שיהיה בעייתי, אפשר להגדיר אותו ככזה ולתת לו את המענה.
<מאיר פיקס: ושוב, אין שום כוונה לפגוע בירי הספורטיבי, ברובים או בכלים מהסוג הזה וכן יהיה מענה לשימוש לצורכי ספורט, גם במסגרת הצעת החוק שאנחנו מקדמים.
<תמי ברנע: אבל זו הצעת החוק של הצעצועים המסוכנים.
<מאיר פיקס: כן.
<מאיר פיקס: מדובר על תיקון עקיף לחוק כלי ירייה במסגרת הצעת החוק על פיקוח על צעצועים מסוכנים.
יפעת שאשא ביטון: וזה חשוב באמת להדגיש שאנחנו לא באים לפגוע בשימוש הנכון של הכלי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו באים למנוע את השימוש הלא נכון שמתקיים היום וכנראה שזאת הדרך, כי כרגע אנחנו לא רואים שום אופציה אחרת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לקראת סיום, כי אנחנו חייבים לנעול את הדיון לפני המליאה, אז במשפט.
<ג'ק אדרי: משפט אחד.
<ג'ק אדרי: לא משנה איך נאכוף את הבעיה הזאת, מה שכן, לא משנה באיזה משרד זה ייפול, צריך פיקוח ופיקוח פה הוא, עם כל מי שאנחנו מדברים יש בעיה.
<ג'ק אדרי: זו בעיית כוח אדם ופה צריך לשים את הנקודה, שאם נרצה לאכוף את התופעה, צריך כוח אדם שיתעסק רק בזה, כי זה לא, כמו שאת אומרת, לא נתקשר וזה בכל הארץ, אני לא יודע אם עשרות או מאות אנשים שמוכרים את זה, אז גם אם נעשה הגבלות בייבוא ועל הסוחרים, שזה יהיה הרבה יותר קל, צריך לעשות גם פיקוח וזה במגוון של - - -
יפעת שאשא ביטון: אז קודם כל נכון, חייב פיקוח ובוא אני אעשה לך חיים קלים.
יפעת שאשא ביטון: הרי אנחנו לא מחפשים מה אי אפשר וקשה, אנחנו מחפשים איך לעשות את זה הכי נכון.
יפעת שאשא ביטון: ואני אומרת לך שגם אם אנחנו ניקח אזור אחד בארץ, בלי שנגיד להם שאנחנו לוקחים אזור אחד - זה רק התחלה של תהליך - וניתן שם מכה ואנשים אחרים, הרי יש פה את אפקט ההילה.
יפעת שאשא ביטון: אנשים ישמעו שוואלה הייתה פשיטה כאן וגם הייתה פשיטה כאן, שתיים-שלוש פשיטות ואתה תראה שלבד הם מתחילים להתכנס בתוך עצמם ולהתחבא והדבר הזה יהפוך להיות פחות פופולארי וציבורי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים לעשות את זה באיזו שהיא התייחסות נקודתית, ואני אומרת לכם, נכון, זה צו השעה עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו לא נפקח רגע על הקוטג', נחזור אליו בעוד חודשיים, אבל אנחנו נדע שאנחנו עכשיו מתמקדים בסיטואציה הזו.
יפעת שאשא ביטון: ואתם יודעים למה?
יפעת שאשא ביטון: כי זה ילדים ואת הילדים האלה אנחנו יכולים להציל.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו באמת יכולים להציל, רגע לכוון אותם נכון ושיבינו שמה שקורה כאן זה לא באמת משחק ואנחנו מצילים אותם.
יפעת שאשא ביטון: שלא לדבר על זה – וכאן אני שוב פונה למשרד החינוך ואתם יכולים להשתמש בזה בתהליך ההסברה – זה מסוכן גם עבורם.
יפעת שאשא ביטון: כי אם הם יסתובבו ברחוב, במציאות שעכשיו מתוחה לצורך העניין, כמו שיש ויוציאו את זה החוצה ואנחנו יודעים שגם ילדים היו שותפים בכל מיני מסעות טרור למיניהם.
יפעת שאשא ביטון: רק לפני שנה, שנה וחצי אנחנו חווינו את זה.
יפעת שאשא ביטון: הם חשופים לסכנה.
יפעת שאשא ביטון: מישהו יכול לירות בהם כדי לנטרל אותם, הם יכולים להיפגע על ידי קבוצה שפתאום תסתער עליהם ותכה אותם.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הילדים חשופים וזה מעבר לכל הקונדסות.
יפעת שאשא ביטון: אז אם אנחנו ניקח בחשבון את כל השיקולים האלה, אתם יכולים להביא שזו באמת שעת החירום שלנו.
יפעת שאשא ביטון: במשפט, כי אנחנו אחרי הזמן ואנחנו סוגרים.
<דוד דהן: היינו בדיונים אחרים שעסקו פחות או יותר בנושאים דומים, רשות הטבע והגנים.
<דוד דהן: יש שני שימושים לנושא של רובי אוויר, או בשטח פתוח או בעיר.
<דוד דהן: בעיר יש גם כן בנושאים של עופות פולשים שחדרו לארץ, שמביאים את המחלות הקשות ביותר.
<דוד דהן: אפילו רשות הטבע והגנים לא יכולים בעיר, המשטרה לא נותנת להם אפשרות לבוא ולירות בעופות האלה בעיר, משום סכנה של לפגוע באזרחים.
<דוד דהן: יש את האפשרות לצרף את רשות הטבע והגנים לנושא של השטחים הפתוחים, כששם הפיקוח שלהם בעצמו יבוא לשתף- - -
יפעת שאשא ביטון: מה זה שטח פתוח?
יפעת שאשא ביטון: הם נמצאים בתוך הכיתה, בבית הספר.
<דוד דהן: לשתף את רשות הטבע והגנים בנושאים האלה, שאיפה שיש שם יריות של רובי אוויר, הם יבואו והם בפיקוח שלהם בעצמו ישתמש גם כן בהם וגם כן ייעזר בהם.
<מאיר רוט: אני מבקש לא להשתמש במילים רובה אוויר, ידידי.
<מאיר רוט: אתה טועה.
<דוד דהן: זה מה שנאמר כאן.
<מאיר רוט: יש הבדל בין רובה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, זה האיירסופט.
<מאיר רוט: איירסופט.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוסקים בתופעה הזו בקרב ילדים.
יפעת שאשא ביטון: בהיבטים האחרים יותר קל לאכוף את זה ושם בוא נגיד שזה הצרות הקטנות, כרגע.
יפעת שאשא ביטון: מערך מאור – לפנות למשרד לביטחון הפנים קודם כל כדי לקבל סטאטוס לגבי איפה עומד המערך מבחינת ההפעלה שלו ואנחנו כוועדה נקיים דיון בכלל על כל הנושא של סינון תכנים, כפי שהמליצו פה החברים, עם גוגל, פייסבוק, כל הנציגים של הרשתות החברתיות, משרד התקשורת, כדי לראות איך אנחנו מטפלים גם בהיבט הזה.
יפעת שאשא ביטון: משרדי ביטחון הפנים, משפטים, כלכלה, כל הנושא של חקיקת החוק, עוד חודש אנחנו נבקש עדכון סטאטוס כדי לדעת איך זה מתקדם ונבקש גם תשובות לגבי ההחלטות שלכם בעניין האחריות ההורית – כן או לא – בעניין הסנקציה, איזה סנקציות בעצם יהיו לצד החקיקה הזו, גם בעניין של עיצומים כספיים וגם בהיבט של מאסר - כן או לא וכמה.
יפעת שאשא ביטון: הרחבת יחידת האכיפה במשרד הכלכלה – תוך חודש אנחנו נבקש תשובה איפה זה עומד.
יפעת שאשא ביטון: בינתיים, בחודש הזה אנחנו מבקשים לרכז מאמץ בנושא של האכיפה לגבי - - -
<נאווה זקן: המבצע בדרך.
יפעת שאשא ביטון: ואני אומרת לך, יש פה.
יפעת שאשא ביטון: את יכולה לקבל מאיתנו, אבל גוגל פשוט ייתן לך עוד הרבה יותר.
<נאווה זקן: המבצע בדרך, באחריות.
יפעת שאשא ביטון: אני גם רוצה לשמוע על זה, שהציבור ישמע שנעשתה פשיטה, שיש אכיפה ושאתם הולכים על זה בכל הכוח.
יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שבעצם זה כבר יעשה את העבודה בשטח.
יפעת שאשא ביטון: לפורום ההורים היישובי, שלא נמצא כאן, ההורים הם פקטור מאד משמעותי.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שתצא אליהם פנייה, כדי שגם הם בקרב ועדי ההורים, יוציאו קריאה להורים להיות שותפים במאמץ שלנו למגר את התופעה הזו, גם בשיח בבית וגם במניעה של החזקת הכלי הזה בקרב הילדים.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך – דברו עם הילדים.
יפעת שאשא ביטון: דברו עם הילדים על הסכנות, תראו להם את זה באמצעות סרטונים.
יפעת שאשא ביטון: תראו להם מה יכול לקרות גם מהמשחק הזה, גם כשזה רק משחק תמים – מה הסכנות שטמונות שם.
יפעת שאשא ביטון: אז על אחת כמה וכמה כשהם לוקחים את זה כמה צעדים קדימה.
יפעת שאשא ביטון: הזדמנות גם קצת לחזק את הסמכות של עובדי ההוראה ולהראות להם שאנחנו מתכוונים בהחלט לשמור עליה, אם זה באמצעות ענישה והרתעה.
<נאווה זקן: יש סרטונים השם אצלנו באתר, אני מפנה אותך, את יכולה להראות להם את הסרטונים.
<הילה סגל: אני ממש לא בטוחה שזאת הדרך.
<נאווה זקן: אני אומרת.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכל דבר שיוכל לזעזע אותם ושיבינו שזה לא משחק ילדים - - -
<נאווה זקן: זה לא סרטון מזעזע, זה סרטון - - -
יפעת שאשא ביטון: תבחרו לכם את הדרך, אבל שיהיה שיח.
יפעת שאשא ביטון: זה גם חלק מהמאבק שלנו היום באלימות כלפי מורים, שרובה האוויר זה רק חלק ממנו.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזאת הזדמנות מצוינת לטפל גם בסוגיה הזו.
<הילה סגל: הסיפור הוא לא - - - ההורים, הסיפור הוא כמו - - - של משחק שמסוכנות - - -
יפעת שאשא ביטון: גם וגם וגם.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת ש - - -
<הילה סגל: קודם כל צריך - - -
יפעת שאשא ביטון: תראי, אני אומרת שאם אנחנו נטפל בסיפור הזה של רובה אוויר ושל מה שנעשה כאן וזה חלק מאלימות כלפי מורים.
יפעת שאשא ביטון: כשהם נכנסים לכיתה ויורים במורה או מפחידים אותה, מה לעשות, זה גם סוג של אלימות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים להרוויח עוד הרבה דברים.
<קריאה: צריך להרחיב על זה.
יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, אבל אנחנו יכולים בהחלט להרוויח כאן כמוצר נלווה, שיח בכלל על התופעה, אבל אני רק מבקשת שיהיה שיח.
יפעת שאשא ביטון: לא זה אסור, אל תשתמשו, אלא בואו נדבר על המשמעות של זה, על ההשלכות של זה וגם על הסיכון שלכם, כשאתם משתמשים במשחק הזה ומישהו יכול לפרש את זה ולחשוב שזה נשק חם ולא רק צעצוע.
יפעת שאשא ביטון: אם יהיה צריך אנחנו נתכנס שוב, כדי לראות איך אנחנו מתקדמים.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שתצליחו להתקדם גם בלי זה.
איילת נחמיאס ורבין: בוקר טוב.
איילת נחמיאס ורבין: לבקשת מנהלת הוועדה אני אתחיל בקריאת הסעיף שנוגע לפרטיות וחשיפת פרטים אישיים של דוברים בוועדה.
איילת נחמיאס ורבין: אני קובעת כי לפי סעיף 120 לתקנון, ככל שתהיה בקשה או שיעלה הצורך, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או של קטינים שעליהם דובר בדיון, או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול, ככל שהדבר נדרש כדי להגן על עניינם של קטינים.
איילת נחמיאס ורבין: אני קובעת כי לפי סעיף 120 לתקנון, ככל שתהיה בקשה או שיעלה הצורך, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול, ככל שהדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום נזק לו או לזולתו.
איילת נחמיאס ורבין: אחרי שהתחלתי בזה אני רוצה להודות לחברתי, יושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, שכמו תמיד נענית במהירות לבקשותיי ובמקרה הזה, גם מנסיבות כאלה ואחרות, אני מנהלת את הדיון ולא היא, אבל אתם יכולים להיות סמוכים ובטוחים שגם אילו הייתה יפעת מנהלת את הוועדה הנושא הזה היה נידון באותה רמה של תקיפות ודאגה, כפי שאני מתכוונת כרגע לשקף לכם.
איילת נחמיאס ורבין: כולם כאן הורים, נכון?
איילת נחמיאס ורבין: אני יכולה לקחת את הסיכון שאין פה מישהו שהוא לא הורה, נכון?
איילת נחמיאס ורבין: אז אני רוצה לקדם אותך בברכה לעולמם של הורים במדינת ישראל, או בכלל בעולם, אני מהמרת, כי אני חושבת שאין סיוט יותר גדול להורה, מלדמיין את המחשבה שמישהו – ופה בדיון הזה אנחנו נקרא לו פדופיל – אנחנו לא נכנה אותו בשמות המטויחים והמכובסים – עברייני מין.
איילת נחמיאס ורבין: סליחה שאני אומרת, לא בגלל שעברייני מין זה לא נורא, אלא שמשום שכשאנחנו שולחים את הילדים שלנו לרחוב או שהילדים שלנו נמצאים ברשת, המחשבה שמישהו יתאנה להם ויאונה להם רע כתוצאה מזה שהילדים הם תמימים ונאיביים, ולא יודעים לפלטר ולא יודעים לסנן מידע, ולא יודעים איך להתמודד עם העולם הזגה, שנהיה הרבה יותר מורכב והרבה יותר בעייתי ומזמן הרבה יותר סכנות, הרבה הרבה יותר סכנות.
איילת נחמיאס ורבין: אין סיוט יותר גדול לדעתי להורה.
איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים, למעט שלא נדע ענייני בריאות, אבל ביום ביום, הדאגה הבסיסית זה לביטחונו של הילד כשהילד יוצא לרחוב.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם משהו מאד מאד מאד לא פשוט.
איילת נחמיאס ורבין: אני בעת האחרונה מוצאת את עצמי כל הזמן מתעסקת עם בעיות של פדופילים ועם מחסור בפיקוח בכל המערכות.
איילת נחמיאס ורבין: מבית ספר בצפון תל אביב, עם הפדופיל שאול שמאי – שאני בהתחלה לא הייתי מוכנה להתעסק עם זה ולא הבנתי למה.
איילת נחמיאס ורבין: ואז אחרי חודשיים מקרות האירוע, זה היה בתחילת יוני, התחלתי להתעסק בזה באופן שבועי.
איילת נחמיאס ורבין: אני עוקבת אחר מצב הילדות בבית הספר באופן שבועי.
איילת נחמיאס ורבין: אני הבנתי שמרוב פחד אני לא התקרבתי לזה.
איילת נחמיאס ורבין: איך התחלתי להתעסק בזה בכלל?
איילת נחמיאס ורבין: דרך הסוגיה של מורים מחליפים.
איילת נחמיאס ורבין: כי במערכת יש מיליוני שעות מורים מחליפים.
איילת נחמיאס ורבין: ואף אחד לא באמת מפקח.
איילת נחמיאס ורבין: והאיש המתועב הזה, הפדופיל הזה, היה חסום במערכת ואיך שהוא, אגב עניין טכני כנראה לחלוטין, הצליחו לעקוף את החסימה.
איילת נחמיאס ורבין: בשבוע שעבר אני מוצאת את עצמי באישון ליל – באמת אין דרך אחרת להגדיר את זה – כותבת מכתב בהול ליועץ המשפטי לממשלה, כי יש פדופיל בשם רומן לוין, שצפויים לחתום איתו על עסקת טיעון מתועבת ואיומה, אחרי שהבן אדם הזה כבר ישב 3 שנים בכלא.
איילת נחמיאס ורבין: מדובר בפדופיל שחוזר על מעשיו, רצידיביסט.
איילת נחמיאס ורבין: אין פה שאלה.
איילת נחמיאס ורבין: לא מדובר באירועים קטנטנים, ליטוף.
איילת נחמיאס ורבין: מדובר בקצה הכי חמור של הסקאלה של פדופיליה.
איילת נחמיאס ורבין: והוא הולך לעסקת טיעון.
איילת נחמיאס ורבין: הפרקליטות הולכת איתו לעסקת טיעון.
איילת נחמיאס ורבין: אם זה לא אירוע שבו היועץ המשפטי לממשלה חייב להתערב, אני לא יודעת במה יועץ משפטי לממשלה חייב להתערב.
איילת נחמיאס ורבין: ואז אני פותחת את העיתון ביום שישי וקוראת תחקיר בידיעות אחרונות, ואומרת לעצמי אלוהים יעזור, מה הפלא שאנחנו מתעסקים בזה כל הזמן?
איילת נחמיאס ורבין: אין שום מערכת אמיתית שמפקחת.
איילת נחמיאס ורבין: ואני מתנצלת מראש בפני משטרת ישראל מסיבה אחת.
איילת נחמיאס ורבין: כי אני יודעת שכמות המשימות שמוטלות על משטרת ישראל היא אדירה, אבל פה, כמו שאמרה מישהי בכתבה, אנחנו מייצרים פצצות זמן קטנות.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לסיים את דברי הפתיחה שלי במשהו אישי, כי יש לנו עוד הרבה דברים שאנחנו נצטרך לדון בהם, כי יש את הפיקוח של המשטרה ויש פיקוח של משרד החינוך על אנשים שעובדים בתוך המערכת.
איילת נחמיאס ורבין: יש את יחידת סיור ויש את מערך מאור.
איילת נחמיאס ורבין: תאמינו לי באמת, מה הורה אמור לעשות כשהוא מגלה שהילד שלו מאוים.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא בטוחה שהוא יודע.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לספר לכם משהו מאד קשה.
איילת נחמיאס ורבין: לפני שנה אני סיפרתי פה בכנסת על אירוע שהיה לי בגלל הצעת חוק שעברה בקריאה טרומית בעזרתו של משרד המשפטים, ואני סיפרתי שבגיל 13, ברחוב קינג ג'ורג' בתל אביב, לקח אותי אדם, חטף אותי לתוך החצר וביצע בי מעשה מגונה.
איילת נחמיאס ורבין: אני כנראה הייתי ילדה מאד מאד חזקה, אני אומרת לכם, באמת אין לי הסבר.
איילת נחמיאס ורבין: כי עובדה שאני לא הלכתי וסיפרתי את זה, אלא שמלאו לי 46.
איילת נחמיאס ורבין: סיפרתי את זה פה בכנסת.
איילת נחמיאס ורבין: אמא שלי לא ידעה.
איילת נחמיאס ורבין: ואני קוראת שילד שקרה לו אירוע דומה, אירוע זהה, ממש אחד לאחד, כנראה לא באותו רחוב, אבל אירוע זהה אחד לאחד.
איילת נחמיאס ורבין: בכלל לא הוגש כתב אישום.
איילת נחמיאס ורבין: הילד הזה היה מספיק אמיץ בשביל ללכת לספר לאמא שלו, אבל נגד הפדופיל הזה לא יוגש כתב אישום.
איילת נחמיאס ורבין: פעם אחת זה בגלל רשלנות, פעם אחת זה בגלל שהחוקרים מוחקים דיסק קשיח של מחשב של פדופיל.
איילת נחמיאס ורבין: תגידו, על מה אנחנו מדברים?
איילת נחמיאס ורבין: זה הילדים של כולנו.
איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים, יש הרבה אירועים שאנחנו מוצאים את עצמנו, במיוחד פה בוועדה שנועדה לשמור על זכויות הילד, אנחנו אומרות הרבה פעמים את המשפט הזה – זה הילדים של כולנו.
איילת נחמיאס ורבין: וואו.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא חושבת שיש הרבה אירועים שאנחנו מדברים על זה שאלה הילדים של כולנו.
איילת נחמיאס ורבין: אלה הילדים של כולנו.
איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לכם, הדבר שאני הכי מפחדת, שעכשיו הבן שלי יידע שלי קרה דבר כזה, כי אני חושבת שהם שומעים המון המון הרצאות היום במערכת החינוך על איך להישמר במערכת האינטרנטית, במערך הווירטואלי, אבל בסוף בסוף בישראל למשל, את יודעת שעבירת הפיתוי, שהיא עבירה בכל מקום בעולם, בישראל היא בכלל לא עבירה.
איילת נחמיאס ורבין: פיתוי.
איילת נחמיאס ורבין: לקחת, לבנות אמון עם ילד.
איילת נחמיאס ורבין: לפתות אותו.
איילת נחמיאס ורבין: למשוך אותו.
איילת נחמיאס ורבין: באמת, רק הדמיון.
איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט מסמר שיער, מסמר שיער.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נתחיל בדיון, אבל אני רוצה להגיד לכם משהו שיהיה ברור.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא בטוחה שאנחנו נצליח למצות את הדיון הזה, יפעת ואני רוצה שאת ואני ניקח את העניין הזה כעניין שאנחנו נהיה מסורות לו מעתה עד מתי שאנחנו נרגיש שכל העבירות שצריכות להיות בספר החוקים נמצאות, שהפיקוח הנרשם, אי החלפת שם, כי אני חושבת שעברייני פדופיליה לא יכולים לקבל רשות להחליף את השם, כפי שזה נתון לכל אזרח אחר.
איילת נחמיאס ורבין: שכל מה שקשור לפיקוח נעשה כמו שצריך, שכל העבירות נמצאות בספר החוקים; ואני רוצה שאנחנו נוודה שלמשטרה יש את כל המשאבים כדי לבצע את מה שהיא צריכה לעשות גם במערך מאור וגם ביחידת צור.
איילת נחמיאס ורבין: שהורים יידעו שילד שעבר עבירת פדופיליה, העבריין הזה לכל הפחות עובר טיפול.
איילת נחמיאס ורבין: את מבינה?
איילת נחמיאס ורבין: שרוב העבריינים גם לא עוברים טיפול.
איילת נחמיאס ורבין: אז ממה נפשך?
איילת נחמיאס ורבין: איך אנחנו נשנה את המציאות?
איילת נחמיאס ורבין: , כמובן חברתי, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון רוצה לומר כמה דברים.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר ממש בקצרה, ככה כדברי פתיחה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להציף בנושא הזה את הסוגיה של פגיעות מיניות בקטינים ואני אומר גם למה אני אומרת את זה כך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שפדופיל הוא פדופיל, שזו סטייה.
יפעת שאשא ביטון: לא בהכרח כל פדופיל פוגע בילד ולא בהכרח כל מי שפוגע מינית בילד הוא פדופיל.
יפעת שאשא ביטון: אבל כשאנחנו מתכנסים כאן כדי לדבר על הנושא של פגיעות מיניות בקטינים, לצורך העניין גם כמו שאת העלית את הסוגיה של פגיעות בתוך מערכת חינוך או בסביבות אחרות, מאד חשוב שאנחנו נשים את האצבע גם במקום הזה ונראה איך אנחנו כמערכות מצליחים להגן על הילדים הקטנים שלנו מפני פגיעות כאלה.
יפעת שאשא ביטון: הנדבך השני הוא העיסוק באמת בפדופיליה כפדופיליה.
יפעת שאשא ביטון: ופדופיליה שכן הגיעה – אני לא אגיד למיצוי, זה נשמע נורא - - -
איילת נחמיאס ורבין: פדופיל שהצליח לממש את העבירה.
יפעת שאשא ביטון: אבל פדופיל שכן, שהגיע גם למצב שהוא פוגע בקטין ושם מה עושים.
יפעת שאשא ביטון: מה עושים לגבי הנושא של מאגר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שיש מדינות שבהן יש מאגר פדופילים ואז גם הציבור יודע להישמר מהסטאטוס של זה בארץ ולמה אנחנו לא מסוגלים לקדם את זה לשום מקום.
יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם פדופילים שמזיזים איתם ממקום מגורים אחד?
יפעת שאשא ביטון: הרי אנחנו יודעים שהרבה מאד פעמים פשוט מנתקים אותם מהחברה - - -
איילת נחמיאס ורבין: כן, עוברים משכונה לשכונה.
יפעת שאשא ביטון: או מעיר לעיר, אבל אני מכירה באופן אישי מקרה שבו לקחו פדופיל שרצו לשקם אותו ושמו אותו לא פחות ולא יותר מעל גן ילדים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הרבה מחשבה לא הייתה שם.
יפעת שאשא ביטון: הלוואי שהייתי יכולה לצחוק על זה, אבל זה גם לא המקרה היחיד.
יפעת שאשא ביטון: יש פה משהו, יש פה איזה שהוא כשל, שאנחנו לא באמת נותנים את הדעת עד הסוף גם בטיפול שאנחנו כבר מקיימים; והרעיון הוא לפתוח את זה ולראות מה האתגרים שיש לנו.
יפעת שאשא ביטון: איפה אנחנו צריכים לשים את האצבע ואיפה אנחנו צריכים לשנות את ההתנהלות שמתרחשת היום, כי התחושה בסוף שאנחנו לא באמת מצליחים להמשיך ולהגן על הילדים מפני אותם אנשים שכבר פגעו בהם.
איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה חברת הכנסת שאשא ביטון.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה בבקשה להתחיל עם המשרד לביטחון פנים.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לאפשר לכם להציג איך אתם רואים את הדברים.
איילת נחמיאס ורבין: רק תציגו בבקשה שם ותפקיד.
<אסף זגורי: אני אתחיל.
<אסף זגורי: צהריים טובים, אסף זגורי מפקד יחידת צור.
<אסף זגורי: זה לא של המשטרה, זה של שירות בתי הסוהר.
איילת נחמיאס ורבין: כן, סליחה.
<אסף זגורי: יחידת צור, יחידה לפיקוח על עבריינים.
איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אני מתנצלת.
<אסף זגורי: הנושא הוא נושא חשוב, כמו שפתחת ואמרת.
<אסף זגורי: אין לי ספק שהוא נושא שבוע לכולנו.
<אסף זגורי: כולנו אני מדבר כהורים וכמדינה והמדינה עשתה מעשה בשנת 2006 והקימה גם את החוק ולצד החוק הוקמה יחידה ומערך שלם שאמור לטפל בתופעה הזאת של עברייני מין בכלל ופדופילים בפרט.
<אסף זגורי: אציין ואומר שאנחנו הולכים וגדלים באופן דרמטי בכמות המפוקחים.
<אסף זגורי: כשהיחידה קמה בשנת 2006 היו לנו בסביבות כ-70 מפוקחים.
<אסף זגורי: נכון להבוקר נהיה 1,217 מפוקחים, עברייני מין שנמצאים תחת פיקוח היחידה.
איילת נחמיאס ורבין: שמתוכם כ-500 פדופילים?
<אסף זגורי: בסביבות 45% מוגדרים כפדופילים או גרעין פדופילי ומתוכם, מסך המפוקחים – 75% פגעו בקטינים.
<אסף זגורי: זאת אומרת לא כולם מוגדרים פדופילים, אבל הם פגעו בקטינים.
<אסף זגורי: 43% מהמפוקחים שלנו הם עם מסוכנות גבוהה.
<אסף זגורי: המשמעות שהם לא יסיימו את הפיקוח, אלא אם כן יהיה איזה משהו.
<אסף זגורי: הם יישארו איתנו 20 שנה תחת פיקוח.
<אסף זגורי: היחידה פרושה מדן ועל אילת, כולל כל היישובים, הערים, מחוץ לקו הירוק, בתוך הקו הירוק.
<אסף זגורי: זאת אומרת אין באמת מקום במדינה שאנחנו לא מפקחים עליו.
<אסף זגורי: קראתי את הכתבה בעיון.
<אסף זגורי: הנתונים שכתובים בכתבה, גם לגבי כמות קציני הפיקוח ביחס למפוקח הם לא נכונים ואני קונה היום את הנתון הזה.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת מה שאתה מנסה לומר זה שיש לכם מעט מאד כוח אדם בהשוואה לכמות המפוקחים.