GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קריאה: וגם הלגיטימציה החברתית, יש לה תפקיד.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה למנוע, אני רוצה שהן יבינו גם מהי התנהגות פסולה כבר כשהן קטנות, וזה לא רק העניין של מיניות בריאה.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לספר לך שאני הורדתי שיר – שיר מאתר תמים – ואנחנו מורידות וזה מחכה 30 שניות להורדה ואני לא רוצה להגיד לך מה קפץ, ואני עם הבת שלי שם בטלפון שלי.
יפעת שאשא ביטון: שומו שמים.
יפעת שאשא ביטון: מזל שאני כל הזמן מנהלת אתה שיח, אז היא ידעה לקבל את זה בפרופורציה והיא הבינה שזה לא טוב אז היא גם יודעת שהיא לא תיכנס למקום הזה יותר כי הוא מזמן לה כל מיני תכנים אחרים, אבל יש שיח כל הזמן והיא בסך הכול בת 11.
יפעת שאשא ביטון: היא בסך הכול בת 11 אבל אני לא מפסיקה לדבר אתה מאז שהיא קטנה כל הזמן בכל הזדמנות כי אין לנו ברירה.
יפעת שאשא ביטון: וזה מה שאנחנו צריכים לעשות במערכת.
יפעת שאשא ביטון: הם שם.
<אושרה לרר שייב: אני אומרת שהנתונים האלה, כל הנתונים שעלו כאן, גוזרים את תוכניות הטיפול כי יש תוכניות שהן באמת ממוקדות ביחד עם הרווחה.
יפעת שאשא ביטון: שהן ייעודיות.
<אושרה לרר שייב: שהן ייעודיות למי שנמצאות בסיכון, אבל יש תוכניות שהן הסברה, שהן מיועדות לתפיסות חברתיות, לעמדות כלפי.
יפעת שאשא ביטון: שם זה צריך להיות.
<אושרה לרר שייב: נכון.
<איריס מנדה בן יעקב: זה מה שאנחנו אומרות.
<אביטל רוזנברגר: נערים צריכים ללמוד שלא צורכים שירותי מין, גם אם הם לא נפגעי תקיפה מינית.
<אביטל רוזנברגר: זה הכול פנים של אותה תופעה.
<אביטל רוזנברגר: אין דרך לדבר על זה בלי לדבר על זה.
<אביטל רוזנברגר: סליחה, אבל אי אפשר ללכת - - -
יפעת שאשא ביטון: לשמוע ילד בכיתה ד' אומר לילדה, בואי אני אתן לך את זה כדי - - -
<אושרה לרר שייב: כמחנכת, אני אגיד לך איך הולך תהליך.
<אושרה לרר שייב: כשאני שומעת אותך ואנחנו שומעות את כולם ויש שולחנות עגולים ואנחנו גם עושות reaching out, ושתינו באות – עם כל הכבוד – מהשטח, אני יכולה להגיד לך על גיל יותר צעיר של ילדים שטיפלתי בהם.
<אושרה לרר שייב: אנחנו לוקחות את זה וגוזרות - - -
יפעת שאשא ביטון: השיח הוא לא לשים אתכן במקום של התגוננות.
<איריס מנדה בן יעקב: אבל זה מה שקורה.
יפעת שאשא ביטון: אבל איריס, אני מנסה רגע לפתוח את התפיסה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שמשרד החינוך יפסיק לפחד לגעת בזה.
<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו לא מפחדות לגעת.
<איריס מנדה בן יעקב: משרד החינוך לא מפחד לגעת.
יפעת שאשא ביטון: זה לא את, איריס.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, אם הוא משאיר את התוכנית הזו לכיתה י"א-י"ב, ובצורה וולונטרית, משרד החינוך לא רוצה לגעת בזה.
יפעת שאשא ביטון: לא רוצה.
יפעת שאשא ביטון: תגידי לי אם יש הסבר אחר לזה שאנחנו לא מחייבים, שזה לא חלק מהמערכת, שזה לא חלק אינטגרלי, זה וולונטרי רק בגילאים המבוגרים.
יפעת שאשא ביטון: אם יש פרשנות אחרת - - -
<קריאה: עוד לא דיברנו איזה מחנכת באמת תבחר את הנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: עורכת-דין סוזי סיני ארניה, לשכת עורכי הדין.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, סוזי.
<סוזי סיני ארניה: תודה, יפעת.
<סוזי סיני ארניה: אנחנו באמת קיימנו בשבוע שעבר כנס בלשכת עורכי הדין בנושא, אומנם זה היה בנושא של הפללת לקוחות זנות אבל הכול הרי מתקשר לכול, וגם בבסיס עם חברת הכנסת עליזה לביא, ובאמת הנושא הוא חשוב ביותר.
<סוזי סיני ארניה: אני כתבתי נייר עמדה בזמנו שתומך בהצעה להחמרת הענישה בכל הנוגע לזנות קטינים.
<סוזי סיני ארניה: אנחנו כן סבורים שהחמרה היא דבר שהוא קרדינלי וחשוב, אנחנו חושבים שיש בעיית אכיפה סובסטנטיבית קשה ביותר.
<סוזי סיני ארניה: זה פשוט לא נאכף.
<סוזי סיני ארניה: לא נאכף.
<סוזי סיני ארניה: בנוסף לכך שאני פה כיושבת-ראש ועדת חקיקה של הלשכה, אני גם סנגורית מעל 20 שנה.
<סוזי סיני ארניה: אני מעולם לא נתקלתי, ואני נתקלת, עבדתי עם הסנגוריה הציבורית שנים וגם באופן פרטי, מעולם לא ראיתי כתב אישום על צורך שירותי זנות מקטינים.
<סוזי סיני ארניה: ואנחנו יודעים במקביל, כסנגורית אני יכולה לבוא ולומר שיש גם את הצד שכנגד.
<סוזי סיני ארניה: אנחנו רואים את הסימנים, את איתות המצוקה אצל קטינים שנגררים לחיים של סמים, של בית מפורק, של הורים גרושים, של הורים שהם לא נמצאים שם, שהם פשוט לא נמצאים, לא פיזית אלא לא שם.
<סוזי סיני ארניה: לצערנו הרב, שירות המבחן אין לו מספיק כלים כי הוא צריך לגעת ולטפל רק בבעיה שבה הקטין מואשם באותו מקרה.
<סוזי סיני ארניה: הוא לא יכול להתחיל ולדבר עם הקטינים על דברים שהם הרבה יותר רחבים.
<סוזי סיני ארניה: מה שמחזיר אותנו לשיח כאן היום, שבגלל זה באמת הנושא של חינוך הוא כל כך חשוב והסברה, לא רק של הקטינים אלא של הציבור בכללותו, בכל דרך אפשרית, לא רק בבתי-הספר אבל בכלל.
<סוזי סיני ארניה: מכיוון שאותו קצין מבחן שיושב עם קטין שיש לו כתב אישום על סחר בסמים או על שימוש בסמים, הוא לא יכול להתחיל לספר לו על זנות קטינים כי זה לא התפקיד שלו והוא גם יגיד לי, אני מוגבל ואני לא יכול לעשות את זה.
<סוזי סיני ארניה: אבל אני כבר רואה את זה, and I see it coming, ולכן אותות המצוקה כבר רשומים על הקיר, ואני חושבת שהשיח הזה הוא מאוד מאוד חשוב ואנחנו כלשכת עורכי הדין נעשה כל מה שאנחנו יכולים לקדם את הצעת החוק שאת בזמנו הגשת, ובכלל את כל הנושא.
יפעת שאשא ביטון: היא כבר עברה.
<סוזי סיני ארניה: אה, היא כבר עברה.
יפעת שאשא ביטון: היא כבר עברה, אבל זה העניין.
יפעת שאשא ביטון: ואני לא עושה הנחות פה לא לפרקליטות ולא למערכת המשפט וגם לא למשטרה, ואני אומרת לך, זה לא מאחורי הרי האופל.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו היינו בסיור – וזה שם, זה שם.
יפעת שאשא ביטון: זה לגעת בהם ולקחת אותם.
יפעת שאשא ביטון: ראינו אותם מגיעים עם הרכבים שלהם המפוארים.
יפעת שאשא ביטון: אני מודה שאני הייתי בשוק, כי שוב, מתפיסה פרימיטיבית של מה זה זנות ומי צורך.
יפעת שאשא ביטון: את רואה אנשים, אנשים בעלי מעמד, רק לפי הרכב את יכולה להבין ולפי הלבוש, מבוגרים, מגיעים.
יפעת שאשא ביטון: נמצאות שם ילדות קטנות.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך, אני לא ישנתי כמה חודשים רק מלהבין שזה אמתי מה שקורה שם.
יפעת שאשא ביטון: ואני עמדתי ברחוב, לא תגידי התחבאתי.
יפעת שאשא ביטון: עמדתי ברחוב יחד עם כל הצוות שהיה אתנו והסתכלנו, וזה לא להאמין.
יפעת שאשא ביטון: איפה המשטרה?
יפעת שאשא ביטון: איפה המשטרה בסיפור הזה?
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אני אגיב.
יפעת שאשא ביטון: אז הנה המשטרה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: לי קוראים ויקי, ממחלקת הנוער.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: קודם כול, זה נושא כאוב, זו פגיעה ממש אנושה בבנות.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: מבחינת מדיניות, כשמדברים על מדיניות, מדיניות המשטרה לטפל בזה, אנחנו בוועדה במשרד יחד עם המשרד לביטחון פנים לקחנו את זה ממש מבחינת הטיפול, מבחינת המדיניות.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: עשינו המון דברים בנושא הזה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: עשינו יום עיון לשוטרים, עשינו סרטון הדרכה לכל שוטר.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: כל שוטר קיבל סרטון הדרכה כי אחת הבעיות שהייתה לנו – אני ככה משתפת – בעצם הבנה וחידוד סעיף 203ג לחוק העונשין, לקוחו של קטין.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: הייתה חובה להעמיק, להטמיע את זה וגם את הנורות האדומות כשמגיעה קטינה בנושא סמים אפילו או בנושא אלימות, לנסות ולזהות ולחוש אותה האם יש פה היתכנות לעיסוק בזנות.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אז זו פעילות הסברה שאנחנו עושים גם ברמה של הכשרות שלנו בהסמכת נוער לכל השוטרים.
יפעת שאשא ביטון: אבל בפועל אין תוצאות.
יפעת שאשא ביטון: הם מודעים, אבל אין הפללה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אני מסכימה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: יש נתונים והנתונים מדברים בעד עצמם.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אני רק אומרת שמבחינת המדיניות, לאחרונה אפילו רצינו לעשות נוהל עם משרד הרווחה, עם משרד החינוך.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: הנוהל לא יצא לפועל כי בעצם רצינו לשמוע – משרד הרווחה מדבר על שמות, אז אם יש שמות אז למה לא לשתף אותנו כדי שאנחנו נרכיב מזה, נתקדם מזה הלאה, לא כדי להגיע רק לנערה אלא כדי לבדוק את המעטפת ואת הפרשיה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: נתקלנו כמובן בחסמים.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: הנוהל – רצינו נוהל שיתוף פעולה – בעצם ירד לטמיון ולא התקדם.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: מזה התקדמנו לשולחנות עגולים.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אחד הדברים שאנחנו רוצים להעמיד היום יחד עם משרד הרווחה, משרד החינוך, כל המשרדים הרלוונטיים, להקים שולחנות עגולים.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: השולחנות העגולים, משמעותם פגישה משותפת ששם ישב שוטר.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: איפה הייתה הבעיה?
<רפ"ק ויקי אלעמרי: כי שוטר, נודע לו על עבירה, זה על-פי החוק, הוא חייב לדווח.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: ניסחנו מסמך למשרד המשפטים שהוא יאשר אותו – בתקווה – ויעביר את זה ליועמ"ש ממשלה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים שהוא ידווח.
יפעת שאשא ביטון: אני מנסה להבין מה הבעיה שהוא ידווח.
יפעת שאשא ביטון: על איזה עבירה?
<רפ"ק ויקי אלעמרי: כי על-פי חוק, שוטר שמע על עבירה, הוא חייב על-פי החוק לדווח.
יפעת שאשא ביטון: רוצים אבל.
<קריאה: לא לדווח.
<קריאה: לפתוח בחקירה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: לפתוח בחקירה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: ואחת הבעיות, משרד הרווחה, הוא לא רוצה לשבור את האמון עם הנערה, הוא לא רוצה לדווח וזה חסם בהעברת המידע.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: הוא רוצה לשמור על האמון כי הוא רוצה לשמור על הטיפול, כל אחד בא בעצם עם גישה אחרת.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: כולנו רוצים את טובת הקטין, אבל היא רוצה לשמור על האמון.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להבין משהו, באמת – מחוסר הבנה, יכול להיות שזאת לא דרך הפעולה – אני לא יודעת, אני שואלת.
יפעת שאשא ביטון: אני סיפרתי, ראיתי את זה ברחוב.
יפעת שאשא ביטון: אני לא צריכה לשבת עם הרווחה שיספר לי על הנערה, על ההוא, על ההם.
יפעת שאשא ביטון: אני הולכת למקום הזה, שמסתבר שכולם יודעים איפה זה קורה, רק אני לא ידעתי, ולחכות להם שם.
יפעת שאשא ביטון: את רואה, הם לא מתחבאים.
יפעת שאשא ביטון: הם באים כאילו עכשיו הם עצרו בפיצוציה לקנות קולה.
יפעת שאשא ביטון: ככה זה נראה, אני אומרת לכם, ככה זה נראה.
יפעת שאשא ביטון: אז איפה המשטרה?
יפעת שאשא ביטון: למה המשטרה לא יכולה להיות ברחוב הזה?
יפעת שאשא ביטון: את יודעת מה, בשביל לא להפחיד את הבנות אז בקצה של הרחוב.
יפעת שאשא ביטון: הם רואים אותם יוצאים, יש להם דרך אחת אגב כי הם נכנסים מאחורי השדרה שם ויוצאים, דרך אחת יש להם לצאת.
יפעת שאשא ביטון: למה לא לחכות להם שם?
<רפ"ק ויקי אלעמרי: באחד הסיורים של השוטרים – באמת, זה דבר ששווה כמובן לבחון ולבדוק את האתר הזה, את המקום הזה - -
יפעת שאשא ביטון: יש כמה אתרים, הם נראים אותו דבר.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: - - אבל באחד הסיורים כשהגענו, ניגשו לנערות – חלק מהנערות הן לא קטינות בכלל, הן בגירות – על"ם, כשהוא מדבר על זנות קטינים, מבחינתו זה עד גיל 21–22.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים אבל איפה נמצאות הקטינות.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: כשאנחנו מדברים, וביקשנו לקבל מידע, אז הם לא מוכנים.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: תאמיני לי, היו לנו הרבה טלפונים און-ליין, כל מיני מצוקות כאלה ואחרות, ובסופו של דבר לא היו שיתופי פעולה גם מצד הנערה עצמה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: תראו, זה עבירת חשיפה, היא עבירה מאוד קשה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: עבירת חשיפה מאוד קשה היא לא פשוטה גם למשטרה ואנחנו אומרים את זה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: עם כל הצעדים שאנחנו נוקטים - - -
יפעת שאשא ביטון: מה, סתם טרחתי לחוקק חוק?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מחוקקים חוקים ו - - -
<רפ"ק ויקי אלעמרי: בשולחנות העגולים אנחנו מקווים שיישבו כל הגורמים, גם המשטרה, ואז היועמ"ש של הממשלה יאפשר לשוטר שיושב בשולחן לשמוע את השמות אבל לא לדווח.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: ובעצם הרעיון – אין פה ואקום כי אם אני מעלה שם של נערה שהיא במצוקה, השוטר שמע אבל נעשה איזשהו טיפול, לא צריך לפתוח בחקירה אלא אם כן - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל אני רוצה להפליל את הלקוח.
יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, יש פה פער בתפיסה עוד פעם, זה מה שהיה לי עם משרד החינוך.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אבל אנחנו מנסים לייצר שיתופי פעולה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: איפה שיש מידע, המידע לא מגיע אלינו.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: לא מגיע המידע.
יפעת שאשא ביטון: כשמישהו רוצח או כשיש שוד, אתם יושבים בשולחנות עגולים עם הרווחה ומחכים שיתנו לכם שמות או שאתם הולכים לחפש את השודד?
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אנחנו גם וגם.
יפעת שאשא ביטון: למה כשזה בזנות של קטינים אנחנו מתחילים לחפש כל מיני דרכים מתוחכמות ולהמציא איזשהו גלגל?
<רפ"ק ויקי אלעמרי: משום שאם כל הגורמים יושבים סביב שולחן אחד, מחפשים לאגם משאבים, לעשות שיתופי פעולה, זה לא מוריד מאתנו את האחריות לחשיפה ולהיכנס מה שנקרא כמה שיותר לפעול לחשוף.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: זה לא מוריד מהתפקיד שלנו, ממש לא.
יפעת שאשא ביטון: שורה תחתונה זה לא קורה.
יפעת שאשא ביטון: הנה, נתנו לי פה גם דוגמה לשוטרים סמויים, כמו בסמים.
יפעת שאשא ביטון: ממש קשה לו עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: גם אני יכולתי להיכנס שם וכביכול לבוא בדמות מי שרוצה לצרוך.
<אביטל רוזנברגר: יש לי סקופ פה למשטרה, כדאי שתרשמו.
<אביטל רוזנברגר: יש אתר שנקרא “sex finder”, כמו וויז אבל למצוא זנות, גם קטינים.
<אביטל רוזנברגר: עכשיו תיכנסי לאפליקציה שמכיר כל אחד – חבל שהמשטרה לא – בא קטין והוא אומר לך באיזה רדיוס יש.
<אביטל רוזנברגר: לא צריך לא שוטרים סמויים ולא חשיפה מורכבת וגם לא שולחנות עגולים.
<אביטל רוזנברגר: פשוט.
<אביטל רוזנברגר: פשוט-פשוט.
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל פה הבעיה היא אחרת.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: גם בסייבר זה חשיפה מורכבת.
<אביטל רוזנברגר: מאוד.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אני אסביר לך למה.
<קריאה: זה לא בסדר העדיפויות.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: כשאני רואה את הנערה, הרי אתה לא יכול לפתוח תיק ולהביא בסיס, אתה צריך תשתית ראייתית.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: זאת אומרת, כשאתה מגיע למצב שהיא מגיעה - - -
יפעת שאשא ביטון: <רואה אותו שם.
יפעת שאשא ביטון: רואה אותו.
יפעת שאשא ביטון: >
<רפ"ק ויקי אלעמרי: זה שאני רואה זה עוד לא עושה את זה, אני צריכה ראיות.
<קריאה: <איזה ראיה?
<קריאה: >
יפעת שאשא ביטון: באמת אני רוצה לשאול.
יפעת שאשא ביטון: איזה ראיה?
<רפ"ק ויקי אלעמרי: כשהקטינה מגיעה אלינו, הדבר האחרון שהיא אומרת, שהוא העסיק אותה בזנות.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: לא.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: היא לא אומרת.
יפעת שאשא ביטון: תעזבי שנייה את הקטינה.
יפעת שאשא ביטון: אני רואה אותו נכנס, אני רואה עם מי הוא נכנס, לצורך העניין אם יש לי סמויים או שאני יכולה אחר כך להיכנס ולעשות חקירה שם, אני יודעת עם מי הוא היה ואני יכולה לדעת אם היא קטינה או לא, ובינגו.
<קריאה: נכון, צריך חקירה סמויה.
<קריאה: כן, חקירה סמויה.
יפעת שאשא ביטון: לא מבינה למה אנחנו צריכים לחפש עכשיו בשולחנות עגולים.
יפעת שאשא ביטון: לא מחפשים שום שודדים, רוצחים וגנבים בשולחנות עגולים.
<קריאה: הוא משאיר ראיות בשטח, קוראים לזה קונדומים.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: זה לא פשוט משום שכשזה מגיע לשולחן - - -
<קריאה: אבל הוא מקיים יחסים עם קטינה והקונדומים שם פזורים בכל השטח, הוא זורק אותם כי לא מעניין אותו.
יפעת שאשא ביטון: זה בית ממוסד, הן יושבות שם על המדרגות כאילו הם נמצאים במסיבה של הגימנסיה, וזה העיסוק שלהן.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, אתם לא מבינים, אתם צריכים לצאת לסייר להבין - - -
<רפ"ק ויקי אלעמרי: נשמח לקבל את הכתובת.
יפעת שאשא ביטון: היו איתי אנשים מהמשטרה.
יפעת שאשא ביטון: הם צריכים ממני את הכתובת איפה שהייתי.
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> הרי את יודעת שאנחנו לא הולכות לבד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מלוות גם על-ידי אנשים שלכם.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אתה צריך תשתית ראייתית כדי לפתוח תיק.
<קריאה: אני עורכת-דין, אני יודעת מהי תשתית ראייתית.
<קריאה: כשיש לך בשטח קונדומים וניסיון לצרוך זה די - - -
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה ברשותכם להתייחס.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: היו לנו ב-2014, 29 תיקים, שישה תיקים - - -
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להכניס את עליזה לביא לשיח שהיה עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על הנושא של הפללה.
יפעת שאשא ביטון: העלתה סוזי את הנושא של הצעת החוק שוב, ואמרנו איפה המשטרה בסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: הרי אם הם לא יירתמו ואם לא תהיה אכיפה אז אנשים ירשו לעצמם.
יפעת שאשא ביטון: יושבת ויקי ומספרת שהם בשיח ובשולחנות עגולים ועם הרווחה, וכן מותר להם לדווח אם הם שומעים על עבירה או לא, ואני אומרת זה בכלל לא הסיפור.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור שהם לא צריכים את הנערות, הם לא צריכים את הרווחה, הם צריכים להגיע למקומות ולעצור את מי שנמצא שם.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אבל בשולחנות העגולים האלה – אני רק מוסיפה פרט קטן - - -
יפעת שאשא ביטון: את מבינה איפה אנחנו נמצאים?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בכלל לא במקום של לרצות לאכוף את זה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: זה במקום לטפל.
יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה לטפל, אני רוצה להפליל את מי שצורך זנות קטינים.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אגב, זה עלה בוועדה והוועדה ביקשה את השולחנות העגולים.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: זה לא המצאה.
<קריאה: בסדר, המשטרה תפקידה לאכוף.
<קריאה: טיפול תשאירי לגורמי הרווחה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: רק להוסיף.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: במקרים שנראה שכל המעגל יושב וחושב שיש לפתוח בחקירה, אז אנחנו פותחים בחקירה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> ויקי, תראי, אנחנו תפקידנו פה לבוא ולראות מה אנחנו עושים, איפה יש חוליות מוחלשות, איך מקדמים, איזה עוד כלים, אם בחקיקה ואם בעוד דרכים אחרות.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: ואנחנו לא רק דורכים במקום, אנחנו הולכים אחורה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אנחנו הולכים אחורה.
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> אנחנו פה במקום, ובאמת יש היום שר לביטחון פנים שהנושאים האלה חשובים לו והוא קשוב.
יפעת שאשא ביטון: ואתם שותפים הרי לסקר הלאומי, אתם מכירים את הנתונים.
יפעת שאשא ביטון: הנתונים צורחים לשמים.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אבל עשינו גם המון צעדים.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: הסברתי לה מה הצעדים שעשינו כדי לקדם את הנושא.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני גם הסברתי שבשביל לפענח רצח הם לא עושים שולחן עגול עם הרווחה.
יפעת שאשא ביטון: אז למה בשביל להפליל מי שצורך זנות של קטינים צריך שולחנות עגולים?
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> במיוחד שאתם ממפים עבורנו.
יפעת שאשא ביטון: אני למדתי על זליגת הזנות לאזור ולראשון ולפתח תקווה מהמשטרה.
יפעת שאשא ביטון: המשטרה הובילה אותנו, המשטרה מראה לנו, נותנת לנו ידע.
יפעת שאשא ביטון: אתם עושים עבודה מדהימה בשטח אבל צריך לבוא ולראות איך בהלימה עם כל הזרועות הנוספות לקחת את זה צעד הלאה.
יפעת שאשא ביטון: הרי הצרכנים האלה שצורכים צרכנות זנות, מוכרים.
יפעת שאשא ביטון: הרי הרובעים, האזור הזה – זה מבוגרים, זה ילדים – אתם לימדתם אותנו, אז אתם מכירים את זה, אתם יודעים את זה.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו בואו ותגידו לנו מה אנחנו יכולים לסייע בידכם, מה חסר לכם.
יפעת שאשא ביטון: כשבאו הקצינים והחבר'ה ואמרו – אם תעשו את הניתוקים בזנות או אם כך ואם אחרת, מה את חושבת, שלא הלכנו, עוד לפני שהחוק מיושם, הלכנו לרון חולדאי והיום אנחנו יודעים שבתל אביב יש פחות כרטיסים על הרצפה ויש פה שיתופי פעולה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נגד.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: ברור.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> אנחנו רוצים לבוא ולראות.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: הרי חלק מהעניין פה זה לאגום את הכוח שיש לכולם ולראות, אבל לשמוע את התשובות חוזרות עוד פעם ועוד פעם מהמקום הזה, אנחנו לא מתקדמים, אנחנו הולכים אחורה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: בואי תגידי לנו מה חסר לכם כדי לבוא ולראות.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: תראי, זה שהצרכנים שצורכים זנות ילדים יודעים שהכול מותר, אנחנו לא יכולים במדינה שהיא יהודית ודמוקרטית לאפשר את ההכרה שהילדים, אפשר לקחת אותם לאן שרוצים.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: באמת, זה אולי נשמע שאנחנו גם על משרד החינוך וגם על המשטרה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אנחנו רוצים לעבוד ביחד, ביחד, ואנחנו מבינים את הרגישות.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: הרי ברור שילד רוחש אמון סוף סוף על-ידי מישהו בעבודה המדהימה של משרד הרווחה, אבל יש עוד דרכים להגיע.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: יש עוד דרכים לעשות את זה, ויש לכם אותן.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: כשאתם רוצים לקחת נושאים אתם יודעים להיכנס בהם לעומק.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אז גם כאן תעזרו לנו, זה לא יכול להיות.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: זנות ילדים, המספרים הולכים וגדלים במדינת ישראל.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: איפה אנחנו חיים?
יפעת שאשא ביטון: הם גדלים, כן.
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> אז חינוך – חינוך, אבל אכיפה.
יפעת שאשא ביטון: אלוהים אדירים.
יפעת שאשא ביטון: צרכני הזנות, ילדים חוגגים בישראל כי אף אחד לא עושה שום דבר.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אחד הצעדים שראש אגף החקירות והמודיעין עשה כדי לתת לזה מה שנקרא עוד "פוש" כדי שבשטח יהיו לזה יותר אכיפה ומיקוד – אני ככה משתפת אתכם – הוא פנה לכל מפקד מחוז ואמר מבחינתו שהם ישימו את זה בראש סדר העדיפות והוא רוצה לראות תוצאות בכל מחוז בנושא האכיפה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: זה הצעד שהיה לאחרונה כדי לתת לזה תעדוף ולשים את זה בפוקוס.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: זה מבחינת המדיניות של המטה הארצי.
יפעת שאשא ביטון: זה בר בדיקה כל לילה במדינת ישראל, לצערי הרב, לראות אם אכן זה נעשה או לא, אפילו לא צריך תקופת הסתגלות.
<רחלי זוארץ-לוי: סליחה על ההפרעה.
<רחלי זוארץ-לוי: אני ביקשתי מראומה את רשותה.
<רחלי זוארץ-לוי: שמי רחלי זוארץ-לוי, אני עורכת-דין, אני פרקליטה במחלקה הפלילית בפרקליטות המדינה ורפרנטית של תחום סחר בבני אדם ועבירות הזנות.
<רחלי זוארץ-לוי: אני כן רוצה להשלים את ההיבט של האכיפה כי הוא היבט שמטריד מאוד מאוד גם אותנו בתור הגורמים שאמונים על הגשת כתבי האישום.
<רחלי זוארץ-לוי: ובאמת, אולי כמשפט משלים למה שויקי ציינה.
<רחלי זוארץ-לוי: המכתבים - שאנחנו גם יודעים עליהם - שהועברו מראש אגף חקירות למפקדי המחוזות השונים הם בעקבות מכתב שהעביר פרקליט המדינה לראש אגף חקירות ומודיעין במשטרת ישראל בגלל שאנחנו ראינו שיש היעדר אכיפה בתחום, זאת אומרת גם אנחנו מרגישים את זה.
<רחלי זוארץ-לוי: מספר תיקי החקירה שנפתחים, בשנת 2017 ככל שידוע לנו עד עכשיו זה היה אפס; ב-2016 אנחנו מדברים על מספרים מאוד מאוד זעומים, בודדים, מספר אצבעות כף היד, וכך גם בשנת 2015.
<רחלי זוארץ-לוי: אנחנו עשינו בינינו לבין עצמנו בתוך הפרקליטות עבודה פנימה כי אמרנו – רגע, בואו נבדוק אולי אחורה, תיקים שכן נפתחו, הייתה תקופה שנפתחו, היו תיקים שדיווחו לנו על כ-29 תיקים בשנה אחת, נבדוק למה מספר כתבי האישום שהוגשו היה מספר קטן.
<רחלי זוארץ-לוי: בחנו את התיקים האלה.
<רחלי זוארץ-לוי: לצערנו, באמת בגלל קשיים של פרקי הזמן שהתיקים נחקרו, בגלל באמת לפעמים חוסר שיתוף פעולה מצד המתלוננים, התיקים לא יכלו להבשיל לידי הגשת כתב אישום אבל בדקנו האם גם אולי לנו הייתה איזושהי טעות כי גם אנחנו באמת זיהינו את התופעה הזאת כתופעה שהיא מטרידה ולא מספיק מקבלת את המענים הראויים והמחייבים, המתחייבים ממנה.
<רחלי זוארץ-לוי: מבחינת הפרקליטות יש את הנחיית פרקליט המדינה שאני מזכירה אותה פעמים רבות בדיונים בוועדה של חברת הכנסת עליזה לביא.
<רחלי זוארץ-לוי: עבירות שיש בהן חשד למעורבות קטינים צריכות להיות מתועדפות מבחינת הטיפול בהן.
<רחלי זוארץ-לוי: אנחנו רואים את התיקים האלה, תיקי זנות קטינים, כתיקים שאנחנו מדווחים עליהם אפילו בדוח למחלקת המדינה האמריקנית כתיקים שאפילו נחשבים לסחר בבני אדם.
<רחלי זוארץ-לוי: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> כמה תיקים כאלה יש?
<רחלי זוארץ-לוי: לכן אני אומרת.
<רחלי זוארץ-לוי: אין.
<רחלי זוארץ-לוי: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> אני רוצה את זה לפרוטוקול.
<רחלי זוארץ-לוי: מבחינת תיקי חקירה, מספר התיקים שנפתחו הוא מספר מצומצם מאוד עד כדי אפס בתקופה האחרונה, ולכן הייתה פנייה של פרקליט המדינה לראש אגף חקירות ומודיעין של משטרת ישראל, ובעקבותיו אנחנו גם יודעים וגם אנחנו עודכנו, שהוצאו מכתבים.
<רחלי זוארץ-לוי: אנחנו מקווים שההתעוררות הזאת תוביל ותוטמע בשטח במחוזות השונים.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: ב-2015 היו 27 תיקים, לא לקוחו של קטין בלבד.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: לקוחו של קטין היה אחד, כל היתר זה סעיף 203ב, זאת אומרת כל נושא של ניצול קטינים לזנות.
<רחלי זוארץ-לוי: אז אני מתייחסת לתיקים - - -
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אני מתייחסת גם למספר הזה.
<רחלי זוארץ-לוי: בסדר גמור.
<רחלי זוארץ-לוי: אני מתייחסת אבל לתיקים, לדין לקוחו של קטין.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתייחסים גם לעניין של לקוח.
יפעת שאשא ביטון: בדיוק, דין לקוחו של קטין.
<רחלי זוארץ-לוי: כן.
<רחלי זוארץ-לוי: שזו עבירה שגם העונש בצידה הוחמר בעקבות הצעת החוק של חברת הכנסת ביטון, והדברים ידועים.
<רחלי זוארץ-לוי: זאת אומרת, מבחינתנו, אחרי שביקשנו להסב את תשומת לב המשטרה לתופעה שמטרידה אותנו, שאנחנו מבקשים להגביר את האכיפה בתחום ולהעמיד אותה בראש סדר העדיפויות, אנחנו גם פנינו לפרקליטי המחוזות כי יש לנו רפרנטיות בכל פרקליטות מחוז וביקשנו שתיקים כאלה לא ייסגרו לפני התייעצויות ולפני בחינה נוספת.
<רחלי זוארץ-לוי: אלא שכרגע באמת אנחנו בשלב שעוד לא הועברו אלינו תיקי חקירה, ולכן חברת הכנסת עליזה לביא שאלה אותי מדוע אין כתבי אישום.
<רחלי זוארץ-לוי: אין כתבי אישום כי אין כמעט תיקי חקירה, והמספר בודד ביותר.
<רחלי זוארץ-לוי: לצד זאת, כן חשוב לי לומר שהאכיפה היא צד אחד של המטבע, ובאמת בצדק גם פתחנו בשיח נוסף שקשור לחינוך, יש גם שיח שקשור לבריאות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אמרנו.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר זה שיתוף פעולה של כולם אבל לכם יש חלק משמעותי ביצירת ההרתעה כי אנחנו יכולים לדבר כמה שאנחנו רוצים, אם הם שם חושבים שמותר להם לעשות הכול - - -
<רחלי זוארץ-לוי: אנחנו לא מתכחשים לו, אנחנו מודעים לו ואנחנו גם נכונים לעמוד ולסייע בכל שדרוש.
<רחלי זוארץ-לוי: אני כן אציין, כשכן נפתחו תיקי חקירה היו מספר כתבי אישום שהוגשו.
<רחלי זוארץ-לוי: קודם עורכת-הדין סוזי – אני מתנצלת, יש לי דוגמאות לכתבי אישום שכן הוגשו.
<קריאה: סך הכול שישה.
<קריאה: הם בודדים.
<רחלי זוארץ-לוי: אני לא מכחישה.
<רחלי זוארץ-לוי: אמרתי.
<רחלי זוארץ-לוי: מספר כתבי האישום שהוגשו היו ספורים ובודדים וזה גם כתוצאה ממספר תיקי החקירה הספורים הבודדים, ובכלל שלא מובאים לפתחנו.
<רחלי זוארץ-לוי: זאת המציאות ואנחנו גם מוטרדים ממנה ואנחנו שמחים לשמוע שגם כאן
<רחלי זוארץ-לוי: דווחנו על כך שהמכתב כפי שדיווחו לנו, הועבר למפקדי המחוזות ואנחנו מקווים שיהיה לכך המשך בשטח.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, תודה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא ממהרת לשמוח.
<רחלי זוארץ-לוי: לא, גם אני עוד לא.
יפעת שאשא ביטון: אני מצפה שהפרקליט יתייחס ברצינות לדברים שלו ויבדוק שהדברים אכן קורים.
יפעת שאשא ביטון: וכמו שאמרתי, זה מדיד כמעט בכל יום אז אני מקווה שאנחנו באמת נראה שינוי.
יפעת שאשא ביטון: ואני בטוחה שהראשונים שיתחילו לצוף כבר ייצרו את ההרתעה בשטח.
יפעת שאשא ביטון: אין מה לעשות, זה עושה את שלו.
יפעת שאשא ביטון: יש פה גם את העניין של החשיפה ויש פה עוד הרבה-הרבה אלמנטים אחרים מעבר לזה שהם צורכים זנות מקטינים ואני כמעט משוכנעת שיהיה לזה את האפקט שלו.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אני אומרת לא בנימה ביקורתית.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אני חושבת שאולי אחר כך נשב ונראה.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אם היו ב-2014 סוף סוף 30 תיקי חקירה והוגשו שישה כתבי אישום, כדאי שגם אנחנו נלמד – לא רק אתם – גם אנחנו נלמד מה היו הפערים שבגינם לא נפתחו כתבי אישום.
<רחלי זוארץ-לוי: אני שוחחתי על כך עם ליאת לב מהיחידה אצלכם, היא יודעת את הדברים, אז אני אעדכן אותך.
<רחלי זוארץ-לוי: אנחנו גם דיברנו על זה עם ברקו, והדברים ידועים.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: מצוין.
<רפ"ק ויקי אלעמרי: אם כך, בואו נעשה בקרה עצמית.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לחדד פה באמירת סוגריים.
יפעת שאשא ביטון: זה נכון לגבי כל תיק.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו פוגשים את זה הרבה בפגיעות מיניות בקטינים, שבכלל המשטרה אין לה מושג מה התגלגל אחר כך ושם זה דרמטי בשבילנו כדי ללמוד ממה שקורה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן לראומה בקצרה, אחר כך רחלי הכהן.
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> ראומה, שלא הייתה פה בשבוע שעבר.
<ראומה שלזינגר: נכון.
<ראומה שלזינגר: היה לי תזמון ממש בעייתי.
<ראומה שלזינגר: קודם הרוחות התלהטו כי אני חושבת שיש פה עניין.
<ראומה שלזינגר: יש כלים לאכיפה, המחוקק פועל, יש את החמרת הענישה.
<ראומה שלזינגר: שוב, אני מצטרפת ואני לא אמשיך בזה – זה עניין של סדרי עדיפויות.