GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ולרי זילכה: לפי התע"ש של משרד הרווחה, אפשר לקבל עד 4 שעות ביום.
<ולרי זילכה: אז קודם כל זה כשלעצמו בעייתי.
<ולרי זילכה: שהרי ההורים עובדים 9 שעות ביום.
<ולרי זילכה: הפעוט צריך את החיזוק הזה יותר שעות.
<ולרי זילכה: נחום, אני מקבלת את מה שאתה אומר.
<ולרי זילכה: יש ועדות שילוב וועדת שילוב אמורה לבחון את צרכיו של הפעוט, כל אחד בהתאם לפי צרכיו.
<ולרי זילכה: אלף אם הוא צריך יותר מ-4 שעות, אז ועדת השילוב לא מוסמכת לתת.
<ולרי זילכה: אבל הגברת גלית גבע, לפני שנתיים, כשהייתה אחראית מטעם אגף השיקום, הצהירה בוועדה לפרוטוקול וגם בדו"ח מרכז המחקר והמידע של הכנסת, היא אמרה השיקולים שוועדת השילוב מפעילה הם גם שיקולים מקצועיים, אבל הם בהחלט גם שיקולים תקציביים.
<ולרי זילכה: זה קצת מפתיע אותי, הנתון שנתת, בגלל שהנתון שגלית הצהירה עליו לפני שנתיים, זה שיש כ-1,100 פעוטות שמקבלים שילוב יחידני.
<ולרי זילכה: זאת אומרת סייעת פרטנית.
<ולרי זילכה: גם אם הוא יקבל רק שעה ועשרים ביום, הוא נחשב ככזה שקיבל.
איילת נחמיאס ורבין: אני אתייחס לנושא של חוסר השליטה במספרים.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה חלק מהבעיה.
<ולרי זילכה: כן, ונחום בעצם בא ואמר פה לגבי הילדים של אגף השיקום, אני פספסתי בדיוק את המספר, זה היה 400 או 480.
איילת נחמיאס ורבין: זה תלוי, כי הוא פילח את זה לפי קבוצות.
<ולרי זילכה: לא, אם אני לא סופרת את האופציה הזאת.
איילת נחמיאס ורבין: נחום, אני אתן לך להגיב.
<ולרי זילכה: אני אומרת, אם אנחנו לא סופרים את האוטיזם ואני לא סופרת את הסיכון לסיכוי, כי פה הנתונים הם דומים, בעצם כמות הפעוטות שמקבלים סייעת ביחס ללפני שנתיים, היא יותר נמוכה.
<ולרי זילכה: באמת מה שגלית הצהירה אז, היא אמרה תראו – היא אמרה את זה לפני שנתיים ויש לי את זה בפרוטוקול.
<ולרי זילכה: היא אמרה תראו, יש לנו באמת קושי תקציבי, אנחנו באמת תיעלנו כסף לטובת הדבר הזה והעניין הסתיים.
<ולרי זילכה: ואם היה העניין מסתיים, אז לא היינו פה היום.
<ולרי זילכה: בעצם יש פה חסר מאד מאד גדול.
<ולרי זילכה: החסר בא לידי ביטוי גם בהיקף השעות, גם בעניין הזה, המאד מצער של המצ'ינג.
<ולרי זילכה: כי גם לפעמים כשהמשרד נותן והרשות המקומית אין לה מצ'ינג, אז גם היא לא נותנת ואז הילד לא מקבל בכלל – לא מפה ולא מפה.
<ולרי זילכה: קורה מצב שמעון היום שולח את הילד הביתה יותר מוקדם.
<ולרי זילכה: קורה מצב שאין מקום במעון היום, שהרי אנחנו נותנים את המענה רק במעון יום מפוקח, ולכן בעצם הילד או שלא מקבל מענה, או שההורים עושים מאמצים ומוצאים פתרון בקהילה.
איילת נחמיאס ורבין: אם את רוצה להגיד משפט לסיכום, תגידי משפט סיכום, אבל תסכמי את דברייך בבקשה.
<ולרי זילכה: כן, אני רוצה להגיד משפט לסיכום.
<ולרי זילכה: אני רוצה להגיד שאני במשך השנים ראיתי המון רצון טוב ממשרדי הממשלה, ספציפית ממשרד הרווחה בעניין הזה, שמכיר ומזהה את הצורך.
<ולרי זילכה: כשהשר חיים כץ נכנס לתפקידו, שלחנו אליו מכתב להיפגש בנושא הזה וקיבלתי תשובה מאגף השיקום, שאומר שהם מכירים בצורך, שהוא צורך מאד חשוב ושיש ישיבות בין משרדיות לקדם חקיקה בעניין.
<ולרי זילכה: זה תחת השר הנוכחי.
<ולרי זילכה: אבל אני מבינה את המורכבות של מינהל המוגבלויות.
<ולרי זילכה: אני מבקשת מכם להעלות את הנושא שוב על סדר היום ולראות איך אתם ואנחנו ביחד נותנים מענה לפעוטות האלה, שבאמת הם האוכלוסייה הייעודית שלכם ואתם באמת מכירים ומזהים בצורך.
איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה ולרי.
איילת נחמיאס ורבין: מי מדבר מאלו"ט?
<הדס ארנון-שרעבי: עורכת דין הדס ארנון שרעבי.
<הדס ארנון-שרעבי: אני בעצם אחזק את מה שולרי אמרה ואני רוצה לדבר על הצורך בהשוואת התנאים לפעוטות עם אוטיזם, בשילוב לאלה שמצויים היום, לפעוטות שבעצם נמצאים במעונות יום שיקומיים.
<הדס ארנון-שרעבי: המצב הוא שהיום פעוט עם אוטיזם שנמצא ב- - -
איילת נחמיאס ורבין: סליחה שאני שואלת אותך, הדס, זה לא התפקיד שלך, אבל זה מעניין אותי.
איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים להגיד מספרים?
<הדס ארנון-שרעבי: אני חושבת ואני אגיד בשיא הכנות שאני יחסית חדשה באלו"ט ואני לא רוצה להגיד דברים וודאיים, אבל אני חושבת שיש לפחות, לפי הנתונים שיש לנו, לדעתי היום מעל 100 פעוטות ללא מעונות יום שיקומיים, אבל אני לא רוצה להגיד במסמרות.
איילת נחמיאס ורבין: אוקיי, תמשיכי.
<הדס ארנון-שרעבי: מאה אחוז.
<הדס ארנון-שרעבי: המצב היום הוא שפעוטות עם אוטיזם שנמצאים במעונות יום שיקומיים, מקבלים 180 שעות סייעת ו-14 שעות טיפול רפואי מתקדם (טב"מ).
<הדס ארנון-שרעבי: מכיוון שהיו מעל 100 ילדים בשנת 2016 שלא היה להם - - -
איילת נחמיאס ורבין: כמה ילדים?
<הדס ארנון-שרעבי: מעל 100.
<הדס ארנון-שרעבי: נכון לשנת 2016.
<הדס ארנון-שרעבי: הוגשה על ידי אלו"ט יחד עם עו"ד אמיר ברק עתירה, שבעצם היא נגד משרד הרווחה ומשרד הבריאות והיא ביקשה למצוא פתרונות.
<הדס ארנון-שרעבי: מה שהוחלט בעתירה, הסעד שניתן בזמנו זה שפעוטות שנמצאים במעונות מפוקחים יקבלו באמת 180 שעות סייעת וסך כספי שמגיע בערך ל-7.5 שעות טב"מ.
<הדס ארנון-שרעבי: וזה אולי הדבר העיקרי שאני רוצה להדגיש.
<הדס ארנון-שרעבי: משרד הרווחה ומשרד הבריאות מתנגדים בכל תוקף לתת את אותם התנאים, את ה-180 שעות סייעת ואת שעות הטב"מ, לילדים שההורים שלהם מראש רוצים להכניס לשילוב.
<הדס ארנון-שרעבי: זאת אומרת זה לא שאין אפשרות, אלא הם רוצים, כמו ששמענו פה ושמענו ב - - -
איילת נחמיאס ורבין: כן, למעונות פרטיים ולא מפוקחים.
<הדס ארנון-שרעבי: למעונות פרטיים, מעונות כלליים.
<הדס ארנון-שרעבי: כן.
<ולרי זילכה: לא, לא, מעונות מפוקחים.
<ולרי זילכה: על זה אנחנו עוד לא מתווכחים בכלל.
<ולרי זילכה: אבל העובדה שפעוט עם אוטיזם, שאין מעון יום שיקומי בסביבתו, זכאי בעצם להיקף שעות גדול, כי המדינה מחויבת על פי חוק ולא יכולה לתת לו את זה - - -
<ולרי זילכה: אבל אם ההורה בוחר על פי אידיאולוגיה שלו לשלוח את הילד למסגרת מפוקחת, משלבת, אז הוא לא מקבל את כל הסל הזה.
איילת נחמיאס ורבין: ברור, ברור.
איילת נחמיאס ורבין: אגב, אני חושבת שגם אם הורה שולח את הילד שלו למערכת פרטית מכל מיני סיבות אגב, סיבות גיאוגרפיות, אני חושבת שהוא צריך להיות זכאי לשעות הסיוע.
איילת נחמיאס ורבין: המצב של הילד לא משתנה כתוצאה מזה ששלחו אותו למקום אחר.
איילת נחמיאס ורבין: יש הרבה סיבות שהורים בוחרים לשלוח.
מסעוד גנאים: מורה מלמד בבית ספר ששולח את בנו בבית ספר אחר, או מה?
איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, לא.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מדברים כאן על פעוטות שהולכים לשילוב.
מסעוד גנאים: אה, סליחה.
מסעוד גנאים: משום שיש כאלה במערכת הרשמית.
איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת מסעוד גנאים - - -
מסעוד גנאים: הם שולחים לבתי ספר פרטיים.
איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל זה לא האירוע כאן.
איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה, ביקשת להתייחס לנושא.
מסעוד גנאים: תחילה אני מתנצל, באתי מאוחר בגלל שרצים מדיון לדיון והנושא הוא אחד לפי דעתי, איך לטפל "באחר" ואיך לכבד את השוני שלו ואיך לתת לו את ההזדמנות השווה עם כולם ולפי דעתי לקבל ולשלב את הילדים בעלי המוגבלויות במעונות יום מהגיל הזה זה חשוב מאד.
מסעוד גנאים: היה לנו דיון בוועדת החינוך על שילוב ילדים, תלמידים, במערכת החינוך הרגילה, שילובם של בעלי מוגבלויות, זה חשוב מאד.
מסעוד גנאים: אני חושב שאם זה מתחיל בגיל המוקדם הזה, זה חשוב מאד.
מסעוד גנאים: יש בזה אמירה.
מסעוד גנאים: אמירה למדינה, אמירה לממשלה, אמירה לחברה, שהילדים האלה הם חלק טבעי מהחברה, חלק נורמאלי וצריך להנגיש להם את הכל.
מסעוד גנאים: פיזי, קוגניטיבי, חינוכי, פדגוגי.
מסעוד גנאים: ויש בזה אמירה חשובה, משום שכפי שאמרתי גם עכשיו בוועדת החינוך בקשר לעניין של "האחר", צריך אמירה, דוגמא וחינוך.
מסעוד גנאים: אני מקווה שיהיה לנו את זה.
איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך חבר הכנסת גנאים.
איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך שהצטרפת אלינו לדיון.
איילת נחמיאס ורבין: קרן, אני אתן לך עכשיו להתייחס, בגלל שזה עוסק בנושא האוטיזם.
איילת נחמיאס ורבין: קרן קרדי, מפקחת ארצית, השירות לטיפול באדם עם אוטיזם ממשרד הרווחה.
<קרן קרדי: תודה.
<קרן קרדי: טוב, אז קצת לגבי הנתונים שאני בדקתי במערכת.
<קרן קרדי: אני רוצה לנסות לתת איזה שהוא הסבר לפערים במספרים.
<קרן קרדי: מאד יכול להיות שהנתונים שגלית גבע הציגה התייחסו לשנת תקציב והנתונים שנחום עידו הציג כרגע הם נתונים שמתייחסים לשנת פעילות במעון ולכן המספרים הם יותר גבוהים, וזה נראה לי יותר הגיוני.
<קרן קרדי: בשנת הלימודים הקודמת היו 117 פעוטות עם אוטיזם שאנחנו אישרנו להם שעות שילוב.
<קרן קרדי: שנה קודם לכן 112.
<קרן קרדי: בשנה לפני כן 91 פעוטות.
איילת נחמיאס ורבין: רגע, אתם אישרתם את זה, שעות סייעת במעונות מפוקחים?
<קרן קרדי: במעונות יום רגילים.
<ולרי זילכה: באיזה היקף שעות?
<קרן קרדי: אז זהו, בעיקרון בשירות לאוטיזם אנחנו בדרך כלל נותנים 80 שעות, זה המינימום, כשבעצם ועדת השילוב יכולה להחליט לאשר עד 105 שעות, שזה נותן את ה-4 שעות לכל יום ויש לנו יותר ויותר מקרים כאלה שזה מספר השעות שמאושר.
<קרן קרדי: אני יכולה להגיד שבשנה שעברה כבר התקבלה החלטת מנכ"ל שהיא תקפה גם לשנה הזאת, שפעוטות שבעצם הייתה בקשה להשמה במעון יום שיקומי ולא שולבו במעון יום שיקומי בגלל שבשנה שעברה הייתה בעיה של מקומות, אז באמת ניתן להם כיסוי של 180 שעות לכל היום, וזה מתוקף החלטת מנכ"ל והיא תקפה גם לשנה הזאת.
איילת נחמיאס ורבין: כמה ילדים קיבלו את ה-180 שעות?
<קרן קרדי: זה נתון שאני לא הוצאתי, אבל היה זכאי לו כל ילד שהיה נמצא במעון יום רגיל תחת פיקוח ממשלתי.
<קרן קרדי: זאת אומרת כל הילדים שלא שובצו במעון יום שיקומי והיו במעון יום רגיל מפוקח, היו רשאים לקבל את היקף השעות הזה.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת סייעת צמודה כל היום.
<קרן קרדי: כן.
איילת נחמיאס ורבין: חזון אחרית הימים.
<קרן קרדי: אני חייבת גם לתקן, כי באמת בשנה שעברה הייתה רשימת המתנה היסטרית, אבל היא לא קיימת השנה הזאת.
<קרן קרדי: אנחנו בינתיים במצב בסדר.
<קרן קרדי: זאת אומרת יש לנו הרבה מעונות שיש לנו גם מקומות פנויים עדיין.
<קרן קרדי: יש מקומות שהמעונות התמלאו ואנחנו כל הזמן מפרסמים מכרזים בהתאם לצרכים שעולים בשטח.
<הדס ארנון-שרעבי: אפשר לשאול שאלה?
<הדס ארנון-שרעבי: אין בעיה עם המכרזים האלה?
<הדס ארנון-שרעבי: ממה שאני התרשמתי עד היום המכרזים הם פשוט - - -
<קרן קרדי: אני יכולה להגיד שבשנתיים - - -
איילת נחמיאס ורבין: רגע, רגע, סליחה שנייה.
איילת נחמיאס ורבין: אני אמנם אישרתי את השאלה, כי אני חושבת שזה חשוב, אבל אני רוצה רגע להבין.
איילת נחמיאס ורבין: למכרזים האלה ניגשים, המכרזים האלה עובדים?
איילת נחמיאס ורבין: יש מי שניגש אליהם?
<קרן קרדי: תראי, הם עובדים כי עובדה שאנחנו הצלחנו בשנתיים לפתוח בערך 25 מעונות יום שיקומיים חדשים ברחבי הארץ רק לאוטיסטים.
<קרן קרדי: אז יש אולי - - -
איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שיש בעיה עם המכרזים בעיכוב התפתחותי?
<נחום עידו: יש בעיה ספציפית במיקומים ספציפיים כרגע.
איילת נחמיאס ורבין: מה זה מיקומים ספציפיים ומה המאפיינים של הבעיה?
<נחום עידו: המאפיינים של הבעיה במיקומים הספציפיים, שלא ניגשו בפעם האחרונה - - -
איילת נחמיאס ורבין: תן לנו דוגמא של מקום.
<נחום עידו: אנחנו מדברים למשל בתל אביב ובגוש דן.
<נחום עידו: כי קשה מאד למצוא היום מבנים שיכולים להתאים לזה.
<נחום עידו: יש קושי להשיג מבנים, להתאים אותם.
<נחום עידו: זה גם עולה יקר.
<נחום עידו: זה גם מאד מאד יקר המבנים האלה.
<נחום עידו: לכן אנחנו הולכים להוציא בשבוע-שבועיים הקרובים קול קורא והמשרד שלנו מתקצב, יחד עם משרד האוצר תקציב לבנייה של ארבעה מעונות יום שיקומיים בשנה הראשונה, חדשים.
<נחום עידו: אנחנו נתקצב את הרשויות המקומיות במקומות שאנחנו מזהים את הצורך.
<נחום עידו: אנחנו נפרסם קול קורא ונבחר את הרשויות המקומיות האלה.
<נחום עידו: הן תקבלנה תקציב מהמשרד או מהביטוח הלאומי לבנות מעונות יום שיקומיים חדשים, כדי שאנחנו נפתור את הבעיה הזאת, כי הבעיה היא באמת בעיה נדל"נית הייתי קורא לזה בעיקרון.
איילת נחמיאס ורבין: כמה מעונות יום שיקומיים חסרים היום בארץ לעיכוב התפתחותי?
איילת נחמיאס ורבין: כי לפי מה שאת אומרת לאוטיזם יש פוטנציאל, כי יש 25 מכרזים ש - - -
<קרן קרדי: אנחנו מפרסמים פניות במקומות שצריך.
איילת נחמיאס ורבין: אבל כמה מעונות לעיכוב התפתחותי?
<נחום עידו: כרגע אין כל כך.
<נחום עידו: כרגע אנחנו לא מזהים צורך בנושא של המעונות ה- - -
איילת נחמיאס ורבין: אבל הרגע אמרת שאתם רוצים להקים ארבעה - - -
<נחום עידו: זה בעיקר באזורים האלה.
<נחום עידו: ברוב האזורים האחרים אין לנו כרגע בעיה ספציפית.
איילת נחמיאס ורבין: ואז הילדים האלה מקבלים את המענה באמצעות הסייעות?
<נחום עידו: והם מקבלים באמצעות הסייעות, כן.
<נחום עידו: ודרך אגב, גם כרגע, גם באזור תל אביב, אנחנו לא נמצאים כרגע במצב-.
<נחום עידו: בשלב הזה גם בתל אביב אין לנו בעיה.
<נחום עידו: בשלב הזה.
איילת נחמיאס ורבין: אין אף ילד ללא פיתרון?
<נחום עידו: לא, אין.
<נחום עידו: יש לנו מעטים ש- - -
<ולרי זילכה: אני קיבלתי נתון אחר.
איילת נחמיאס ורבין: רגע, רגע, אם לא היה ברור, לא מתפרצים.
<נחום עידו: יש מעטים שאישרנו להם בתחילת השנה הזאת, ד"ר הדר ירדני ואני, ממש לא רבים.
<נחום עידו: ממש על כף יד אחת.
<נחום עידו: ממש כמה שאישרנו להם.
איילת נחמיאס ורבין: מנחם גולדין, מנהל יחידת המידע ומיצוי זכויות בארגון קשר, הבית של המשפחות המיוחדות.
<מנחם גולדין: קודם כל נעים מאד.
<מנחם גולדין: אז אני לא אחזור על התואר והשם.
<מנחם גולדין: אנחנו גם שותפים פה ביחד, אז אני גם אשתדל שלא לחזור על מה שכבר נאמר, אבל כן יש לי כמה דגשים שאני מוכרח להגיד, היות וגם אני מתרוצץ פה בין המסדרונות.
<מנחם גולדין: אז אלף אפשר להגיד שכולנו מוגבלים, זה נחמד.
<מנחם גולדין: זה משהו שרץ ככה וזה משפט שחוזר על עצמו, אבל אני חושב שאם במקום שכולנו נקרא לעצמנו מוגבלים, נקרא לכולנו אנשים ובמקום להסתכל גם על אותו פעוט כאיזה פרובלמה כזאת או אחרת, נבין שזה ילד קטן שצריך לתת לו את העזרה - - -
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזו רוח הדברים ששורה היום בכנסת, עם כל הכבוד.
איילת נחמיאס ורבין: כשמגיע לנו ושצריך לבקר אותנו, תבקרו אותנו, אבל זה לא המקרה.
<מנחם גולדין: לא, פשוט זה נשמע בכל מיני מקומות, בגלל זה אני אומר.
איילת נחמיאס ורבין: בוא, אתה רוצה שאני אדייק לך?
איילת נחמיאס ורבין: לקות, נכות, מוגבלות, ככה זה עובד.
איילת נחמיאס ורבין: לכולנו יש לקויות.
איילת נחמיאס ורבין: מקובל עליך?
איילת נחמיאס ורבין: סבבה.
<מנחם גולדין: נכון.
<מנחם גולדין: כולנו אנשים - - -
איילת נחמיאס ורבין: נכות זה מה שהחברה עושה.
<מנחם גולדין: אין לי שום בעיה.
<מנחם גולדין: אני כן רוצה להתחבר לנושא אנשים.
<מנחם גולדין: אני כמי שמטפל והארגון שלנו מה שהוא עושה הוא מסייע למשפחות, אז כן חשוב להגיד משהו בתפיסת העולם, שאולי - - -
<מנחם גולדין: יש לנו בתפוצה בסביבות 60,000 משפחות שאנחנו איתן בקשר ישיר כל הזמן.
<מנחם גולדין: אנחנו מטפלים באלפים בכל התקופה, לאורך השנה, אבל מה שחשוב להגיד גם לאנשים, כי בתפיסה שאומרת ואני מצטרף פה למה שנאמר, שביום של 9 שעות יש 4 שעות סיוע, המשמעות היא שבו בבית אם אנחנו שוויוניים; ואם אנחנו לא שוויוניים, אז זה שבי בבית.
<מנחם גולדין: זה דבר אחד שאני גם רוצה להעלות מסקנה ואני חושב שכן אפשר לעשות את ההשוואה הזאת, כי היא השוואה חשובה.
<מנחם גולדין: דבר שני, אם אנחנו מדברים על מילים, על נושא של ילדים בסיכון, במיוחד כשמדברים בנושאים של רווחה, יש הגדרות של סיכון ברווחה.
<מנחם גולדין: בדרך כלל זו סיטואציה שיוצרת את הסיכון, אבל אני חושב שחשוב פה להדגיש שלא צריך לקרוא להם ילדים בסיכון.
<מנחם גולדין: סך הכל אם יתנו להם את האמצעים שמגיעים להם וכו', אז הם לא יהיו בשום סיכון.
<מנחם גולדין: גורם הסיכון פה הוא די ברור וזה איזו שהיא אוזלת יד.
<מנחם גולדין: עוד דבר אחד, אם מתעסקים בהשוואות וכו', הייתי גם בדיון בנושא של גיוס עכשיו ומתנדבים בצבא.
<מנחם גולדין: החל מגיל 3 אנחנו נכנסים למערכת החינוך, יש בהחלט מודל של השפעה והפערים הם עצומים בין כמות הילדים שם, שנמצאת בשילוב ובשילוב מוצלח ומתקדמים וכו', לבין הרגע לפני, מה שנקרא שנתיים - - -
<מנחם גולדין: כמה?
<מנחם גולדין: 9.
<מנחם גולדין: 999 ולכן כן חשוב לעשות את ההשוואה ואת המדדים לעשות את זה.
איילת נחמיאס ורבין: תודה, תודה.
<מנחם גולדין: וזהו, תודה.
איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך מנחם.
איילת נחמיאס ורבין: המועצה הלאומית לשלום הילד.
<רחלי הכהן: עורכת דין רחלי הכהן.
<רחלי הכהן: אני לא אחזור על דברים שנאמרו, אז אני רק רוצה כן להדגיש שתי נקודות שהן מאד משמעותיות מבחינתנו, שיועברו.
<רחלי הכהן: דבר אחד, אני מאד מתחברת לדברים שאמרת לגבי המסגרות הפרטיות.
<רחלי הכהן: מה שכן, בהקשר הזה שוב להזכיר את העניין של הפיקוח.
<רחלי הכהן: כן להודות למשרד הרווחה על התסקיר ועל הצעד הראשוני, אבל להגיד שזה לא רק התסקיר.
<רחלי הכהן: זאת אומרת גם כשנעבור ויהיה פיקוח, העניין של השילוב הוא סופר משמעותי מבחינתנו ואם לוקחים אחריות, אז שזה יהיה עד הסוף, כמו שצריך.
<רחלי הכהן: נקודה נוספת היא רק להזכיר את העלות הכלכלית.
<רחלי הכהן: כי אין ספק שבגילאי לידה עד שלוש העלות הכלכלית היא משמעותית.
<רחלי הכהן: ככל שמשקיעים יותר בילדים בגילאים האלה בעצם חוסכים הרבה יותר בהמשך.
<רחלי הכהן: ולכן גם מבחינה כלכלית אין ספק שזה משתלם.
איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך, עורכת דין הכהן.
איילת נחמיאס ורבין: אמיתי שוחט מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.
<אמיתי שוחט: שלום, אני רק מנסה להבין.
<אמיתי שוחט: זאת אומרת אני שומע כאן את הנושא של הפערים בשילוב ואני שומע כאן דיון על הפערים במעונות.
<אמיתי שוחט: אני מנסה להבין האם יש אמירה שקיימת במשרד החינוך על עדיפות בשילוב.
<אמיתי שוחט: אני רוצה להבין האם באמת האמירה הזאת קיימת גם כן בתחום שלנו, בתחום של הפעוטות.
איילת נחמיאס ורבין: מכיוון שמשרד החינוך - - -
<אמיתי שוחט: לא, אני אומר האמירה הזאת קיימת במשרד החינוך.
איילת נחמיאס ורבין: אה, האמירה קיימת?
<אמיתי שוחט: אני שואל האם היא קיימת גם בתחום של הפעוטות.
<אמיתי שוחט: די מעניין אותי לדעת אם היא קיימת.
איילת נחמיאס ורבין: זו שאלה שמופנית אליך.
איילת נחמיאס ורבין: אני אמרתי את דברי בדברי הפתוחה.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהיה ברור מה אני חושבת בנושא.
<נחום עידו: אני אגיד לך שני דברים בעניין הזה.
<נחום עידו: קודם כל אני חושב שהשילוב מבחינת משרד הרווחה כמשרד רווחה הוא שילוב חשוב.
<נחום עידו: מצד שני, דווקא בגיל הזה של הפעוטות, אם אנחנו רוצים לתת להם את הטיפול הכי טוב, בעיקר לאלה שבאמת זקוקים לו, יתכן מאד שדווקא בשלוש השנים הראשונות, בשנתיים הראשונות אולי עדיף לא שילוב.
<נחום עידו: במקרים מסוימים, שבהם דווקא המקרים הקשים יותר, הטיפול האינטנסיבי למקרים מסוימים אולי אפילו עדיף מהשילוב.
<נחום עידו: כי הצורך ב - - -
איילת נחמיאס ורבין: תיכף, שנייה.
<נחום עידו: זו העמדה.
<נחום עידו: בואו נאמר ככה – זה משהו שאנחנו חושבים עליו, אנחנו צריכים לדון בו בעניין הזה, אבל צריך לשים לב שאם אנחנו חושבים באמת באמת על טובת הילד, שצריך לקבל את כל הטיפול ואנחנו נותנים המון טיפולים במעונות יום שיקומיים, שהם באת סגרגטיביים, הם לא שילוביים.
<נחום עידו: כל הטיפולים האלה, אני לא בטוח שאפשר יהיה לתת אותם במעון יום רגיל.
איילת נחמיאס ורבין: אמיתי, אני אתן לך להשלים את דבריך.
<נחום עידו: ובהחלט המטרה היא להכין אותם לשילוב כשהם יהיו מוכנים בגיל 3-4.
איילת נחמיאס ורבין: תראה, יכול להיות שאפשר לקבל את הקונספציה הזאת לגבי חלק מהפעוטות.
<נחום עידו: אני אומר לגבי חלק, אני לא אומר לגבי כולם.
איילת נחמיאס ורבין: ברמה העקרונית אני חושבת שבסך הכל שילוב - - -
<נחום עידו: אני לא אומר לגבי כולם, בוודאי שלא.
איילת נחמיאס ורבין: שילוב לרוב הוא-.
איילת נחמיאס ורבין: תשמעו, אני מוכרחה לספר לכם משהו.
איילת נחמיאס ורבין: כשהייתי במשרד ראש הממשלה בגיל 22, אני זוכרת שלקחו אותנו לאיזה שהוא מעון פה בירושלים ואני אומרת לכם, זה אי אפשר להאמין.
איילת נחמיאס ורבין: זה שלושה ימים אחרי ואני זוכרת את התמונה ואת המראות של הילדים במעון הזה עד היום.
איילת נחמיאס ורבין: נדמה לי שזה היה בבית וגן, אבל אני לא בטוחה.
איילת נחמיאס ורבין: ואני אומרת לכם, המראה, התמונה של הילדים שכובים על המזרונים לא יוצאת לי מהראש וכנראה לא תצא לי לעולם, לעולם, לעולם מהראש.
איילת נחמיאס ורבין: ואני יודעת דבר אחד, הכל קשור גם למה שאתה עושה בחיים איך שהוא, אתה תמיד בא עם איזה שהוא משא, אבל אני אומרת לכם, כשאנחנו עושים את הסגרגציה, אנחנו כמעט אוטומטית מגדירים את הגורל של הילדים האלה לסגרגציה גם בגיל מבוגר.
איילת נחמיאס ורבין: כי זו הגישה, זה הקונספציה, זו איזו שהיא תפיסת עולם חברתית.
איילת נחמיאס ורבין: לכן תראה, יש המון המון מקומות מסביב למרכז מדהימים, מדהימים, שחניכים בוגרים מטופלים בהם מדהים, מדהים, מדהים.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא רוצה לעולם שמקומות כמו עלה נגב, שהוא בית מדהים, אני לעולם לא רוצה שהעובדה שהוא בנגב, כי זה רחוק מהעין רחוק מהלב.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שזה יהיה בית איזי שפירא ויהיה בית הגלגלים, ויהיה אלי"ן בית נועם וכל המקומות האלה, כי זה לא נימבי.
איילת נחמיאס ורבין: כי זה לא Not in my backyard.
איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאני רוצה שיהיה.
איילת נחמיאס ורבין: אבל זה תהליך שלוקח הרבה שנים.
איילת נחמיאס ורבין: אמיתי רצה להשלים את הדברים שלו.
<אמיתי שוחט: אז באמת בהמשך לדברייך, אני רק אגיד שהמחשבה הזאת מי יכול ומי לא יכול להשתלב, זו באמת מחשבה שקיימת.
<אמיתי שוחט: כמובן השאיפה שלנו היא שהשאלה תהיה מי רוצה להשתלב, זאת אומרת שלא יהיה את הפער הזה.
<אמיתי שוחט: שכל מי שרוצה יוכל לעשות את זה.
<אמיתי שוחט: ואני חושב שגם מקומות כמו למשל אם אנחנו מדברים על המקרים המורכבים שיותר, שאולי באמת קשה לתת את המענה בתוך המערכת, אז צריכים לחשוב איך אנחנו עושים את זה ביחד.
<אמיתי שוחט: אם הזכרת את בית וגן, אז יש שם את שלווה, שבדיוק עכשיו בכנס שלנו השבוע הציגו את המודל ששם יש גנים של ילדים עם מוגבלות ובלי מוגבלות ועושים את השילוב הזה פשוט באינטנסיביות שונה, אבל השילוב קיים.
<אמיתי שוחט: זה לדעתי הקווים המנחים של המקצוע.
איילת נחמיאס ורבין: טוב, זה באמת נשמע מעניין.
איילת נחמיאס ורבין: את הצבעת, מה שמך?
<לילך בר: אני לילך, בית איזי שפירא, פורום ארגונים והורים.
איילת נחמיאס ורבין: לילך, תני לי רגע, כי בית איזי שפירא קיבל הרבה מקום סביב השולחן.
איילת נחמיאס ורבין: אני מבטיחה לך.
<לילך בר: תגובה קטנה למה שנאמר פה.
איילת נחמיאס ורבין: אז בבקשה.
<לילך בר: כשאנחנו מדברים על ילדים בשילוב, אז אנחנו מדברים על שתי קבוצות.
<לילך בר: קודם כל זה לא הילדים שזכאים למעון יום שיקומי.
<לילך בר: זה ילדים עם עיכוב התפתחותי יותר קל.
<נחום עידו: ברור, נכון, נכון.
<לילך בר: כך שכשיש להם מענה, אז אין להם מענה.
איילת נחמיאס ורבין: בסדר, תראו, לפעמים - - -
<לילך בר: שנייה, הערה שנייה שמתחברת למה שאמיתי אמר, זה שבסוף הזכות לבחור אם הילד יהיה במעון יום שיקומי או לא, היא של ההורים.
איילת נחמיאס ורבין: מי שרוצה בבקשה שיעביר לי פתק שהוא רוצה לדבר.
איילת נחמיאס ורבין: תראו, הרצף של עיכוב התפתחותי, ואני מניחה שלליזה אין בעיה לזהות, אבל הרצף לפעמים של מה הוא עיכוב התפתחותי של מעון שיקומי ומה הוא עיכוב התפתחותי שיכול להיות בשילוב, אני מניחה שלפעמים זה כחוט השערה שמפריד בין הצרכים.
איילת נחמיאס ורבין: אני צודקת?
<ליזה רובין: יש רצף.
איילת נחמיאס ורבין: זה חלק מהמורכבות באבחונים האלה.
איילת נחמיאס ורבין: ג'ורג' צימרמן מציימס ישראל, מפעיל מעונות שיקומיים בתל אביב, אשקלון, מודיעין וחולון.
<ג'ורג' צימרמן: נכון, ובא גם מטעם הפורום.
<ג'ורג' צימרמן: אני רוצה להתייחס לנושא של הבנייה שדובר פה.
<ג'ורג' צימרמן: נכון שמדינת ישראל מקציבה תקציבים לבנייה, אבל התקציבים אינם מספיקים לבנייה.
<ג'ורג' צימרמן: זה מכסה אך ורק כ-60%, אם בכלל, של עלות הבנייה על ידי קרנות כמו קרן שלם או ביטוח לאומי ויתר הכספים צריכים להגיע או - - -
איילת נחמיאס ורבין: מתרומות.
<ג'ורג' צימרמן: תרומות או כספים פרטיים.
<ג'ורג' צימרמן: זה תלוי במי שזוכה במכרז.
<ג'ורג' צימרמן: ולכן אין המדינה מכסה במאה אחוז ולא הרשות המקומית מכסה במאה אחוז את אותם מעונות.
<ג'ורג' צימרמן: ולכן צריך להביא כסף מהבית, מה שנקרא.
איילת נחמיאס ורבין: ברמת התפעול פר פעוט שנמצא במעון יום שיקומי, הרי אחרי הבנייה יש את הנושא של התפעול, שזה בעצם כל ילד ואז הכסף עובר גם דרך משרד הרווחה.
<ג'ורג' צימרמן: כן.
איילת נחמיאס ורבין: כמה כיסוי יש לילד שנמצא במעון יום שיקומי?
<ג'ורג' צימרמן: שני מקורות לכספים שנכנסים לילדים.
<ג'ורג' צימרמן: אחד זה משרד העבודה והרווחה והמקור השני זה משרד הבריאות על ידי קופות החולים, כאשר בסך הכל לפי דעתי הכיסוי מגיע לכ-85%, כאשר אני אתן דוגמא מאד פשוטה בנושא של טיפולים פרה רפואיים.
<ג'ורג' צימרמן: אם אנחנו לוקחים מה שהקופות משלמות למעונות היום השיקומיים, כ-1,500 שקלים כמספר עגול, למתן של בין 16-18 שעות שילד צריך לקבל.
<ג'ורג' צימרמן: אם אנחנו מחלקים את זה כעלות תשלום לאיש פרה רפואי שלמד 5-6-7 שנים, כי מבקשים איתנו אנשים עם ניסיון, אנחנו משלמים לאנשים האלה בסביבות, בעלות של כ-35 שקלים, 40 שקלים.
<ג'ורג' צימרמן: זה לא כולל נסיעות.
<ג'ורג' צימרמן: איך אנחנו יכולים לתת מענה כזה לילדים כה מורכבים, זו שאלה של כספים, שוב.
איילת נחמיאס ורבין: כן, לצערי אני מכירה את זה.
<ג'ורג' צימרמן: אז זו אחת הדוגמאות.
<ג'ורג' צימרמן: הדבר השני זה סוג ואיכות השירות שאנחנו רוצים לתת לאותם ילדים.
איילת נחמיאס ורבין: כן, אין ספק.
איילת נחמיאס ורבין: זה תמיד הדילמה הכי קשה.
איילת נחמיאס ורבין: רק תשלים בבקשה.
<ג'ורג' צימרמן: אני רק רוצה להגיד בנושא של השילוב.
<ג'ורג' צימרמן: מדיניות השילוב, גם כתוצאה מהבנייה, כמדיניות הבנייה שניתנת בסגרגציה, בהחלט אוטומטית לא ניתן לבצע אותה במדינת ישראל.
<ג'ורג' צימרמן: ברגע שאנחנו בונים את אותם מעונות בנפרד ממסגרות אחרות, זאת אומרת שמדובר עוד הפעם על הוצאות נוספות, כמו הוצאת ילד בהסעה לגן השני, או אם בכלל הורה צריך לעשות זאת.
איילת נחמיאס ורבין: אתה הזכרת עכשיו משהו חשוב, ג'ורג'.
איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה שיש ילדים שזכאים לשילוב חד יומי, נקרא לזה.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת שכחלק מהתהליך הטיפולי בהם, נניח יום בשבוע הם אמורים ללכת למעון רגיל.
איילת נחמיאס ורבין: סליחה, ג'ורג', זה לא מופנה אליך.
איילת נחמיאס ורבין: זה כרגע למשרד העבודה.
איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך.
איילת נחמיאס ורבין: נחום, זה יוצא לפועל?
איילת נחמיאס ורבין: זה קורה?
<נחום עידו: אין לנו זכאות כזאת, אנחנו לא עושים את זה.
<נחום עידו: ישנה בקשה ספציפית מהורים מסוימים או מגופים שמפעילים.
<נחום עידו: כרגע אנחנו דנים איך לעשות את זה.
<נחום עידו: אין לנו כרגע שום - - -
איילת נחמיאס ורבין: אוקיי, אני חושבת שחשוב להידרש לזה מאד.
איילת נחמיאס ורבין: מה שנקרא, נקרא לזה שילוב חד יומי קצת.
איילת נחמיאס ורבין: זה - - - אמנם, אבל זה הרעיון.
<נחום עידו: כן, אבל - - -
<קריאה: שילוב חלקי.
איילת נחמיאס ורבין: כן, שילוב חלקי זה גם בסדר.
איילת נחמיאס ורבין: כן, את ביקשת את זכות הדיבור, מה שמך.
<ורד כרמון: שמי ורד כרמון, אני מפקחת ארצית לגיל הרך גם ברווחה ובאמת לא התכוונתי להגיב לדיון, אבל פשוט אני ממש רוצה להגיב לחבר מארגון קשר.
איילת נחמיאס ורבין: מנחם גולדין.
<ורד כרמון: אני רוצה להגיב.
<ורד כרמון: הנושא של פעוטות בסיכון זה לא איזה גחמה או החלטה אם יהיה או לא.
<ורד כרמון: אנחנו מדברים על ילדים שהם זכאים על פי חוק למעון יום.
<ורד כרמון: זה לא כולל את נושא השילוב.
<ורד כרמון: זה מדבר על ילדים במשפחות ובמצבי סיכון, מדבר גם על פעוטות מעוכבי התפתחות עם נסיבות משפחתיות מיוחדות.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת שכשאתם מדברים על סיכון - - -
<ורד כרמון: זה משהו אחר.
<ורד כרמון: אנחנו כן נותנים מענים לשילוב, כי כתפיסה משרדית רחבה אנחנו מאד מאד מאמינים בשילוב ונותנים את מקסימום השעות שניתן על פי-.
<ורד כרמון: ואני גם יושבת ראש ועדת השילוב במשרד, אז אנחנו נותנים את מקסימום השעות, אבל אני רוצה להדגיש שאם אין חוק שילוב, כמו שיש חוק בסיכון, שהוא בעצם נותן את הזכות להשתלב במעון, אז יש קושי בעצם להכיל, כי עד גיל 3, להבדיל ממשרד החינוך, כל הדברים האלה בנויים על הסכמות, על תקציבים.
איילת נחמיאס ורבין: טוב, תודה רבה.