GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ליזה רובין: מוקד 101 מסוגל לתת מענה והדרכה לאזרחים שנתקלים במצב הזה.
<ליזה רובין: מוקד 101 עם היענות מהירה ביותר יכול לעשות זאת.
<ליזה רובין: באשר להדרכה.
<ליזה רובין: משרד הבריאות, אני, ישבנו עם מד"א באשר לתכנים והם נמצאים בהילוך מהיר להדרכות סדירות, הדרכות לצוותים, אבל גם בפיתוח לומדה שתהיה זמינה לאנשי צוות ולציבור הרחב.
<ליזה רובין: הם מתכוונים לעשות את זה – אני כרגע מדברת בשם מד"א ואני מקווה שאני לא טועה – בטלפון חכם, כלי שלרוב האנשים יש להם גישה לזה אבל זה יהיה זמין גם באינטרנט.
<ליזה רובין: יהיו כלים נוספים.
<ליזה רובין: יש מצגות שמשרד הבריאות הכין מזמן והן מועלות לאתר והן יוכלו להיות שמישים לגבי הנושא של ההדרכה.
<ליזה רובין: משרד הבריאות בתחילת הדרך נעבור על נושא של התאמת המזון להוציא אלרגנים שכיחים מהתפריט של הצהרים של צהרונים ואנחנו גם מקווים ממעונות שיש להם הסעדה באמצעות קייטרינג.
<ליזה רובין: זה לא יהיה מזון, אנחנו מבינים שזה לא יכול להיות מזון, שעבר GMP ועליו תהיה חותמת שהוא אינו מכיל מפני שאין יכולת ליצור כל כך הרבה מנות וזה גם דורש תהליך מאוד מורכב שלוקח זמן לפיתוח מניעת סיכון כאשר רוב חברות הקייטרינג אינן יכולות לעשות.
<ליזה רובין: זה לא ישמש אוכל לילדים האלרגיים אבל זה יפחית את הסיכון לחשיפה של האלרגנים השכיחים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול בנקודה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: את מדברת על קייטרינג.
יפעת שאשא ביטון: ברוב מעונות היום – ותקני אותי אם אני טועה, כי יכול להיות שאני טועה - מגיל לידה עד שלוש, הבישול נעשה בבית.
יפעת שאשא ביטון: זאת לא חברת קייטרינג שמביאה את האוכל.
<ליזה רובין: צריכה להיות היערכות נפרדת.
<ליזה רובין: בחלק מהמעונות הם כבר עושים את זה אבל צריך לזכור שחלב שהוא האלרגן הכי שכיח, הוא מוצר מזון בסיסי לתינוקות והוא מעלה קשיים לא פשוטים בהתנהלות המעונות, בפרט עם הילדים המאוד קטנים.
<ליזה רובין: ילדים צריכים לקבל מזון שהוא לא רק אינו מכיל אלא הם צריכים לקבל מזון מקיף ומגוון ויש התנגשות וקשיים לעשות זאת עבור כלל הילדים לעומת הילדים עם הצרכים המיוחדים.
<ליזה רובין: מאוד חשוב לציין שהילדים האלה הם ילדים רגילים לכל דבר מלבד הצורך הזה.
<ליזה רובין: אנחנו מתחילים לעבוד על החלק הזה.
<ליזה רובין: זה דורש פנייה לקייטרינג, הגדרת התפריט ושינוי התקנות של הצהרונים שפורסמו כבר.
יפעת שאשא ביטון: על הצהרונים אנחנו נדבר אחר כך.
<ליזה רובין: אני מדברת על האוכל שמסופק באמצעות קייטרינג.
<ליזה רובין: בנושא ההדרכה אנחנו עובדים יד ביד ואנחנו רוצים להגדיר מה התכנים.
<ליזה רובין: אנחנו הגדרנו מה התכנים שצריכים להיות והם בעצם המרכיבים של מניעה והמרכיבים של התמודדות כאשר זה בתהליך מואץ.
יפעת שאשא ביטון: ההדרכה בעצם תחייב את כל צוות המעון באשר הוא.
יפעת שאשא ביטון: נכנס צוות חדש, בעצם ההדרכה מתגלגלת הלאה למי שנכנס.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה למקד את הדיון הזה מגיל לידה עד שלוש.
<חגי פורגס: את מדברת על ההדרכה החדשה שאנחנו מכניסים.
<חגי פורגס: הדרכה קיימת.
<חגי פורגס: מעון חייב לעבור אותה.
יפעת שאשא ביטון: זה נחמד שיהיה, אבל זה לא באמת כי יש שם איזושהי מחויבות ליצור סביבה מגנה.
<חגי פורגס: נכון.
<חגי פורגס: ברגע שניכנס לזה, נבנה תכנית עבודה וניכנס לרוטינה.
יפעת שאשא ביטון: יש לי כמה שאלות.
יפעת שאשא ביטון: ההדרכה היא חשובה, במיוחד שהיא לא וולנטרית, במיוחד שהיא מחייבת, מחייבת מהבחינה הזאת שברור לכולנו שהיא נעשית לא כי צריך לסמן וי כמו עוד הרבה דברים שעושים לצערי הרב, אלא כי אנחנו מוכוונים עם הפנים באופן כזה שהמעון יהיה סביבה בטוחה עבור ילדים אלרגניים וההדרכה היא חלק מזה, גם במניעה וגם בהתמודדות עם התקף של אלרגיה.
יפעת שאשא ביטון: בתוך התכנית הגדולה עליה דיברנו ממש בסוף המושב האחרון, דיברנו גם על הצורך של ההיערכות של המסגרת מהבחינה הזו שיש למשל שטח מזון שהוא נפרד משטח משחק.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, ליצור אזורים, אזורים של האכלה ואזורים אחרים של משחק כדי להקטין את החשיפה למזון בלי קשר למה אוכלים במעון.
יפעת שאשא ביטון: ברור לחלוטין שאם אתם פונים לחברות הקייטרינג, מן הסתם גם בתוך המעון, מי שמכין את האוכל בבית, גם הוא יקבל את ההנחיות בהתאם, מה מכניסים, מה לא, ואם משתמשים באלרגן כזה או אחר איך מפרידים אותו ולא יוצרים חשיפה של אותם ילדים אחרים שנמצאים במעון ואלרגיים לאלרגן הזה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש שורה של צעדים שחייבים להיעשות חוץ מההדרכה והשאלה היא אם הוועדה באמת הולכת לתכנית המקיפה הזו כדי לראות איך אנחנו תוקפים את זה מכל הכיוונים או נשארים רק במקום של ההדרכה ושל האפיפן.
<חגי פורגס: לזה בדיוק התכוונתי עת אמרתי להסדיר.
<חגי פורגס: לתת מענה כולל לכל הצרכים כאשר חלק מזה זאת תזונה כפי שליזה אמרה ואיך המעון יהיה בנוי, ככל שהוועדה תמצא לנכון להיכנס לדברים האלה.
יפעת שאשא ביטון: זה מחויב המציאות.
<חגי פורגס: ברור.
יפעת שאשא ביטון: כי אחרת אנחנו לא באמת יוצרים סביבה בטוחה.
יפעת שאשא ביטון: שאלה נוספת לגבי הצפי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נצליח לעמוד בזה עד דצמבר גם אם אנחנו ניצור איזשהו מדרג של מעונות?
יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין, מעונות שאין בהם ילדים אלרגיים כרגע, נשאיר אותם לסוף התהליך כשאנחנו מתכוונים שבסוף השנה הזו כולם כבר יהיו תחת הכשרה ותחת הסדרה של כל הנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: אלה שבאמת צריכים, אנחנו נצליח לעשות את זה עד דצמבר?
<חגי פורגס: הוועדה מודעת ללוחות הזמנים ואנחנו פועלים במרץ.
<חגי פורגס: יש לנו ישיבות, לדעתי אפילו יותר מאשר אחת לשבוע.
יפעת שאשא ביטון: זה משמח.
<חגי פורגס: הנושא מורכב.
<חגי פורגס: יש הרבה נושאים והרבה סוגיות, אבל אנחנו לגמרי מודעים ללוח הזמנים ועובדים קשה.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו לא מצליחים, ולמרות כל הרצון הטוב והאינטנסיביות ובאמת המאמץ של כולם, ואני יודעת שאתם עושים מאמץ מאוד מאוד גדול, לא יצליחו לעמוד ביעד של ההכשרה של כל מי שצריך, יישארו במקומות סייעות שלא עברו הדרכה?
יפעת שאשא ביטון: או שצריך להפנות את השאילתה הזו למנכ"ל המשרד?
<חגי פורגס: זה הכול תלוי בהתקדמות של הוועדה.
<חגי פורגס: יש עוד זמן, אבל אנחנו לא ניזכר ב-30 לדצמבר.
<חגי פורגס: עם התקדמות הוועדה, נראה לאן זה הולך.
<חגי פורגס: יכול להיות שהוועדה תיקח נושאים מקצועיים שיחייבו החלטה בכל מקרה.
<חגי פורגס: נצטרך לראות בשבועות הקרובים.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח שהוועדה תיקח בחשבון גם מה קורה עם ילדים מאוד מורכבים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, ילדים שהם בקצה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תמיד מתייחסים לסך כל הילדים האלרגיים, אנחנו כבר למדנו בדיונים השונים, וקיימנו לא מעט, שיש מנעד רחב.
יפעת שאשא ביטון: רובם באמת יכולים להסתדר בסביבה שיש בה מניעה וכולי, אבל יש לנו את הילדים שנמצאים ממש בקצה הרצף, מולטי אלרגיים, אלרגנים בהערכה ומשהו שהוא הרבה יותר.
יפעת שאשא ביטון: השאלה איזה מענה אנחנו נותנים לו, שגם זה יהיה על שולחן הוועדה.
<מאיה ניר אליעז: אנחנו נכחנו במרבית הישיבות ואני בהחלט רוצה לציין שיש נכונות ויש התגייסות ואכן מפגשים של יותר מפעם בשבוע כדי לנסות למצוא פתרון.
<מאיה ניר אליעז: יש מערך הדרכה שמתקדם מאוד.
<מאיה ניר אליעז: אנחנו לא כל כך רואים איך זה יכול לקרות ויש כמה דברים שמטרידים אותנו.
<מאיה ניר אליעז: קודם כל, הנושא של ההטמעה של התכנית.
<מאיה ניר אליעז: גם מערך ההדרכה עוד לא הסתיים והשאלה היא כמה זמן ייקח.
<מאיה ניר אליעז: מניסיוננו, מכיוון שאנחנו בעצמנו מדריכים, אנחנו רואים כמה מורכב לתאם הדרכה, להגיע למקום ואיך אתה מגייס את כל הצוות.
<מאיה ניר אליעז: אנחנו לא רואים את זה קורה תוך חודשיים בכל המעונות בהם יש ילדים אלרגיים.
<מאיה ניר אליעז: לא נמצא פתרון למרות שניסינו וזה עמד על השולחן לילדים המולטי.
<מאיה ניר אליעז: אלרגנים שאי אפשר להוציא אותם מהמעון.
<מאיה ניר אליעז: יש מולטי שאפשר בהחלט להתייחס אליהם כמו ילדים אלרגים לאגוזים לדוגמה והנושא של אלרגיה לחלב בגילאים הצעירים מאוד.
<מאיה ניר אליעז: ניסינו יחד למצוא פתרון ולא מצאנו שום פתרון הולם מעבר לעובדה הברורה שכוח אדם מסוים צריך להשגיח על הילד הזה.
<מאיה ניר אליעז: אנחנו כרגע לא רואים פתרון.
<מאיה ניר אליעז: זה נושא שעבורו לא עמדה על הפרק איזושהי הצעה קונקרטית.
<מאיה ניר אליעז: אנחנו לא מוצאים פתרון פרט לעובדה שמישהו צריך להשגיח על הילד הזה בגילאים של הבקבוקים וקצת לאחר מכן.
<מאיה ניר אליעז: בהחלט הוכנס הנושא של המניעה.
<מאיה ניר אליעז: עוד לא ראינו אבל נשמח לראות את ההדרכה כי אני חושבת שתשעים אחוזים הוא הנושא של המניעה ולאחר מכן הטיפול.
<מאיה ניר אליעז: נשמח לראות לאן נתקדם.
<מאיה ניר אליעז: אנחנו בהחלט מעלים כסימן שאלה גדול את הנושא הזה של העמידה בזמנים ומבקשים להאריך את הנושא של הסייעות גם כדי להוריד את הלחץ של ההורים.
<מאיה ניר אליעז: בהתחלה אמרת שלושים בדצמבר, ואנחנו לא רוצים להגיע לשלב הזה שכמה ימים לפני סוף החודש אלא הרבה לפני כן לאמוד יותר נכון את הזמנים ולראות היכן אנחנו עומדים.
<נעמה קציר שמואלי: יש כמה דברים וסליחה, כי מאיה היא החלק הנחמד של עמותת יה"ל ואילו אני אהיה קצת בצד השני.
<נעמה קציר שמואלי: אני מודה שאני מהצד של החוששים.
<נעמה קציר שמואלי: יש לי תחושה קצת לא נוחה באופן כללי, גם מבחינת העובדה שאנחנו, עם כל הכבוד בסוף אוקטובר, יש לנו סייעות עד סוף דצמבר ובעוד חודשיים לא יהיו סייעות.
<נעמה קציר שמואלי: לתחושתי אנחנו פסע לפני זה שנגיע לאותה סיטואציה בה היינו בתחילת שנת הלימודים הנוכחית.
<נעמה קציר שמואלי: משרד הרווחה לא שש לאשר את הסייעות ואני רואה איך אנחנו מגיעים ל-1 בינואר בדיוק באותו מצב כמו שאנחנו עכשיו, עם תכניות מאוד יפות ועם רצון מאוד טוב אבל לא באמת עם משהו שקורה בפועל בשטח.
<נעמה קציר שמואלי: אנחנו שעושים את ההדרכות האלה כל השנה יודעים היטב מה זה אומר להדריך מעון.
<נעמה קציר שמואלי: רק כדי לסבר את אוזנם של מי שיושב כאן, כשאני מדריכה במעון, זה יורד עד לרמת המוצץ.
<נעמה קציר שמואלי: איפה אני שמה מוצץ של ילד אלרגי, איפה אני שמה את הבקבוק שלו, מה אני עושה כשנשפך כאן על השולחן חלב, מה אני עושה אם ילד פלט.
<נעמה קציר שמואלי: זה יורד לרמות הכי קטנות.
<נעמה קציר שמואלי: צריך להבין, ויש לי הערכה רבה למד"א ואני מודעת ליכולות שלהם, שכאשר אנחנו מדברים על הדרכה ועל ההכשרה, זה ברמות האלה.
<נעמה קציר שמואלי: זה לא רק איך אני מזריקה אפיפן.
<נעמה קציר שמואלי: אלה שטויות.
<נעמה קציר שמואלי: כשאנחנו עושים הדרכה, שלוש דקות מההדרכה שלי הן איך מזרקים אפיפן.
<נעמה קציר שמואלי: החכמה היא באמת בסופו של דבר לרדת לפרטים הקטנים.
<נעמה קציר שמואלי: אנחנו יודעים היום שיש לפחות 400 ילדים אלרגיים שיש להם סייעות.
<נעמה קציר שמואלי: רובם הם במעונות אחרים ולא באותם מעונות.
<נעמה קציר שמואלי: אנחנו מדברים בערך על 400 מעונות שחייבים הדרכה באופן מיידי כי אחרת לא יהיו להם סייעות ב-1 בינואר.
<נעמה קציר שמואלי: אני לא יודעת איך עושים הדרכה - ואני עושה לפחות שתי הדרכות בשבוע, כל אחת מאתנו עושה כך – ב-400 מעונות בחודשיים מה גם שהתכנית עוד לא מוכנה ועוד לא ראינו את שלב המניעה.
<נעמה קציר שמואלי: כמו שאמרתי, יש לי הערכה גדולה מאוד למד"א.
יפעת שאשא ביטון: אתם נמצאים באינטראקציה עם מד"א?
יפעת שאשא ביטון: או שהם פועלים בערוץ אחד ואתם בערוץ אחר?
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שיש חשיבות, ואנחנו אמרנו את זה גם בדיונים הקודמים, שלגופים המקצועיים תהיה אינטראקציה בעצם התהליך שקורה כדי שנוכל לדעת שאנחנו יוצאים לדרך כשהקפנו את הכול.
יפעת שאשא ביטון: אפילו ברמת החשיבה המשותפת לדעת שנגענו בכל הפרמטרים שצריך.
יפעת שאשא ביטון: השאלה אם באמת יש שיתוף של הארגונים האלה.
<ליזה רובין: אני חושבת שהארגונים יכולים לומר שיש שיתוף אתנו.
<ליזה רובין: אגב, אני ישבתי עם מד"א על הפרטים.
<ליזה רובין: אני בקשר עם האיגוד של הרופאים – אני בקשר יותר מפעם בשבוע עם יושב ראש איגוד האלרגולוגים – לגבי התכנים המקצועיים, שזה בוודאי כולל הרבה מעבר לנושא של הדרכת אפיפן.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור של המניעה הוא דרמטי.
<נעמה קציר שמואלי: במעון יש למשל שולחן בחצי גורן ובדרך כלל שם הילדים יושבים לאכול.
<נעמה קציר שמואלי: איך אני מושיבה אותם?
<נעמה קציר שמואלי: הילד האלרגי יושב לבד? לא.
<נעמה קציר שמואלי: אני לא רוצה שהוא ישב לבד.
<נעמה קציר שמואלי: איך אני מושיבה אותו בחצי הגורן הזה?
<נעמה קציר שמואלי: אני יורדת לפרטים האלה למרות שאני יודעת שזה יותר מדי פרטים אבל זה כדי לסבר את האוזן עד כמה הדרכה כזו היא מורכבת.
<נעמה קציר שמואלי: נכון שיש קשר בין הארגונים ומד"א והצוות הבין-משרדי אמורים להעביר אלינו את התכנית למניעה, אבל אני אומרת את זה כדי שנבין עד כמה זה מורכב ועד כמה זה כמעט בלתי אפשרי לעשות את כל הדבר הזה בחודשיים.
<נעמה קציר שמואלי: זה הדבר הראשון שרציתי לומר.
<נעמה קציר שמואלי: הדבר השני שרציתי לומר, הוא לא פחות חשוב מזה ואת נגעת בזה בסוף דבריך קודם לכן.
<נעמה קציר שמואלי: צריך להבין שגם בסוף התהליך הזה לא יהיה מצב שלא יהיו סייעות בכלל.
<נעמה קציר שמואלי: רוב הילדים האלרגים בגילאים האלה, הם מולטי אלרגים.
<נעמה קציר שמואלי: לא רובם אבל הרבה מאוד מהילדים האלה הם מולטי אלרגיים והרבה מאוד מהילדים האלה הם אלרגים לחלב.
<נעמה קציר שמואלי: מעבר לעובדה שאני אומרת שמאוד מורכב להתמודד במעון עם ילד אלרגי לחלב למשל, אני לא יודעת אם נמצאים כאן נציגי הארגונים – סליחה, אני לא מכירה אותם – אבל אני רואה מה קורה היום בשטח.
<נעמה קציר שמואלי: אני לא מכירה נציג של ארגון שיהיה מוכן לקחת על אחריותו, ואני יודעת ממה שאומרים לי, ילד אלרגי לחלב ללא סייעת.
<נעמה קציר שמואלי: אני אומרת גם לנו כאן
<נעמה קציר שמואלי: כמי שבסופו של דבר מקבלים את ההחלטות ומוציאים את הדברים לפועל.
<נעמה קציר שמואלי: אני לא בטוחה שגם אנחנו צריכים לקבל החלטה כזאת של ילד אלרגי לחלב גילאי אפס עד שלוש, עם בקבוקים, עם פליטות, שנוגע בכל דבר ללא סייעת.
<נעמה קציר שמואלי: אני רוצה לומר לנו שהתהליך הוא נכון, הוא חשוב, טוב שהוא קורה וטוב שהוא קורה באופן הכול כך מעמיק הזה, אבל בסופו של התהליך הזה לא יהיו סייעות אלא יהיו בערך חמישים אחוזים מהסייעות שיש היום.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה לגמרי שבסופו של דבר יהיו אותם ילדי קצה לצורך העניין שבאמת יידרשו לאיזשהו סיוע, בטח לא של שעתיים כי בואו נודה על האמת, גם השעתיים שהם מקבלים היום, זה בדיוק כמו כלום.
<נעמה קציר שמואלי: ברור.
<נעמה קציר שמואלי: לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: צריך לחשוב איך אנחנו עושים את זה באופן רציף.
יפעת שאשא ביטון: הוועדה יכולה לתת רעיונות.
יפעת שאשא ביטון: יש מספיק רעיונות יצירתיים כדי לראות איך אנחנו יוצרים מתחמים שאולי יש שם יותר ילדים ויש סיוע וליווי רק לאותם ילדים למשך כל היום.
יפעת שאשא ביטון: לא חסרים רעיונות טובים.
יפעת שאשא ביטון: אבל – ואני מוכרחה לומר את זה – צריך לראות גם איך אנחנו לא יוצרים התמסחרות סביב הסיפור הזה של הסייעת ולא פותחים את הפתח.
יפעת שאשא ביטון: שאנחנו יודעים באמת כמערכת ללכת ולתת את המענה לילדים שבאמת צריכים כי גם באלרגיה לחלב יש רצף.
<נעמה קציר שמואלי: יש ועדת חריגים.
<נעמה קציר שמואלי: בסופו של דבר ועדת חריגים בודקת כל מקרה.
יפעת שאשא ביטון: יש איזושהי נטייה במעונות – יסלחו לי נציגי הארגונים אבל יש לי עדויות חיות – של הורים שמגיעים עם אלרגיה ואומרים שהילד אלרגי לבוטנים או הילד אלרגי לחלב, רק צריך לראות שהוא לא בסביבה.
יפעת שאשא ביטון: אומרים להם שהם זכאים לסייעת ושיבקשו מהרופא שיכתוב להם סייעת ויגיעו לרווחה.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הגדול, ואותו אנחנו פגשנו בסוף שנה קודמת, הוא שכאשר החליטו שמי שרשום לו שהוא חייב סייעת, לא יוכל להתקבל למעון, אז הם חזרו חזרה לרופא כדי שיוריד את הסייעת או לחילופין היו כאלה שהאמינו פתאום בזה שהם חייבים סייעת והתחילו להילחם על זה.
יפעת שאשא ביטון: יצרנו כאן איזשהו מצב של אבסורד.
יפעת שאשא ביטון: זה מורכב, זאת מציאות מאוד מאוד מורכבת.
<קריאה: אישרו סייעת רק לשעות הארוחה.
יפעת שאשא ביטון: אני תיארתי כאן מציאות שהיא באמת מאוד מאוד מורכבת.
יפעת שאשא ביטון: בסוף מה שקורה זה שמי שבאמת צריך את אותה סייעת צמודה, לא מקבל כי כולם הפכו להיות תחת אותה מטריה.
יפעת שאשא ביטון: זה מחייב את כל מי שיושב כאן.
<נעמה קציר שמואלי: כל מה שאמרת, אני מסכימה.
<נעמה קציר שמואלי: אני גם חושבת שהרופאים האלרגולוגיים הבינו שיש כאן בעיה.
<נעמה קציר שמואלי: הם כבר לא כותבים יותר.
<נעמה קציר שמואלי: אגב, צריך סייעת או לא צריך סייעת, זה לא להחלטתם מי צריך סייעת ומי לא צריך סייעת.
<נעמה קציר שמואלי: הם הוציאו הנחיה ברורה שהם לא כותבים את זה יותר בגלל הכאוס הזה שנוצר.
יפעת שאשא ביטון: אז מי קובע מתי ובאיזה מקרה?
<נעמה קציר שמואלי: הרופאים לא קובעים את זה יותר בגלל ההתמסחרות הזאת, כי איזה רופא שאתה בא ואתה אומר לו שהילד שלך צריך השגחה, הוא יכתוב או לא יכתוב, מי לכאורה לחיים?
<נעמה קציר שמואלי: איפה הוא חותך?
<נעמה קציר שמואלי: איפה הוא חותך בבשר החי?
<נעמה קציר שמואלי: שאמרו שהם לא כותבים יותר סייעת.
<נעמה קציר שמואלי: האחריות שלהם היא לא לתת פתרון אלא האחריות שלהם היא לכתוב מה הבעיה והם כותבים מה הבעיה.
יפעת שאשא ביטון: מי קובע אחר כך?
<נעמה קציר שמואלי: הם אמורים לכתוב שהילד סובל מאלרגיה, מה סוג האלרגיה ואיך מטפלים בה.
יפעת שאשא ביטון: מי קובע אם הוא יקבל סייעת או לא?
<נעמה קציר שמואלי: אם יש הנחיה שהילד הוא בסכנת חיים, הוא מקבל סייעת.
<נעמה קציר שמואלי: אם לא, אז לא.
<נעמה קציר שמואלי: תהיה ועדת חריגים.
יפעת שאשא ביטון: על כל אלרגיה כותבים שהיא סכנת חיים.
<נעמה קציר שמואלי: קודם כל, ברמה העקרונית, אלרגיה למזון היא תמיד מוגדרת כסכנת חיים, לא כי כל ילד הוא בסכנת חיים אלא כי אתה אף פעם לא יודע איך אלרגיה תתנהג.
<נעמה קציר שמואלי: יכול להיות שפעם אחת היא התנהגה כך ובפעם הבאה היא תתנהג אחרת ולכן אף רופא לא כותב לא בסכנת חיים, משום החשש הזה.
<נעמה קציר שמואלי: אבל עדיין זה כבר לא יהיה באחריות הרופאים לכתוב אם צריך סייעת או לא צריך סייעת כי מה שגרם הרבה פעמים להתמסחרות הזאת, זה הדבר הזה.
<נעמה קציר שמואלי: עכשיו צריך לראות מה עושים עם זה.
<נעמה קציר שמואלי: לכן קיומה של ועדת חריגים חייבת להיות חלק מהתוצרים של אותו צוות בין משרדי שיקבע מי הילדים.
יפעת שאשא ביטון: בה בעצם ישב איש מקצוע.
<נעמה קציר שמואלי: נכון.
יפעת שאשא ביטון: מאיגוד האלרגולוגים.
<נעמה קציר שמואלי: חד משמעית.
<נעמה קציר שמואלי: יחד עם אנשי משרד הרווחה, משרד הבריאות ואולי גם גורמים נוספים, שיעלו אליהם המקרים האלה.
<נעמה קציר שמואלי: אלה שני הדברים שהיה חשוב לי לומר אותם.
<נעמה קציר שמואלי: תודה.
<רחלי הכהן: אותנו מדאיגים בעיקר שלושה דברים.
<רחלי הכהן: חלק מהדברים נאמרו ולכן אני אדבר מאוד בקצרה.
<רחלי הכהן: לוח הזמנים והעובדה שנשארו רק חודשיים.
<רחלי הכהן: אנחנו חושבים שגם כשזה יוטמע בשטח – ואם תוך חודשיים חלק מזה יוטמע, מה טוב – כדי לראות שזה מיושם הלכה למעשה, יכול להיות שצריך לשקול מתווה ביניים, לפחות ביקורת צמודה, כי זה שהצוותים מקבלים הדרכה לא אומר בסופו של דבר שהם אכן ידעו בפועל ליישם את הדברים בזמן אמת.
<רחלי הכהן: לכן לפחות לחשוב על מתווה ביניים לתקופה מסוימת ולא לבטל בבת אחת את כל הסייעות.
<רחלי הכהן: נקודה נוספת היא המתווה של ועדת החריגים לגבי הילדים המולטי אלרגניים.
<רחלי הכהן: אני לא ארחיב על זה כי הדברים נאמרו.
<רחלי הכהן: הנקודה השלישית שהיא החשש הממשי שלנו.
<רחלי הכהן: ברגע שעל אנשי הצוות מוטלות יותר חובות, על פניו הרבה פעמים בפועל הם יאמרו שעדיף לא לקלוט את אותם ילדים.
<רחלי הכהן: אני יודעת שהיום המשרד נותן לזה גב אבל בכל זאת צריך לתת לזה גב הרבה יותר חזק ומשמעותי, להנחות את הצוותים ולהוציא הנחיה מאוד מאוד ברורה כדי שלא יקרה מצב כזה שילדים לא יוכלו להיכנס למעונות.
<נעמה קציר שמואלי: אגב, ההורים היום הרבה פעמים מסתירים את עובדת היותו של הילד שלהם אלרגי, בדיוק בגלל הסיבה הזאת.
<נעמה קציר שמואלי: אז באים אלינו המעונות ואומרים לנו שההורים הסתירו ולא אמרו להם.
<נעמה קציר שמואלי: ברור שהם הסתירו.
<נעמה קציר שמואלי: אגב, אנחנו לא מנחים את ההורים להסתיר חלילה אבל אני מבינה הורה שלא רוצה בשלב הרישום לכתוב שהילד שלו אלרגי כי הסיכוי שיקבלו אותו למעון הוא מאוד מאוד קטן.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר ליצור מצב של איסור אפליה?
<רויטל לן כהן: זה מעוגן בחוק.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שזה מעוגן בחוק, אבל אל תשכחו שנושא מעונות היום כרגע לא כולו בחוק וזה משהו שאנחנו עובדים עליו.
<רויטל לן כהן: לא קשור לחוק של המעונות.
<רויטל לן כהן: כבר בחוק של אנשים עם מוגבלויות יש איסור באפליה.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, אבל זה לא חוק חינוך חובה לצורך העניין ואף אחד לא חייב לקבל אף אחד אלא זה משהו שהוא וולנטרי לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: זה משהו שדורש הסדרה.
<רויטל לן כהן: הם לא חייבים לקבל כל אחד אבל הם לא יכולים להפלות מישהו בגלל זה.
יפעת שאשא ביטון: אז אם יאמרו שזה בגלל משהו אחר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים כאן יומיים?
יפעת שאשא ביטון: אני כבר לא יומיים כאן.
יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך אנחנו מחדדים את הסוגיה הזאת.
<חגי פורגס: זאת שאלה של פיקוח ועמידה בנהלים.
<חגי פורגס: אנחנו מקבלים פניות ובודקים מול המעון כל מקרה לגופו.
<קרן איוס אמר: יושבת ראש איגוד הגנים הפרטיים הארצי.
<קרן איוס אמר: בהמשך להחלטת הקיץ, מה שקרה זה שמעבר ל-400 ילדים שמסומנים כילדים אלרגיים שפונים למעונות בעלי סמל מעון, אנחנו במגזר הפרטי קיבלנו הרבה פניות להתחלק בגנים ובמשפחתונים פרטיים יחד עם האלרגיות של הילדים ולא בהכרח עם היכולת לתת מענה אפילו בסיסי.
<קרן איוס אמר: לעניין ההדרכות.
<קרן איוס אמר: מדברים על הדרכות על כך שהם מכותבים למעון.
<קרן איוס אמר: זאת אומרת, מישהו בעל סמל מעון יהיה זכאי להדרכה כזאת או אחרת.
<קרן איוס אמר: יש לי משהו ממש גדול לומר על זה.
<קרן איוס אמר: כשלנו יש בחוץ חצי מיליון ילדים שנמצאים תחת המגזר הפרטי שלא נמצאים תחת סמל מעון, אנחנו חשופים הרבה יותר.
<קרן איוס אמר: אם נניח לא תתקבל החלטה להמשיך עם הסייעות או המעונות יחליטו באפליה כזאת או אחרת לא לקבל ילדים אלרגניים, וההורים ילכו לעבודה, הילדים האלה ייכנסו למערכת שלי.
<קרן איוס אמר: אני כן מבקשת שההדרכה תהיה נגישה.
<קרן איוס אמר: אני מאוד שמחה על הלומדה הזאת שאולי יהיה אפשר להוריד וללמוד אבל זה לא כמו הדרכה פרסונלית.
<קרן איוס אמר: בלי קשר, גם לעניין המזרק.
<קרן איוס אמר: אם זה יהיה משהו שנוכל לרכוש אותו גם במערך הפרטי ולהחזיק אותו במסגרות שלנו לאורך תוקף מסוים – אני לא יודעת כמה זמן אפשר להחזיק דבר כזה בתוקף – גם אנחנו נשמח בחלק מההדרכות, לפחות לקודקודים אצלנו, לקבל הדרכה כללית כדי שנוכל להעביר אותה לצוות.
<קרן איוס אמר: כל עניין כללי כגון תפריטים, מוצרים וכולי, שתצא הודעה לציבור.
<קרן איוס אמר: לי מאוד קשה לקלוט את כל המידע מהמקומות האלה שהם סגורים ומכותבים למעונות מכיוון שאנחנו נמצאים במערך שהוא אחר משלכם.
<קרן איוס אמר: הצוותים שלנו הם ללא הדרכה, הילדים שנמצאים אצלנו נמצאים בבתים סגורים, מאוד קשה לעשות שינוי במטבח של מישהי שהמטבח משרת גם את הילדים הפרטיים שלה, אין הפרדה לא במקרר ולא בשיש ולא בסירים.
<קרן איוס אמר: אבל אם כן נוכל לעשות משהו שהוא יוצר מניעה והדרכה – אני אשמח.
<קרן איוס אמר: העליתם כאן שלפעמים הידיעה היא תוך כדי ריצה.
<קרן איוס אמר: אנחנו יכולים במגזר הפרטי לקלוט ילד שמפתח אלרגיה למשהו ללא ידיעה מוקדמת.
<קרן איוס אמר: אם אנחנו נוציא אותו החוצה, אנחנו ניתבע על אפליה.
<קרן איוס אמר: אם הילד הזה יצטרך להתדפק באמצע השנה על דלת מעון שכבר אין לו תקן, שהוא בתפוסה מלאה, שאין סייעת למערכת להקצות לו, זה שוב משאיר את ההורים בבית.
<קרן איוס אמר: אני לא רוצה להגיד לכם כמה הורים כרגע יושבים בבית עם ילדים אלרגניים.
<קרן איוס אמר: זה בלתי נתפס שעד גיל שלוש או עד גיל חוק חינוך חובה הורה יצטרך להתפטר מהעבודה או לייצר הכנסה נוספת כדי להחזיק מישהי נוספת במגזר הפרטי.
<קרן איוס אמר: כבר נמאס לי להתחנן להעברת המידע גם אלינו.
<קרן איוס אמר: אנחנו כאילו אוויר.
<קרן איוס אמר: אני יושבת כאן, נציגה בודדת של הארגונים, הם כבר לא מגיעים, ואני ממש מבקשת שאם מתקיימת איזושהי ישיבה או ועדה, קחו אותנו.
<קרן איוס אמר: באמת, הם מגיעים אלינו.
<קרן איוס אמר: אני השנה טיפלתי בקיץ ב-15 כתבי תביעה בגין סכנת חיים לילדים או לחילופין כתבנו כתב היעדר תביעות לרעת הורים שלא יוכלו לתבוע את הגננת או את המטפלת.
יפעת שאשא ביטון: קיבלנו את זה אלינו.
יפעת שאשא ביטון: תקלה בפני עצמה.
<קרן איוס אמר: זה אבסורד כי אפילו בחוק כאן יש סתירה.
<קרן איוס אמר: לא נעים לכתוב להורה שיבוא לחתום שאם הילד נחשף בטעות או לא בטעות, שלא יוכל לתבוע את הגננת.
<נעמה קציר שמואלי: זה לא רק לא נעים אלא ספק אם זה חוקי.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שעוד שנה תהיו תחת חוק, כולכם.
<קרן איוס אמר: אנחנו ממש מקווים.
יפעת שאשא ביטון: זה יכלול גם את זה.
יפעת שאשא ביטון: אם כי אנחנו יודעים שאנחנו צריכים לפתור את הסוגיה גם במעונות שנמצאים היום תחת חוק.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לחדד נקודה שהעלית ואני אומר את הכול בסיכום בצורה מסודרת גם כדי שתוכלו לקבל את זה אחר כך.
יפעת שאשא ביטון: הנושא של הפצה לציבור לא רק ברמה של הגנים הפרטיים אלא גם ברמה של ההרגעה.
יפעת שאשא ביטון: ברגע שהציבור חשוף למידע, שהוא יודע מה התהליכים שקורים, שהוא יודע מה נעשה, הוא מקבל את האינפורמציה הזו, בסופו של דבר זה מוריד לחץ ומוריד מתח.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שצריך לחשוב על דרך שבה אנחנו ננגיש את המידע הזה לציבור הרחב בלי קשר אם הילדים של אותם אנשים הם אלרגיים או לא.
יפעת שאשא ביטון: זה בהחלט יכול לעשות חצי מהעבודה.
<קרן איוס אמר: אתם לוקחים גם את המשפחתונים?
<חגי פורגס: כמובן.
<חגי פורגס: דבר ראשון, אין חצי מיליון ילדים במערכת הפרטית.
<קרן איוס אמר: אנחנו לוקחים נתוני ילודה בכל המגזרים.
<חגי פורגס: לפי אומדנים שלנו, במערכת הפרטית בגילאי לידה עד שלוש יש כ-120 אלף ילדים.
<קרן איוס אמר: לשנתון.
<קרן איוס אמר: המספר שלך לא נכון.
<קרן איוס אמר: אתה יכול לבדוק עם מבקר המדינה.
<חגי פורגס: בשנתון יש כ-150 אלף ילדים.
<קרן איוס אמר: תכפיל את זה בשלוש שנים.
<חגי פורגס: אבל זה כולל את המערכת הפרטית, זה כולל את המערכת המפוקחת וזה כולל בבית.
יפעת שאשא ביטון: צריך לתת כיסוי גם למערכות האלה ולראות איך לפחות אנחנו מנגישים את המידע.
יפעת שאשא ביטון: נושא המספר כרגע פחות קריטי.
יפעת שאשא ביטון: הוא גם ייבדק.
יפעת שאשא ביטון: חשוב שנגיע אליהם במהות, לכל מי שנמצא שם.
<חגי פורגס: מבחינת ההכשרות.
<חגי פורגס: המשרד בכובעו כזרוע עבודה, יש גם אגף להכשרה מקצועית שמפקח על הכשרות כאשר בין היתר יש שם הכשרות של מטפלות מעונות יום.
<חגי פורגס: יש המון מטפלות במגזר הפרטי שעוברות את ההכשרות מטעם האגף להכשרה מקצועית, סוג 1, סוג 2, כל הסוגים הרלוונטיים ויש שם גם רכיבים של עזרה ראשונה וכולי והמערכת הפרטית נעזרת בהם.
<חגי פורגס: שלא נדבר על האקדמיה.
<חגי פורגס: יש תארים לחינוך לגיל הרך וכולי וגם הם נגישים לכל הציבור.
<חגי פורגס: המערכת הפרטית עושה בזה שימוש.
<חגי פורגס: מבחינת הנגשת מידע.
<חגי פורגס: בעיקרון כל המידע, כל ההנחיות, הנהלים והסילבוסים מפורסמים באתר שלנו.
<חגי פורגס: כל שאלה שיש, אני זמין, האגף זמין.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל זה הסיפור.
יפעת שאשא ביטון: אני כאזרחית מן השורה לא אכנס עכשיו לאתר שלכם כדי לראות אם יש מידע על ילדים אלרגיים.
<חגי פורגס: נכון, במיוחד שהאתר ממילא עמוס.
יפעת שאשא ביטון: אני אתן לך דוגמה.
יפעת שאשא ביטון: בית הספר של הבת שלי.
יפעת שאשא ביטון: נכנסתי לבית הספר ביום הראשון ללימודים ואני רואה שלט ענק בכניסה ואחר כך מצאתי אותו גם בגדלים אחרים: לא מכניסים אגוזים בשום צורה וזה מפורט.
יפעת שאשא ביטון: לא שוקולד, לא ממרח נוטלה וכולי.
יפעת שאשא ביטון: נותנים דוגמאות להורים.
יפעת שאשא ביטון: ראיתי את השלט הזה והוא מאויר באגוזים ובתמונות של כל המאכלים.
יפעת שאשא ביטון: זה משהו שגם נכנס לתודעה.
יפעת שאשא ביטון: הייתי מרוצה.
יפעת שאשא ביטון: אפילו צילמתי את זה.
יפעת שאשא ביטון: מסתבר שנכנס ילד אחד עם אלרגיה אבל זה עניין של מודעות והורים שאין להם בכלל ילדים אלרגיים נכנסו לשם וראו את זה ואני שמעתי וראיתי אותם ניגשים למנהלת ואומרים כל הכבוד על הרגישות וכל הכבוד על ההכלה.
יפעת שאשא ביטון: זה עושה משהו לציבור.
יפעת שאשא ביטון: זה מרגיע גם את מי שלא שם כי הוא יודע שהמערכת מתייחסת.