GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עבד אל חכים חאג' יחיא: ביישובים הערביים יש משהו שהוא חמור יותר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בתקופה האחרונה שלי כמהנדס ניהלתי פרויקטים, ובין היתר, היה הקמת גני משחקים וחידושם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כל הנושא של הגומי במקום החול ומתקנים חדשים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לרוב, במקום לזרוק את המתקנים הישנים ולשלם עליהם, היו מעבירים אותם ליישובים הערביים כי אין להם משחקים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז משחק שהוציאו משימוש עובר ליישוב הערבי, אף אחד לא בודק אותו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כשפירקו אותו לא בודקים אם הוא היה בסדר או לא היה בסדר.
יפעת שאשא ביטון: שראש הרשות יגיד לא בבית ספרי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אין לו מקום אחר ואין לו תקציב, אבל אני לא אדון בזה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני דן היום בבטיחות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן לפחות ביום שמביאים אותו, מישהו בתקן צריך להוציא חוזר לכל היישובים, לחייב אותם ולהסביר להם את האחריות האישית עליהם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש עוד נקודה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בשעה טובה, בשבוע הבא יש לנו חג.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בחגים יש את אלה שמביאים מתנפחים ומשחקים, הם זמניים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אף אחד לא בודק אותם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לפני כשלושה חודשים, אם אני לא טועה, שני תושבי טייבה נפגעו במקום כזה, במשחקים מתנפחים ונפצעו קשה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הוא קפץ ונפל במקום אחר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש נקודה אחרונה שאני אעלה אותה, גם האחריות של המשפחה, של ההורים, של הבוגרים שמלווים את הילדים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הרבה מתקנים שרשום שאסור שהילד יהיה לבד, שהוא צריך להיות בליווי מבוגר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: גם בזה מזניחים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו צריכים לפנות למשפחות שייקחו את האחריות שלהן.
ג'מאל זחאלקה: יש נוהל השמדה של מתקנים?
ג'מאל זחאלקה: אני העליתי את הנושא זה.
ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לשמוע ממנו אם יש נוהל השמדה של מתקנים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, זה צו סגירה.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת זחאלקה, אני רוצה להגיד לך משהו.
יפעת שאשא ביטון: הוא אומר שהרשות מקבלת כי אין כסף.
יפעת שאשא ביטון: אם המחיר הוא שלא יהיה מתקן בכלל או שיהיה מתקן שמסכן חיים, שלא יהיה מתקן בכלל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה בדיוק מה שאמרתי.
ג'מאל זחאלקה: אני העליתי טענה שזורקים בכל מיני מקומות - - -
יפעת שאשא ביטון: זה היה ברור, ואז ילדים רואים את זה וחושבים שמותר להם לשחק.
<זאב גולדבלט: שמים את זה כדי לצאת ידי חובה, שמים מתקן, ואז ילדים נהרגים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לתת לכולם להספיק לדבר.
יפעת שאשא ביטון: בוריס, אני מיד אחזור אליך.
יפעת שאשא ביטון: זאב, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: אחר-כך חבר הכנסת מסעוד גנאים.
<זאב גולדבלט: זאב גולדבלט, מנכ"ל פורום ועדי ההורים היישוביים.
<זאב גולדבלט: המוכנות הבטיחותית של מתקני משחקים בכלל, ובפרט לפני היציאה לחופשת הקיץ, היא חובה מוסרית, ערכית וקריטית כי אי-הקפדה על כך עולה בחיי אדם.
<זאב גולדבלט: ולא סתם חיי אדם, אלא חיי ילדים תמימים.
<זאב גולדבלט: המשמעות של זה היא הרס משפחות שלמות.
<זאב גולדבלט: זה לא שרק הילד נהרג, שזה חמור בפני עצמו, כל המשפחה נהרסת כתוצאה מזה כי אותם הורים שהביאו את הילד לאותו מתקן ורואים את זה קורה לנגד עיניהם – אי-אפשר למחוק את זה.
<זאב גולדבלט: זה אבוד.
<זאב גולדבלט: אחרי זה הם נושאים את האשם כי הם הביאו את הילד הקטן למקום.
<זאב גולדבלט: אני קורא לוועדה בפרט ולכנסת ישראל בכלל להפוך את חובת הרשויות בנושא זה לחלק מהחוק הפלילי.
<זאב גולדבלט: להגדיר את ראשי הרשויות עצמם – לא את המהנדס, את ראש הרשות עצמו – כבעל חובה פלילית לבטיחות המתקנים במרחב הרשות שלו.
<זאב גולדבלט: אין לי ספק שברגע שתעשו את זה הדברים ישתנו.
<זאב גולדבלט: כי כל זמן שאיזה מהנדס אחראי ויש לו חובה, הוא פקיד.
<זאב גולדבלט: ברגע שראש הרשות ירגיש את זה על בשרו זה ישתנה.
<זאב גולדבלט: בבתי ספר אחת לשנה חייבים לבדוק.
יפעת שאשא ביטון: בודקים?
יפעת שאשא ביטון: לא חשוב כי זה לא הנושא של הדיון.
<זאב גולדבלט: לפחות בגבעתיים – איפה שאני הייתי יו"ר וידאתי שבודקים לפחות אחת לשנה, כולל בחינה של עומסים על מתקני הכדורסל למיניהם.
<זאב גולדבלט: בתל אביב אני יודע שגם התחילו אחרי שקרה אסון - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא חשוב, אני רוצה שנתכנס לציבוריים כי שם זה לגמרי פרוץ.
יפעת שאשא ביטון: אם בבית ספר אנחנו שואלים את השאלה, אז שם זה פרוץ.
<זאב גולדבלט: בדיוק מה שאמרתי, אני מבקש שאותה חובת בדיקה – איטית, אחת ל- – שקיימת במוסדות חינוך תתקיים גם בפארקים ובגנים ציבוריים.
<זאב גולדבלט: בזה אני מכוון לדעתך.
<זאב גולדבלט: אני חושב שהפיכת החובה הזאת לחובה שיש בה ענישה פלילית עשויה לשפר את המצב בצורה דרמטית.
<זאב גולדבלט: ותזכרו, אנחנו מדברים על ילדים קטנים, וזה לא משנה מאיזה דת, גזע או לאום, אלו ילדים קטנים וחובתנו להגן עליהם.
<פז כהן: תרשי לי עוד מילה בשם הפורום.
<פז כהן: אנחנו מבקשים שהוועדה תפנה למרכז השלטון המקומי בבקשה שיוציא הנחיות לכל ראשי הרשויות שיעשו בדיקה.
<זאב גולדבלט: מי שדיבר הוא פז כהן.
<זאב גולדבלט: הוא יושב-ראש הפורום.
מסעוד גנאים: גברתי יושבת-הראש, אני לא אאריך בדבריי.
מסעוד גנאים: אני מודה לחברי, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה על הנושא שהוא חשוב מאוד משום שאנחנו עדים לכמות ולאחוז הגבוה של היפגעות ילדים – אם זה בתאונות, אם זה בלי כוונה.
מסעוד גנאים: לכן צריכים לוודא שכל מרחב שבו נמצא ילד יהיה מרחב בטוח לו ולשלמותו הגופנית, הנפשית והכול.
מסעוד גנאים: העניין של המתקנים והמשחקים הוא חשוב מאוד, במיוחד בתקופת החופש הגדול או החגים.
מסעוד גנאים: לכן, לפי דעתי, צריך לוודא שכל המתקנים האלה אכן תקינים ובטוחים.
מסעוד גנאים: אני מצטרף לאלה שדיברו על חיוב ראשי הרשויות בעניין הזה משום שבתחום שיפוטו, בתחום העירייה או הכפר שלו, הוא צריך לוודא שאכן כל מתקן שהוא מציב שם כדי שהילדים ישחקו יהיה בטוח כדי שהם לא יפגעו.
מסעוד גנאים: כפי שאמרת, מתקנים שהם לא תקינים ולא בטיחותיים, עדיף שלא יהיו שם.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, חבר הכנסת מסעוד גנאים.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מקלב, תרצה להתייחס?
אורי מקלב: רק בדקה, אני יודע שהזמן קצר.
אורי מקלב: אני לא יודע את הנתונים, אבל אין לי ספק שאנחנו לא יודעים את כל הנתונים על פגיעות במספרים שיש ממתקני משחקים.
אורי מקלב: יש הרבה פגיעות, אני לא יודע מי אוסף אותם, כמה, ואם הנתונים כתובים או מצוינים.
אורי מקלב: אין לי ספק שהרבה מהפגיעות לא ידועות.
<קריאה: רק מה שמגיע לבתי החולים.
יפעת שאשא ביטון: או לחדרי מיון.
אורי מקלב: עד לבתי החולים יש הרבה פגיעות.
אורי מקלב: אני יודע מנכד שנפגע ממתקן שהוא סבל הרבה, אבל זה לא הגיע – משך זמן, ועוד פעמים שהחליפו ועוד פעם בקופת חולים, ועוד פעם זיהום.
אורי מקלב: בסופו של דבר מה שצף בינינו, אנחנו רואים פגיעות גם ממתקנים שהיו תקניים.
אורי מקלב: מתקן שהגיע כמתקן תקני, אבל הוא הפך עם הזמן, עם המשחקים, עם בלאי מסוים – עד שהרשות המקומית יודעת מזה, אני מדבר על מתקנים במקומות ציבוריים, לוקח זמן.
אורי מקלב: לא כל מי שנפגע, עוד ילד נפגע ועוד ילד נפגע, מיד יש טלפון.
יפעת שאשא ביטון: אבל הרשות צריכה לסייר.
יפעת שאשא ביטון: היא צריכה לעבור ולראות.
אורי מקלב: זה נכון שהיום הרבה רשויות ערות יותר לדבר הזה וגם יש יותר אחריות.
אורי מקלב: את רואה שאת מגיעה לגן משחקים והוציאו מתקן.
אורי מקלב: ברגע שיש רק תקלה קטנה, יש דיווח, הוא לא רוצה אחריות, מי שאחראי לכך, מנהל המחלקה, והוא מוציא את זה.
אורי מקלב: אתה רואה קרחות כאלה במתקנים, מתקנים תקניים, הם לא מתקנים זולים, הם מתקנים יקרים.
אורי מקלב: לא ידעתי שמדובר במאות אלפי שקלים.
אורי מקלב: מתקן שהיה נראה לי מתקן כיבוי אש שנקרא כבאית, מתקן כזה עולה 750,000 שקל.
אורי מקלב: אני אומר נכון?
אורי מקלב: אתם לא מתמצאים, אבל סכומים גדולים מאוד.
אורי מקלב: לכן נכון לעשות סנכרון בין המתקנים שמתבלים, חוץ מאשר מתקן לא תקין – וזה דבר נורא, שמתקן תקין עובר לרשות ענייה יותר ושם הוא הופך לשמיש.
אורי מקלב: גם במקומות שיש, צריך לדעת שיש פער ולעקוב בעניין הזה.
אורי מקלב: צריך לראות מי הגופים שאחראיים לזה, גם מבחינת הביקורת, גם מבחינת האחריות על הפיקוח השוטף.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב, על הדברים.
יפעת שאשא ביטון: יעקב, אבל במשפט.
יפעת שאשא ביטון: אחר-כך השלטון המקומי, שנמצא כאן, ואני אתן לבוריס לסיים.
<יעקב בן יששכר: יעקב בן יששכר מהתנועה למען עתיד ילדנו.
<יעקב בן יששכר: אני מציע שתי הצעות – אחת, עניין של מצלמות.
<יעקב בן יששכר: כיום יש את פרויקט "סלע".
<יעקב בן יששכר: עיריית תל אביב, העיריות החזקות, הכול אצלן מרושת.
<יעקב בן יששכר: לא יכול להיות שבשעות הלילה יהיה ונדליזם, יהרסו את המתקנים, ויבואו הילדים בבוקר ויסבלו.
<יעקב בן יששכר: דבר נוסף, עיריית תל אביב לדוגמה החליטה שהיא הופכת את זה גם למתקן משחקים וגם מתקנים לכלבים.
<יעקב בן יששכר: למה?
<יעקב בן יששכר: היא שמה מתקני שקיות.
<יעקב בן יששכר: מי שבא עם הכלב ורוצה להוציא שקית כדי להשתמש בה צריך להיכנס עם הכלב לתוך המתקן, שיש בו ילדים.
<יעקב בן יששכר: זה דבר שהוא גם לא תקין.
<יעקב בן יששכר: אני חושב שבזה אפשר לעשות שינוי.
<יעקב בן יששכר: כמו שגברתי אמרה, לבקש מהרשויות להביא מהנדסים או נציגי רשויות, לא נציג השלטון המקומי, דווקא מהרשויות החזקות, ולראות מה הם עשו.
יפעת שאשא ביטון: נציגי השלטון המקומי זה כולם.
<יעקב בן יששכר: אבל את רואה שמגיעים גם ממכון התקנים ואומרים זה כולם ואין להם נתונים, ומגיע מהנדס אחד, אז הוא לא יכול לפקח.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, יעקב.
יפעת שאשא ביטון: עורכת דין לירון, בבקשה.
<לירון אשל: גברתי, בקצרה.
<לירון אשל: אני רק אגיד שזה לא פחות ממתסכל.
<לירון אשל: בדומה לגברתי, אנחנו נודדים לאחרונה בדיונים ואנחנו נחשפים לכך שהמקומות שאמורים להיות גן העדן של הילדים – בתי ספר, בריכות וגני משחקים – הופכים – אני אקצין ואגיד – למלכודת מוות, למקום של סיכון גבוה עבורם.
<לירון אשל: אנחנו במהלך השנים – גם ד"ר קדמן עמד בקשר עם מכון התקנים, והעלינו את זה גם בוועדות, בדומה לגברתי.
<לירון אשל: לא יתכן שכיום בנוגע להצללה, עניין ההצללה יהיה נתון לשיקול דעת הרשות.
<לירון אשל: כמובן שיש כל מיני שיקולים תקציביים כאלה ואחרים.
<לירון אשל: מבחינתנו אין מנוס אלא בהסדרה בחוק.
<לירון אשל: אני מקווה מאוד שהדיון הבא בנושא לא יהיה, חלילה, דיון חירום, אחרי שכבר נגרם אסון.
יפעת שאשא ביטון: השלטון המקומי, בקצרה על מה שהיה כאן.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר אנחנו דיברנו על חקיקה בנושא של הצללה, ואמרתי שמבחינתי זה צריך להיות באינטגריטי האישי של מי שמוביל את הרשויות.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על זה גם בעבר ויצא מכם מסמך שמבקש מהרשויות כחלק מהמפרט של גני השעשועים לקחת בחשבון את ההצללה, גם אם מוותרים על נדנדה או שתיים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו כאן על מי עוקב ומפקח, כמו שאמר חבר הכנסת מקלב, על כך שהמתקנים נשארים תקינים.
יפעת שאשא ביטון: כי גם אם הם יקבלו רישוי והכול יהיה טוב, מה קורה אחרי כמה חודשים, שנה, שנתיים, חמש?
יפעת שאשא ביטון: מי דואג לשלמותם של המתקנים, בטיחותם?
<רות דיין מדר: מכון התקנים לא ענה על זה?
<רות דיין מדר: טל, לא ענית?
יפעת שאשא ביטון: מכון התקנים ענה שהם עוברים - - -
<רות דיין מדר: יש תקן על הבדיקה, שמדי שנה - - -
יפעת שאשא ביטון: האם זה מנקה את הרשות המקומית ואת האחריות של ראש הרשות?
<רות דיין מדר: לא, זה לא מנקה.
<רות דיין מדר: הרשות משלמת לבודקים האלה שיבואו ויבדקו אותה, ואם יש לה ליקוי כזה או אחר, הרשות מיד מתקנת.
חנין זועבי: את בטוחה שזה פעם בשנה?
<פז כהן: פעם בשנה.
<פז כהן: ופעם בשנה אין שחיקה?
יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא הסיפור, של מכון התקנים.
<רות דיין מדר: תנו לי להסביר.
<רות דיין מדר: יש את המתקנים שצריכים להיות על-פי התקן.
<רות דיין מדר: זה אחת.
<רות דיין מדר: שתיים, יש את החובה שתהיה בדיקה אחת לתקופה.
<רות דיין מדר: בטח טל יכול להגיד לכם בדיוק - - -
יפעת שאשא ביטון: הוא ענה.
<רות דיין מדר: ענה כמה לתקופה.
<רות דיין מדר: מעבר לזה, מכון התקנים בודק את הבודקים כדי לראות שאכן המתקן תקין.
יפעת שאשא ביטון: מי שומר בשוטף?
<רות דיין מדר: הרשויות המקומיות – זה האינטרס שלהן לשמור, פעמיים.
<רות דיין מדר: פעם אחת – הן אלה שמקבלות את התביעה ראשונות, ופעם שנייה, אלו הילדים שלה.
<רות דיין מדר: אולי קודם כל אלו הילדים שלה ואחר-כך הן אלה שמקבלות את התביעות.
<רות דיין מדר: אני רוצה לומר לכם שמהנתונים שיש לנו, נתוני ההיפגעות הם לאו דווקא על המשחקים הישנים.
<רות דיין מדר: דווקא במשחקים החדשים, שהם יותר אתגריים, כמו הסקייטפארק, ששם הילדים נופלים יותר ומתחככים – אנחנו מכירים את זה – שם יש יותר היפגעות של ילדים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר, את יודעת כמה ילדים נפגעים מכוויה בגלל שהם התיישבו על נדנדה רותחת, על מגלשה, או שהם הכניסו את הראש לאיזשהו מתקן שזזו בו הסורגים?
<רות דיין מדר: כל הזמן יש.
<רות דיין מדר: אם הייתם מנהלים את השיחה הזאת לפני שש שנים-שבע שנים, היינו במקום אחר לגמרי.
<רות דיין מדר: היום אנחנו בגן עדן לעומת מה שהיה לפני שש או שבע שנים.
<רות דיין מדר: תמיד יש מה להשתפר, תמיד יש מה לעשות, תמיד יש רשויות שהן יותר וחושבות קדימה, ואולי הן חושבות יותר מדי רחוק ושמות את השקית של הכלב במקום לא מתאים.
<רות דיין מדר: צריך לפנות לעיריית תל אביב, אני אשמח לסייע לך בעניין.
<רות דיין מדר: המערכת כבר מתפקדת.
<רות דיין מדר: צריך לראות בשוליים מי לא מתפקד, איזה רשות לא מתפקדת?
ג'מאל זחאלקה: איזה שוליים?
ג'מאל זחאלקה: 50% מהרשויות.
<רות דיין מדר: מה שקרה, בגלל התקן, רשויות שלא עומדות בתקן הורידו מתקני משחק.
<רות דיין מדר: זה מה שקרה במגזר הערבי ובמועצות האזוריות.
יפעת שאשא ביטון: זה עדיף מאשר מתקן שהוא לא תקין.
<רות דיין מדר: בסדר, אבל את יודעת לאן הם הולכים, למגרש הבנייה, ששם זה עוד יותר מסוכן.
<רות דיין מדר: אבל זה דיון אחר.
<פז כהן: או שהם הולכים למקומות אחרים.
<רות דיין מדר: אני רוצה לומר מילה לגבי הצללה.
<רות דיין מדר: עברה חקיקה, אם אני לא טועה.
<רות דיין מדר: עברה חקיקה שמחייבת לשים הצללה בכל מתקן חדש, כך שמכאן קדימה - - -
יפעת שאשא ביטון: עוד לא עברה.
<רות דיין מדר: עוד לא עברה?
יפעת שאשא ביטון: אני התלבטתי אם להגיד את זה בגלל היושר או לשתוק ולתת לכם לחשוב שיש חקיקה כדי שזה יקרה.
יפעת שאשא ביטון: אני בקונפליקט.
<פז כהן: שתהיה הצללה, זה הכי חשוב.
<רות דיין מדר: אני רואה רשויות שעושות את זה במתקנים חדשים גם בלי לדבר.
יפעת שאשא ביטון: נכון, וזה מה שאני רוצה שיקרה, שבאינטגריטי הפנימי הם ירגישו שהם חייבים.
<רות דיין מדר: זה נכנס לתפיסת העבודה.
<רות דיין מדר: אני בדקתי בחברה למשק וכלכלה וביקשתי מהם נתונים בכמה פארקים שנבנים, שהם עושים, יש הצללה.
<רות דיין מדר: הם אמרו לי שב-95% יש הצללה כי הם גם אלה - - -
יפעת שאשא ביטון: במה שנבנה חדש.
<רות דיין מדר: בחדש, כן.
<רות דיין מדר: נכון שמה שאחורה אנחנו לא יכולים לחייב.
<רות דיין מדר: אנחנו יכולים להעביר את הרוח ואולי להוציא שוב מכתב בעניין לקראת הקיץ, נשמח לעשות את זה, אפרופו סרטן העור, ושוב לדבר על הבדיקה.
<רות דיין מדר: אבל אני אומרת לכם, יש הרבה דברים לא בסדר, אבל פה הרשויות המקומיות עשו כברת דרך והטמיעו את החשיבות ואת האחריות שלהן לכך שהמתקנים יהיו תקינים.
<רות דיין מדר: ואיפה שלא, תגידו לנו, נעזור, נרים טלפונים ונראה מה ניתן לעשות.
יפעת שאשא ביטון: בוריס, משפט סיכום ואז אני אסכם את הדיון.
<בוריס סולטנוביץ: אני רוצה להוסיף רק שני דברים.
<בוריס סולטנוביץ: א', ביזמתנו, כבר מספר שנים אנחנו פונים בינואר ופברואר בכל שנה לכל המועצות והרשויות עם הסברים גם אישית וגם בכתב.
<בוריס סולטנוביץ: לכן אין מועצה שיכולה להגיד שהיא לא יודעת על דרישות התקן או דרישות החקיקה.
<בוריס סולטנוביץ: כבר מספר שנים.
<בוריס סולטנוביץ: לכן אנחנו רואים את השיפור בשטח.
<בוריס סולטנוביץ: משנה לשנה השיפור הוא גדול מאוד.
<בוריס סולטנוביץ: הגענו כבר ל-60% או 70% מועצות עם תו תקן.
<בוריס סולטנוביץ: דבר אחרון שרציתי, כנראה שלא הבנתם נכון, מינהל התקינה לא חייב להגיע לכל גן וגן.
<בוריס סולטנוביץ: אנחנו פועלים רק במידה שיש לנו חשש שמועצה או גן לא תקין, ואז אנחנו מחילים את הסמכויות שלנו.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, רק בדיווח?
<בוריס סולטנוביץ: לא רק בדיווח, גם בסיור בפיקוח.
<בוריס סולטנוביץ: אם אנחנו יודעים - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל מי מסייר?
יפעת שאשא ביטון: בן אדם אחד שמסייר זה - - -
<בוריס סולטנוביץ: זה מה שיש.
יפעת שאשא ביטון: יש גבול ליכולת של בן אדם אחד, שיהיה גם סופרמן.
<קריאה: המדינה צריכה עוד מפקחים.
יפעת שאשא ביטון: נכון, חד-משמעית.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, בוריס.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה, ברשותכם, לסכם.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, אני רוצה לפתוח דווקא עם ההורים והמשפחות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים עכשיו על חודשי הקיץ.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שגם ההורים צריכים לקחת אחריות על הנושא הזה, לדעת מתי נכון ולא נכון ללכת לגן שעשועים.
יפעת שאשא ביטון: יש את שעות הצהריים שהן חמות מאוד, ואם מגיעים אחר-הצהריים, לבדוק את המתקן לפני ששמים את הילד ומאפשרים לו לשחק כדי לראות עד כמה הוא חם ואם אפשר לשחק בו.
יפעת שאשא ביטון: בכלל, להיות ערניים לגבי מקומות שהם כן ברישוי אל מול מקומות שהם לא ברישוי.
<פז כהן: אם יהיה משהו מוכן, נוכל להפיץ אותו בכל רחבי הארץ לכל ועדי ההורים.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאתם יכולים לנסח מסמך ברוח הדברים שנאמרים כאן, שההורים יפקחו, ייקחו את זה לידיים שלהם, קצת אחריות בעניין הזה.
ג'מאל זחאלקה: תשתפו פעולה עם בטרם.
יפעת שאשא ביטון: זה מכוון אותי לשלטון המקומי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים שיהיה שילוט.
יפעת שאשא ביטון: מי שמקבל מכם רישוי זמני, כמו לונה-פארק שמגיע לשלושה שבועות או כל מיני מתקנים אחרים, להם יש חובה של התקנת שלט שהמקום נמצא ברישוי?
<רות דיין מדר: הם לא מקבלים אישור לשים את המתקנים אם העסק הוא לא ברישוי.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אבל אני רוצה שיהיה שלט.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים בוועדה שיהיה שלט, כמו שיש בגני השעשועים העירוניים, שלט שזה עובר טיפול וכל כמה זמן.
יפעת שאשא ביטון: שיהיה שלט או סימן שהמקום נמצא ברישוי כי יש גם אנשים שבאים בצורה פיראטית, במיוחד למקומות הגדולים, ולא אוכפים את זה.
<רות דיין מדר: נעשה בדיקה ונעדכן אותך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח שיצא מכתב לקראת הקיץ גם לגבי הנושא של הצללה וגם לגבי הנושא של הפיקוח, שהרשויות המקומיות יעשו סיור, יראו שהמתקנים תקינים כדי שנוכל לאפשר לילדים להיות במקום שהוא בטוח.
<רות דיין מדר: יש לנו בקייטנות, הכול.
יפעת שאשא ביטון: מינהל התכנון, אני מבקשת לעדכן את התקנות של נושא ההצללה והנושא של הבריכות לאלתר.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שהנושא של הבריכות מתקדם מאוד, אני מבקשת שיהיה כך גם לגבי הנושא של ההצללה.
יפעת שאשא ביטון: משרד הכלכלה – להגביר את הפיקוח ולאכוף את מה שצריך.
יפעת שאשא ביטון: עם פקח אחד אי-אפשר לעשות כלום.
יפעת שאשא ביטון: כלום.
יפעת שאשא ביטון: שיבטלו אותו, זה בדיוק אותו דבר.
יפעת שאשא ביטון: שיגבירו את הפיקוח כדי שאנחנו נוכל להיות בשליטה לגבי מה שקורה ברשויות.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לדעת ממשרד הכלכלה כמה שימועים היו כדי להבין מה נעשה באופן אמתי מול הרשויות, ועד כמה הרשויות יודעות שאנחנו באמת מתכוונים ולא רק אומרים שאנחנו רוצים שזה יהיה בטוח.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולכם, שיהיה לנו קיץ נטול אסונות.
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני פותחת את ישיבת הוועדה לזכויות הילד בנושא הטיפול בפגים, בפגיות ובקהילה.
יפעת שאשא ביטון: למעשה זה דיון המשך, דיון מעקב על דיון שקיימנו בדיוק לפני כשנה במסגרת היום המיוחד לפג שמובילה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה לעמוד על הסוגיות בהן טיפלנו בדיון הקודם ולראות האם התקדמנו, ואם כן, באיזה אופן והאם אנחנו בכלל עומדים ביעדים ובמטרות.
יפעת שאשא ביטון: היכן שלא, כנראה שצריך עוד קצת להזכיר ולראות איך אנחנו דוחפים למציאת פתרונות.
יפעת שאשא ביטון: הסוגיות שעלו בעיקר בדיון הקודם עסקו בנושא של כוח אדם, המחסור ברופאים, גם כאלה שמתמחים בנושא של פגייה אבל אנחנו יודעים שהסיפור של רופאי ילדים ותינוקות בכלל הוא קשה ונמצא בחסר עוד לפני שאנחנו נכנסים לסוגיית הפגיות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים על תקנים שהיו אמורים להגיע ואנחנו נבקש לדעת מה קורה עם זה והאם באמת הועבר התקציב.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על חוזר המנכ"ל.
יפעת שאשא ביטון: התבשרנו באותו דיון שחוזר המנכ"ל בעצם הופץ ומאוד חשוב לדעת האם החוזר גם יושם והאם היה מעקב אחר היישום שלו.
יפעת שאשא ביטון: נרצה לדעת מה קרה בשנה שחלפה וכמובן על סוגיות נוספות שיעלו כאן כדי שנראה איך אנחנו מקדמים בצורה מיטבית את הטיפול בפגים.
יפעת שאשא ביטון: נשלחו ועלו לאתר נתונים גם לגבי מספר הפגים, הפגיות, הטיפול, הדברים שנמצאים בחסר והדברים האחרים שאנחנו כן הצלחנו להתקדם בהם.
יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שעקבתם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח עם משרד הבריאות שרוצה להציג את הנתונים ולאחר מכן נתקדם בדיון.
<סיגל ליברנט טאוב: בוקר טוב לכולם.
<סיגל ליברנט טאוב: אני ראש רפואה כללית, מינהל רפאה, משרד הבריאות.
<סיגל ליברנט טאוב: אני רוצה להציג מה עשה משרד הבריאות במהלך ארבע השנים האחרונות לטובת הפגים במדינת ישראל ואולי בבוקר זה להדגיש איך משרד הבריאות רואה את נתוני הפגים והפגיות במדינת ישראל וזאת באמת לאור תקשורת לא אוהדת שקיבלנו ברגעים אלה.
<סיגל ליברנט טאוב: אני רוצה להתחיל ולומר שנושא הטיפול בפגים וקידום הפגיות הוא אחד מתכניות הדגל של משרד הבריאות, של מינהל רפואה, ומתוך הראייה של חשיבות הפגים והפגיות יצרנו תכנית שיצרה מהפך בפגיות במדינת ישראל.
<סיגל ליברנט טאוב: בחמש-עשר דקות הקרובות אני רוצה להציג אותה.
<סיגל ליברנט טאוב: קצת רקע כללי.
<סיגל ליברנט טאוב: במדינת ישראל יש לנו 183 אלף תינוקות בשנה.
<סיגל ליברנט טאוב: המספרים הללו הולכים ועולים כאשר מספר הפגים מתחת ל-1,750 קילו, הפגים הקטנים, נשאר בסך הכול קבוע והוא עומד על 2,800, 2,600 פגים בשנה.
<סיגל ליברנט טאוב: בישראל יש שלושים פגיות עם 870 עריסות כאשר באסותא אשדוד שנפתחה החודש, גם בה יש פגייה.
<סיגל ליברנט טאוב: אכן לפני ארבע שנים, לפני שיצאנו לדרך, מצב הפגיות במדינת ישראל היה בכי רע.
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו ראינו שיש בעיה בתשתיות, יש עומס, יש צפיפות, יש בעיה בכוח אדם, גם רופאים וגם אחיות, ואיכשהו באמת הפגיות היו החצר האחורית ולא במרכז העשייה של בתי החולים.
<סיגל ליברנט טאוב: גם דוח מבקר המדינה דיבר על כך.
<סיגל ליברנט טאוב: אז החלטנו ליצור איזושהי תכנית ובבסיסה הקמנו ועדה מקצועית של מינהל רפואה יחד עם איגוד הנאונטולוגים והסדרנו את הנושא על ידי חוזר מינהל רפואה שהתפרסם בשנת 2012-2013.
<סיגל ליברנט טאוב: קבענו את אמות המידה של תשתיות כוח האדם, הציוד ואיכות בפגיות מדינת ישראל.
<סיגל ליברנט טאוב: הסדרנו את נושא הנאונטולוגיה כמקצוע במצוקה על מנת להביא יותר רופאים למערכת אבל הדבר המרכזי שעשינו הוא שיצרנו תכנית תמרוץ ייעודית בה מדדנו את התשומות ואת התוצאות של הסטנדרט שמומלץ בחוזר מינהל רפואה, גם מבחינת התשתיות, גם מבחינת כוח אדם, גם מבחינת איכות.
<סיגל ליברנט טאוב: המודל מתמרץ את הפעילות של בית החולים בפגיות ועל ידי כך מכוון את משאבי בית החולים לנושא הספציפי הזה וכמובן כתוצאה מכך משפר את איכות הטיפול בפג.
<סיגל ליברנט טאוב: המודל הזה הוא מודל דינמי, הוא מתעדכן בין השנים.
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו מנהלים אותו כבר ארבע שנים והיום אנחנו נציג את התוצאות שלו לאחר ארבע שנים.
<סיגל ליברנט טאוב: המודל הזה מתעדכן גם על פי תוצאות הבקרה שלנו, גם על פי עליית הסטנדרט הנדרש, גם על פי הפידבק שאנחנו מקבלים מהשטח וכמובן מהיועצים המקצועיים שלנו שזה איגוד הנאונטולוגים.
<סיגל ליברנט טאוב: המודל מדרג את הפגיות.
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו בעצם עושים בקרה בכל פגייה פעם בשנה.
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו בודקים את כלל הפרמטרים שהצבנו לעצמנו וכל פגייה מקבלת את הציון, כאשר הפגיות המצטיינות – הפגיות שהציון שלהן גבוה יותר – מתוגמלות כספית.
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו מתגמלים כספית גם את השיפור בין השנים.
<סיגל ליברנט טאוב: זאת אומרת, אם פגייה השתפרה, למרות שהציון שלה היה נמוך אבל היא השתפרה, גם היא מתוגמלת.
<סיגל ליברנט טאוב: על ידי כך אנחנו מתמרצים את כל המערכת להשתפר.
<סיגל ליברנט טאוב: עד השנה כל 29 הפגיות, פרט לאסותא אשדוד שרק נפתחה, תוגמלו ממודל התמרוץ שלנו בצורה זו או אחרת.
<סיגל ליברנט טאוב: השנה אנחנו יצרנו במודל התמרוץ – כאמור, אנחנו משפרים אותו מדי שנה – שני דברים נוספים.
<סיגל ליברנט טאוב: האחד, חילקנו חלק מכספי המודל בצורה רוחבית לכלל הפגיות במדינת ישראל, מיליון שקלים לכל פגייה, על מנת ליצור איזושהי רמת ציוד בסיסית שאנחנו חושבים שצריכה להיות בכל פגייה במדינת ישראל.
<סיגל ליברנט טאוב: נתנו כסף לכל בית חולים להצטייד רשימת ציוד שאנחנו קבענו אותה כסטנדרט.
<סיגל ליברנט טאוב: דבר שני שעשינו הוא שחילקנו את הפגיות לשלושה בתים – לבתי חולים גדולים, לבתי חולים בינוניים ולבתי חולים קטנים – כאשר הבנו מהשטח, כאמור, זה מודל דינמי שאנחנו שומעים את השטח, שאי אפשר להשוות בין פגייה מאוד גדולה שתמהיל הפגים בה מסובך יותר ושונה לבין פגייה קטנה שאולי מתמודדת עם אתגרים אחרים.
<סיגל ליברנט טאוב: לכן חילקנו את הפגיות לשלושה בתים.
יפעת שאשא ביטון: ברשותך, אני רוצה לעצור אותך לרגע ולחבר בין השקף הזה לשקף הקודם.
יפעת שאשא ביטון: המודל שהוצג עם כל הפרמטרים של תקציב צבוע לטובת הפגיות וכל יתר הסעיפים, זה ברמה של בחינה ולא ברמה של חיוב.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו עדיין לא נמצאים במקום שאנחנו מחייבים צביעה של כסף שמגיע לפגיות לעבור לפגיות?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רק בודקים מי עושה את זה?
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו לא מחייבים אבל זה שאנחנו מתמרצים, ראינו שההשקעה של בתי החולים בפגיות היא לאין ערוך גדולה ממה שהיה בעבר.
<סיגל ליברנט טאוב: בתי החולים רוצים להצטיין.
<סיגל ליברנט טאוב: בתי החולים משקיעים כסף כדי להצטיין.
<סיגל ליברנט טאוב: השנה, בזה שחילקנו מיליון שקלים לכל פגייה, ל-29 פגיות, בעצם צבענו את הכסף הזה לציוד לפגייה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, הכסף שניתן לתוספת כתגמול צבוע.
יפעת שאשא ביטון: הכסף שמתוקצב בית החולים לצורך העניין, אתם בודקים מי השקיע את מרב הכסף שקיבל עבור הפגייה בפגיות?
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו לא בודקים את ההשקעה הכספית.
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו בודקים את התוצאות.
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו בודקים את העמידה בבקרה שלנו.
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו בודקים את העמידה במדדים שאנחנו קבענו ועבור זה הם נבדקים ומתוגמלים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, עדיין יכול להיות מצב שבתי חולים מסוימים מקבלים כסף עבור הפגייה ומשתמשים בו גם לדברים אחרים.
<מועאויה כבהה: אני מאגף רפואה שמלווה את הפרויקט ביחד עם איגוד הנאונטולוגים ואגף התקציבים במשרד הבריאות.
<מועאויה כבהה: לפי התוצאות שאנחנו נציג, להערכתנו, בתי החולים השקיעו אפילו יותר מהכסף שניתן כמענקים.
<מועאויה כבהה: אחרי שסיגל תסיים את דבריה, אני אשמח להוסיף.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אתה רואה שזאת תופעה שהולכת ומצטמצמת.
<מועאויה כבהה: בהחלט.
יפעת שאשא ביטון: ויש אחרים שלוקחים את זה אפילו צעד קדימה.
<סיגל ליברנט טאוב: התוצאות שלנו.
<סיגל ליברנט טאוב: התוצאות משנת 2014 ל-2017.
<סיגל ליברנט טאוב: התחלנו את המודל, את התכנית שלנו, עם ציון ממוצע בבקרה של הפגיות שהוא 33 אחוזים.
<סיגל ליברנט טאוב: הפגיות היו באמת ברמה מאוד מאוד נמוכה.
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו מסיימים את 2017 כאשר הציון הממוצע הוא 85 והשיפור עוד יותר ניכר משום שהרי הגדלנו והחמרנו את הסטנדרטים משנה לשנה כך שהשיפור הוא הרבה יותר בהשוואה מ-33 ל-85.
<סיגל ליברנט טאוב: כאשר התחלנו את המודל אמרו לנו שבטח הפריפריה תינזק ולא תתוגמל ולא תשתפר כמו בתי החולים במרכז.
<סיגל ליברנט טאוב: גם כאן הראינו, בציון הבקרות, משנת 2014 לשנת 2017, שהפגיות בפריפריה לא רק שמושוות מבחינת ציון הבקרות אלא עלות עליהן לקראת סוף 2017.
<סיגל ליברנט טאוב: אם נדבר על משהו שהוא באמת איכות ברפואה, זה נושא הזיהומים.
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו התחלנו לבדוק משנת 2014 כל שנה את שיעור אלח הדם, הספסיס, בפגים לאלף ימי אשפוז.
<סיגל ליברנט טאוב: זה המדד שאנחנו בחרנו.