GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת איפה אנחנו בתוך הסיפור הזה יכולים לתרום את חלקנו.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לומר לך שברמה האישית אני רואה את עצמי כאיזו שהיא דוגמא אישית, או כמי שיכולה לחולל מהפכות בשיח והכל בחברות מסוימות, ואני מגייסת אותך כדי לחולל את זה בחברה הערבית.
יוסף ג'בארין: בוודאי, בוודאי.
יוסף ג'בארין: היום יש לנו ארבעה חברי כנסת מהרשימה המשותפת בנגב, אז צריך לנצל את זה כמובן.
יפעת שאשא ביטון: כן, להתחיל לבנות שיח חדש.
יפעת שאשא ביטון: המועצה לשלום הילד, רחלי ואחר כך משרד החינוך, רותם זהבי ושפיע אלג'מאל.
יפעת שאשא ביטון: אני אתן לשניכם.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע לתת למשרדי הממשלה להתייחס ואחר כך אנחנו נמשיך.
<אילן אביטן: אני ממשרד הרווחה, אני גם אשמח לדבר.
יפעת שאשא ביטון: רשום לי גם.
יפעת שאשא ביטון: זה שלא אמרתי את שמכם, זה כי אני לא אקרא את כל הרשימה.
יפעת שאשא ביטון: אני רק נותנת אופק למי שאחרי רחלי.
<רחלי הכהן: האמת שאחרי מנו, שכבר אמר את רוב הדברים, קצת קשה להגיד.
<רחלי הכהן: אגב, גם אני התכוונתי כן להתייחס בעיקר לתמותה של הילדים, בגלל שארגון בטרם פה כבר הציגו את כל הנתונים האחרים.
<רחלי הכהן: אני רק רוצה לדבר על שתי נקודות עיקריות, שאמנם מנו קצת הזכיר אותן, אבל אני קצת אראה את הפרטים.
<רחלי הכהן: אחד זה לגבי התשתיות, שזה גם רלבנטי כמובן לתאונות.
<רחלי הכהן: זה משהו שאנחנו חוזרים ואומרים שוב ושוב ושוב, אבל זמן ההגעה למקום, זאת אומרת גם שצריך להגיע למיון וגם זמן ההגעה של האמבולנסים, שפעמים רבות בכלל מתקשים ולא יכולים להגיע, או הולכים ברגל.
<רחלי הכהן: בעניין הזה התשתיות וגם תשתיות של חשמל, אבל גם של מים, כי הרבה פעמים כתוצאה מהמים גם נגרמים כל מיני זיהומים שכתוצאה מהם יש תמותה של ילדים.
<רחלי הכהן: העניין האחר זה בעצם המודעות לבריאות, שזה גם במערכת החינוך, שאנחנו מקווים לראות כבר מגיל צעיר חינוך לבריאות, מודעות לתזונה נכונה ולהיגיינה, אבל גם למערכת הבריאות עצמה, כשהרעיון הוא בעצם חוץ מכוח האדם בהנגשה, שצריך להתגבר על זה, גם בהיבט ההסברתי.
<רחלי הכהן: כי צריך להגיע לאותם כפרים פיזית, לדבר גם על טלטול תינוקות, שהרבה פעמים מוות בעריסה יכול להיות מסימנים כאלה ובכלל לא מודעים לזה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מוות בעריסה, זה מוות פתאומי.
<רחלי הכהן: מה?
יפעת שאשא ביטון: בגלל זה זה מוות פתאומי, לא מוות בעריסה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מכניסים את הכל ואז פוטרים את עצמנו - - -
<רחלי הכהן: סליחה, כן.
יפעת שאשא ביטון: לא, לא סליחה, זה בסדר.
יפעת שאשא ביטון: זה רק כדי לחדד.
<רחלי הכהן: כן.
<רחלי הכהן: גם עזרה ראשונה באופן כללי, סימנים מוקדמים לאיתור מחלות וכל מיני דברים, שככל שהם יתגלו יותר מוקדם, בעיקר בגלל מודעות, יהיה אפשר לטפל בהם בצורה טובה יותר.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה רחלי.
יפעת שאשא ביטון: רותם זהבי ואחר כך שפיע אלג'מאל, משרד החינוך.
<רותם זהבי: אני מעדיף ששפיע יתחיל.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה שפיע.
<שפיע אלג'מאל: צהריים טובים לכולם.
<שפיע אלג'מאל: חשוב שתדעו מה אנחנו עושים בשוטף ורק אחר כך מה אנחנו הולכים לעשות מעבר לזה.
<שפיע אלג'מאל: לימיני נמצא ד"ר מוחמד אלהיב, שהוא גם הממונה על המגזר הבדואי ורותם זהבי, האמא והאבא של כל הבטיחות של המשרד.
<שפיע אלג'מאל: ברשות
<שפיע אלג'מאל: כם אני אתחיל במה המשרד עושה בכל הנושא של בטיחות בדרכים בחברה הערבית ואני אתייחס גם לתכנית העבודה לחינוך, למניעת תאונות ילדים.
<שפיע אלג'מאל: זה נמצא במסך.
<שפיע אלג'מאל: אני אדלג על כל הסטטיסטיקות שעשינו ואני אתחיל בתכניות ובפעולות במוסדות החינוך.
<שפיע אלג'מאל: אני אציין כמה מהן.
<שפיע אלג'מאל: יש את – ללמוד תנועה – שזה בכיתות א' ו-ב'.
<שפיע אלג'מאל: הנתון שיש לנו – 1,581 כיתות לומדות.
<שפיע אלג'מאל: עצמאים בשטח - כיתות ה', 400 כיתות.
<שפיע אלג'מאל: כל שנתיים כל כיתות ה' תלמדנה את התכנית.
יפעת שאשא ביטון: מה זה עצמאים בשטח?
<שפיע אלג'מאל: עצמאים בשטח זה משהו שאת נותנת לתלמידים של כיתה ה' להתנסות בכל הנושא של זהירות בדרכים.
<שפיע אלג'מאל: זה משהו קטן, כמו משמרות הזה"ב, שאני אציין שמשמרות הזה"ב זה, זה כ-1,800 כיתות, לכיתות ה' נותנים את האחריות בליווי הורים, כמו הנושא של נשק וסע.
<שפיע אלג'מאל: קאבל וספאר.
<שפיע אלג'מאל: משהו כזה.
<שפיע אלג'מאל: התחלנו את זה בהרבה בתי ספר.
<שפיע אלג'מאל: זה התחיל בבתי הספר היהודים והתחלנו גם בבתי ספר ערבים, שזה משהו שתלמידים בכיתות ה' התנסו עם ההורים שלה בכל הנושא של הבטיחות.
<שפיע אלג'מאל: חינוך תעבורתי בכיתות י' – 865 כיתות לומדות את התכנית.
<שפיע אלג'מאל: בשנת הלימודים תשע"ח כל כיתות י' בחברה הערבית ילמדו את תכנית החינוך התעבורתי.
<שפיע אלג'מאל: יש את הנושא של סינימה דרייב – 936 כיתות השתתפו בתכנית.
יפעת שאשא ביטון: מה זה סינימה דרייב?
יפעת שאשא ביטון: לא עוזר לי רשימת מכולת.
יפעת שאשא ביטון: אני צריכה להבין מה התכנית והמהות שלה, כדי לדעת עד כמה זה באמת נותן ערך מוסף.
<שפיע אלג'מאל: כן.
<שפיע אלג'מאל: איך בטרם סרטונים כמו האימאם הזה, שלמשל נתן את הטיפ של המעקות.
<שפיע אלג'מאל: סינימה דרייב זה כמו אקדמיה ברשת.
<שפיע אלג'מאל: את מכניסה כמות של תלמידים בתוך חדר מחשבים ומישהו באון ליין נותן להם הסבר על כוויות או - - -
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זה בעצם קמפיינים לבטיחות ילדים, לצורך העניין, שנעשים באמצעות הרשת.
<שפיע אלג'מאל: נכון, נכון.
<שפיע אלג'מאל: וחשוב מאד שזה לתלמידים - - -
יפעת שאשא ביטון: נתתם לזה שם – סינימה דרייב.
<שפיע אלג'מאל: שירות אזרחי, זה בשיתוף פעולה עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
<שפיע אלג'מאל: יש את הנתונים.
<שפיע אלג'מאל: אנו שותפים גם לתכנית פעולה בהובלת הרשות הלאומית בחברה הערבית.
<שפיע אלג'מאל: שבוע בטיחות בדרכים לשל שכבות הגיל, זה נמצא.
<שפיע אלג'מאל: השבוע הבין לאומי לבטיחות ילדים.
<שפיע אלג'מאל: היום הלאומי לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות, שזה התחיל חדש במחוז צפון בצורה ממש יפה.
יפעת שאשא ביטון: זה רשימת מכולת.
<שפיע אלג'מאל: יש את – לנוע בעולם מתנועע – תכנית ללימוד התנהלות מיטבית במרחב לקדם יסודי והתכנית מועברת כיום ב-192 גנים- - -
יפעת שאשא ביטון: שפיע, בוא, ברשותך.
יפעת שאשא ביטון: נחמד.
יפעת שאשא ביטון: אתה יכול לספר לי את כל מה שמשרד החינוך עושה.
<שפיע אלג'מאל: הרבה דברים.
יוסף ג'בארין: אתה יכול לקחת את - - - לכל הוועדות.
<שפיע אלג'מאל: אני אתן לך את המסמך הזה בסוף הדיון.
יפעת שאשא ביטון: שנייה, תשתחרר.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את התכניות האלה.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לומר לך שאני זיהיתי כאן לא מעט תכניות שהן רלבנטיות לכל המגזרים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זה חלק ממה שמשרד החינוך עושה, לאו דווקא בדגש על האוכלוסייה הבדואית.
יפעת שאשא ביטון: תשתחרר רגע מהמסמך ואני רוצה שתנסה לומר לי איזה תכניות ייחודיות יש למשרד, בדגש על החברה הבדואית, ואני אתן לך דוגמא.
יפעת שאשא ביטון: אני אעזור לך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו קיימנו כאן דיון, גם בעקבות בקשה של החברים מהרשימה המשותפת, לגבי כל הנושא של מניעת היפגעות מנפל (של תחמושת) בשטחים של הנגב ואנחנו יצאנו עם דרישה מאד מאד ברורה, שמשרד החינוך התייחס אליה, שאנחנו מבקשים שתהיה הדרכה ספציפית בתחום הזה, כדי שילדים ידועה לזהות את הסכנות שם.
יפעת שאשא ביטון: ביקשנו שזה יהיה בפתיחת כל שנה ושזה יהיה גם אחר כך לאורך השנה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שזה יהיה משהו שהוא עקבי, כדי שלפחות בתחום הזה אנחנו נדע להבטיח את שלומם.
יפעת שאשא ביטון: כתב לנו משרד החינוך שאכן התגבשה איזו שהיא תכנית.
יפעת שאשא ביטון: אם אתה שואל אותי, ציפיתי שתבוא ותגיד – הנה ,יש פה תכנית כדי - - -
<שפיע אלג'מאל: הנה, זה בדיוק השלב הבא.
יפעת שאשא ביטון: אז בוא נעשה את זה קצר, כי זה גם דיון מהיר וגם - - -
<שפיע אלג'מאל: אוקיי, נעשה את זה קצר.
יפעת שאשא ביטון: תיקח את הדברים הייחודיים לאוכלוסייה בנגב.
<שפיע אלג'מאל: בסדר.
יוסף ג'בארין: ובנושאים האלה, של בטיחות ילדים.
<שפיע אלג'מאל: למשל הכשרת גננות ומורים, גם בכל המגזרים ובמיוחד במגזר הבדואי, שכל הגננות יוכשרו וייקחו השתלמויות בכל הנושא של תאונות של ילדים במרחבים, בחצר ובכל הנושא הזה.
<שפיע אלג'מאל: יש והתחלנו בנושא של פיתוח חומרי למידה וזה עבודה לצוות ההוראה, שזה נותן להם מגוון הטיפול בכל הסכנות לילדים מלידה ועד גיל 6, בכל הסביבה.
<שפיע אלג'מאל: אני מפקח על מדע וטכנולוגיה במשרד החינוך ובין היתר אני גם מפקח על הנושא של הבטיחות במעבדות.
<שפיע אלג'מאל: אני אומר לך שמשרד החינוך מזה הרבה שנים לא מוותר על כל הנושא של הבדיקות, של אותן מעבדות בתוך בתי הספר ולפעמים אנחנו סוגרים מעבדות, כי יש ליקויים או שהמעבדה - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל זה קשור לבטיחות במערכת החינוך בכלל.
<שפיע אלג'מאל: כן, בסדר.
<שפיע אלג'מאל: עכשיו כל הנושא שדיברת על הכשרת גננות.
<שפיע אלג'מאל: היום מתגבשת גם תכנית איך משתפים את ההורים עם הגננות, עם המורים של הגיל הרך.
<שפיע אלג'מאל: בכל ההכשרות של הגננות, והתחלנו את הפיילוט הזה במחוז צפון, עכשיו זה עובר למחוז דרום, כי אנחנו רואים בהורים שותפים.
<שפיע אלג'מאל: כמו שמאד מאד סיקרן וריתק אותי אותו אימאם שדיבר על המעקה, והלוואי ואותו אימאם גם בדרשה של יום שישי יעשה משהו בנושא הזה, אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, שפיע, בסדר.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה, אנחנו עוד פעם גולשים.
<שפיע אלג'מאל: למשל כל הנושא של השחייה, כל הנושא של הקייטנות.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל השחייה, בכלל במשרד החינוך צריך לטפל בה, כי זה לא רק במגזר הבדואי וזה לא בכלל, זה רק במקומות מסוימים.
יפעת שאשא ביטון: בוא לא נטבע במקומות שאנחנו צריכים לטפל בהם בלי שום קשר לאוכלוסייה בנגב.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל אני מודה לך שלא דיברת על כישורי חיים, כי בדרך כלל כל מי שיושב כאן זורק את הכל על כישורי חיים.
<שפיע אלג'מאל: לא, לא.
יפעת שאשא ביטון: אז כבר התקדמנו.
יפעת שאשא ביטון: אני אבקש בסיום הדיון, בהמלצות, שמשרד החינוך יעביר תכניות קונקרטיות.
יפעת שאשא ביטון: אתה יודע מה, אני רוצה לדעת שלפחות מה שדיברנו עליו כאן בוועדה מבחינת האוכלוסייה הזו, זה לא הדיון הראשון שאנחנו מקיימים, הדברים נעשים.
יפעת שאשא ביטון: נתתי דוגמא של נפל של תחמושת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו על סוגיות נוספות.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת שיש התייחסות ייחודית למאפיינים של האוכלוסייה במגזר הבדואי, שאנחנו יודעים לתת להם את המענים הייחודיים להם, מעבר לכל מה שאנחנו חייבים לעשות במסגרת מערכת החינוך הכולל.
<רותם זהבי: אולי נשמע את המפקח על המגזר הבדואי, מוחמד אלהיב.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אם הוא יודע לתת דברים קונקרטיים.
יפעת שאשא ביטון: גלית, את רצית להתייחס למשהו?
<גלית גלעד: אני אשמח, לשאול את מר שפיע.
<גלית גלעד: אמרת הכשרות גננות?
<גלית גלעד: מה הסילבוס?
<גלית גלעד: מה הולך להיות שם?
<גלית גלעד: זה מפתיע מעודד, אבל - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, זה הכשרת גננות במסגרת - - -
<שפיע אלג'מאל: אבל אתם בטרם יושבים עם עירית בירן, הרי את יושבת עם עירית בירן ואתם בשיתוף פעולה בהרבה דברים.
<גלית גלעד: אז אתה מדבר על היוזמה של עירית בירן?
<שפיע אלג'מאל: כן, בוודאי.
<שפיע אלג'מאל: הרי הנציגה שלך נמצאת בוועדות.
<גלית גלעד: אוקיי, אז זה שלב התפתחות.
<גלית גלעד: יש להם כוונה, אבל בסדר.
<שפיע אלג'מאל: ויש תקציב.
<גלית גלעד: ויש תקציב.
<גלית גלעד: ואגב שחייה - - -
יפעת שאשא ביטון: אגב זה הכי חמור.
יפעת שאשא ביטון: שיש תקציב, יש התכוונות ואין מעשה.
<שפיע אלג'מאל: והמנכ"ל מעודד את זה.
<שפיע אלג'מאל: המנכ"ל הודיע לבטיחות בדרכים ומקדם את זה.
<רותם זהבי: עוד אין תקציב.
יפעת שאשא ביטון: הוא אמר שיש תקציב.
יפעת שאשא ביטון: שפיע אמר יש תקציב.
<שפיע אלג'מאל: להשתלמות, רותם.
<שפיע אלג'מאל: ממה שהבנתי מעירית בירן יש תקציב להשתלמות.
יוסף ג'בארין: השתלמות למי, לגננות?
<שפיע אלג'מאל: לגננות, כן.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה בואו, כדי שנוכל לאפשר גם לאחרים.
יפעת שאשא ביטון: מוחמד אלהיב, בבקשה ואנחנו נעבור למשרדים הבאים ולמשתתפים.
<מוחמד אלהיב: בחלק של החפצים החשודים וכל מפגעי הבטיחות בשדות מוקשים או שדות שקרובים לטווח המחיה של הילדים ובעיקר ביישובי - - -, אגף הבטיחות והביטחון במשרד הכין מערך שלם, שנקרא זהירות חפץ חשוד.
<מוחמד אלהיב: המערך הזה יתורגם.
<מוחמד אלהיב: עד הבוקר הזה, היום, מתורגם כבר לערבית עם מצגת מוכנה, שתישלח בימים הקרובים לכל מחנכי המגזר הבדואי בדרום, מחנכות ומחנכים.
<מוחמד אלהיב: כנ"ל הוכנו שלוש איגרות, איגרת אחת למחנך, איגרת להורים ואיגרת שלישית למנהלים.
<מוחמד אלהיב: היא גם כן הוכנה בעברית, תורגמה לערבית, הותאמה גם.
<מוחמד אלהיב: לא רק תורגמה, הותאמה גם לתרבות הבדואית בדרום.
<מוחמד אלהיב: בימים הקרובים כל החומרים האלה יישלחו לכל מוסדות החינוך, על מנת להתחיל ולהטמיע את זה הלכה למעשה, החל מ-1 בנובמבר.
<מוחמד אלהיב: זאת אומרת החל ממחר.
יוסף ג'בארין: איך?
יוסף ג'בארין: איך יטמיעו?
יוסף ג'בארין: אתה שולח את זה לבית הספר ו-?
יפעת שאשא ביטון: כן, עד שהם קיבלו, עד שהמזכירה פתחה את המיילים, ראתה שיש מצגת, העבירה למורים.
יפעת שאשא ביטון: המורים לא מקבלים שום תדרוך?
יפעת שאשא ביטון: יש להם הרי מפגש לצורך העניין גם עם מפקחות בתי הספר אחת לתקופה, גם עם המנהלים.
יפעת שאשא ביטון: אין איזה שהוא תהליך של הכנה שלהם, של הכשרה שלהם?
יפעת שאשא ביטון: כי הם יציגו את המצגת ו-?
<מוחמד אלהיב: לא, במסגרת הכשרת מורים אין את הדבר הזה, אבל במסגרת ההטמעה הבית ספרית והטמעת הנושא של בטיחות, יש לנו רפרנט מחוזי, ששייך לכל הנושא של בטיחות וביטחון במחוז.
<מוחמד אלהיב: חלק מתפקידו זה גם כן להטמיע את כל הערכים הפדגוגיים האלה, בתוך מוסדות החינוך.
<מוחמד אלהיב: כנ"ל מונה השנה מדריך לבריאות ומדריך למניעת תאונות.
<מוחמד אלהיב: הם יפעלו בתוך מוסדות החינוך ויתנו הדרכה יותר מקיפה למנהלים.
<מוחמד אלהיב: פחות למורים, אבל יותר למנהלים.
יפעת שאשא ביטון: והמנהלים צריכים להוריד את זה הלאה.
<מוחמד אלהיב: בדיוק, בדרך מקיפה, אבל יש התחלה והחל ממחר היא תתחיל החל למעשה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה מוחמד.
יפעת שאשא ביטון: רותם, אתה רוצה להוסיף משהו, או שאנחנו מסתפקים בדברים?
<רותם זהבי: תראי, קודם כל אין תקציבים כרגע לתכניות נוספות בדברים מסוימים.
<רותם זהבי: אני לא יודע מה נאמר פה, אני לא יודע מה גלית - - -
<גלית גלעד: עדכנתי שהתקציב של התכנית הלאומית אושר ביום חמישי.
<רותם זהבי: אוקיי, אני שמח.
<גלית גלעד: הנה.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל סליחה רגע, אני מוכרה לומר משהו.
יפעת שאשא ביטון: התכנית הלאומית לבטיחות ילדים, עם כל הכבוד לה ואני הובלתי אותה ובכל זאת אני אומרת עם כל הכבוד לה, לא באה להחליף תהליכים שצריכים להיות בבילד אין או ב-DNA של מערכת החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו הבאנו תכנית כדי שהיא תהיה עם ערך מוסף.
<רותם זהבי: ודאי, ודאי.
יפעת שאשא ביטון: אז סליחה שאני אומרת את זה.
<רותם זהבי: לא, זה בסדר.
<רותם זהבי: אנחנו לא בורחים מאחריות.
יוסף ג'בארין: גם חלק מהדברים שאנחנו מדברים בכלל לא צריכים תקציבים.
יוסף ג'בארין: זה שאתה מפעיל את ה - - -
<רותם זהבי: גלית, את עדכנת אותם על התכנית שמשרד החינוך הולך לעשות בימים אלה?
<גלית גלעד: זה התפקיד שלך.
<גלית גלעד: אני עוד לא עובדת במשרד החינוך.
<גלית גלעד: המנכ"ל הנחה אותנו להכין תכנית חומש לבטיחות ילדים.
<רותם זהבי: כאשר ההתקדמות היא לא רק בתוך משרד החינוך אלא גם בעניין הזה של אקלים הבטיחות בבית ובסביבה של הבית ובשעות הפנאי וכו'.
<רותם זהבי: כאשר המגזר הערבי והבדואי הם ציר מרכזי מאבני הדרך של התכנית הזאת.
<רותם זהבי: אנחנו יושבים איתם ואנחנו מכינים איתם.
<רותם זהבי: כמובן שאנחנו לאורך השנים לא חיכינו לתכניות של המדינה בנושא הזה של התכנית הלאומית ועשינו חלק מהדברים, אבל אני באמת מצפה שגם את תמשיכי להיאבק בנושא הזה, כי התקציב שאושר עכשיו הוא באמת טיפה בים.
<רותם זהבי: כי בסוף ל משרד החינוך יגיע מעט ואנחנו, במשאבים שלנו, ממשיכים.
<רותם זהבי: אנחנו למשל עם היחידה שלי, אני מיניתי בן אדם שירכז את כל הנושא של התכנית הלאומית, שהוא מתוך התקציב שלנו.
<רותם זהבי: אנחנו הולכים להקים מרכז של משרד החינוך לכל הנושא של נתונים ותאונות, שמנהלי בית ספר יוכלו לקבל אירועי בטיחות שקרו לא רק בבית הספר, אלא גם מחוץ, והילדים שלהם.
<רותם זהבי: וכמובן לעסוק בכל התחומים, גם של פגיעה - - -
יפעת שאשא ביטון: שזה חלק מהתכנית הלאומית בעצם, מה שהוצג כאן?
<רותם זהבי: אפשר לומר - - -
יפעת שאשא ביטון: מה שהמנכ"ל בעצם?
<רותם זהבי: תראי, אני לא אובייקטיבי, אבל את יכולה לשאול את גלית.
<רותם זהבי: אין ספק שמשרד החינוך הוא בין המובילים במשרדי הממשלה בנושא הזה.
<רותם זהבי: אנחנו רואים את עצמנו בכל התחומים ואני מקווה שגם בשנה הבאה אנחנו נהיה כבר עם תכנית מובנית.
<רותם זהבי: תוך חודש אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל שהיא חלק מהתכנית הלאומית הגדולה, או שהיא בנוסף?
<גלית גלעד: בנוסף.
<גלית גלעד: היא בצד.
יפעת שאשא ביטון: היא בנוסף?
<גלית גלעד: הם כבר מקדמים את זה - - -
<רותם זהבי: אנחנו מעבר ל - - -
<גלית גלעד: משרד החינוך הוא משרד מוביל בבטיחות ילדים, אין ספק ורותם הוא אחד מהחלוצים.
<רותם זהבי: כן, תודה.
<רותם זהבי: אז אנחנו בימים אלה - - -
יוסף ג'בארין: אז מה - - -
<רותם זהבי: אני מעריך עד סוף דצמבר, אנחנו מציגים למנכ"ל את התכנית החמש שנתית לבטיחות ילדים.
<רותם זהבי: זה כולל פרק גדול של המגזר הערבי, אבל לא רק.
<רותם זהבי: גם תחומים נוספים אחרים, מינהל פדגוגי, חינוך גופני ועוד תחומים רבים אחרים.
<רותם זהבי: בטיחות בדרכים.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נשמח שזה גם יבוא ויוצג כאן בוועדה, כדי שנוכל לבחון את זה.
<גלית גלעד: להזמין - - - הזדמנות - - - בטיחות.
יוסף ג'בארין: איך אתם משתפים את הקהילה המקומית בעיקר בנגב בבניית התכנית?
<רותם זהבי: תראה, אני לא רוצה עכשיו לשלוף לך סתם פתרונות.
<רותם זהבי: אני חושב, וזה מה שאני הולך לעשות, זה שמי שמתמחה בתחומים האלה וגם במגזר עצמו, גם האנשים שלנו, הרפרנטים במגזר הבדואי וגם את ארגון בטרם, שיש להם תכניות מובנות, שאנחנו נצטרך לראות איך אנחנו מעצימים אותם ומגדילים אותם, כדי שהם יהיו יותר מעורבים ויותר ישפיעו.
יוסף ג'בארין: יש לי פתרונות פרקטיים.
יוסף ג'בארין: אולי צריך לזמן ישיבה של מנהלי מחלקות חינוך למשל, מנהלי מחלקות רווחה.
יוסף ג'בארין: להתייעץ איתם מה אפשר לעשות, מה הם מציעים וכדומה.
יוסף ג'בארין: אי אפשר לבנות תכנית לאומית, במיוחד עם הנתונים הללו, שיש כאן עניין - - -
יפעת שאשא ביטון: אם יש ועדת היגוי.
יוסף ג'בארין: אם יש עניין ייחודי באזור הנגב, אני חושב שצריך לשתף את האוכלוסייה.
יוסף ג'בארין: אתה יודע מה, הם יודעים יותר טוב ממני ויותר טוב ממך מה צריך לעשות שם.
יוסף ג'בארין: תאמין לי.
<רותם זהבי: אנחנו נעשה את זה ואני מאמץ את הרעיון הזה, הוא רעיון מצוין ואין ספק שאנחנו נשתמש בקבוצות החשיבה האלה, בהחלט.
יפעת שאשא ביטון: כן, אם יש ועדת היגוי, אז נכון שיהיו בה שותפים גם - - -
<רותם זהבי: אין ספק.
יוסף ג'בארין: שולחן עגול.
<רותם זהבי: אי אפשר להגיד למוחמד אלהיב שהוא לא מעורה בדברים וכו', והצוות שלו.
<רותם זהבי: הם אנשים שחיים את השטח.
יוסף ג'בארין: הוא מעורה ואני יודע שהוא מודע לזה והוא חי עם הקהילה.
יוסף ג'בארין: אני רק אומר שזה צריך להיות מובנה בתוך התהליך הזה, של בניית התכנית.
יפעת שאשא ביטון: רק לא יותר מדי שולחנות עגולים ולא יותר מדי שותפים, כי בסוף מרוב עצים לא רואים יער ואנחנו צריכים גם את הפרקטיקה, כמו שאתה אומר.
יפעת שאשא ביטון: אז למצוא את הדרך הנכונה גם להידבר עם השטח ולהבין את הצרכים ומצד שני לא לפרוץ את זה.
<משה פריאל: גברתי יושבת הראש, יש עוד סוגיה שלא עלתה.
יפעת שאשא ביטון: אתה רשום כאן, משה, נכון?
<משה פריאל: כן.
יפעת שאשא ביטון: משה אל תדאג, אתה כאן.
<משה פריאל: תודה.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, ואחיד אל הוזייל ואחר כך אילן אביטן ממשרד החינוך.
<ואחיד אל הוזייל: שלום, שמי אל הוזייל וחיד.
<ואחיד אל הוזייל: אני הקמתי עמותה בשם אור אדום למען החיים בנושא של בטיחות בדרכים בכלל במגזר הבדואי.
<ואחיד אל הוזייל: לצערי הרב, אני הייתי במערכת הביטחון והשתחררתי, אז אני רואה את זה משם.
<ואחיד אל הוזייל: כי שם, איפה שהתעסקנו, לצורך העניין קחו את הצבא לדוגמא, בשנה יש לו בממוצע הרוג אחד בתאונות הדרכים.
<ואחיד אל הוזייל: לעומת השנה הזאת, - - - אבל תסתכלו על שנים עברו, יש תאונה אחת.
<ואחיד אל הוזייל: אנחנו מדברים על בני נוער מגיל 18 עד גיל 21, כמעט 90% מצה"ל.
<ואחיד אל הוזייל: לצורך העניין זה מראה כמה הוא משקיע בנושא של החינוך לבטיחות בדרכים.
<ואחיד אל הוזייל: אם אנחנו מסתכלים על המגזר הבדואי, נושא הבטיחות מתחלק לשני חלקים.
<ואחיד אל הוזייל: חלק אחד מתחיל מהבית עד סיום שנת הלימודים ומשם, מגיל 18 עד גיל 27, שזה בדיוק פחות או יותר הסתכלות שלנו על הבטיחות בכלל, שזה בטיחות בדרכים; ושנית - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו מתייחסים כאן בדיון לגן עד 18.
<ואחיד אל הוזייל: בוודאי.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה לפרגן, אבל אנחנו נתמקד בילדים היום.
<ואחיד אל הוזייל: אין בעיה.
<ואחיד אל הוזייל: אני לא מתמקד בנושא השני, אבל בשביל להגיע למצב שאנחנו גם מגיל 18 עד 27 שאין לנו את נושא הבטיחות, זה צריך להתחיל מהבית.
<ואחיד אל הוזייל: שם אנחנו צריכים לראות שהבית באמת, כי יש מצב שלהורים אין מודעות גם במטבח, גם של בלון גז, גם דלת וגם סורג.
<ואחיד אל הוזייל: איך סוגרים את הדלת ואת הדברים האלה.
<ואחיד אל הוזייל: אנחנו רואים שם המון אירועים והמון ילדים שנופלים.
<ואחיד אל הוזייל: חניית רכב, לצורך העניין ההורים מחנים את הרכב בצורה לא נכונה.
<ואחיד אל הוזייל: משאית מחנים בצורה לא נכונה.
<ואחיד אל הוזייל: אתה רואה צפיפות, שזה מגיע למצב בלתי נסבל ואתה רואה שהילדים - - -
יפעת שאשא ביטון: זה דברים שבלי תקציב רשויות מקומיות יכולות פשוט לאכוף אותם.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, מה יש לך להוסיף לנו?
<ואחיד אל הוזייל: לגבי בני נוער, לדעתי יש בני נוער שמסיימים להם 100 שעות לימוד.
<ואחיד אל הוזייל: בעיני צריך לקחת אותם ולהכניס אותם כחלק מנושא של בטיחות, התעסקות בבטיחות עם בטרם, עם מי שצריך, כי שם זה חסר.
<ואחיד אל הוזייל: קציני בטיחות לבתי ספר או במועצות.
<ואחיד אל הוזייל: אין תעסוקה בנושא של הבטיחות ויש אנשים שיעידו על זה.
<ואחיד אל הוזייל: קציני בטיחות.
<ואחיד אל הוזייל: קצין בטיחות שהוא אחראי על בטיחות.
<ואחיד אל הוזייל: בעיר רהט, לצורך העניין, אתה לא רואה שיש תכנית שהוא מתעסק בה.
<ואחיד אל הוזייל: הם לא בודקים בתי ספר לקראת החורף.
יפעת שאשא ביטון: אז זה כשל תפקודי.
<ואחיד אל הוזייל: עוד פעם, אני אומר את זה בתור אזרח.
<ואחיד אל הוזייל: אם אני מעלה את זה בתור אזרח, מה מתרחש בתוך עיר.
<ואחיד אל הוזייל: בסוף צריך לקחת את הדברים האלה ולהסתכל עליהם בצורה אחרת, כי לצורך העניין - - -
יפעת שאשא ביטון: זה כשל תפקודי וזה מתחבר למה שאמרנו לגבי הרשויות.
יפעת שאשא ביטון: הערה לגיטימית, צריך לבחון אותה פר רשות, כי יש רשויות שקציני הבטיחות שם עושים עבודה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יודעים תמיד מה התוצרים שלה, אבל היא נעשית.
יפעת שאשא ביטון: שוב, זה עניין של ניהול הרשות.
יפעת שאשא ביטון: אני לא סתם אמרתי, ראש רשות הוא פקטור מאד מאד משמעותי בכל התהליכים האלה וזה לא עניין של תקציב.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל המודעות, קודם כל לפקח.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל כראש רשות לדאוג לסביבה המוניציפאלית, הציבורית ובמרחבים הפרטיים שיהיו בטיחותיים יותר ואנחנו יכולים להתקדם עם זה כמה צעדים קדימה.
<ואחיד אל הוזייל: יש עוד נושא.
<ואחיד אל הוזייל: אני אומר את זה בתור אזרח, לא אומר את זה בתור מישהו שהוא בתפקיד כזה או אחר.
יפעת שאשא ביטון: קיבלנו, הבנו, התייחסנו, אפשר להמשיך לנקודה הבאה.
<ואחיד אל הוזייל: עוד נקודה, הנושא של הבטיחות, בעיני צריך להכניס אותו כחלק ממערכי שיעור.
<ואחיד אל הוזייל: לא צריך להכניס אותו כעוד דבר נוסף.
<ואחיד אל הוזייל: מערך שיעור כולל מבחנים, כי בסוף ילד אם הוא יגיע מגיל אפס עד גיל 18 והוא מכיר את הבטיחות, אז בגיל 18 אנחנו לא נתעסק ב-374 הרוגים.
<ואחיד אל הוזייל: וזה עוד נקודה.
יפעת שאשא ביטון: נכון, תודה.
יוסף ג'בארין: כמו שעושים היום עם הנהיגה, אז אפשר להרחיב את זה גם לנושאים האלה.
יפעת שאשא ביטון: גם בנהיגה חסר לנו לדעתי.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ואחיד.
יפעת שאשא ביטון: אילן אביטן, בבקשה, משרד הרווחה ואחר כך יו"ר עמותת הבטיחות ברהט.
<אילן אביטן: צהריים טובים.
<תמי ברנע: זה ואחיד.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, אז אחר כך משה פריאל ואז מירב רפאל.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה אילן.
<אילן אביטן: התפקיד שלי זה מפקח מחוזי בתחום של ילד ונוער במחוז דרום.
<אילן אביטן: מה שאני רוצה להעיר פה, זה שהיום הזה הוא מאד מאד חשוב.
<אילן אביטן: זה נושא שאנחנו דנים בו ומתעסקים בו אני חושב הרבה במהלך השנה.
<אילן אביטן: יש במחוז אצלנו ועדה בין מחוזית לגיל הרך, שגם פרופסור מנו חבר בה, יחד איתי.
<אילן אביטן: שותפים בזה גם משרד החינוך וגם האגף למעונות יום ומשפחתונים, משרד הרווחה, משרד הבריאות כמובן.
<אילן אביטן: אנחנו מקיימים שם מפגשים על בסיס חודשי, כדי לדון בנושא של בטיחות בתוך החברה הבדואית.
יפעת שאשא ביטון: מה התוצרים של הוועדה הזו, חוץ מוונטילציה.
<אילן אביטן: קודם כל אני חושב, ודיברנו על זה לפני כן, שהחשיבה המשותפת היא מאד מאד עיקרית וברוכה, כיוון שחלק גדול מהסוגיות שעולות בתוך המקום הזה, הן גם מגיעות לאיזו שהיא חשיבה משותפת, כדי להגיע לתוך השטח.
<אילן אביטן: אני רק יכול לספר מהצד של משרד הרווחה, אחד הדברים, הפרויקטים הגדולים שאנחנו מובילים בתוך החברה, בתוך היישובים המוכרים ובתוך היישובים שלא מוכרים, זה משפחתונים.
<אילן אביטן: יש בכל רשות במרחב בנגב עשרות משפחתונים, כל משפחתון זה אישה שמנהלת ומובילה את המשפחתון.
<אילן אביטן: בכל משפחתון יש חמישה תינוקות.
יפעת שאשא ביטון: מה המהות?
יפעת שאשא ביטון: כי זה נגזרת של כל הסיפור של בטיחות?
יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה את כל השירותים שניתנים.
יפעת שאשא ביטון: זה נגזרת שהם ילדים בסיכון?
<אילן אביטן: הם ילדים בסיכון, אבל הנושא של הבטיחות עובר שם כל הזמן, כיוון שבהדרכה של אותן נשים שמים דגש גדול מאד על בטיחות בתוך המרחב הביתי, בתוך הסביבה הגיאוגרפית.
<אילן אביטן: נכנסים שם לנושאים שקשורים להגעה לתוך המשפחתון ויציאה מהמשפחתון.
<אילן אביטן: נסיעות, חנייה, עגלות.
<אילן אביטן: איך מגיעים.
יפעת שאשא ביטון: מה אחוז האוכלוסייה שמשתתף במשפחתון?
<אילן אביטן: אני חושב שהיתרון הגדול של המשפחתונים, זה שזה נמצא, זה מוקם בתוך הכפרים שאין להם שום הכרה.
<אילן אביטן: זאת אומרת אני יכול להגיע, אני מוצא את עצמי הולך להקים כאלה שירותים בתוך אזורים שאפשרות להגיע אליהם ברכב רגיל.
<אילן אביטן: האחוז הוא גבוה, כיוון שזה לא רק אותם חמישה תינוקות שנמצאים במשפחתון, אלא זה כל הסביבה המשפחתית הקרובה.
<אילן אביטן: זה המעגל השבטי הקרוב יותר.
<אילן אביטן: אני חושב שאחוז המשפחות שמקבלות את השירות, המשפחות של התינוקות שמקבלות את השירות, הוא אחוז גבוה יחסית.
יפעת שאשא ביטון: כן, אחוז גבוה יחסית, אתה יודע, זה לא מדעי לישיבה בכנסת.
<אילן אביטן: לא, אין ספק.
<אילן אביטן: אני מסכים איתך לגמרי ואני חושב באמת שכדי להגיע לאחוזים הרבה יותר גבוהים, צריך - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא אחוזים גבוהים.
יפעת שאשא ביטון: שאני אדע בכלל במה מדובר.
יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך למה אני שואלת.
יפעת שאשא ביטון: כי אם אנחנו מדברים פה על בטיחות ילדים ועל זה שאנחנו רוצים להגיע לכל האוכלוסייה, אז אם אתה מדבר על משפחתונים, שרק 20% מהאוכלוסייה נמצאים שם, מה קורה עם כל 80% הילדים האחרים.
יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו שם יוצרים את המציאות של סביבה בטוחה יותר ושל משפחות שמודעות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו רואים שזה הרבה מעבר למרחב של המשפחתון.
<אילן אביטן: אין ספק.
<אילן אביטן: אני אתן דוגמא קטנה.
<אילן אביטן: נווה מדבר זו רשות של כ-40,000, 45,000 תושבים.
<אילן אביטן: יש שם 50 משפחתונים, וזה נותן מענה - - -
יפעת שאשא ביטון: זה כלום.
יפעת שאשא ביטון: תכפיל ב-50, זה 250 ילד.
<אילן אביטן: נכון, זה מעט מאד, אבל אותם 50 ילד האלה זה הגעה לכל כפר או לכל יישוב שנמצא בריחוק גיאוגרפי מאד מאד גדול.