GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אושרת שוהם: הוא אגב פנה גם למנכ"ל המשרד בעניין מרכז הגנה.
<אושרת שוהם: אלה דברים מאוד משמעותיים עבורנו מבחינת איך שייראה התיק הפלילי וגם איך שיראה הטיפול למשפחות.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אושרת.
<ורד וינדמן: יש חוקרי ילדים שלא נמצאים.
<ורד וינדמן: הם באים on call למרכזים וזה משהו - - -
יפעת שאשא ביטון: תיכף נדבר על חקירות ילדים.
יפעת שאשא ביטון: רונית לא נמצאת פה אבל אני מניחה שיהיה אפשר - - -
<אודיה איפרגן: אנחנו נציגי משרד הרווחה וכמובן זה כולל גם את תחום חקירות ילדים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף ניגש לשם.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע להתייחס גם לדברים של אושרת וגם להתחבר למה שנאמר כאן.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור של סגירת תיקים, יודעים היטב את דעתי.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאנחנו לא עושים מספיק כדי שזה לא יקרה ויכול להיות שאין לנו את הכלים לעשות מספיק כדי שזה לא יקרה, אבל צריך להגיד איזה כלים חסרים כדי שאנחנו נוכל להביא את זה לשם.
יפעת שאשא ביטון: יש גם הרבה פעמים מתוך חשש של הפרקליטות שבגלל שהפרקליטות מכירה את הקושי בהבאה לדין, אז הרבה פעמים יש ניסיון לנסח את זה בצורה קצת פחות חמורה כדי שיהיה אפשר באמת למצות את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה מקרה ב-live שהסתיים עכשיו, שכתב האישום היה קצת יותר מרוכך כדי שיהיה אפשר באמת להביא להרשעה ובסופו של דבר יוצא שהנאשם, עד שכבר יש פסק דין חמור וגזר דין שהוא ממצה את הכל, מסתבר עד היום האחרון בניגוד למה שחשבתי, שהוא פשוט כפוף למה שנכתב בכתב האישום והוא לא לוקח בחשבון את כל מה שבאמת היה, זאת אומרת במקום עבירות אינוס זה היה עבירה של מעשים מגונים חמורים וזה משנה את כל התמונה.
יפעת שאשא ביטון: כל הזמן הפניתי את האצבע המאשימה לבתי המשפט.
יפעת שאשא ביטון: אני מנצלת את הבמה פה בדיון לומר שגם בפרקליטות צריך לראות איך אנחנו גם שם ממצים את כל מה שאנחנו יכולים בשביל הילדים האלה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע לדבר על מקרה בוחן אחר שגם יושב אצלי על השולחן, של ילדה שנפגעת מינית על ידי קטין ובכוונה אני מסייגת את זה, כי כשאנחנו מדברים על פגיעות על ידי קטינים זה סיפור אחר וזאת התייחסות אחרת ואני מודעת לזה וברור לי ששני הצדדים צריכים לקבל טיפול, אבל עדיין המשפחה של הנפגעת חווה את אותה חוויה.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתם כרגע זה לא משנה אם זה קטין או לא.
יפעת שאשא ביטון: כמערכת אנחנו מתייחסים אחרת, והם לא מקבלים שום דיווח במהלך הטיפול על מה קורה, איפה עומד התיק.
יפעת שאשא ביטון: הם נכנסים לחרדות שהתיק נסגר ואני כמעט כל שלושה שבועות שולחת מכתב למשטרה כדי לברר, התיק נסגר או לא נסגר, מה קורה, תעדכנו את המשפחה.
יפעת שאשא ביטון: משפחה שאפילו נאלצה לעקור את עצמה ממקום המגורים שלה ולעבור ליישוב אחר כי הם לא יכלו בעצם לשאת בתהליך הזה.
יפעת שאשא ביטון: הם לא רואים שעובר איזשהו טיפול על הצד של המשפחה של הפוגע או אצל הפוגע עצמו ולא תמיד אפשר לראות.
יפעת שאשא ביטון: הדברים הרי לא נעשים בפומבי.
יפעת שאשא ביטון: לא באים ומטפלים בילד עכשיו, מורידים אותו החוצה ומקיימים את הטיפול, ולכן התפקיד שלנו, של הרשויות כאן, הוא מאוד משמעותי.
יפעת שאשא ביטון: היא היתה במרכז הגנה, היא קיבלה את הליווי שצריך והיא קיבלה טיפול פנטסטי.
יפעת שאשא ביטון: אני כל דבר שאמרתי לה, תקשיבי, מגיע לך כך וכך, האימא אמרה לי, היינו שם, קיבלנו, היינו שם, קיבלנו וזה היה מחמם את הלב לראות שבאמת המערכת עובדת, אבל ברגע שזה הסתיים שם המשפחה ננטשה והשאלה איך אנחנו באמת, אני לא יודעת באחריות של מי, אם זו אחריות של רווחה, אם זו אחריות של משטרה, לעדכן את המשפחה מפעם לפעם, להגדיר תקופות זמן שאנחנו אומרים, התיק בטיפול, הדברים עדיין בבדיקה.
יפעת שאשא ביטון: מספיק שאתם אומרים שזה עדיין בבדיקה, עשיתם חצי דרך.
יפעת שאשא ביטון: אתם לא רוצים לדעת יותר מזה.
<אושרת שוהם: אני אגיד שני דברים.
<אושרת שוהם: יש מגבלות למערכת מנע.
<אושרת שוהם: יש מלאכים בדמות המועצה לשלום הילד ופרוייקט הליווי שלהם, שהם בקשר מאוד אינטנסיבי.
<אושרת שוהם: אגב, אני חושבת שגם מרכזי ההגנה, יש הפניה לסיום טיפול אל מערך הליווי של המועצה לשלום הילד.
<אושרת שוהם: מבחינתי זו הצלע.
<אושרת שוהם: זה עדיין הצלע המשמעותית.
<אושרת שוהם: משפחה שכן מלווה על ידי המועצה לשלום הילד בדרך כלל זוכה למענה ולעדכון.
יפעת שאשא ביטון: אולי צריך להפנות אותם באמת אליכם.
<אושרת שוהם: אני יודעת שבמרכזי ההגנה זה נעשה.
<אושרת שוהם: אני חושבת שגם בחלק מתחנות המשטרה.
<אושרת שוהם: יש בכל זאת את מערכת מנע שהיא מערכת משמעותית שאפשר להיעזר בה.
<אושרת שוהם: לא תמיד אנשים מבינים בדיוק מה זה אומר אבל זה דבר שאנחנו גם משתדלים לעשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שגם צריך להיות משהו יזום מאיתנו.
יפעת שאשא ביטון: אם הפוגע גם עובר איזשהו תהליך במיוחד כשמדובר בקטין, יש איזשהו תהליך טיפול.
יפעת שאשא ביטון: מספיק שהמשפחה יודעת שהוא מטופל, שוב, זה כבר לעשות עוד חצי דרך.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהמשפחות האלה, אתה אומר, הם נכים.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך, זה לרצוח את הנפש של הילד והמשפחות האלה זקוקות לכל שביב קטן של מידע, של נחמה, לדעת שקורה משהו כי הם גם ככה באיזשהו crisis משל עצמם ופה זה התפקיד שלנו, אז אני שמה את זה בחלל החדר כי אני לא יודעת לומר, הרווחה, אתם תעשו את זה, המשטרה, אתם תעשו את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שבשיח ביניכם חשוב שתדעו מי ממשיך את הקשר עם המשפחה עד שהדברים מגיעים לאיזושהי נקודת סיום כדי שהם לא ירגישו לבד.
<רותי ברנשטיין-פרץ: אני רוצה להרחיב במילה את מה שאמרת.
<רותי ברנשטיין-פרץ: הנקודה הזו של לרצוח את נפש הילד וכל הדברים האלה זה באמת נוגע בנקודה הזאת שבעצם אותו ילד שמתלונן הוא הופך לעד.
<רותי ברנשטיין-פרץ: מי שתובע זו המדינה, אז גם התחושה שאני בעצם רק עד או רק כמו שאיזו מרצה סיפרה לנו, שהיא קראה לזה ממש - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא בטוחה שהם מכירים את הניואנסים האלה עד הסוף במקום שהם נמצאים.
<רותי ברנשטיין-פרץ: בתוך החקירה לפעמים הם מרגישים אותם.
<רותי ברנשטיין-פרץ: למשל כשלא מערבים אותם, אז החוויה היא שכאילו אמורים לערב אותם אבל בפועל מבחינת הפרקליטות הם לא חייבים כי הם לא התובעים, אז גם באמירה הזו יש משהו וגם באמת בתוך ההתייחסות כתהליך, באמת הנושא הזה של הוא מטופל ומה קורה בתוך זה, הוא באמת השיח.
יפעת שאשא ביטון: להשאיר אותם בתמונה.
יפעת שאשא ביטון: לגבי חקירות ילדים, איפה אנחנו נמצאים היום מבחינת התקנים, מבחינת מענים של חוקרים/חוקרות במגזר החרדי, חוקרים/חוקרות במגזר הערבי?
יפעת שאשא ביטון: בפעם האחרונה שדיברנו הבנו שיש קושי במגזר הערבי בעיקר לגייס ובעיקר בדרום והצענו כל מיני הצעות של איך לעודד סטודנטים או אנשים שיגיעו וכן יקבלו את ההכשרה המתאימה ויישארו שם.
יפעת שאשא ביטון: מה קרה עם זה, אם קרה?
<חוה לוי: אני לא מכירה את השיח הזה שהתקיים ושעודדתם סטודנטים.
יפעת שאשא ביטון: הצענו את זה.
<אושרת שוהם: מה שחשוב זה שיהיה חוקר ילדים קבוע.
<אושרת שוהם: לא בכל המקומות יש חוקר ילדים שהוא קבוע.
יפעת שאשא ביטון: כשאת אומרת לא בכל המקומות את מתכוונת לכל מרכזי ההגנה?
<אושרת שוהם: לא בכל מרכזי ההגנה יש חוקר ילדים קבוע.
<אושרת שוהם: אני חושבת שזה צריך להיות מוגדר שחוקרי ילדים שיושבים במרכז הגנה, הם מקבלים כמו חוקרי ילדים שנעים וזזים ושיהיה חוקר ילדים קבוע ובהתאם לצרכי האוכלוסיה.
<אושרת שוהם: אם זה בנצרת אז שיהיה חוקר ילדים שגם מדבר ערבית ואם זה במזרח ירושלים, כנ"ל וכו'.
<אושרת שוהם: זה מה שיש.
<אושרת שוהם: אני לא חושבת שבכל מרכזי ההגנה, מישיבתי בוועדת ההיגוי הארצית, חבל לי שאין כאן חוקרי ילדים.
<אושרת שוהם: אני לא חושבת שבכל מקום יש חוקר ילדים קבוע וזו בעיה.
יפעת שאשא ביטון: אגב, גם מבחינה לוגיסטית זה לא נראה לי משהו כזה מורכב בהתחשב בזה שיש רק שמונה מרכזים לצורך העניין מתוך מאה תקנים של חוקרי ילדים שהבנתי שרובם ככולם מאוישים אלא אם כן יש פרישה, כי היה איזשהו שלב של תחלופה, אז אני לא יודעת אם גייסו אבל זה סדר הגודל, אז זה משהו שהוא ישים.
<חוה לוי: אני רוצה רגע להגיד בהמשך למה שאמרת קודם על משטרה ושיבחת את המשטרה אז כדאי גם לשבח את משרד הרווחה כי גם העו"סים לחוק הנוער וגם חוקרי הילדים הם עובדי משרד הרווחה וזהמחוץ למימון של המרכזים שאנחנו מממנים שהוא באמצעות התקשרויות.
יפעת שאשא ביטון: שובחתם.
יפעת שאשא ביטון: איך יוצרים מצב שהחוקר ילדים קבוע כמו שיצרה המשטרה בתוך המערכת?
<חוה לוי: אז אחרי ששובחנו אני אגיד למה אמדתי את זה, כי איזה חוק נוער יש בכל אחד מהמרכזים שהמשרד מממן דרך רשויות מקומיות?
<חוה לוי: הם כאילו עובדי הרשות המקומית אבל זה במאה אחוז מימון משרד הרווחה.
<חוה לוי: חוקרי הילדים נכנסים לתוך הפול של אותם מאה חוקרי ילדים שדיברת עליהם קודם.
<חוה לוי: ברוב המרכזים יש נציג קבוע, לא רק בירושלים.
<חוה לוי: יש לנו בעוד מקומות נציג קבוע של חוקרי ילדים.
יפעת שאשא ביטון: בכמה מתוך כמה מרכזים?
<חוה לוי: באשקלון ובצפת אם אני לא טועה, ונתניה כרגע נמצאים בתוך היערכות.
<חוה לוי: אין לנו כרגע נציג קבוע.
<חוה לוי: חלק מהעניין זה באשקלון היה משבר.
<חוה לוי: אנחנו מטפלים בו.
<חוה לוי: אני מקווה שאנחנו יוצאים ממנו.
<חוה לוי: לפחות זה מה שאמרה לי חוקרת הילדים המחוזית.
<חוה לוי: בצפת פתיחת מרכז ההגנה נכנסה בזמן שבו כל האזור שם נמצא בשינוי גברי.
<חוה לוי: עובדים עברו תפקידים, חלק יצאו לחופשות לידה וכו' וחוקרת הילדים אומרת, אני כרגע בבעיה אז אני אפתור את הבעיה נקודתית.
<חוה לוי: המשרד מודע לדבר הזה.
יפעת שאשא ביטון: המגמה היא כן לאייש את מרכזי ההגנה בחוקרי ילדים קבועים?
<חוה לוי: המגמה היא לעשות את אותו מודל שקיים ברוב מרכזי ההגנה, גם באשקלון ובצפת.
<חוה לוי: חוקרי הילדים המחוזיים מאוד עסוקים בעניין הזה.
<חוה לוי: הנהלת השירות לחקירות ילדים מאוד עסוקה בעניין הזה.
<חוה לוי: יש אולי גם חלקים מתסכלים.
<חוה לוי: אני לא אגיד שהכל פתיר.
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל אם יש מגמה כזו אז אנחנו יכולים להגיד שאנחנו נערכים לכך שבכל מרכז הגנה יהיה חוקר ילדים וכמה זמן אנחנו צריכים לזה.
<חוה לוי: אני אומרת יותר מזה.
<חוה לוי: ברוב המרכזים זה המצב.
<חוה לוי: יש לנו שני מרכזים שזה עוד לא תפור לתלפיות ואני מקווה שאנחנו נוכל לדבר בחודשים הקרובים על זה שגם שם זה נפתר.
יפעת שאשא ביטון: יש אתגרים נוספים שאתם מתמודדים איתם, שצריך להעלות אותם על סדר היום כדי שנוכל לסייע?
<חוה לוי: אני חושבת שהסוגיה העיקרית שעלתה כאן מסביב לשולחן ונכון לחזור ולהגיד אותה, זה העובדה שהציבור לא מכיר את מרכז ההגנה.
<חוה לוי: היא עדיין מאוד מורכבת.
<חוה לוי: אנחנו עושים הרבה מאוד פעולות סביב סוגיית הנוער.
<חוה לוי: לא סתם הסבתי את תשומת הלב לעניין חקירות הנוער.
<חוה לוי: זה כרגע בעיניי באג מאוד רציני שבני נוער לא יודעים על מרכז הגנה ועוברים דרך תחנות המשטרה.
<חוה לוי: היו כמה אירועים לאחרונה שגם התפרסמו בתקשורת וזה פשוט כאב הלב לדעת שנערה שנאנסה באונס קבוצתי הגיעה לתחנת משטרה במקום להגיע למרכז הגנה.
<חוה לוי: היא יכולה היתה לקבל שירות.
<חוה לוי: היא קיבלה שירות טוב בתחנת המשטרה.
<חוה לוי: היא היתה מקבלת שירות עוד יותר טוב.
יפעת שאשא ביטון: יותר מותאם מבחינה מקצועית.
<חוה לוי: יותר טוב לצרכים שלה.
<חוה לוי: במקרה הספציפי הזה גם בגלל שאני יודעת על מה מדובר, אז זה לגמרי היה נכון להפנות למרכז הגנה, וזה חבל.
<חוה לוי: אני חושבת שהציבור לא מספיק מכיר את הדבר הזה, אז אנחנו מנסים דרך אנשי מקצוע בתחומים השונים להגיע לכל מקום, דרך עובדי קידום נוער, דרך עובדות נוער, דרך התכנית הלאומית עם הנוער, איפה שאנחנו לא יכולים רק להגיע ולהסב את תשומת הלב לעניין הזה ועדיין יש הרבה אתגר בליידע את הציבור בנושא.
<אושרת שוהם: אני מלווה את מרכז ההגנה בירושלים גם מראשיתו.
<אושרת שוהם: חלק ניכר מהזמן גם של הצוות, וזה אגב אפרופו המדידות, זה פעילויות הסברה, זאת אומרת זה להזמין צוותים אל תוך המרכז, צוותי חינוך, עובדים סוציאליים אחרים, צוותים יומנאים, עבודות הסברה כל הזמן בתוך המרכז.
יפעת שאשא ביטון: כן, זה חשוב, אבל גם כמה נוכל להחיל.
יפעת שאשא ביטון: זה חשוב מאוד וגם הם הופכים לשגרירים.
יפעת שאשא ביטון: בנוסף לזה צריך משהו שהוא הרבה יותר רחב, להיכנס יותר במוסדות החינוך, קופות חולים.
יפעת שאשא ביטון: כולם יודעים שיש מרכז סיוע לנפגעות תקיפה מינית, לצורך העניין.
יפעת שאשא ביטון: שום סיבה שלא ידעו שיש מרכזי הגנה וגם צריך לחדד את ההבדלים שיבינו שמרכז הגנה זה מרכז שנותן מענה רפואי של עובדים סוציאליים, פסיכולוגי.
יפעת שאשא ביטון: שיבינו גם מה המשמעות של זה.
יפעת שאשא ביטון: זה שידעו שהוא קיים, לבד, זה לא יעשה את העבודה ואני חושבת שלשם אנחנו צריכים בסופו של דבר לרכז מאמץ.
יפעת שאשא ביטון: יש מוקד ארצי של מרכזי הגנה?
<חוה לוי: לא, אבל אנחנו הפנינו באתר משרד הרווחה ל-118 שזה המוקד של משרד הרווחה שנותן מענה 24/7 ויש להם שם את הפרטים.
יפעת שאשא ביטון: כוכבית 118?
<חוה לוי: בלי כוכבית.
<חוה לוי: 118.
יפעת שאשא ביטון: והם עושים?
<חוה לוי: הם עונים, בטח.
<חוה לוי: אני גם אמורה להיות אצלם עוד שבועיים, אז אם הם לא יענו לך טוב, תגידי לי כדי שאני אחדד את העניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני עכשיו יוצאת, אני מחייגת אליהם.
יפעת שאשא ביטון: לא נעים לעשות את זה באמצע הוועדה.
<חוה לוי: 118 אמור לדעת איפה יש מרכזי הגנה.
<חוה לוי: יש את זה באתר משרד הרווחה.
<חוה לוי: אנחנו עכשיו בדיוק עדכנו את זה בכניסה של המרכזים.
יפעת שאשא ביטון: זהו, אבל זה לא מספיק.
יפעת שאשא ביטון: צריך שזה יהיה בעוד מקומות כי אני לא אכנס לאתר משרד הרווחה לחפש.
<חוה לוי: יש באתר משרד החינוך, באתר משרד הרווחה.
<חוה לוי: איפה שאנחנו יכולים אנחנו מפיצים את הידע.
<חוה לוי: בעמותות כמו בזכות ואחרים.
יפעת שאשא ביטון: והמשטרה צריכה לדעת.
<קריאה: המשטרה מפנה לשם.
יפעת שאשא ביטון: אומרת תמי, נפגע ילד, הם הולכים או למשטרה או לצורך העניין לקבלת טיפול רפואי.
יפעת שאשא ביטון: חשוב שבאמת המוקדים האלה ידעו.
<חוה לוי: זהר לא הזכירה את זה אבל גם היתה ישיבה במשרד הבריאות שלנו ביחד סביב הנתונים.
<חוה לוי: אנחנו גם לומדים מנתונים.
<חוה לוי: ראינו בתוך הנתונים שההפניות המעטות ביותר זה ממערכת הבריאות, אז היתה ישיבה ומנהלת מנהל רפואה לקחה על עצמה להפיץ את הידע לבתי החולים ולהעביר את זה דרכה, כי זהר עשתה את זה בנפרד.
יפעת שאשא ביטון: שם יש סיפור אחר כי הרופא שמדווח או מפנה אמור להיות עד אחר כך.
יפעת שאשא ביטון: יש את הסיפור הזה או שזה לא קשור?
<חוה לוי: בכל מקרה יש לו חובה, אז הוא צריך לעשות את זה או מכאן או מכאן, אז לפחות תפנה למקום הנכון.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה לכולם.
<רותי ברנשטיין-פרץ: דיברנו על האוכלוסיה הערבית.
<רותי ברנשטיין-פרץ: מה לגבי אוכלוסיות אחרות, אתיופים נגיד?
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על ההתאמות המגזריות.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי שיש להם גם חובות ייצוג.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אני רוצה ברשותכם לסכם את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, אני כן רוצה להתחיל עם הדברים החיוביים והטובים וזה שהושלמו שמונה מרכזים.
<א': אפשר להגיד משהו?
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, מי כבודו?
<א': אני - - - יש לי נכד בסיכון כאשר ארבעה משרדי רווחה יודעים שהילד בסיכון.
יפעת שאשא ביטון: הוא נפגע בפגיעה מינית?
<א': מרביצים לו מכות.
<א': אלימות זה לא מכות?
<א': בבית אלים, בית שכולם מעשנים סמים.
<א': רווחת אילת יודעת, רווחת נתניה יודעת, רווחת חיפה יודעת ובפנימייה שהיא לא נורמטיבית, כפר הנדיב, יודעים ושולחים את הילד לסבתא כאשר גם האפוטרופוס שמינו לו בית המשפט, כותב מכתב.
<א': מפחד לצאת לסבתא.
<א': עקב פחדיו וחששו מהסבתא הוא רוצה ללכת לאימא.
<א': קוראים לסבתא גורם מפריע.
<א': הילד מבקש ללכת לאימא.
<א': זה לא מעניין אותם.
<א': שמונה עשרה עובדות סוציאליות.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, אנחנו לא יכולים להיכנס למקרים פרטיים.
<א': לא, הסיפור, ילד בסיכון.
<א': יש לי את כל השמות בראש.
יפעת שאשא ביטון: זה לא העניין של השמות.
יפעת שאשא ביטון: יש לי למשל רק מהקצת שאתה סיפרת, יש לי הרבה מאוד שאלות, אבל אנחנו לא יכולים לפתוח את זה כי המקרה פרטי.
יפעת שאשא ביטון: אני כן יכולה להציע ברשותך, חוה, שהמקרה הזה יבדק.
יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת מה שם ומה מטופל ואולי יש דברים.
<א': אני מוכן.
<א': אם היא מ - - -, גם אני מ - - -.
<חוה לוי: אני לא מ - - - אבל אני אשמח לקבל את הפרטים ולבדוק אותו.
יפעת שאשא ביטון: שהפרטים של המקרה יופנו רק לראות שאין שם נפילה בין הכיסאות ושהילד לא - - -
<א': הדבר האחרון שאני רוצה להגיד ואני חייב להגיד אותו.
<א': הבת שלי נכה, שהולכת על מקל.
<א': התגברתי על כל המכשולים עד שנת 2010 עד שנכנסה הרווחה.
<א': גמרו לה את שלוותה והביאו אותה על כיסא גלגלים.
יפעת שאשא ביטון: סליחה רגע, הדיון פה הוא על מרכזי הגנה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מקיימים הרבה מאוד דיונים שהרווחה היא חלק מהם.
<א': אתם מדברים על אלימות.
יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו מדברים פה על מרכזי הגנה לילדים.
<א': אז סליחה, תודה.
יפעת שאשא ביטון: במחילה, זה לא שהדברים שלך הם לא חשובים ולא נוגעים ללב אבל אני רוצה שאנחנו נישאר במסגרת הדיון, בסדר?
<א': אוקיי, תודה.
יפעת שאשא ביטון: לגבי הילד, כן חשוב לי שהפרטים יעברו רק כדי לוודא שהילד הזה לא נופל לנו בין הכיסאות, בסדר?
<א': אוקיי.
יפעת שאשא ביטון: אז אני כן רוצה לומר שזה לא מובן מאליו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ישבנו כאן דיון אחרי דיון, שמונה מרכזים שהושלמו.
יפעת שאשא ביטון: עדיין צריך להשלים את המענה של החצי מרכז או איך שלא נקרא לו, למגזר הערבי במזרח ירושלים.
יפעת שאשא ביטון: זה אולי לא בחוק אבל זה חלק מהתכנית הכוללת וחשוב שזה יהיה.
<זורד וינדמן: זה בחוק.
<זורד וינדמן: אי אפשר להגיד שזה לא בחוק.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לברך גם על זה שהושלמו בעצם הגדרות התפקידים.
יפעת שאשא ביטון: מה שאנחנו מבקשים בעצם לטפל בהם זה כל הנושא של הסדרת סוגיית הרופאים שאני מודה, אני יוצאת איתה בתחושה לא טובה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא יכולה להגיד גם שאני מבינה עד הסוף עדיין את הסיפור שם ואני רוצה שהרווחה, שהבריאות ישבו ויסדירו את זה, וזה בסדר שתגידי למשרד הבריאות ממני שעם קצת שינוי של סדרי עדיפויות לא מדובר בהרבה מאוד כספים.
יפעת שאשא ביטון: אני עשיתי חישוב מתמטי פשוט כאן תוך כדי שדיברנו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים על איזה שהם סכומים שעל זה יקום ויפול המשרד.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שבסדרי עדיפויות נכונים בהחלט אפשר ליישם את זה אבל הכי חשוב זה להגיע להסדרה של באמת מי נמצא, כמה נמצא, כמה משלמים.
יפעת שאשא ביטון: סוגרים את זה אחת ולתמיד ויודעים שיש לנו סטנדרטים אחידים והם לפי מה שאנחנו רוצים שיהיה.
יפעת שאשא ביטון: באחריות הרווחה באותו הקשר זה הנושא של מדיניות כוללת ומחייבת בכל המרכזים, לא לנסות לעשות איזה שהן התאמות לפי נוחות ואני לא אומרת נוחות מהמקום של עצלנות אלא ממקום של לבדוק מה התנאים מאפשרים ובהתאם זה יופעל המרכז, אלא שברור לנו שמרכז צריך להיות בסטנדרטים ובתנאים מסוימים וכך זה נוגע לכל, אז שתהיה מדיניות.
<חוה לוי: וזה המצב.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו שמענו פה כמה קולות לגבי איך זה קורה בחלק מהמקומות.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שיש פה גם עניין של אילוצים שהיו אבל שווה לפתור אותם כדי שאנחנו ניישר קו בכל המשרדים.
יפעת שאשא ביטון: השלמת המענה למגזר הערבי, אמרנו, ואני מבקשת בנובמבר לקבל סטטוס איך זה מתקדם מבחינת או השלמת המבנה או ההכנסה של כוח אדם כפי שנכנסה חוקרת דוברת ערבית, אז בהתאם גם הדברים האחרים.
יפעת שאשא ביטון: מהמשטרה וגם ממשרד הבריאות הפניה של ילדים שמגיעים מעל גיל 14, לנתב אותם למקום של מרכז הגנה, לוודא שהם מקבלים את המענה הנכון.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזאת תהיה התחלה של דרך.
יפעת שאשא ביטון: בהקשר הזה אני אכניס גם את הנושא של הסברה, לראות איך אנחנו מעבירים את המידע לכמה שיותר אנשים, כמה שיותר ציבור שייחשף דרך מערכת החינוך, מערכת הבריאות או כל דבר אחר שאתם חושבים שיסייע.
יפעת שאשא ביטון: סוגיית הפיקוח וההסדרה שעתה כאן.
יפעת שאשא ביטון: לראות באמת שהמרכזים מפוקחים, שאנחנו יודעים מה קורה בהם, שיש יד מכוונת.
יפעת שאשא ביטון: המשרד יחליט אם הוא שם אוטוריטה שתעשה את זה או שזה נוסף על התפקיד.
יפעת שאשא ביטון: אתם תחליטו איך אבל שיהיה לנו ברור - - -
<חוה לוי: זה מתקיים היום.
יפעת שאשא ביטון: מחובתי לומר את זה.
<חוה לוי: הבקשה היא למשהו שהוא נוסף לדבר הזה אבל כרגע זה מתקיים.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אני רוצה לוודא שהצורה שבה נעשה הפיקוח הנוכחי לא פוגעת בעצם במה שאנחנו רוצים להשיג.
יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה שגם כמו בנושא של אוכלוסיה ערבית, גם בנובמבר לקבל סטטוס של חוקרי הילדים, לראות אם נפתר העניין שבכל מרכז הגנה יש חוקר ילדים קבוע כחלק מהצוות וכן מותאם בעצם לאוכלוסיה שבה הוא נמצא.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לכולכם ואני כן רוצה להודות למשרד הרווחה על העבודה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא פשוט ויש הרבה אתגרים אבל אני בטוחה שאנחנו נצליח לעמוד בהם.
יפעת שאשא ביטון: אני שמחה לפתוח את דיון הוועדה, הדיון הראשון שפותח את מושב החורף של הכנסת כך שזה דיון חגיגי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו דנים בנושא הילדים האלרגיים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים למעשה בקשר ישיר, עם סיום המושב הקודם, עם מושב הקיץ, בו עסקנו בכל הנושא של ילדים אלרגיים בגילאי לידה עד שלוש, נושא מורכב שדורש טיפול והתייחסות.
יפעת שאשא ביטון: יצאנו כאשר ברקע הייתה החלטה של משרד הרווחה לבטל את הסייעות מבלי שבמקביל ניתן פתרון.
יפעת שאשא ביטון: כולנו יודעים שהסייעות בתוך המערכת הן לא פתרון, לא במעונות וגם לא בבתי הספר, במוסדות החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כן מאמינים כולנו – ואני מרשה לעצמי לומר את זה כי שמעתי את כולכם – שצריך להיות פתרון מערכתי כולל אחר שנותן מענה לאורך כל שעות הלימודים במשך כל ימות השבוע ולא רק הפתרון החלקי שניתן כיום.
יפעת שאשא ביטון: יחד עם זאת, לא הסכמנו לאמירה או להחלטה החד צדדית לבטל כליל את הסייעות בטרם ניתן פתרון חלופי.
יפעת שאשא ביטון: לשמחתי משרד הרווחה בסופו של דבר נעתר לבקשה והשאיר את פתרון הסייעות עד לסוף חודש דצמבר, מה שבעצם נותן לנו זמן עבודה בשטח כדי להכשיר או להכניס תכנית שהיא מקיפה לתוך אותן מסגרות של גילאי לידה עד שלוש.
יפעת שאשא ביטון: ברור לי לחלוטין שאנחנו לא בוודאות נצליח לכסות את כל המערכת בטווח הזמן הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שכבר התחילה להיעשות עבודה ואנחנו נשמע את ארגון יה"ל שיוכל לספר וגם ארגונים אחרים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עושים הכול כדי שעד תחילת ינואר ילדים עם אלרגיות יוכלו להיקלט במסגרות של מעונות יום מבלי שיהיה חשש לחייהם.
יפעת שאשא ביטון: אני מקריאה לפרוטוקול כדי שנהיה מסודרים מבחינה משפטית.
יפעת שאשא ביטון: אני קובעת כי לפי סעיף 120 לתקנון, ככל שתהיה בקשה או שיעלה צורך, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או קטינים עליהם דובר בדיון או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול, ככל שהדבר נדרש כדי להגן על עניינם של קטינים או ככל שהדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום לו נזק או לזולתו.
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני רוצה לפנות תחילה למשרד הרווחה להבין את הסטטוס בו אנחנו נמצאים.
יפעת שאשא ביטון: הוקמה, או לפחות מונתה, ועדה או צוות בין משרדי של משרד הבריאות ומשרד הרווחה כדי לתת מענה לאותן מסגרות.
<חגי פורגס: לגבי הוועדה הבין-משרדית, מבחינת סטטוס.
<חגי פורגס: אנחנו בישורת האחרונה לגבי הכשרות, נושא עליו דיברנו, אחרי תהליך מאוד מאומץ ולדעתי יחסית מאוד מהיר מבחינת הבירוקרטיה הממשלתית.
<חגי פורגס: אנחנו מתחילים את התהליך עם מד"א להכשרות בפריסה ארצית שכוללת שלושה רכיבים שלא היו עד עכשיו.
<חגי פורגס: אם בעבר כל ההכשרות התמקדו בטיפול בהתפרצות, עכשיו הוספנו רכיבים של שמינייה והתאמת מזון וזה בנוסף לטיפול שגם היה בעבר.
<חגי פורגס: זה בפריסה ארצית.
יפעת שאשא ביטון: גם הכנסת אפיפן?
<חגי פורגס: הוא היה קיים.
<קריאה: הוא לא היה כלול.
<קריאה: רק בטיפול נמרץ.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על הכנסה לתוך המסגרת החינוכית.
יפעת שאשא ביטון: תנסו להיות קשובים ולא להתפרץ.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת מה אני שואלת והוא יודע על מה אני מדברת.
<חגי פורגס: מד"א עוזרים לנו לבצע הדרכות.
<חגי פורגס: אני לא מדבר על אמבולנסים.
<חגי פורגס: אנחנו בתהליך מאוד מואץ, בישורת האחרונה של תהליך מואץ, לבצע הכשרות בפריסה ארצית באמצעות מד"א שייתנו מענה רחב יותר מכפי שהיה בעבר, כאשר כמובן קודם ניתן מענה למעונות שבאמת צריכים את המענה המיידי.
יפעת שאשא ביטון: אלה שכבר קלטו ילדים.
<חגי פורגס: למעשה איזשהו סדר עדיפויות.
<חגי פורגס: למשל, ככל שהילדים יותר צעירים, כך יש יותר צורך וכולי.
<חגי פורגס: נתעדף את זה אבל אנחנו ממש בסוף התהליך שהיה מאוד מורכב.
<חגי פורגס: אנחנו ממש בסופו.
<חגי פורגס: זה מבחינת ההכשרות.
יפעת שאשא ביטון: ההדרכות יצאו לדרך?
<חגי פורגס: ההדרכות באותה חבילה.
יפעת שאשא ביטון: הן כבר יצאו לדרך?
יפעת שאשא ביטון: זה כבר קורה?
<חגי פורגס: לא.
<חגי פורגס: היה תהליך מול ועדת מכרזים, זה תהליך מורכב שהיה ואנחנו אחרי כל האישורים, רגע לפני החתימה.
<חגי פורגס: זה היה מאוד מהיר עם מעורבות המנכ"ל והשר.
<חגי פורגס: שמו על זה דגש מאוד גדול.
<חגי פורגס: במקביל אנחנו בודקים במסגרת הוועדה הבין-משרדית את המשך הטיפול כדי לראות איך אנחנו מסדירים את כל הנושא הזה מ-א' עד ת'.
<חגי פורגס: נמצאת כאן ליזה שהיא מרכזת הוועדה והיא תוכל להתייחס.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה הרחבה לגבי מה זה נסדיר.
יפעת שאשא ביטון: מה המשמעות של אנחנו נסדיר את זה בצורה רחבה.
יפעת שאשא ביטון: אמר חגי שאתם רגע לפני חתימה על חוזה כדי שיהיו הדרכות והכשרות בתוך המסגרות.
יפעת שאשא ביטון: לא נגעת במזרק אפיפן אבל אני מבינה שהוא ייכנס לכל המעונות.
<חגי פורגס: יש את החוק שמנסים לקדם שיחייב החזקת מזרקים בכל מסגרת.
<חגי פורגס: ילדים עם אלרגיות זכאים למזרק והם צריכים להביא מזרק אתם.
יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא שאנחנו רוצים לצאת מהקופסה ולהגיד שאנחנו מסייעים רק למי שאנחנו יודעים שיש לו אלרגיה כי יכול להיות שיש ילד שיפתח אלרגיה בגן.
יפעת שאשא ביטון: התגובה האלרגית הראשונה תהיה בגן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים שיהיה מענה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה לחכות לחוק שידרוש בכל מסגרת – שזה חוק חשוב, שצריך לדון בו – אלא אנחנו יכולים לקבל החלטה ברמה של משרד שאנחנו לכל מעונות היום מכניסים מזרקי אפיפן.
יפעת שאשא ביטון: בדיון האחרון, זה כיוון שהלכנו אליו.
יפעת שאשא ביטון: השאלה אם אנחנו עדיין שם.
<חגי פורגס: כרגע אנחנו משקיעים את כל המאמצים בהכשרות כי זה ייתן את המענה המיידי.
יפעת שאשא ביטון: את המניעה.
<חגי פורגס: מזרק אפיפן, זה כבר שלב מתקדם יותר.
<חגי פורגס: אנחנו נסיים עם זה וניכנס לעומק העניין כדי לראות איך אפשר לתפעל את הדבר הזה.
<חגי פורגס: זה גם כרוך בתקציב ויכול להיות שנצטרך תוספת תקציבית לדבר הזה.
יפעת שאשא ביטון: מישהו יודע לאמוד את התקציב?
<חגי פורגס: אני לא יודע מה העלות של ערכה ואיזו ערכה צריך.
<חגי פורגס: אני מאמין שיש כמה ערכות.
<חגי פורגס: השאלה גם כמה צריך בכל מעון ולפי איזה מפתח מתקצבים את זה.
<חגי פורגס: אלה שאלות שאנחנו לא מכירים.
יפעת שאשא ביטון: זאת בדיוק משימת הוועדה.
יפעת שאשא ביטון: הוועדה תנסה להבין מה העלות התקציבית ומה נדרש.
יפעת שאשא ביטון: הרי לא נוכל להתקדם בדרך אם לא באמת נדע מה אנחנו צריכים.
יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה יודע כמה מעונות יש לו וכמה מזרקים דרושים.
יפעת שאשא ביטון: זה הרבה יותר מורכב מלהבין כמה עולה מזרק בודד אחד.
<חגי פורגס: אנחנו נעלה את זה בוועדה הבין משרדית.
יפעת שאשא ביטון: בהמשך לדברים האלה, אמר חגי שאחרי ההדרכות והדיון הזה אנחנו ניצור הסדרה רחבה יותר.
יפעת שאשא ביטון: מה בתכנית?
<ליזה רובין: הוועדה הבין-משרדית מורכבת גם משרד הבריאות, מהרווחה וגם ממשרד החינוך בגלל הנושא של הצהרונים ואנחנו חושבים שזה חשוב ליצור שפה אחת עד כמה שאפשר.
<ליזה רובין: יש בה גם נציגים של הורים.
<ליזה רובין: לא סיימנו את הדיונים, כך שאני לא יכולה לומר מה כל ההמלצות שקיימות, אבל דברים שהם כבר בדרך לטיפול.
<ליזה רובין: בנושא האפיפן, לא באשר לחוק, אבל להנגשה.
<ליזה רובין: היום משרד הבריאות פועל לשנות את כללי הרישום של אפיפן כך שמוסדות יוכלו לרכוש אותו ושתהיה לו זמינות במוסדות חינוך, גם עבור ילדים שזאת פעם ראשונה שיש להם תגובה אלרגית כך שהם יוכלו לקבל מענה מהיר יותר.
<ליזה רובין: כל האמבולנסים של מד"א מצוידים באפיפן.