GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קרן איוס: במקום שלא יכולים להעיד בו ילד אנחנו נמצא את הדרך להביא את הדברים ולהניח אותם על השולחן.
<קרן איוס: צר לי שאני מייצרת פה אנטגוניזם אצל הקולגות שלי.
<קרן איוס: אני גננת - - -
<קריאה: את - - -, לא?
<קרן איוס: אני גננת, ולא עם תואר ראשון ולא עם תואר שלישי, אני אפתיע אותך, עם תואר שלישי ועורכת דין וגננת בגן ילדים.
<קריאה: בארגון של מעסיקים אבל.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מנהלים פה ראיון, יש פה אשת מקצוע.
<קרן איוס: אני גננת בגן ילדים שנקרא גן הפרפר שיש בו מצלמות, שבע מצלמות חצר, ארבע מצלמות גן ואין לי שום חשש ושום מקום שבו אני אסתתר או אתחבא, המצלמות שלי הן במעגל סגור והורה שיבקש לפתוח על פיפס, של "נשרט", "ננשך", "נפל עגיל מהאוזן", לא יקבל מענה.
<קרן איוס: אבל כשיש שם חשד סבר שכשאני פה ויש לי צוות בגן ואני אצטרך לתת מענה, אני אתן מענה ואני גם אתן את הדין בעבור הדבר הזה.
<קרן איוס: ולכן אני אומרת, קחי את הדברים ביחד, את חוק הפיקוח ואת המצלמות ותני לנו מענה בגיל הרך של 0 עד 3.
<קרן איוס: יושבות פה איתי גננות מאיגוד הגנים הפרטיים שבאו לחזק ולתת עמדה כמו אלה שבאו להתנגד, ואנחנו נהיה שם כי אנחנו רוצות להיות תדמיתית במקום טוב יותר, זה מגיע לנו.
<אלה פפושדו: אני רוצה לחזק את מה שהיא אמרה, אני מנהלת גן ואני מחכה שיעבור החוק.
<אלה פפושדו: אין לי מצלמות בגן, אני רוצה לשים מצלמות בגן אבל אני רוצה שיעבור החוק כדי שגם לנו יהיה יותר קל.
<אלה פפושדו: כי כל הורה שבא ועל כל פיפס כמו שהיא אומרת, להתחיל להתעסק בזה כל היום זה לא נעים ולא מתאים.
<אלה פפושדו: אבל אם קרה חס וחלילה משהו ואני צריכה לבוא ולהגיד "תראו אני ככה וככה עובדת ויש פה את המצלמות שיכולות להוכיח, זה הדבר הכי טוב מבחינתי.
<אלה פפושדו: ואני יכולה להגיד שאני כל יום מחכה שהחוק הזה יעבור, כי הוא רק לטובתנו.
יפעת שאשא ביטון: אחז, אתה יודע להגיד את זה במשפט?
יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו כבר הרבה אחרי הזמן, ואורן, אני בהתלבטות אם לתת לך או לא, אבל מתוך - - - של שותפות אני אתן לך.
<אחז אגם: יושב ראש פורום הגננים בוועד הורי תל אביב.
<אחז אגם: אני רוצה להגיד במשפט, רציתי להגיד למי שדיבר מטעם הסתדרות הגננות שהדברים האלה קורים לנו כל הזמן גם בגילאים של 3 עד 6, וזה לא דברים שרק - - - סייעות וגננות, אבל אני לא בא מהנקודה הזאת.
<אחז אגם: יש חוסר אמון, והדבר שהכי מפריע לי שאני שומע כל הזמן זה "אנחנו ואתם" אין אנחנו ואתם.
<אחז אגם: המטרה היא מטרה אחת משותפת, ואפשר לשבת ולהבין מה מפריע באופן ספציפי.
<אחז אגם: אם נציגת הגנים הפרטיים אמרה שלהם זה לא מפריע אז כנראה - - -
<קריאה: עד שלא נדע במרכאות להגיד שאנחנו בעד החיזוק של מערך הפיקוח, לחזק את האמון ולא מצלמות.
<אחז אגם: לא סיימתי לדבר ואני רוצה להגיד את הדברים.
<אחז אגם: לאור העובדה שיש גננות שחושבות שהדבר הזה כן יכול לקרות, אני מזמין אתכם ואומר בואו נשב, בואו נבין איפה יש לכם בעייתיות.
<אחז אגם: איפה הדברים פוגעים בכם בצורה כזאת או אחרת, ואפשר ביחד למצוא מתווה משותף והמתווה הזה יילך קדימה.
יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לומר, חבר הכנסת אורן חזן אתן לך 30 שניות ונראה אותך עומד בזה.
יפעת שאשא ביטון: היה פה שיח שמתייחס לכל הנושא של הגנת הפרטיות, ומתייחס לכל ההיבטים המקצועיים ונאמרו פה אמירות מאוד נחרצות.
יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא בא לא לעקוב אחרי אף אחד, ולא חושב שמישהו הוא חשוד פוטנציאלי, אלא באמת מתוך מקום שאנחנו נוריד את האתגרים או את המחסומים שיש לנו ביכולת שלנו הרבה פעמים לדעת מה באמת קרה.
אורן אסף חזן: ברשות
אורן אסף חזן: כם, אני לא רוצה להיכנס לתוכן, אני אגלה לך סוד.
אורן אסף חזן: צריך קומן סנס פשוט כדי להבין איפה הבעיה, לא צריך שיסבירו אותה.
אורן אסף חזן: אני כן רוצה להגיד לכם דבר אחד, אי אפשר להתייחס לנושא הזה בחזקת האחד יחטא וכל העיירה תקצוף.
אורן אסף חזן: אני דווקא רוצה כן להגיד לכם תודה.
אורן אסף חזן: זה נכון שכשלמישהו רע הוא קם ומספר לכל העולם וכשלמישהו טוב, הוא מספר לחבר או שניים.
אורן אסף חזן: אני בקרוב מצפה לתינוקת קטנה, בקרוב מאוד, וגם אצלנו בבית לעתים יש חששות כי גם אנחנו רואים טלוויזיה.
אורן אסף חזן: אבל אם יש משהו שאני יודע, בדיוק כמעט כמו כל הציבור בישראל, זה שאפשר לסמוך עליכם שאנחנו שמים את הילדים בידיים שלכם.
אורן אסף חזן: אם יהיה מישהו בכנסת הזאת שינסה לשבור את הדבר הזה, גם ברמת הרוח, גם ברמת השם וגם ברמת התדמית, אני מבטיח שאני אעמוד לצדכם בדבר הזה.
אורן אסף חזן: אני יודע וגם חברתי חברת הכנסת שאשא ביטון לא הרימה את החוק הזה, בטח לא מהמקום שבו כולם מוכתמים, בטח לא מהמקום כדי לפגוע, אני אשמח לסייע.
אורן אסף חזן: אני דווקא רוצה להגיד לכם תודה ואני מתנצל בשם אלה שצעקו פה מאחור "חמאס", אני חושב שזה חמור מאוד ולדעתי אפילו צריך למנוע מהם לקחת חלק בוועדות הבאות.
אורן אסף חזן: יש גבול דק ולא חוצים אותו.
יפעת שאשא ביטון: נכנסת לאמצע סיטואציה, מי שהציג חמאס זו דווקא הסתדרות המורים.
יפעת שאשא ביטון: הסתדרות המורים העלתה את זה, ואמרה "אני מצטערת אבל אני מרגישה כאן בחדר שמתייחסים אלינו כאל חמאס" וזה קומם אותי מאוד שהם בכלל מביאים דימוי כזה, שכשלאף אחד ממי שיושב פה בחדר זה לרגע לא עבר במוחו, אבל מעבר לזה אם תרצה, אחר כך אני אשתף אותך בכל מה שהיה כאן, וחוץ מזה שאנחנו מצולמים אז תוכל לראות בעצמך, דיון מרתק.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לכל השותפים ולכל מי שלקח חלק בדיון, בין אם הוא היה סוער יותר ובין אם הוא היה סוער פחות.
יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה לחדד את זה שאנחנו נמצאים כאן כדי לראות איך אנחנו מבטיחים את שלומם וביטחונם של ילדים לא רק במעונות יום ולא רק בגנים, אלא אנחנו עושים את זה במסגרת הוועדה לגבי כל מרחב שבו הילדים נמצאים ובכל תחום שנוגע לילדים, כך שאין פה איזו שהיא התייחסות לגורם ספציפי כזה או אחר.
יפעת שאשא ביטון: יש הרבה מאוד מכשלות בחוק שמאפשרות לנו באמת להגן על הילדים, באמת להביא למיצוי דין עם מי שכבר פוגע בהם, אנחנו לא באים הרי לפגוע בחפים מפשע, אנחנו באים ומדברים על מי שפוגע בילדים ואנחנו לא יכולים לעשות עם זה שום דבר כי ידינו כבולות.
יפעת שאשא ביטון: נתנו כאן בתחילת הדיון סרטון מתוך כתבה שעלתה ב"הכל כלול", שבה ראינו את זה בצורה מאוד מובהקת, של מקרה שלא תועד ולא צולם ולעולם לא נדע מה היה שם ומאוד יכול להיות שיש עוול לגבי הגננת, אבל אנחנו לעולם לא נוכל לדעת לעומת - - -
יפעת שאשא ביטון: סליחה אני בסיכום הדיון.
יפעת שאשא ביטון: נורא משעשע, כי אני לא הייתי נותנת לאף אחד גם לצחוק עליכם.
יפעת שאשא ביטון: מדובר על ילד שנפגע ואף אחד לעולם לא יידע מה היה שם.
יפעת שאשא ביטון: לעומת המקרים שבהם אנחנו ראינו בצורה מפורשת שהייתה התעללות ושם אנחנו יכולים להתייחס, ואת זה אנחנו באים ומבקשים לתקן או לפחות לסייע לחוק גם במקומות האלה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר גם לגבי חוק פיקוח מעונות יום, מדינת ישראל חייבת להסדיר את הנושא של לידה עד 3, אי אפשר להישאר במציאות שבה יותר מ-75% מהילדים לא נמצאים תחת פיקוח ותחת הסדרה, גם ההסדרה שקיימת היום במשרד העבודה והרווחה היא לא הסדרה שאנחנו רוצים מבחינה חינוכית מקצועית.
יפעת שאשא ביטון: יש הסדרה שהיא יותר מבחינת רישוי והיא כוללת, היא לא ייחודית וייעודית לנושא של הגיל הרך ואנחנו חייבים גם שם לתת את הדעת.
יפעת שאשא ביטון: מה שאני מבקשת בעצם מהמשרדים, אני מבקשת ממשרד העבודה והרווחה לשקול ולקדם יחד איתנו את חוק הפיקוח על מעונות יום, לעשות עבודה מקצועית לגבי קידום הצעת החוק של התקנת מצלמות במעונות יום לנוכח כל המקרים שאנחנו נחשפנו אליהם במיוחד לאחרונה, אבל אנחנו יכולים גם מקרים שנחשפו לפני שנה ולפני שנתיים, לצערי הרב זה לא תופעה חדשה.
יפעת שאשא ביטון: אני פונה למשרד החינוך בבקשה כן לשבת ולחשוב על מתווה שהוא נכון לגבי התקנת מצלמות בגני ילדים, עם התייחסות לכל המרכיבים והאתגרים של הגנה על פרטיות, כשאני אומרת כאן לפרוטוקול, אני מחויבת להם, ולכל השיקולים המקצועיים האחרים.
יפעת שאשא ביטון: אני מאמינה שביחד אנחנו כן נוכל למצוא את הדרך הנכונה ואני מרשה לעצמי לפנות גם להסתדרות המורים.
יפעת שאשא ביטון: יש יושבת ראש הסתדרות חדשה, ואני קוראת לה לשיח משותף.
יפעת שאשא ביטון: בשיחה שלי איתה אמרתי שאנחנו לא נעשה שום דבר בכפייה, כי שום דבר לא עובד בכפייה.
יפעת שאשא ביטון: אני מאמינה שבסופו של דבר גם המערכת צריכה להרגיש נוח עם תהליכים שקורים בתוכה, ולכן אני מזמינה אותה לשיח אמיתי, לא שיח של סטראוטיפים ולא של רודפים אותנו ולא של אנחנו אשמים פוטנציאליים וכל האמירות שנשמעו כאן.
יפעת שאשא ביטון: בואו נחשוב יחד על מה נכון ואיך נכון כדי שכל מי שנמצא במערכת ירגיש מוגן.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שגם יהיה בהיילייט, כשאנחנו אומרים שאנחנו רוצים להכניס מצלמות לגנים או פיקוח, זה לא כי אנחנו באים לראש של הגננות, אנחנו מדברים על כל מי שנמצא באותו בית, ובאותו בית יש ילדים ויש גננות ויש סייעות ויש גם הורים ולפעמים גם ההורים אגב פוגעים, ואני חושבת שיש ביכולת שלנו במהלך שהוא נכון משום הגנה על כל מי שנמצא בתוך הסביבה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכל השותפים, ויישר כח לגנים הפרטיים, אני מקווה שתלכו ותתרחבו גם בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: כם פותחת את דיון הוועדה – מצב הפגיות בישראל בדגש על הפריפריה.
יפעת שאשא ביטון: הדיון הוא במסגרת יום מיוחד בכנסת בנושא הפגיות, כשהרעיון הוא באמת לשמוע גם על התמורות שחלו במצב הפגיות בארץ ומה האתגרים שעומדים לפנינו בעת הזו.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח מאד, כפי שגם ביקשנו בנושא, שיושם דגש השוואתי בין הפריפריה לבין מקומות אחרים.
יפעת שאשא ביטון: אני אמנם ראיתי את מה ששלחתם, שבית החולים פורייה נמצא במקום מאד טוב ביחס לפגיות אחרות.
יפעת שאשא ביטון: אז גם דברים טובים שייאמרו על הפריפריה, אני חושבת שכדאי לציין.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס הגיעה, אז אנחנו ננצל את הגעתך וניתן לך לפתוח את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס.
אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, גברתי יושבת הראש.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודות לוועדה הזו, שהשנה, בנוסף לשנים קודמות, גם פינתה זמן לדיון כל כך חשוב.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד תודה רבה לד"ר צנגן ולרומי שחורי ובכלל לארגון לה"ב, שזה הורים לטיפול בפגים.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לגלות לכם משהו.
אורלי לוי אבקסיס: פעם הורה לפג, תמיד הורה לפג.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה סולידריות מדהימה של אותם הורים, שכבר יצאו מתוך הסיכון הזה ומלווים את ההורים החדשים, שבצר להם נקלעו למצב.
אורלי לוי אבקסיס: אז באמת, אלמלא ד"ר צנגן וארגון הניאונטולוגים וארגון לה"ב, לא היינו מגיעים היום לתוצאות.
אורלי לוי אבקסיס: אין ספק, הגענו, הלכנו כברת דרך ארוכה מאז שהתחלנו לטפל בנושא הפגים.
אורלי לוי אבקסיס: שם פגיות בתחילת הדרך היו במצב קטסטרופאלי, הן ברמת הזיהומים, הן ברמת התמותה והן ברמת כוח האדם במחלקות הללו.
אורלי לוי אבקסיס: עשינו כברת דרך, בנינו איזה שהוא מודל שהיה אמור לטפל בכל הנושא הזה, שלא הצלחנו לצבוע את הכספים.
אורלי לוי אבקסיס: תראי, מדינת ישראל נותנת לא מעט כספים בעבור לידת פג.
אורלי לוי אבקסיס: אמר לי מנהל בית חולים מסוים, תקשיבי, זה הקליינט הכי רווחי שלנו.
אורלי לוי אבקסיס: וכשאת מנסה להבין מדוע הכספים האלה לא מגיעים לייעודם, קרי לטיפול ביילודים הללו, אנחנו מגלים שיש באמת סוג של אוטונומיה מוחלטת למנהלי בתי החולים לאן לקחת את הכסף.
יפעת שאשא ביטון: הוא לא צבוע.
אורלי לוי אבקסיס: הוא לא צבוע וכל ניסיון שהיה לנו לעמוד מול משרד האוצר ולצבוע את הכסף הזה, עלה בתוהו.
אורלי לוי אבקסיס: באמת לא הצלחנו בכלום.
אורלי לוי אבקסיס: אבל כן הצלחנו ליצור איזה שהוא מודל מחוץ לקופסא, שבא לצבוע כספים נוספים, את כל הכספים התוספתיים.
אורלי לוי אבקסיס: ופה בנינו איזה שהוא מודל שיהווה איזה שהוא תמריץ למנהלי בתי החולים להשקיע בפגיות.
אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו באמת רואים תוצאות וצריך להגיד תודה רבה למשרד הבריאות, אבל אנחנו צריכים לזכור שעדיין, כאשר אנחנו רואים את התוצאות הללו, אנחנו הרחק הרחק מאחורי כל המדינות המפותחות ב-OECD.
אורלי לוי אבקסיס: היחידה שנמצאת מאחורינו במדד הזה מבחינה שלילית, היא מקסיקו.
אורלי לוי אבקסיס: המודל הזה הביא לכך שבתי חולים שהשקיעו בפגיות, קיבלו אקסטרה ממשרד הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: ואז אנחנו מגלים שהפגיות שהביאו את הציון הגבוה ביותר, הן אותן פגיות של הפריפריה.
יפעת שאשא ביטון: כן, זה מה שציינתי בפתיחה, נכון.
אורלי לוי אבקסיס: שזה מצוין.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו למה זה קורה?
אורלי לוי אבקסיס: זה קורה בעיקר מאחר שלבתי החולים בפריפריה קשה מאד לגייס תרומות, לגייס תקציבים, להביא כסף מחוץ למערכת ואת הכסף שבתוך המערכת הם לא מצליחים לצבוע.
אורלי לוי אבקסיס: אז התמריץ הזה הוא כנראה כמו אוויר לנשימה בשביל בתי החולים בפריפריה, ואנחנו צריכים לבדוק שגם התמריץ מגיע בסופו של דבר לפגיות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שמענו פה כמה הסתייגויות על כך.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה להאריך, אבל הנושא שאנחנו צריכים לשים לב אליו, שבו אין לנו שום התקדמות, הוא לצערי הרב הנושא של הטיפול בפג בקהילה.
אורלי לוי אבקסיס: כי ברגע שהילד עוזב את בית החולים, צריך להתייחס אליו - - -
<שמואל צנגן: יש מצב שיהיו חדשות גם בנושא הזה.
<שמואל צנגן: כל דקה חשובה, ככה הבנתי.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו אנשי בשורות היום.
אורלי לוי אבקסיס: גם תהיה התקדמות בנושא של בנק חלב אם, אני מקווה וגם בנושא של הפגים בקהילה.
אורלי לוי אבקסיס: ד"ר צנגן בעצם מוביל הרבה זמן את הניסיון לחשיבה מחודשת, לחשיבה שונה.
אורלי לוי אבקסיס: כי בכל העולם יש סרגל אחר, לפחות במדינות המפותחות, למדידה של התפתחות ושל סל שירותים, סל טיפולים של ילדים פגים.
אורלי לוי אבקסיס: עד גיל מסוים בעצם אותם פגים זכאים לטיפול יותר מעמיק, יותר ייחודי בקהילה, אבל פגים אחרים מעל שבוע מסוים – 36 אם אינני טועה - בעצם לא זוכים לטיפול הזה ואז הם לא מקבלים את הדיאטנית בזמן, הם לא מקבלים את הטיפולים של הפיזיותרפיה בזמן ומה שקורה הוא שבסופו של דבר הם גם לא יכולים לצמצם את הפער בינם לבין יילודים אחרים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הם נמדדים על הסרגל כביכול של הילדים שנולדו בתאריך הקבוע, הנכון, בשלים.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה להאריך.
אורלי לוי אבקסיס: אני אתן את זה לאנשי המקצוע ובזה סיימתי.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.
יפעת שאשא ביטון: אני מציעה שאנחנו נפתח עם משרד הבריאות ואחר כך עם רשימת הדוברים.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו את ד"ר סיגל ליברנט, ראש אגף רפואה כללית, בבקשה.
<סיגל ליברנט טאוב: אז צהריים טובים לכולם.
<סיגל ליברנט טאוב: משרד הבריאות, כפי שחברת הכנסת אורלי ציינה קודם, באמת שם לנגד עיניו ורואה חשיבות מאד מאד גדולה בקידום הפגים במדינת ישראל וקידום היחידות לטיפול ביילוד, שזה הפגיות.
<סיגל ליברנט טאוב: לכן בחמש-עשר דקות הקרובות אני אציג מה הייתה הבעיה, איך פתרנו אותה ומה התוצאות העכשוויות.
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו רוצים לספר ולומר שהתכנית לטיפול בפגים בישראל היא אחת מתכניות הדגל של המשרד.
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו מקדמים אותה.
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו רואים תוצאות מעולות.
<סיגל ליברנט טאוב: נכון שיש הרבה מה לעשות מעבר למה שעשינו עד עכשיו, אבל אנחנו רוצים להציג את מה שנעשה.
<סיגל ליברנט טאוב: אז באופן כללי יש לנו 180,000 ילדים בשנה, לידות בשנה.
<סיגל ליברנט טאוב: בשנת 2016 – 2,800 פגים שמשקלים פחות מ-1.750 קילו.
<סיגל ליברנט טאוב: בישראל יש לנו 28 פגיות עם 760 עריסות ובאמת לפני שעשינו את התהליך ואת השינוי הגדול, היו 140 ניאונטולוגים ופחות מ-600 אחיות בעלות קורס על בסיסי בטיפול נמרץ של היילוד.
<סיגל ליברנט טאוב: לפני עשור מצב הפגיות, כמו שחברת הכנסת אורלי הזכירה, היה באמת לא טוב.
<סיגל ליברנט טאוב: הפגיות כרעו תחת עומס.
<סיגל ליברנט טאוב: דו"ח מבקר המדינה בשנת 2004 דיווח על החוסר בתשתיות, במיוחד בכוח האדם בפגיות בישראל, ובאמת מה שצפינו בתחילת הדרך זה שהפגיות עמוסות, צפופות, עם חסר בתשתיות וחסר בציוד.
<סיגל ליברנט טאוב: עם חסר ברופאים, אחיות ומקצועות בריאות, והדבר הכי נורא זה שהיו אירועי זיהומים בשיעורים גבוהים בקרב הפגים.
<סיגל ליברנט טאוב: מה עשינו?
<סיגל ליברנט טאוב: הקמנו ועדה מקצועית לבחינת הנושא.
<סיגל ליברנט טאוב: זו הייתה ועדת פירוגובסקי, שכללה את כל אנשי המקצוע בעניין והסדרנו מקצועית את נושא סטנדרט הטיפול בפג בישראל, על ידי חוזר מינהל רפואה.
<סיגל ליברנט טאוב: חזקנו את הניאונטולוגים על ידי כך שדרך הר"י נתנו מענקים לרופאים ניאונטולוגים.
<סיגל ליברנט טאוב: הכרזנו על זה כמקצוע במצוקה.
<סיגל ליברנט טאוב: פיתחנו מקצוע חדש שנקראת אחות מומחית בניאונטולוגיה, עם סמכויות מורחבות מאחות שיש לה קורס על בסיסי, טיפול נמרץ ביילוד והן כבר נכנסות לשטח.
<סיגל ליברנט טאוב: הדבר המרכזי זה שקיבלנו תוספת תקציבית של 80 מיליון שקלים בהבשלה של ארבע שנים ובאמצעות הכסף הזה, אנחנו בנינו איזה שהוא מודל תמרוץ ייעודי שמדד את התשואות ואת התוצאות על פי הסטנדרט שהמלצנו עליו בחוזר מינהל רפואה, בנושא של תשתיות, בנושא כוח אדם, בנושא האיכות.
<סיגל ליברנט טאוב: ציוני המודל הזה, שבעצם מוגדרים על ידי הבקרות שלנו, מדרגים את הפגיות ובאמצעות הדירוג של הפגיות אנחנו בעצם מקצים את הכסף הנוסף הזה.
<סיגל ליברנט טאוב: המודל הזה הוא מודל דינאמי.
<סיגל ליברנט טאוב: המודל הזה הוא מודל שמשתנה משנה לשנה על פי ממצאי הבקרה שלנו.
<סיגל ליברנט טאוב: על פי הצרכים בשטח, על פי התובנות שעולות בשטח ועל פי הייעוץ של ועדת המומחים.
<סיגל ליברנט טאוב: המודל הזה שקוף לציבור ומפורסם אחת לשנה, היום לראשונה על תוצאות שנת 2016.
<סיגל ליברנט טאוב: זו היא דוגמא למה אנחנו מוסיפים משנה לשנה במודל תמרוץ שלנו, כאשר הבסיס היה באמת השקעה בתשתיות ובכוח אדם, וככל שהשנים עוברות, אנחנו משקיעים יותר ויותר במדדים שהם יותר איכות.
<סיגל ליברנט טאוב: התוצאות של דירוג תוצאות הבקרה של שנת 2016 הן כאלה: הפגיות נחלקות לשלוש קטגוריות.
<סיגל ליברנט טאוב: הקטגוריה הראשונה היא קטגוריית המצטיינים, שזה חמש פגיות ראשונות.
<סיגל ליברנט טאוב: הקטגוריה השנייה היא קטגוריית הפגיות הטובות, עד מקום 13-14; ושאר הפגיות – מ-14 עד 28, הן הקטגוריה הבסיסית.
<סיגל ליברנט טאוב: בקטגוריה של המצטיינים בשנת 2016, יש 5 פגיות – בפורייה, בכרמל, בסקוטי בנצרת, וולפסון ושיבא.
<סיגל ליברנט טאוב: כאשר פוריה ושיבא זו השנה השנייה שהם מצטיינים ברציפות.
<סיגל ליברנט טאוב: מבין הטובים אנחנו רואים את העמק, את בני ציון, את ליס באיכילוב, את הצרפתי בנצרת, שניידר, הלל יפה, מאיר ורמב"ם.
<סיגל ליברנט טאוב: ובשנת 2016 החלטנו גם לתמרץ את הפגיות, גם אם הן בקטגוריה השלישית.
<סיגל ליברנט טאוב: אם הם עשו שיפור מעבר לשיפור הממוצע, גם הן תוגמלו.
<סיגל ליברנט טאוב: הפגיות שהראו את השיפור הגבוה ביותר הן באמת הלל יפה, לניאדו, איכילוב, הצרפתי בנצרת, וולפסון, סורוקה והר הצופים, ואף הן תוגמלו מהמודל.
<סיגל ליברנט טאוב: אבל השינוי המאד גדול שראינו וגם אנחנו הופתענו שבעצם סקרנו את כל התוצאות – משנת 2014, כשהתחלנו את מודל התמרוץ הייעודי הזה ראינו שיפור מדהים בכוח האדם.
<סיגל ליברנט טאוב: לא מספיק.
<סיגל ליברנט טאוב: צריך עוד לעבוד עליו.
<סיגל ליברנט טאוב: צריך לשפר הרבה יותר, אבל עדיין בשנתיים וחצי זה שיפור מדהים.
<סיגל ליברנט טאוב: הוספנו לפגיות 242 אחיות.
<סיגל ליברנט טאוב: הסמכנו 100 אחיות בקורס על בסיסי בטיפול נמרץ ועוד 98 נמצאות עכשיו בהסמכה ותסיימנה בינואר 2017.
<סיגל ליברנט טאוב: 16 אחרים ואחיות, שהם מומחים בפגייה בניאונטולוגיה, שזה מקצוע חדש, כפי שאמרתי, שהכנסנו לפגיות.
<סיגל ליברנט טאוב: 30 מתמחים חדשים בניאונטולוגיה נכנסו משנת 2014.
<סיגל ליברנט טאוב: הוספנו 57 תקנים של מקצועות הבריאות למיניהם והתחלנו קורס ייעודי לדיאטניות, שהן מומחיות בפגים.
<סיגל ליברנט טאוב: ראינו גם שיפור ניכר בתשתיות של הפגיות.
<סיגל ליברנט טאוב: ראינו משנת 2014 שנבנו 15 חדרי הורים חדשים, 14 חדרי הנקה, 13 מטבחי חלב, 11 חדרי תרופות, 5 חדרי בידוד וכמובן הושלמו פערי ציוד ובריאות, כשאני מדברת על אינקובאטורים וכו'.
<סיגל ליברנט טאוב: הדבר החשוב ביותר זה בעצם מה כל הדברים האלה עושים לפגים.
<סיגל ליברנט טאוב: ראינו שמשנת 2014 עד שנת 2016 יש לנו ירידה משמעותית של כ-50% בזיהומים הנרכשים בפגיות וזה באמת שיפור מדהים.
<סיגל ליברנט טאוב: נכון שאנחנו הרחק ממדינות ה-OECD, אבל עדיין, בפגיות שלנו יש שיפור מדהים.
<סיגל ליברנט טאוב: הדגשה על הפריפריה: כשלקחנו את שיעור אלח הדם בפריפריה לעומת הממוצע הארצי, הן בשנת 2014, כאשר התחלנו את המודל ובדקנו אותו לאורך הדרך והגענו לשנת 2016, אנחנו רואים שהממוצע של אירועי אלח דם היה נמוך יותר בפריפריה מאשר הממוצע הארצי, כשהתחלנו את הדרך.
<סיגל ליברנט טאוב: אבל גם הוא ירד ב-50% והיום הוא עומד הרבה פחות מתחת לממוצע הארצי.
אורלי לוי אבקסיס: וזה עדיין הרבה יותר מהממוצע של המדינות המפותחות.
<סיגל ליברנט טאוב: נכון, נכון.
<אורנה פלידל-רימון: חוץ מזה שזה לא השוואה נכונה להשוות את הזיהומים בפריפריה לעומת המרכז, כי במרכז יש בתי חולים-.
<אורנה פלידל-רימון: ההשוואה היא לא נכונה ולא מדויקת, בגלל שהמטופלים הם שונים במרכז לעומת הפריפריה, כי יש בתי חולים על.
<אורנה פלידל-רימון: יש בתי חולים שיש להם - - -
יפעת שאשא ביטון: רק מי מדברת, לפרוטוקול?
<אורנה פלידל-רימון: שמי ד"ר אורנה פלידל, אני מבית החולים קפלן.
<סיגל ליברנט טאוב: אני מקבלת את ההערה.
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל אני אשמח להבין.
יפעת שאשא ביטון: מה זאת אומרת יש מטופלים אחרים בפריפריה?
<אורנה פלידל-רימון: לא כל הפגיות נותנות את אותו שירות.
<אורנה פלידל-רימון: יש פגיות על, כמו שניידר, תל השומר, הדסה היושב לצידי, סורוקה, שהם בתי חולים גדולים.
<אורנה פלידל-רימון: סורוקה הוא גם פריפריה.
<אורנה פלידל-רימון: יש להם פגים חולים ויותר קשים והם מקבלים מבתי חולים אחרים ולכן יש להם אחוז יותר גבוה של זיהומים.
<אורנה פלידל-רימון: לכן אני חושבת, לעניות דעתי, בשקף הזה יש - - -
יפעת שאשא ביטון: למרות שזו בשורה טובה אם אנחנו מסוגלים לראות נקודת אור גם בפריפריה מהבחינה הזו.
אורלי לוי אבקסיס: אם אני יכולה לומר משהו – גם כאשר אנחנו מסתכלים על בתי החולים במרכז, גם על בתי החולים הגדולים, אלה שמקבלים את המקרים הקשים גם מבתי החולים האחרים, גם שם הורידו ב-50% את הזיהומים.
אורלי לוי אבקסיס: אז שאפו גדול צריך לומר להם.
אורלי לוי אבקסיס: ועדיין יש לנו עוד דרך ארוכה.
<אורנה פלידל-רימון: נכון.
<קריאה: יחסית לעולם.
אורלי לוי אבקסיס: יחסית לעולם ויחסית גם לעצמנו.
<סיגל ליברנט טאוב: אם אנחנו מסתכלים על תוצאות ממוצע ציון הבקרות בין שנת 2014 לשנת 2016, הציון הממוצע של כלל הפגיות במדינת ישראל היה 33% בשנת 2014.
<סיגל ליברנט טאוב: היום הגענו ל-75%.
<סיגל ליברנט טאוב: שיפור מדהים.
<סיגל ליברנט טאוב: לא מספיק, אבל אכן שיפור מדהים.
<סיגל ליברנט טאוב: כנ"ל גם לגבי ציון הפגיות בפריפריה, שראינו שבסוף שנת 2016 הוא גבוה יותר מהממוצע הארצי.
<סיגל ליברנט טאוב: אם אנחנו מסתכלים על התמרוץ של הפגיות בפריפריה, שזה בעצם הנושא של כמה כסף הם קיבלו מכלל העוגה, בגלל הכסף של המודל, בשנת 2015 הם היוו 22% מהלידות וקיבלו 20% מכסף המודל.
<סיגל ליברנט טאוב: בשנת 2016 הם מהווים 25% מהלידות, אבל כבר מקבלים 40% מהכסף של המודל, כך שאנחנו רואים - - -
אורלי לוי אבקסיס: זה בגלל השיפור שלהם, כי הוא היה הכי גבוה.
<סיגל ליברנט טאוב: נכון.
<סיגל ליברנט טאוב: קצת תמונות מה קרה בשטח.
<סיגל ליברנט טאוב: בית החולים הפריפרי הסקוטי בנצרת בנה יחידה לטיפול נמרץ חדשה בעקבות המודל.
<סיגל ליברנט טאוב: גם ברמב"ם - - -
<קריאה: אפשר לברך את המנכ"ל.
אורלי לוי אבקסיס: כן, צריך להגיד כל הכבוד.
אורלי לוי אבקסיס: עשיתם עבודה מצוינת.
<קריאה: תוך זמן קצר.
אורלי לוי אבקסיס: תוך זמן קצר, בהחלט, מגיע לכם.
<סיגל ליברנט טאוב: ברמב"ם בצד ימין זה 2014 לפני ואחרי שהם קיבלו פגייה חדשה, בנו פגייה חדשה.
<סיגל ליברנט טאוב: בית החולים לניאדו, שעדיין נמצא בפגייה ישנה, אבל השיפור שהוא עשה השנה היה מדהים, אבל תוך כדי יש בינוי של פגייה ממוגנת, חדשה בבית החולים לניאדו.
<סיגל ליברנט טאוב: קצת דוגמאות למטבח חלב חדש בשיבא וחדר תרופות בברזילי.
<סיגל ליברנט טאוב: פגיות ממוגנות נבנות עכשיו גם בנהרייה, גם בלניאדו ותחל בנייה בעת הקרובה גם בהלל יפה, זיו, שניידר, סורוקה, הצרפתי בנצרת.
<סיגל ליברנט טאוב: כך שיש עשייה.
<סיגל ליברנט טאוב: נכון, יש לנו עוד הרבה מה להשתפר, אבל יש עשייה מאד יפה.
<סיגל ליברנט טאוב: אני רוצה להודות למולי, לכל איגוד הניאונטולוגים, לכל החברים שלנו במשרד.
<סיגל ליברנט טאוב: אני בטוחה שנמשיך לעשות טוב לפגים במדינת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הסקירה.
<מואוויה כבהה: אפשר רק משפט אחד?
<מואוויה כבהה: מואוויה כבהה ממשרד הבריאות.
<מואוויה כבהה: אני מריץ את מודל התמרוץ בפגיות ואני רואה את ד"ר מולי יותר ממה שאני רואה את אמא שלי.
<מואוויה כבהה: תודה רבה לך.
<קריאה: מגיע לו.
<מואוויה כבהה: לגמרי.
<מואוויה כבהה: פשוט לגבי התגובות שאני מקבל מבתי החולים וממנהלי בתי החולים, אני חייב לחדד נקודה.
<מואוויה כבהה: כשאנחנו באים ואומרים מצטיינים, המצטיינים זה משהו שמשתנה כל שנה.
<מואוויה כבהה: שנה שעברה זה היה בית החולים מאיר והעמק.
<מואוויה כבהה: פשוט זה לא שרשמנו מצטיינים שלא רואים שהתקדמו - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, זה צוין כאן.
יפעת שאשא ביטון: גם מי שהצטיין שנתיים ברציפות, גם - - -
<מואוויה כבהה: זה בתפעול של המודל.
<מואוויה כבהה: אז כולכם מצטיינים בעיני.
<ורד פליישר-שפר: אבל אני כן הייתי רוצה לענות לך.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, ברשותכם אני אתן את רשות הדיבור, אבל יש אנשים שנרשמו לרשות הדיבור וחשוב שנשמע אותם.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שאני ביקרתי בפגייה בפורייה ומאד מאד התרשמתי.
יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת מה היה לפני כן, אבל היה מרשים גם מבחינת הציוד, גם מבחינה האסתטיקה, גם מבחינת ההתנהלות של הצוות, פשוט לעמוד בצד ולהתבונן, זה היה מחמם את הלב ואני שמחה.
יפעת שאשא ביטון: אני שמחה שהם חלק מהגליל ומהפריפריה ושאנחנו יכולים לראות נקודות אור, לפחות במקום הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שזה יקרין על דברים נוספים, אבל זה חשוב - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאד שבקרוב נוכל לומר את אותם דברים גם על נהרייה.
אורלי לוי אבקסיס: יש שם הרבה מקום לשיפור ואנחנו צריכים להיכנס שם לעובי הקורה.
<ורד פליישר-שפר: אני כן הייתי מאד רוצה להגיב.
<ורד פליישר-שפר: אני ד"ר ורד פליישר-שפר.
<ורד פליישר-שפר: אני מנהלת הפגייה בנהרייה.
<ורד פליישר-שפר: אנחנו מכירים.
<ורד פליישר-שפר: אז לגבי מה שאתם אומרים – מצטיינים וטובים מאד - - -
יפעת שאשא ביטון: תנצלי את זכות הדיבור שלך עכשיו ותעשי את זה כמו שצריך.
<ורד פליישר-שפר: אז זה נכון שמשקיעים ומשרד הבריאות מנסה ועושה את הכל.
<ורד פליישר-שפר: דבר ראשון, כשיוצאים עם זה לתקשורת ויוצאים עם זה לתקשורת ומציגים את זה, מבחינת ההורים שמאושפזים בפגיות, האמהות באות אלי ואומרות לי – ד"ר שפר, אנחנו רואים שאתם עושים הרבה, אבל אתם לא מהטובים בארץ, כי האוכלוסייה לא מבינה מה זה מצטיינים.
<ורד פליישר-שפר: לא מבינה מה זה טובים מאד.
<ורד פליישר-שפר: לא מבינים שזה עניין כמה ההנהלה השקיעה ואני נמצאת בבית חולים שההנהלה משקיעה.
<ורד פליישר-שפר: אני לא יכולה להגיד שלא משקיעים בי.
<ורד פליישר-שפר: אבל כמו שאמרתי קודם למישהו ששאל, גם אם הם מקבלים כסף, אני ארצה שהכסף הזה יגיע לפגייה.
<ורד פליישר-שפר: שהוא יהיה צבוע ואף אחד לא ינגוס בכסף הזה, שזה יהיה לפגייה.
<ורד פליישר-שפר: אז מאד הייתי שמחה אם כשיוצאים עם זה לפרסומת, יבהירו את זה לאוכלוסייה, כי האנשים לא מבינים את זה.
<ורד פליישר-שפר: אני מבינה את ההורים שמאושפזים אצלי ואומרים רגע, נהרייה לא נמצאת ברשימה הזאת, למרות שהצוות שלי עושה עבודה נפלאה.
<ורד פליישר-שפר: הצוות שלי יודע שאין לנו את הפריבילגיה לבוא ולהגיד אין לי מספיק מקום, אז אני לא מונעת זיהומים.
<ורד פליישר-שפר: לא.
<ורד פליישר-שפר: עם כל המצב הקשה כרגע, כי באמת הם הולכים, יש תכנית לבינוי, אבל אתם יודעים שזה לוקח זמן עד שבונים.
<ורד פליישר-שפר: מחליטים ועד שמגיעים לבינוי זה ייקח עוד שלוש שנים ועד אז באמת ההנהלה שלי הייתה מכונה לשפץ את הפגייה, אבל גם זה מחייב להעביר למקום אחר, להשקיע במקום אחר, לעבור לשם לתקופה מסוימת ורק אז לחזור הביתה, מה שנקרא.
<ורד פליישר-שפר: והדברים האלה נעשים לאט לאט.