GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ורד פליישר-שפר: בנוסף לזה, הזכירו את זה גם קודם, העניין של הצוות הסיעודי.
<ורד פליישר-שפר: כשיש לי אחות אחת על ארבעה פגים והן משתדלות, ואנחנו מדברים על זיהומים והן מאד מקפידות, ואנחנו הגענו למצב שאנחנו יכולים להעיר אחד לשני תקשיב, לא שטפת ידיים, בלי שאף אחד ייעלב.
<ורד פליישר-שפר: אבל אם לא תבוא ממשרד הבריאות האמירה – חברים, צריך לעמוד בתקן של האחיות.
<ורד פליישר-שפר: אנחנו, והאחות האחראית שלי יכולה ללכת לסיעוד וינפנו אותה – תסלחו לי על המילה, אבל זה מה שקורה.
<ורד פליישר-שפר: ומדברים שיש תוספת של אחיות.
<ורד פליישר-שפר: אני לא ראיתי את זה, ואני בררתי היום בבוקר עם האחות האחראית שלי כמה אחיות.
<ורד פליישר-שפר: אחת.
<ורד פליישר-שפר: כי זה שזאת ילדה וזאת חולה ואז נותנים תחליפים, זה לא משפר את העבודה.
<ורד פליישר-שפר: זה לא מוסיף.
<ורד פליישר-שפר: זה עושה לנו יפה באיזו שהיא טבלה.
אורלי לוי אבקסיס: אז קיבלת תוספת של אחות אחת?
<ורד פליישר-שפר: אחות אחת וחסרות קרוב ל-40 אחיות.
<ורד פליישר-שפר: אם אני רוצה להיות דומה למקומות אחרים בעולם ולא למקסיקו, אנחנו צריכים 40 אחיות.
<ורד פליישר-שפר: ואם לא תהיה החלטה מלמעלה, שיכבדו את הדרישה הזאת, זה יתמסמס.
<ורד פליישר-שפר: ומי שמשלם בסופו של דבר, עם כל העבודה הקשה של הצוות והצוות, רבותי, עובד נורא קשה.
<ורד פליישר-שפר: אני רואה אחיות שאומרות לי תקשיבי, אין לי, אני צריכה לעבוד ארבעה ימים בשבוע, אני עובדת חמישה ימים ולפעמים אני גם באה בכוננות בלילה.
<ורד פליישר-שפר: כי אם הפג נולד בשתיים בלילה, אי אפשר להגיד לו תשמע, בשתיים בלילה יש רק תורן אחד ואין מספיק אחיות.
<ורד פליישר-שפר: זה לא פייר לבוא ולהגיד לו.
<ורד פליישר-שפר: וההתחלה של הפג היא נורא חשובה.
<ורד פליישר-שפר: כי אם אני לא אשקיע בהתחלה, אחר כך אני יכולה לעשות שמיניות באוויר, כבר הפסדתי את הרכבת הזאת.
<ורד פליישר-שפר: אז אם זה יבוא, אם זאת תהיה הבשורה שתצא מכאן, אני מקווה מאד ששנה הבאה גם אני אופיע על איזו רשימה, אבל מה שאני עושה במחלקה ומה שהצוות שלי עושה זה לא כדי להופיע פה ברשימה במצטיינים.
<ורד פליישר-שפר: הם עושים, זו עבודה יומיומית וזה נכון לגבי כל החברים שלי ואנחנו מרגישים נורא מתוסכלים.
אורלי לוי אבקסיס: תראי, אני חייבת לומר שבררתי קצת בנושא שלכם, על מה שקורה בנהרייה והבנתי שבמודל התמריצים הייתם אמורים לקבל עכשיו שני מיליון שקלים.
<ורד פליישר-שפר: כי השתפרנו.
אורלי לוי אבקסיס: זה הגיע אליכם?
<ורד פליישר-שפר: אני לא יודעת.
<ורד פליישר-שפר: אני אראה.
<ורד פליישר-שפר: אני אגיד לך עוד יומיים-שלושה.
אורלי לוי אבקסיס: אז את תחזרי אלי עוד יומיים-שלושה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעדכן גם את הוועדה.
<אורן פרסמן: הכספים יעברו בדצמבר.
יפעת שאשא ביטון: ורד, רק שאלה למשרד הבריאות בעניין של כוח האדם התוספתי.
יפעת שאשא ביטון: כוח האדם התוספתי זה מתוך נתונים שאתם אוספים במערכת, או שיש איזו שהיא בקרה על איפה בעצם נותנים את התוספות, אם יש איזון בין המערכות השונות.
יפעת שאשא ביטון: את דיברת פה על מספר מאד גדול של אחיות.
<סיגל ליברנט טאוב: במודל התמרוץ, כאשר אנחנו עשינו את הבקרות בפגיות, אנחנו ספרנו כמה תוספת של אחיות ניתנו לפגייה.
<סיגל ליברנט טאוב: האם זה הוסט ממקום אחר בבית החולים לפגייה - - -
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שזה באחריות של בית החולים לווסט את כוח האדם ו - - -
אורלי לוי אבקסיס: רגע, שאני אבין, זה לא תוספת של אחיות?
אורלי לוי אבקסיס: אתם אומרים בתי החולים אוקיי, אנחנו צריכים אחיות, אז הם לוקחים ממחלקה אחרת?
אורלי לוי אבקסיס: לדוגמא כמו כירורגיית ילדים ומביאים אותה לפגיות או שזו תוספת אמיתית?
<סיגל ליברנט טאוב: אני לא בדקתי את זה.
אורלי לוי אבקסיס: אם זה ניוד של כוח אדם, אז יצרנו חור במקום אחר.
<ורד פליישר-שפר: תשמעי, להכין אחות לפגייה - - -
יפעת שאשא ביטון: אז זה גם באחריות בית החולים ולא באחריות המערכת.
יפעת שאשא ביטון: השאלה איך אנחנו עושים את זה.
<ורד פליישר-שפר: להכין אחות לפגייה, אי אפשר - - -
<קריאה: זו תוספת.
אורלי לוי אבקסיס: הנה, נאמר שזו תוספת.
יפעת שאשא ביטון: זה תוספת של אחיות חדשות.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, סליחה רגע, יש כאן תשובה של משרד הבריאות.
יפעת שאשא ביטון: זאת תוספת - - -
<מואוויה כבהה: בין 2015 ל-2016 נוספו אחיות חדשות מחוץ לבית החולים, וזה בשנה האחרונה, לא בכל המודל – 172.5 תקנים, שזה 200 אחיות.
<מואוויה כבהה: נכון שבנהרייה 1.87% התקן, אבל היו פגיות שהוסיפו 15 אחיות.
<מואוויה כבהה: בנהרייה יש בעיה ספציפית.
<מואוויה כבהה: צריך - - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז אני אבקש להיכנס לעובי הקורה בנהרייה.
<קריאה: 15 אחיות - - -
<מואוויה כבהה: זה על הפגייה.
<מואוויה כבהה: חדש.
<בנימין בר-עוז: תקן חדש?
<בנימין בר-עוז: הוא כנראה בעליות לירושלים זה לא הגיע.
<מואוויה כבהה: אני עשיתי פיצול של אחיות חדשות שנכנסו - - -
אורלי לוי אבקסיס: טוב, תראו מה אנחנו נעשה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נבקש ממשרד הבריאות לפרוט לנו את מספר האחיות ואת החלוקה שלהן בפרישה הארצית, שנדע איפה כל אחת ואנחנו נשאל את מנהלי הפגיות אם קיבלו את מה שמשרד הבריאות מצביע כתוספת כוח אדם.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לשים דגשים גם בבתי החולים.
יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין נהרייה מציגה פה תמונת מצב שהיא קצת שונה ממקומות שבהם אתה מציין שיש תופסת של 15 תקנים.
<מואוויה כבהה: תוספת - - - היא הציגה נכון.
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, היא הציגה נכון מבחינת תמונת המצב, לא מבחינת מה שאנחנו רוצים שתהיה תמונת המצב וצריך לראות איך מבחינה מערכתית אנחנו מטפלים, כדי שאנחנו נשפר את מה שקורה שם.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לקבל גם התייחסות לגבי טיפול ממוקד בבית חולים נהרייה.
<בנימין בר-עוז: יש עוד נקודה, אם אפשר.
<בנימין בר-עוז: אני בני בר-עוז מהדסה.
<בנימין בר-עוז: תקן – כשאומרים קיבלתם 5 תקנים, זה יפה מאד.
<בנימין בר-עוז: זה במחסן.
<בנימין בר-עוז: התקנים האלה צריכים להתבטא בשטח.
<בנימין בר-עוז: זה 5 אחיות בפגייה, לא 5 תקנים בהנהלת בית החולים.
<בנימין בר-עוז: והמצב כרגע הוא שקיבלתם תקן.
<בנימין בר-עוז: כמו שאומרים לי לגבי רופאים.
<בנימין בר-עוז: שיש - - -
אורלי לוי אבקסיס: ואז מדברים עם המנהל שיביא את זה למחלקה הספציפית.
<בנימין בר-עוז: יש לך עוד שני תקנים ואין לי מי שיבוא לשם.
<בנימין בר-עוז: אותו דבר עם אחיות.
<בנימין בר-עוז: פגייה זה מקצוע משגע, גם לאחיות וגם לרופאים, אבל לא כולם אוהבים לבוא לשם כי עובדים קשה מדי.
<בנימין בר-עוז: ועובדים קשה מדי במיוחד לפי כוח האדם שיש כרגע, שיש לנו אחות אחת על ארבעה תינוקות או אחות אחת על שלושה מונשמים והמצב הוא קטסטרופאלי.
<בנימין בר-עוז: לבנות יוצא עשן מהאוזניים, בעיקר הבנות.
<בנימין בר-עוז: הרופאים קצת פחות, אבל המצב הוא כזה שזה לא מקצוע כל כך מושך, וכל עוד תהיה בעיה של כוח אדם, זה ימשיך להיות מקצוע לא מושך.
<בנימין בר-עוז: אז תקנים יופי, שמנו ארבעה תקנים.
<בנימין בר-עוז: איפה האחיות של התקנים האלה?
יפעת שאשא ביטון: נכון, אני מסכימה.
יפעת שאשא ביטון: אני קראתי אתמול תמונת מצב ואני ביקשתי בעקבות הנושא של המתמחים בפריפריה, של ההתמחויות בשנים האחרונות וזה פשוט מדהים שבכל מה שקשור לילדים ופגים, המצב שלנו עגום.
יפעת שאשא ביטון: מדובר במתמחים בודדים, אם בכלל, בכל שנה, בעוד בתחומים האחרים יש אינפלציה ואני חושבת שצריך - אמנם זה נושא אחר, אבל הוא מתחבר פה לעניין של הפגייה - לעודד את התחומים האלה וצריך לחשוב איך אנחנו יכולים לתמרץ, כדי שיהיו לנו יותר מתמחים.
אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו התחלנו בשנת 2011 כדי לבנות את המודל, היינו באמת בקריסה אמיתית.
אורלי לוי אבקסיס: היו אמורים לצאת למעלה מ-70 ניאונטולוגים לגמלאות, אם אני לא טועה, פחות או יותר, והיינו במחסנית רק עם שני מתמחים חדשים.
אורלי לוי אבקסיס: אז בהסכם עם הר"י הוספנו את זה כמקצוע במצוקה והיום יש כ-?
<שמואל צנגן: 32 מתמחים.
<שמואל צנגן: אני אפרט.
אורלי לוי אבקסיס: 32 מתמחים.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שיש עלייה.
אורלי לוי אבקסיס: עדיין אנחנו במחסור של למעלה מ-40%, אם אני לא טועה, של רופאים ניאונוטולוגים ואני מאמינה שצנגן יוכל לתת לנו את כל התמונה פה.
יפעת שאשא ביטון: אז כן, אתה גם הראשון בזכות הדיבור, אבל הוא קיבל את הזכות בכיף.
יפעת שאשא ביטון: ד"ר שמואל צנגן, אני אשמח לשמוע את התייחסותך.
<שמואל צנגן: אז קודם כל זה היה חשוב מאד לשמוע את ההערות של הקולגות שלי.
<שמואל צנגן: אני רוצה קודם כל להודות לך, יפעת, על ההזדמנות וכמובן לאורלי, שמבחינתי היא כבר ניאונטולוגית.
<שמואל צנגן: היא מתמצאת בתחום רפואת הפגים מעולה ותודה לשתיכן.
<שמואל צנגן: וגם תודה למשרד הבריאות.
<שמואל צנגן: עם כל המגבלות, צריך להגיד תודה למשרד הבריאות.
<שמואל צנגן: בכל זאת מדובר בתוספת מ-807 אחיות ל-1,050 אחיות בשנתיים תוספת לפגיות, ומגיע על זה יישר כוח, בנוסף לכל יתר הדברים שנעשו.
<שמואל צנגן: שוב, אני מקווה שאני לא הולך להיות ספויילר, אבל אנחנו מחכים כל רגע לבשורה שגם בנושא הטיפול בפג בקהילה וההכרה בפג המשתחרר לקהילה כילד עם צרכים מיוחדים, כנראה שממש היום, עד סוף היום ייצא גם כן החוזר המיוחל ממשרד הבריאות וכולנו מתרגשים.
אורלי לוי אבקסיס: סוף סוף.
<שמואל צנגן: ואם רק זה יקרה במסגרת יום הפג, אז דיינו.
<שמואל צנגן: כי באמת זכינו שהדד-ליין הזה גרם להתגייסות כוחות כדי שהחוזר הזה ייצא.
יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות מאשר באמת את הנתון הזה, של הוצאת החוזר בפועל סוף סוף?
<קריאה: הדוברות כבר אישרו.
אורלי לוי אבקסיס: הדוברות כבר אישרה, אז כנראה שכן.
<קריאה: עד סוף הדיון.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו סבלנות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כולנו כאן.
<שמואל צנגן: אז באמת אחרי כל הברכות ובאמת אנחנו במקום אחר, בכל זאת צריך איך אומרים, כמו שסיגל אמרה, להסתכל ביושר במראה ושם אנחנו עדיין רואים שאנחנו ממש בהתחלת הדרך.
<שמואל צנגן: עדיין שיעור התמותה במדינת ישראל בפגים קטנים, ב-20 שנה האחרונות השתפר ב-7.6%, שזה פי שניים ממה שהיה בארצות ברית, שוודיה ויפן לפני 10 שנים.
<שמואל צנגן: גם בהיבט של זיהומים - - -
אורלי לוי אבקסיס: פי שנתיים תמותה, לא פי שניים שיפור.
<שמואל צנגן: פי שניים תמותה.
<שמואל צנגן: אנחנו עכשיו נמצאים בנקודה שאנחנו בפי שניים תמותה בפגים קטנים בהשוואה למדינות מובילות במערב.
<שמואל צנגן: ואין שום סיבה, כמו שאמרו, הידע והמסירות של הצוות הרפואי, גם הרפואי וגם הסיעודי, יכול בהחלט לשים אותנו בשורה המובילה.
<שמואל צנגן: כנ"ל לגבי זיהומים.
<שמואל צנגן: השתפרנו מאד ויש גם כן איזה שהוא פרויקט לאומי שנע מהשטח לקידום.
<שמואל צנגן: הורדנו את שכיחות הזיהומים בפגיות ב-25% בפגים קטנים מתחת לקילו וחצי, אבל עדיין למשל זיהומים שקשורים באירועים מרכזיים, אנחנו פי חמישה ממה שיש במדינות מפותחות.
<שמואל צנגן: כלומר יש פה הרבה עבודה.
<שמואל צנגן: לדעתי הסיבה העיקרית לכך היא בקונספט.
<שמואל צנגן: עדיין הרבה ממקבלי ההחלטות לגורל הפגיות במדינת ישראל, תופסים את הפגייה כמין חדר יילודים קצת משודרג.
<שמואל צנגן: אנשים לא מבינים שכדי באמת לתת את התוצאות, פגיות צריכות להיות בטיחותיות ותומכות בפג.
<שמואל צנגן: הן צריכות לאפשר אחות לפג מונשם.
<שמואל צנגן: הן צריכות לאפשר את הפרטיות, שאמא תוכל לעשות סקין-טו-סקין, את אותה שיטת קנגרו מפורסמת, שידוע בספרות שהיא מגנה על התינוק, מעודדת את ההתפתחות שלו.
<שמואל צנגן: מעודדת הנקה, מקצרת אשפז.
<שמואל צנגן: אפילו כלכלית זה נכון.
<שמואל צנגן: הקונספט הזה של פגיות כמו שתפסו אותה במערב, עדיין לא נקלט פה, הייתי אומר אצל חלק לא קטן ממקבלי ההחלטות ועם זה אנחנו מתמודדים.
<שמואל צנגן: לכן באמת מה שחשוב זה להעלות את זמינות האחיות לפגים.
<שמואל צנגן: האחיות עוד מעט תדברה, אני לא רוצה לדבר בשמן, באיזה תסכול הן מתנהלות כאשר יש להן כל כך הרבה פגים, כאשר במדינה מתוקנת יש אחות על פג אחד.
<שמואל צנגן: חייבים לעשות את זה אתמול.
<שמואל צנגן: מה שעשה מודל התמריצים בתוספת 200 האחיות המבורכות, הוא סך הכל הצליח לאייש תקינה ישנה, אבל התקינה החדשה שקובעת את את הפגייה כיחידה לטיפול נמרץ, זה עדיין לא בוצע וזה עומד לפתחו של משרד האוצר.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רק נזכיר שהתקינה שם היא 1 ל-1.5.
<שמואל צנגן: אז זה עדיין לא קיים.
<שמואל צנגן: יש לנו עכשיו תקינה של 1 ל-4 עד 6.
<שמואל צנגן: אין לנו את התקינה הזאת, המיוחלת למיטות הטיפול הנמרץ.
<שמואל צנגן: ופה צריכה לצאת קריאה למשרד האוצר להפסיק עם הסחבת.
<שמואל צנגן: למר יוסי כהן, הממונה על השכר, להבין את הבעיה.
<שמואל צנגן: להבין שהפגיות של היום זה לא הפגיות של שנות ה-70 ואם אנחנו רוצים להגיע לתוצאות של מדינות מפותחות, צריכים שיהיו לנו פגיות וכוח אדם כמו שצריך.
<שמואל צנגן: זאת לדעתי הקריאה המרכזית שצריכה לצאת.
<שמואל צנגן: דיברנו על זה בעבר.
<שמואל צנגן: אני רוצה להוסיף עוד נקודה שלא העליתי בוועדת העבודה וזה הנושא של הרופאים.
<שמואל צנגן: יש עוד אנומליה במדינת ישראל והיא שרופאי הפגייה מטפלים באותם 180,000 תינוקות בשלים שנמצאים בחדרי היילודים.
<שמואל צנגן: יש הסכם תקינה מסודר שמגדיר את מספר הרופאים שצריכים לעבוד במחלקות היילודים, לא בפגיות וזה מסתכם - 180,000 תינוקות – מסתכם ב-90 רופאים.
<שמואל צנגן: 90 הרופאים האלה לא מתוקננים ומה שקורה זה שמתוך 162 הרופאים שלנו, אנחנו צריכים להסיט את כוח האדם על חשבון הפגים שצריכים אותנו.
<שמואל צנגן: אז גם בעניין הזה צריכה לצאת איזו שהיא הוראה ברורה לאוצר, לאייש בפועל את התקנים האלה.
<שמואל צנגן: היינו אמורים לקבל 20 תקנים מתוקף הסכם הר"י משנת 2011.
<שמואל צנגן: 20 תקנים.
<שמואל צנגן: עד עכשיו זה מתנדנד באיזה שהוא משא ומתן מייגע בבתי המשפט, עם חוק ה- - -.
<שמואל צנגן: אני לא רוצה להלאות אתכם, אבל משרד האוצר החליט לקחת את התקנים המסכנים האלה שלנו, שאנחנו כל כך צריכים ולהשקיע אותם בדברים שנראים לו יותר חשובים.
<שמואל צנגן: נושא המתמחים שאת העלית.
<שמואל צנגן: אבל בינתיים אנחנו שבויים בתקנים שאנחנו מייחלים להם.
<שמואל צנגן: משנת 2011 הם עדיין לא הגיעו.
<שמואל צנגן: יש לנו את היכולת, כמו שאתם תשמעו גם מהאחריות.
<שמואל צנגן: יש לנו את היכולת להוביל, להיות בשורה הראשונה, אבל אם אנחנו לא נקצה את התקנים ואת התנאים, אז כמו שאמרתי בוועדה הקודמת, הפגיות שלנו יהיו פגות תוקף.
<שמואל צנגן: צריך לעשות משהו מיד.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה ד"ר צנגן.
יפעת שאשא ביטון: רומי שחורי, עמותת לה"ב.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שלגבי הנושא שבער בך אתמול את כבר מעלה חיוך, נכון?
<רומי שחורי: אני מעלה חיוך, למרות שאני מחכה לשמוע.
<רומי שחורי: כן, נושא האחיות ותיכף גם נשמע את האחיות שידברו, הוא מאד מאד קריטי לנו.
<רומי שחורי: זה גם עלה בוועדה הקודמת, ועדת הרווחה והבריאות.
<רומי שחורי: אני גם אומרת את אותו משפט שמולי חוזר עליו.
<רומי שחורי: גם אני אומרת, אנחנו פה מדברים על הפגים, הפגים, אבל בשבילנו הם הילדים שלנו, וכשחסרות אחיות אז הטיפול בפגים שלנו נפגע.
<רומי שחורי: הפגים שלנו חוטפים זיהומים.
<רומי שחורי: הבת שלי נולדה בשבוע 29, משקל 700 גרם, עברה לא מעט זיהומים בפגייה, כולל נק, שזה נמק במעי.
<רומי שחורי: עברנו תקופה מאד מאד קשה ואם אפשר לשפר, אז חייבים לשפר.
<רומי שחורי: בנושא האחיות, אנחנו גם אמרנו בוועדה הקודמת, המשא ומתן עם האוצר נמשך כבר שלוש שנים ללא כל התקדמות ואנחנו החלטנו השנה להוביל מהלך שיקרא לממונה על השכר להיענות לאלתר לדרישת משרד הבריאות והסתדרות האחיות, ואם לא יקרה כך אנחנו נשקול עתירה לבג"ץ בנושא זה.
<רומי שחורי: זה ממש קריטי ואני מקווה שיהיה שינוי.
<רומי שחורי: לנושא הטיפול בפגים בקהילה, אז אנחנו נחכה לסוף הדיון במתח, אבל אנחנו גם העברנו סקר בקרב 250 משפחות של העמותה ו-67% מההורים דיווחו שהם נאלצו לחכות חודש עד חודשיים כדי לקבוע טיפול לפגים שלהם.
<רומי שחורי: זה מצב שהוא בלתי סביר.
<רומי שחורי: אני באמת מקווה שהבשורות תהיינה לטובתנו.
<רומי שחורי: בנושא הפריפריה, אז אני יכולה לתת דוגמא אישית גם מהסיפור שלי.
<רומי שחורי: אני מהדרום, מעוטף זה והבת שלי נולדה בסוף עופרת יצוקה.
<רומי שחורי: הפגיות באזור שלי היו סגורות ולכן ילדתי באיכילוב.
<רומי שחורי: זה לא נדיר שמשפחה נאלצת לבלות זמן ממושך בפגייה מרוחקת מהבית.
<רומי שחורי: זה עוד יותר מקשה על החוויה שגם ככה לא קלה.
<רומי שחורי: אנחנו היינו ארבעה חודשים בפגייה.
<רומי שחורי: ארבעה חודשים שלא הייתי בבית שלי.
<רומי שחורי: אנחנו מלווים משפחות שנאלצות לעבור מסיבות שונות, לא רק מלחמה.
<רומי שחורי: נקווה שעכשיו יהיה שלום, אבל מצוקת הפגיות גם מתבטאת בזה.
<רומי שחורי: פגייה עמוסה מדי ונאלצת להעביר פגים לפגיות מרוחקות יותר ואז המשפחה נאלצת להתמודד עם הקושי הזה.
יפעת שאשא ביטון: מתרחקת עוד יותר.
<רומי שחורי: כזה קורה בסורוקה, אנחנו מדברים על אוכלוסייה שהיא מראש טיפה יותר מוחלשת ואז המצוקה רבה עוד יותר.
<רומי שחורי: הם לא ניידים.
<רומי שחורי: הם פונים אלינו אם אנחנו יכולים לעזור להם אפילו להסיע אותם לבקר את התינוקות שלהם בפגיות.
<רומי שחורי: זה מצב שהוא מבחינתנו כהורים בלתי אפשרי.
<רומי שחורי: יש עוד ילדים בבית.
<רומי שחורי: אצלי זו הייתה בת ראשונה אז פשוט נשארתי בפגייה בבית החולים ארבעה חודשים.
<רומי שחורי: זה עוד היה אפשרי.
<רומי שחורי: כשיש ילדים נוספים בבית אמא לא יכולה להתנתק.
<רומי שחורי: היא נקרעת.
<רומי שחורי: או שהיא בפגייה או שהיא בבית.
<רומי שחורי: זה בגדול.
<רומי שחורי: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה רומי.
אורלי לוי אבקסיס: תספרי לנו על הסקר טיפה.
יפעת שאשא ביטון: היא סיפרה על הסקר כשהיית בחוץ, אבל אני רוצה רגע להתחבר לאמירה שלך, כי זו אמירה שעולה בוועדה פעם אחר פעם בעניין של התייחסות לילדים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו שוכחים, אנחנו מדברים פה על פגים ורואים את הפג ואת הטיפול בו בבתי החולים ואנחנו שוכחים שהפג הוא חלק מאיזו שהיא מערכת, מאיזה שהוא תא משפחתי שגם הוא דורש התייחסות וטיפול, כי הוא מתמודד בעצם ביום יום עם העניין הזה ואני חושבת שגם הרשויות צריכות לזכור שכשאנחנו נותנים מענה לפגים, אנחנו צריכים לראות גם את המעטפת של ההורים ואיך אנחנו מסייעים גם בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: אז תודה רבה רומי.
<רומי שחורי: אפשר עוד דקה על הסקר?
<רומי שחורי: תודה.
<רומי שחורי: בעצם הסקר בא לבדוק מה שאנחנו כבר יודעים, אבל קיבלנו הוכחה ממש מוצקה, שמעבר ל לנושא הטיפול בפג בקהילה, בעצם פגות היא דבר מפתיע וזה קורה ללא כל הכנה מוקדמת והרבה מן ההורים פשוט נאלצים להאריך את חופשת הלידה הרבה מעבר למה שתכננו.
<רומי שחורי: פה אני יכולה לתת גם את הניסיון האישי שלי.
<רומי שחורי: הייתי מאד קרייריסטית לפני הלידה.
<רומי שחורי: הייתי בנקאית ותכננתי שלושה חודשים חופשת לידה ואז אני חוזרת.
<רומי שחורי: שבוע לפני שיצאתי לשמירת היריון קיבלתי את הקידום שכל כך חיכיתי לו ואז יצאתי לשמירה ואחרי זה לא רק שהארכת חופשת הלידה לא הספיקה, שהיום היא כבר ארוכה יותר ואנחנו מנסים עוד טיפה להאריך.
<רומי שחורי: הילדה הייתה מאד מאד חולה.
<רומי שחורי: היא השתחררה מהפגייה במשקל שני קילוגרמים עם בעיות נשימתיות קשות, בעיות באכילה בעקבות הנק שהיא עברה.
<רומי שחורי: אני נשארתי שנתיים בבית.
<רומי שחורי: אמנם מצאתי פתרונות תעסוקה, עסקתי בתמלולים כשהיא שוכבת לידי ואני משגיחה שהיא נושמת.
<רומי שחורי: אבל לא כל ההורים מוצאים חלופות.
<רומי שחורי: לקח לי ארבע שנים לחזור בצורה מלאה לשוק שהעבודה במשרה מלאה.
<רומי שחורי: ההתנדבות בעמותה תמיד הייתה בצד ומה שאנחנו רואים בסקר, 50% מההרים נאלצו להאריך את חופשת הלידה יותר ממה שהם תכננו.
<רומי שחורי: 20% מההורים נאלצו להאריך את חופשת הלידה בשנה עד שנתיים, כשאף אחד לא מכסה את הדבר הזה.
<רומי שחורי: 63% מההורים טענו כי חופשת הלידה הייתה ארוכה הרבה יותר ממה שהם תכננו בפועל.
<רומי שחורי: ל 50% מההורים נאלצו לבצע שינוי תעסוקתי כלשהו ו-67% מההורים טענו שהיו מעדיפים לא לעשות את השינוי הזה.
<רומי שחורי: אז אנחנו רואים ממש שחור על גבי לבן כמה שהמשפחות של הפגים בעצם מקבלות תפנית חדה בחיים האישיים שלהם.
<רומי שחורי: זכויות הילד צריכות להתחיל גם מהזכויות של ההורים ובשביל זה אנחנו פה.
יפעת שאשא ביטון: חולוד, אחות מבית החולים מהיר, בבקשה.
<חולוד שביטה: צהריים טובים לכולם.
<חולוד שביטה: שמי חולוד, אני אחות אחראית של הפגייה בבית החולים מאיר, 22 שנים אחות פגייה.
<חולוד שביטה: 10 שנים בתפקיד ניהולי.
<חולוד שביטה: לא איחלתי לעצמי שיגיע היום הזה אחרי 22 שנה שאנחנו יושבים פה ועדיין מדברים על תקינת אחיות.
<חולוד שביטה: זה לא הגיוני.
<חולוד שביטה: בחיי שזה לא הגיוני.
<חולוד שביטה: לא הגיוני שאני צריכה לעמוד מול הורים ולהסביר לאבא למה אין אחות זמינה תוך דקה מזה שהבן שלו עושה סיטורציה.
<חולוד שביטה: קרי - ירידה בחמצן, שהאחות לא ניגשת מדי - זה לא הגיוני שאני צריכה לקבל משמרת בוקר ממשמרת לילה, שהאחיות אומרות לי תגידי תודה שאנחנו מוסרות לך ילדים בחיים.
<חולוד שביטה: קשה לי מאד להגיד את הדברים האלה, באמת.
<חולוד שביטה: 10 שנים בתפקיד ניהולי שאתה מחכה שהדברים ישתנו, שהפגיות - - -
אורלי לוי אבקסיס: את מרגישה שהוסיפו תקנים?
<חולוד שביטה: לא.
אורלי לוי אבקסיס: הגיעו אלייך?
<חולוד שביטה: לא חסרות לי אחיות לפי תקן, אבל לא מוגדרות אצלי מיטות טיפול נמרץ.
<חולוד שביטה: זה אומר שאחות אצלי תעבוד על בין 4 ל-5 פגים, כשמתוכם 3 מונשמים.
<חולוד שביטה: חבל שאני לא יכולה להעלות פה תמונה של פג, או לא פג, תינוק שנולד במועד, מונשם, בחליפת קירור עם קטטרים, עם כל מה שצריך, שלפי כל סטנדרט בינלאומי מגיע לו אחות אחת עליו, וזה לא מה שהיה.
<חולוד שביטה: וזה לא בגלל שאנחנו רעים ולא בגלל שאנחנו לא רוצים לתת.
<חולוד שביטה: אין לנו אפשרות.
<חולוד שביטה: אני לא יכולה יותר להתמודד מול ההורים, מול הזעקה שלהם – למה זה מגיע לנו?
<חולוד שביטה: הם שואלים אותי למי ללכת, אני אומרת – תלכו למשרד הבריאות, תלכו לכנסת, תלכו לאן שתלכו.
<חולוד שביטה: אני לא יכולה לעשות יותר.
<חולוד שביטה: קשה.
<חולוד שביטה: זה לא פשוט.
<חולוד שביטה: זה לא פשוט שאומרים לך תגיד תודה שמסרתי ילדים בחיים.
<חולוד שביטה: אני רוצה קצת להרחיב.
<חולוד שביטה: כל הדברים שנאמרו פה מאד נכונים.
<חולוד שביטה: אני רוצה לדבר על משהו שאותי לימדו בתור אחות פגייה בשנת 1993.
<חולוד שביטה: אותי לימדו שמה שחשוב שפגים ישרדו.
<חולוד שביטה: היום זה לא מה שחשוב.
<חולוד שביטה: חשוב שהם ישרדו וישרדו באיכות טובה.
יפעת שאשא ביטון: כמו שצריך, נכון.
<חולוד שביטה: יש תחום ענק שקיים בכל העולם, שנקרא טיפול התפתחותי תומך, שהוא מעבר לכסות את האינקובאטור בסדין ומעבר להחשיך את הפגייה.
<חולוד שביטה: זה תלוי במגע ואיך אני נוגעת בפג הזה.
<חולוד שביטה: האם בשביל לקחת לו בדיקת דם, כי אני ממהרת, כי יש לי עוד ארבעה ילדים, אני באה אליו ואני כמו גרילר מרימה אותו ועושה, או שאני אומרת לו סליחה אדוני, המוח שלך עכשיו עובר התפתחות מתחת לידיים שלי.
<חולוד שביטה: אתה נולדת לפני הזמן.
<חולוד שביטה: כמו ששאר המערכות שלך לא מפותחות המוח שלך לא מפותח וכל נגיעה לא נכונה שלי, יכולה להשפיע על ההתפתחות הנוירולוגית שלו.
אורלי לוי אבקסיס: רק צריך להזכיר למי שפה הוא לא כוח רפואי, שכשאנחנו מדברים, אז אנחנו מדברים פה על סטרס שיכול להביא בסופו של דבר להרעלה של הגוף ולתוצאות נוראיות.
<חולוד שביטה: נכון.
אורלי לוי אבקסיס: בגלל טיפול לא עדין ולא מתחשב, כי הסטרס בגיל הזה בתינוקות האלה הוא הרבה מעבר לכל גיל אחר.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חולוד.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה אחות נוספות, קרן.
<קרן מקדש: כן.
<קרן מקדש: אני קרן, אני אחות אחראית של בית החולים שיבא בתל השומר.
<קרן מקדש: אני רוצה לעשות איתכם חשבון פשוט ביותר.
<קרן מקדש: אנחנו מדברים על אחות אחת שאמורה לטפל ב-8 ילדים - - -
אורלי לוי אבקסיס: יש לכם 8 פגים?
אורלי לוי אבקסיס: אחת ל-8?
<קרן מקדש: אני רגע לא מדברת על הטיפול הנמרץ.
<קרן מקדש: אני מדברת על הטיפול המיוחד ביילוד.
<קרן מקדש: אז ניקח דוגמא קלה יותר.
<קרן מקדש: הטיפול נמרץ זה הרבה יותר קשה.
<קרן מקדש: אחות אחת על שמונה ילדים, זה באותו יחס.
<קרן מקדש: אחות אחת על ארבעה ילדים בטיפול נמרץ, פחות או יותר זה אותו יחס.
<קרן מקדש: בטיפול המיוחד היא צריכה למדוד חום, לחתל, להאכיל.
<קרן מקדש: כל זה לוקח לה בערך 10 דקות והיא צריכה לסיים 10 ילדים, 8 ילדים בשעה.
<קרן מקדש: אין, אין - - -
יפעת שאשא ביטון: בלתי אפשרי.
<קרן מקדש: אין אפשרות כזאת.
<קרן מקדש: ניגש אלי בשבוע שעבר אחד מהאבות ואמר לי תקשיבי, זה לא שאני לא סומך על האחיות שלך, אני נמצא שם בוקר, ערב, לילה, כי אני רואה מה הן עוברות.
<קרן מקדש: היא מאכילה ילד ובצד השני מצפצף לה המוניטור ובצד השלישי עושה אפניאה ומפסיק לנשום והיא צריכה לעשות את סדרי העדיפויות האלה והחליט למי לגשת קודם.
<קרן מקדש: והוא נשאר שם והוא אומר לי תגידי לי למי לפנות.
<קרן מקדש: מה לעשות עם זה?
<קרן מקדש: אז נכון שמודל התמרוץ עזר מאד.
<קרן מקדש: נכון שהוא שיפר לנו את התשתיות, אבל את האחות ליד הילד הוא לא הביא עדיין.
<קרן מקדש: אנחנו לא שם וזה מה שצריך כרגע.
<חולוד שביטה: ויש אינקובאטורים משולבים וזה הכי חשוב.
יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות, יש לי שאלה לאור הדברים שעולים כאן.
יפעת שאשא ביטון: אין תקן ברור, כמו במשרד החינוך לצורך העניין, על כל X פגים יש אחות?
יפעת שאשא ביטון: ואם אכן יש תקן כזה, מי מפקח על זה שזה קורה בתוך בתי החולים?
אורלי לוי אבקסיס: יש חוזר מנכ"ל שמדבר על 1 ל-1.5, שמשרד הבריאות לא מקיים אותו.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לשמוע את משרד הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: חוזר מנכ"ל שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: זה טיפול נמרץ.
יפעת שאשא ביטון: רגע, סליחה, אני אשמח לשמוע את משרד הבריאות מתייחס לסוגיה הזו, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: תציג בבקשה את השם לפרוטוקול.
<אורן פרסמן: שמי אורן פרסמן, אגף תקצוב של משרד הבריאות.
<אורן פרסמן: יש את התקינה ההסכמית משנת 1996, אם אני זוכר, של 1.4 אחיות למיטה, שזהה לצערנו לטיפול נמרץ ולטיפול מיוחד ביילוד.
<אורן פרסמן: יש המלצה של משרד הבריאות בחוזר שיצא, שדיברנו עליו מקודם, שקוראת לעבות את התקן של טיפול נמרץ ביילוד וליצור הקצאה מחדש של המיטות, כי יש, כמו שהוצג, יש פגיות שאין להן בינתיים רישיון בתור טיפול נמרץ ויש כאלה שיש להן רק בתור טיפול נמרץ.
<אורן פרסמן: אנחנו פועלים מול האוצר במטרה לתקן את זה.
<אורן פרסמן: זה תהליך ש- - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל עדיין, התקן שאתה מציג הוא רחוק מאד ממה שמוצג כאן.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זה בכלל לא עומד ב- - -
<אורן פרסמן: הציגו רחוק מהאידיאל.
<אורן פרסמן: זה נכון, אבל למשל בשיבא עומדים בצורה מלאה בתקינה גם מתחילת הדרך.
<אורן פרסמן: כללית גם כן עומדים בצורה - - -
<חולוד שביטה: לא, לפי תקן של טיפול נמרץ אני אמורה להיות עם 82 אחיות ויש לי - - -
<אורן פרסמן: לפי התקן ההסכמי, נכון.
<קריאה: לפי החוזר אני צריכה להיות עם 100 תקנים.
<אורן פרסמן: לפי החוזר אתם עדיין לא, נכון.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, יש לי שאלה.
אורלי לוי אבקסיס: החוזר הוא לא מחייב?
אורלי לוי אבקסיס: מה, מוציאים אותו כהמלצה או כמשהו שיש לו - - -
<אורן פרסמן: החוזר הזה ספציפית, בגלל שהוא יצא ללא מקורות מתאימים - - -
יפעת שאשא ביטון: אז איזה רלבנטיות יש לו?
יפעת שאשא ביטון: אם אין מקורות וזה לא מתבצע בפועל, אז איזה משמעות יש לזה?
<אורן פרסמן: הוא קובע את הסטנדרט הרצוי בהנחה ש - - -
<סיגל ליברנט טאוב: הסטנדרט אליו אנחנו שואפים.
<סיגל ליברנט טאוב: זה שבדרך יש לנו מחלקות ושיחות ודיונים עם האוצר - - -
אורלי לוי אבקסיס: דרשתם את זה בתקציב הנוכחי?
<סיגל ליברנט טאוב: יש עכשיו דיונים עם האוצר כדי להגדיל את כמות התקנים.
אורלי לוי אבקסיס: אתם תידרשו את זה?
אורלי לוי אבקסיס: אתם דורשים את זה עכשיו בתקציב?
<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו דורשים את זה במסגרת הדיונים הכלליים.
<אורן פרסמן: שוב, העלות הכוללת של החוזר היא מיליארדים.
<אורן פרסמן: אנחנו עושים את זה בצורה אגרגטיבית, כמו שיש - - -
אורלי לוי אבקסיס: כן, רק להתחיל במשהו.
<אורן פרסמן: כן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם רואים פערים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הציגו כאן מספר דוגמאות ואנחנו רואים פערים מבחינת התקינה של מספר ילדים על אחות, שהוא שונה מבתי החולים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת גם מהבחינה הזו אין אחידות, וכשאנחנו מדברים על מודל התמרוץ שבעצם מסייע לבתי החולים, המשמעות שלו שבתי חולים שנמצאים מאחור ולא עשו את ההתקדמות, הם לא מתומרצים, אתם יודעים, זה כמו ביצה ותרנגולת.
יפעת שאשא ביטון: מה שבעצם יפגע ביכולת שלהם עכשיו לעשות את המאמצים ולהתקדם ואז הם בעצם נשארים מאחור.