GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<זאב גולדבלט: לכן, אם זה לא היה ברור עד עכשיו, אנחנו כפורום חד משמעית בעד הצבת מצלמות ושימוש בחומר המצולם במגבלות החוק כפי שעלה כאן.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה זאב על הדברים החשובים, בהחלט.
יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה, נשמח להתייחסותך לגבי הנושא של הפיקוח.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש כבר קולות חדשים בעניין של חוק הפיקוח אבל אני אשמח אם יש לך מה לדווח.
<נרדה שלום: אני עדיין לא זיהיתי את הקולות החדשים.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נמשיך ללחוץ, אל תדאגי.
<נרדה שלום: אני אשמח ל- - - חוק הפיקוח, - - - מ-1965 הוא קצת מיושן, כל הנושא של המצלמות, אם הוא ייכנס לדעתי הוא צריך להיכנס דרך חוק הפיקוח, ולהיות עוד איבר שלו, וכל המערכת צריכה לעבור ריענון כללי וכנגזרת גם נושא הפיקוח.
<נרדה שלום: אני חושבת שזה משהו שבא לענות על כל מיני דברים שנעשים כרגע בנוגע לגיל הרך.
<נרדה שלום: כרגע משרד העבודה והאגף למעונות יום יכול לפקח רק על המסגרות שבאמת נתונות תחת הפיקוח שלו.
יפעת שאשא ביטון: שגם שם הפיקוח הוא בעצם כנגזרת מחוק פיקוח על מוסדות בכלל.
יפעת שאשא ביטון: אין בחוק משהו שהוא ייחודי או ייעודי למעונות יום.
יפעת שאשא ביטון: מעונות יום של ילדים.
<נרדה שלום: חוק הפיקוח מדבר על מוסדות בכלל, ואם יש מעל שני חוסים ב - - -
יפעת שאשא ביטון: אין לזה הגדרה של ילדים, מה צריך בגיל הרך, זה משהו שהוא הרבה יותר כללי.
<נרדה שלום: אד הוק לגיל הרך, עם הסתכלות מאוד רחבה, לדעתי אחד הדברים הבסיסיים שצריכים להחיל בו זו הכשרה של צוותים, שיהיה לנו את הנתון הזה של צוותים שיודעים איך לעבוד עם הגיל הרך.
יפעת שאשא ביטון: את מדברת בשם המשרד, נכון?
יפעת שאשא ביטון: בשביל ההבהרה, את מדברת בשם המשרד?
<נרדה שלום: יכול להיות שאני שוגה, אני חדשה בתפקידי.
יפעת שאשא ביטון: זה מוצא חן בעיני דווקא.
<נרדה שלום: אני חושבת שלקחו אותי - - - בגלל שאני רואה את הגיל הרך באופן כזה, ואי אפשר לבסס גיל רך ופיקוח אם אין נשות צוות שיפעילו אותן - - -
יפעת שאשא ביטון: אז קודם כל תודה רבה, אולי חלק מהקולות וגם חלק מהרוח המנשבת זו גם את.
יפעת שאשא ביטון: רוח חדשה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נצטרך להפעיל הרבה מאוד לחץ, אני יודעת שהקולות שם חלוקים, המקום הטבעי בכלל של מעונות היום, ואמרתי את זה ואפילו היום בבוקר יצא לי לומר, אני חושבת שאין יום שאני לא אומרת שהמקום הטבעי של מעונות היום הוא בכלל משרד החינוך ולא הרווחה, מתוך תפיסה חינוכית, לא כי חלילה מישהו באגף הרווחה לא מספיק טוב בשביל זה, אלא נטו מבחינה מקצועית, אבל כל עוד שזה לא קורה או לא משנה לי, אני כבר הגעתי לפשרה שלא משנה לי באיזה משרד זה חונה, שהמשרד יקיים פיקוח גם על מי שנמצא היום וירחיב את מה שיש היום, כי אין שום דבר ייעודי לגיל הרך שאומר מה בדיוק צריך להיות שם, ולהרחיב את זה כמובן על כלל המסגרות כדי שהשטח של לידה עד 3 לא יישאר שטח הפקר, אם זה שטח אפור, כל אחד עושה בו מה שהוא רוצה ומה לעשות, זאת המציאות.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהמדינה חייבת, לא צריכה – חייבת – לקחת אחריות גם על הסיפור הזה וזה יהיה חלק מהמאבק הכולל שלנו, במסגרת הרצון להבטיח את ההגנה על הילדים.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הדברים החשובים והמרעננים.
<שמואל טביב: ממשרד העבודה והרווחה.
<שמואל טביב: ישבנו אתמול במועצת ה - - - אני מהלשכה המשפטית של משרד העבודה והרווחה.
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה לתת לנו בשורות חדשות?
<שמואל טביב: אני לא יודע בדיוק, אני אתן - - - רק אני אדגיש שהצעת החוק שלכם נדחתה בוועדת השרים כרגע לחודשיים.
<שמואל טביב: זאת אומרת זה חוק מורכב שאנחנו צריכים לשבת עליו ולתאם אותו כמובן עם משרד המשפטים, זה לא משהו שהוא בהינף יד.
יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר על המצלמות.
<שמואל טביב: על מצלמות כמובן.
<שמואל טביב: אני אגיד שיש בעיות גם בהיבטים של יחסי עבודה.
<שמואל טביב: צריך לזכור שמצלמים עובדים כמובן, כמובן גם את הילדים, צריך לראות איך מצלמים אותם.
יפעת שאשא ביטון: אגב, יש הרבה מוסדות שמצלמים גם במקומות עבודה, חלקם גם אפילו מוסדות ממשלתיים, אז בוא נראה את המשרד מתמודד עם זה.
<שמואל טביב: אני לא אומר שלא, כמובן שאנחנו בתור עובדים לא רוצים שיצלמו אותנו.
<שמואל טביב: צריך לזכור שמדובר בעובדים ושהם יכולים לדבר בטלפון וכולי, ואנחנו לא רוצים שמעסיקים ינצלו את זה לרעה.
יפעת שאשא ביטון: הם לא מדברים בטלפון.
יפעת שאשא ביטון: אין להם זמן להרים טלפון.
<שמואל טביב: ישוחחו עם עובדים אחרים, שיחות פרטיות.
<שמואל טביב: בכל מקרה אנחנו לאר וצים שמעסיקים ירגלו, יבדקו אם העובדים, אנחנו לא נגד הצעת החוק, לא אמרתי שאנחנו נגד.
<שמואל טביב: כמובן שהצעת החוק תצטרך להיות בתיאום איתנו.
יפעת שאשא ביטון: אין שאלה, ואנחנו נעשה את זה עם כל כללי הבטיחות הנדרשים, גם מבחינת הגנת הפרטיות וכל מה שהוצג כאן.
יפעת שאשא ביטון: הנה, אמרתי את זה, ואני אומרת את זה שוב, כדי שחס וחלילה לא יישמע שאני - - -
<שמואל טביב: בגלל זה אני אומר שלא התנגדנו לזה, אבל כמובן שזה יצטרך להיות בתיאום איתנו.
<שמואל טביב: כי יש פה עובדים.
<כרמית פולק: אני גם רק רוצה להצטרף לדבריו.
<כרמית פולק: אני חושבת שזו השורה התחתונה שצריכה לצאת מהדיון הזה.
<כרמית פולק: אין פה איזו שהיא אימרה עקרונית, ולא גיבשנו עמדה שהיא נגד הצעת החוק.
<כרמית פולק: אני חושבת ש - - - משרד העבודה והרווחה ליצור איזו שהיא תשתית שהיא קצת יותר מבוססת כדי באמת ליצור איזה שהוא הסדר שהוא גם נותן מענה שהוא יותר נכון ומדויק, וגם שהוא מאזן יותר טוב, וזה נראה לי הבסיס הכי - - -
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הדברים החשובים באמת, אני מבקשת רק גם מהייעוץ המשפטי של משרד העבודה והרווחה, חוק פיקוח על מעונת היום, קחו אותו ברצינות.
יפעת שאשא ביטון: זה חלק מתזכיר ממשלתי שהוגש כבר לפני כמה שנים, מודה, לא המצאתי את הגלגל, אולי קצת החמרתי עם חלק מהפרמטרים שם, כדי שכשאם נצטרך להתגמש לא נעשה את זה עד הסוף, לא נשאיר את זה כשטח הפקר.
<שמואל טביב: עברנו קצת עננה, יש שר חדש - - -
יפעת שאשא ביטון: הנה, לפרוטוקול, אני מבקשת שיהיה דיון ו - - - גם סביב הנושא של פיקוח על מעונות היום.
יפעת שאשא ביטון: יש חוק, מותאם לתזכיר הממשלתי, אני אשמח שתהיה התקדמות שם.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך בבקשה.
<סימה חדד: אני רוצה להתחיל ולומר שהדיון היום הוא דיון קשה רגשית, קשה בשל הסיפורים שעולים כאן, עקרונות שראינו, וגם אנחנו מגנים ומוקיעים כל אלימות כלפי ילדים.
<סימה חדד: יחד עם זאת, השיח שעולה גם כאשר כאן מדי פעם אתם אומרים "לא כל הגננות", "רובן בסדר" וכולי, חשוב לומר ש - - - שנשמע פה, שאנחנו שולחים ילדים לאיזו שהיא מלחמה, הגנה על החיים.
<סימה חדד: הגנה על.
<סימה חדד: אז בואו נצא מתוך נקודת הנחה שאם אנחנו שולחים ילדים למסגרות, אנחנו לא שולחים אותם כדי לשמור עליהם בלבד.
<סימה חדד: יש לנו עוד תפקיד חשוב.
<סימה חדד: אני לא מסכימה שכל מי שרוצה היום לפתוח גן קל לו יותר - - -
יפעת שאשא ביטון: לא גן, אבל מעונות כן.
יפעת שאשא ביטון: בלידה עד 3, כל מי שרוצה לפתוח, אני רוצה לסייג את האמירה.
יפעת שאשא ביטון: איפה שיש חוק חינוך חובה, אין שאלה, הכל בפיקוח של משרד החינוך השאיפה שלנו שגם בלידה עד 3 יהיה שם.
יפעת שאשא ביטון: אז כשאנחנו מדברים על מי שרוצה לפתוח גן עושה את זה חופשי, שטח הפקר רק שם.
<סימה חדד: מכיוון שאני אמונה על גילאי 3 עד 6, אני כאן כדי לומר את הדברים שלנו.
<סימה חדד: אני לא אדבר על לידה עד 3.
יפעת שאשא ביטון: אבל חשוב שהאמירה הזאת תהיה.
<סימה חדד: לכן חשוב לומר, בגילאי 3 עד 6 גן לא נפתח כמו דוכן פלאפל ולא כמו חנות מכולת.
<סימה חדד: האנשים שלנו הם אנשים מוכשרים שעוברים הכשרה, הגננות בוודאי וגם הסייעות עוברות איזה שהוא תהליך.
יפעת שאשא ביטון: פחות.
יפעת שאשא ביטון: פחות אבל אנחנו עם הפנים לשם.
<סימה חדד: נכון.
<נעמה יבין: את יודעת כמה תחקירנים התקבלו של המערכת שלנו התקבלו להיות גננות וסייעות?
יפעת שאשא ביטון: לא, גננות את לא יכולה להתקבל ב-3 עד 6.
<נעמה יבין: אבל תחקירנית שלנו ש- - - עכשיו סייעת, ראתה שבוע שלם בתוך גן ילדים ילדה בת 17 שהחליפה את הגננת שיצאה לחופש בחוץ לארץ.
<סימה חדד: תקשיבי, אני שמעתי את כל מה שאמרת קודם.
<סימה חדד: אפשר להביא מקרי קיצון לאורך כל הדרך.
<סימה חדד: גם 17,000 ההורים שחתמו על עצומה, יש לנו עוד 800,000 שיחתמו אולי אחרת.
<סימה חדד: אז בואי לא ניקח את מקרי הקיצון, אנחנו מודעים לכל - - -
<נעמה יבין: אבל למה - - -
יפעת שאשא ביטון: אין שאלה, צריך להגיד את זה גם.
יפעת שאשא ביטון: הגננות הן בהכשרה, יכול להיות שיש מקרים חריגים, צריך לטפל בהן, אני אגב מוכנה אישית.
יפעת שאשא ביטון: סייעות לא נמצאות בתוך המתכונת, ואגב, הן גם לא שייכות למשרד החינוך שגם זה באג, הן שייכות לשלטון המקומי, גם בזה צריך לטפל, אני מסכימה אתכן.
<סימה חדד: אנחנו מטפלים, הסייעות לא שייכות, לא כולן עוברות את אותה הכשרה, אבל במהלך השנים מחויבות בהכשרה.
<סימה חדד: אז מאוד יכול להיות שבקיץ מכניסים ילדה בת 17, ויכול להיות שבימי מילוי מקום יש בחורה לא מוכשרת, הכל יכול להיות.
<סימה חדד: מי שמכיר מערכת חינוך שיש בה 20,000 גנים, צריך לדעת לצפות את הכל.
יפעת שאשא ביטון: התפקיד שלנו זה למזער את המקרים האלה.
<סימה חדד: ללא ספק, אנחנו כאן כדי למזער.
יפעת שאשא ביטון: סימה תתייחסי בבקשה לנושא של המצלמות.
<סימה חדד: אני לא יכולה, אני יושבת פה - - - חייבת לומר.
<סימה חדד: אם מדובר על מסגרות מפוקחות ולא מפוקחות אפרופו הצבת מצלמות, אז יכול להיות, אני חושבת שיש הרבה מאוד מסוכנים כאן, והצבת מצלמות כן או לא, כרגע המשרד, יש לנו חוזר מנכ"ל שאוסר על הצבת מצלמות בגני ילדים.
<סימה חדד: החוזר נכתב אחרי עבודה ארוכה מאוד, עם משרד המשפטים.
<סימה חדד: יש בהם איזונים מצד אחד - - -
<זאב גולדבלט: נכתב, אבל בלי מעורבות הורים.
יפעת שאשא ביטון: בואו נאפשר לסימה לסיים את הדברים.
יפעת שאשא ביטון: גם לי יש שאלות.
<סימה חדד: החוזר נכתב קצת לפני שארגון ההורים קם.
<סימה חדד: אז בוא.
<זאב גולדבלט: מכיוון שאני לא בארגון הורים אז אין לי בעיה.
יפעת שאשא ביטון: רגע, ניתן לה כי יש לנו עוד התייחסויות.
<סימה חדד: - - - ההורים, אבל לא - - -.
<סימה חדד: יחד עם זאת אני אומרת, כרגע יש חוזר מנכ"ל שאוסר בעקרון על הכנסת מצלמות, וכשיש איזה שהוא חשד יש אפשרות להביא צו להציב מצלמה, יש פירוט בחוזר מנכ"ל, איפה כן, בגני ילדים מותר רק במעבר, בכניסה לגן, בבתי ספר לדעתי במסדרונות, אני לא אדבר על זה.
<סימה חדד: זה דבר אחד.
<סימה חדד: אנחנו גם מתוך דיון וחשיבה על הנושא במשרד, אנחנו יודעים שגם כאשר יש חשד כנגד גננת, יש אפשרות לקבל צו ולהציב מצלמה בתוך הגן במקרים מיוחדים, מן הסתם זה לא מקרה חד פעמי, יש עקביות בנושא וצריך לעקוב ולנסות את הדברים.
<סימה חדד: כפי שאמרתי קודם, כל נושא ההכשרה, עובדי ההוראה שלנו מגיעים ממוסדות להכשרה, ויכול להיות שצריך לדבר יותר על הנושא של מודעות.
<סימה חדד: יכול להיות שהנושא של סייעות שנמצאות בגנים, אני רוצה לומר עוד דבר, גננת לא עובדת לבד.
<סימה חדד: גננת עובדת היום עם צוות.
<סימה חדד: גננת עובדת היום עם צוות אפילו רחב, אז גם כאשר יש איזה שהוא חשד - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, סימה אל תגידי את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך גם למה.
יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו ראינו גם במקרה שהיה תיעוד של המקרה בגבעתיים, ואותה גננת הכתה בילד, עמדה שם הסייעת ושאלו אותה אחר כך "למה לא עשית כלום, למה לא דיברת" אז היא אמרה "אני בהריון, חששתי שיקרה לי משהו".
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להגיד עוד משהו, אני מכירה אישית, לא מסיפורים של אחרים, מקרים שבהן סייעות לא מדברות, הן לא מדברות כי הן מפחדות, והן לא מדברות מהרבה מאוד סיבות אחרות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר יודעים, אגב, גם במעונות שיש את הצילומים, אנחנו יודעים שזה שיש עוד אנשים בצוות זה לא ערובה לכך שזה ייצא החוצה.
יפעת שאשא ביטון: אז חשוב גם להגיד את הדברים האלה, ואגב, מאוד קשה מול, אני לא אגיד משרד החינוך, זה יותר ההסתדרות אבל תיכף ההסתדרות גם תדבר, לפעול גם כשיש חשד, כי אנחנו רואים גם כאן שיש את התמיכה רבתי של "כולם חפים מפשע, הכל בסדר", ואנחנו צריכים לדבר גם על זה, ואני אתן רק כדוגמה מקרה שהיה לפני מספר חודשים במחוז ירושלים, על סייעת, היו תלונות על גננת, בסופו של דבר הסייעת בגלל שלא האמינו לה, צילמה את הגננת.
יפעת שאשא ביטון: ואז מה עשו?
יפעת שאשא ביטון: את הסייעת פיטרו כי זה לא אתי לצלם, ואת הגננת הזיזו גן.
יפעת שאשא ביטון: למרות שיש לנו ראיות ברורות, יש צילום, יש תיעוד.
יפעת שאשא ביטון: זה צולם ותועד.
יפעת שאשא ביטון: סימה, יש לנו הכל מהכל.
יפעת שאשא ביטון: ואני מסכימה איתך שצריך להתייחס לדברים בצורה הרחבה שלהם, אין פה שום דבר שהוא חד משמעי, אבל אני חושבת שזה צריך להיעשות מתוך שיח כדי שאנחנו נראה איפה אנחנו באמת יכולים לתת את הכלים ואת המענים, גם לסיפורים האלה.
<סימה חדד: אני לא יודעת כמה נחשפתם לחוזר המנכ"ל.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה, אני גם יודעת בעקבות מה הוא נכתב, אפרופו, אם לא היה הסיפור של תאיר ראדה ז"ל ואז נכנס הסיפור של המצלמות בתוך מוסדות החינוך, אמא של תאיר, אילנה, הייתה אמורה להיות כאן, היא ביקשה להגיע ובסוף היא לא יכלה.
יפעת שאשא ביטון: היא בעצמה אומרת שאם אז היו מצלמות בשטחים הציבוריים של בית הספר, לא בשירותים, מספיק שאתה רואה מי נכנס ומי יצא מהשירותים, סיפור חייהם יכל להיות אחר לפחות מבחינת הוודאות, כי אנחנו יודעים שהיא חיה במצב של חוסר ודאות עד היום, מבחינתה מי שמואשם היום הוא לא האשם והיא עדיין מחפשת אחר האמת, מאוד יכול להיות שהמצלמות בשטחים ציבוריים היו יכולות לפתור גם את הסיפור הכואב הזה, אז אני אומרת, הדברים בסופו של דבר, אנחנו מתקרבים לשם וגם בעניין של המצלמות, אני יודעת שאנחנו נגיע לשם.
יפעת שאשא ביטון: ואני אומרת גם בפניכם, אנחנו נעשה את זה בהסכמות ומתוך שיח, ואנחנו נחשוב איפה נכון שיהיה, ומה נכון שיהיה, אבל אין שאלה שהגיע הזמן שנעשה את הדרך גם לשם.
יפעת שאשא ביטון: הסתדרות הגננות בבקשה.
<קריאה: הסתדרות המורים גם.
<קריאה: אני יכולה להתחיל?
יפעת שאשא ביטון: לא, המורים פה, אני לא מבקשת להציב מצלמות בתוך בתי הספר.
<קריאה: תחליטו מי מדבר כי אין לנו זמן לדבר עם כולם.
<קריאה: הסתדרות המורים, בבקשה.
<לילי פוקמונסקי: אני רוצה להבהיר שהמקרה שאת מציינת בגבעתיים, זאת לא הייתה הגננת של הגן, זו הייתה מישהי ממלאת מקום.
יפעת שאשא ביטון: היא גננת בהכשרתה?
<קריאה: האמא פה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, לילי, בואי לא נתייחס לגופו של מקרה כי יש לנו עוד הרבה דוגמאות, גם הסיפור שהיה במחוז ירושלים, את לא רוצה שאנחנו נוציא את - - - והמקרה ברעננה, יש מספיק מקרים, אנחנו יכולים לתת דוגמאות להכל.
יפעת שאשא ביטון: בואי נתייחס לגופו של עניין, לתכלית.
<לילי פוקמונסקי: אני יודעת בוודאות שתיקים נסגרו מחוסר אשם ובאמת - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, אני רוצה שייאמר כאן, כשאנחנו מדברים על הצבת מצלמות, זה לא בשביל הגננות.
יפעת שאשא ביטון: זה בשביל מי שנמצא בגן.
יפעת שאשא ביטון: כי כל הזמן אתם לוקחים את זה רק לגננות.
יפעת שאשא ביטון: כל מי שנמצא בגן.
<לילי פוקמונסקי: לא, אני לוקחת את זה לכל מי שנמצא בגן.
<לילי פוקמונסקי: אבל בואי, אני רוצה ללכת הפוך.
<לילי פוקמונסקי: את יודעת שהיום יש הרבה מאוד ילדים שיש להם התפרצויות זעם מאוד מאוד קשות.
יפעת שאשא ביטון: לא כולם אבל, נכון?
יפעת שאשא ביטון: זה לא שגרה.
<לילי פוקמונסקי: רגע, תני לי.
<לילי פוקמונסקי: יש הרבה מאוד גננות מוכות, אם את יודעת.
<לילי פוקמונסקי: גננות שלא מוציאות את זה, אני יודעת, זה לא יוצא החוצה כי אנחנו, המשרד, הגננת, יחד עם הצוות המקצועי, המפקחת והיועצת והפסיכולוגים, מטפלים בתוך הגן.
<לילי פוקמונסקי: עכשיו תארי לך שהמצלמות בגן והילד, עצם זה שיש לו התפרצות זעם קורה לו משהו, והאמא תחשוב שמישהו, הגננת או הסייעת או מישהו אחר - - -
יפעת שאשא ביטון: אז תהיה מצלמה להראות שזו לא הגננת.
<לילי פוקמונסקי: סליחה, אבל אנחנו רוצים לשמור על הילד הזה.
<לילי פוקמונסקי: לא צריך שכל העולם יראה - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל אם הילד מגיע עם חבלה ולא יודעים שזו לא הגננת, לא יהיה לגננת לעולם את הסיכוי להסיר את הספק שאולי היא פגעה בו, ומצלמה תסיר את הספק מעל ה - - - שהגננת פגעה בו.
יפעת שאשא ביטון: בואי תגידי את הדברים ונתקדם.
<לילי פוקמונסקי: אני רוצה לציין, שוב אני חוזרת על חוסר אמון במערכת, כמו שסימה ציינה, על אנשי הצוות המקצועי, אני לא מדברת על הסייעות, חלק מהן כן.
<לילי פוקמונסקי: הגננות הן אנשי מקצוע, אף הורה לא בא להפקיר את הילדים בגן, אבל יש לי עוד משהו להוסיף, שגן הילדים זה לא הרחוב הציבורי וזה לא הקניון ולא הבנק וזה לא שום דבר ציבורי.
<לילי פוקמונסקי: באים לגן, מגיעים 35 ילדים, שאם ההורים לא יאמינו שרק טוב יש להם, והם באים כבר מראש עם הרגשה שזה לא בסדר, זה לא יילך.
<לילי פוקמונסקי: לכן שאלתי אותך קודם, האם כשילדים שלך שהיום הם מתבגרים, היו לך החששות - - -
יפעת שאשא ביטון: לי יש ילד בן 21, וכן.
יפעת שאשא ביטון: היו לי חששות, ואני רוצה לומר לך שאם אני הייתי מגדלת אותו היום, כשכל יומיים יש לי סרטון אחר שמעיד על אלימות, אז הייתי חרדה שבעתיים.
יפעת שאשא ביטון: אם את רוצה תשובה אמיתית, זאת המציאות.
<לילי פוקמונסקי: חבל שזאת הדרך של הציבור, של הקהילה.
יפעת שאשא ביטון: לילי, הקהילה לא המציאה את זה.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבי, אני מבינה מה את אומרת ואני יודעת שהתחושה היא קשה, וזה נכון שיש חוסר אמון וזה לא הוגן כלפי רוב המערכת, אני יודעת את זה.
יפעת שאשא ביטון: אבל, זה לא שההורים קמו יום אחד ואמרו "מעכשיו אנחנו מחפשים את המערכת" אלא שיש מקרים שיצאו החוצה, תועדו, זה לא רק סיפורים בעל פה, רואים בעיניים את המקרים האלה ואמרתי את זה, זה יוצר לחץ בקרב הציבור.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו מה התוצאה של זה, לילי, גם אם אנחנו לא נתקין את המצלמות?
יפעת שאשא ביטון: שהחוסר אמון הזה או תחושת החרדה של ההורים גורמת להם להכניס עזרים פיראטיים של הקלטות, הם מקליטים בצורה שאין לנו שום שליטה עליה.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאנחנו רוצים?
<לילי פוקמונסקי: לדעתי לא תוכל להתנהל מערכת חינוכית תקינה אם תהיינה מצלמות.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, הסתדרות המורים תחליטו מי מדבר.
<מירי אולגין גטניו: תני לי כדי להמשיך את המשפט שלה, אחרת היא תמשיך פשוט להגיד.
יפעת שאשא ביטון: אז שתמשיך להגיד, את צריכה לדבר בשמה?
יפעת שאשא ביטון: היא אישה מבוגרת.
<מירי אולגין גטניו: אני בשטח כרגע.
<מירי אולגין גטניו: אני רוצה רק להגיד משהו.
<מירי אולגין גטניו: קודם כל טובת הילד, ושוב אנחנו נגיד את זה, אנחנו כגננות נותנות את הנשמה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אמרנו את זה.
<מירי אולגין גטניו: מקודם כשהתפרצתי, לא אהבתי את ההשוואה, אמרתי את זה וחבל שהאדון - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אמרת במשפט, היא לא באה להגיד את הדברים - - - הסתדרות המורים, אתם לא מדברים.
יפעת שאשא ביטון: זה או אתם או הם.
יפעת שאשא ביטון: אני צריכה לסיים את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: הדיון הסתיים לפני תשע דקות.
יפעת שאשא ביטון: מירי, אני מבקשת שהסתדרות המורים תדבר.
יפעת שאשא ביטון: היא צריכה לייצג אתכם.
<קריאה: אם תינתן לנו רשות הדיבור נוכל לתת את התשובה שלנו.
<מירי אולגין גטניו: - - -
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה למירי.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה הסתדרות המורים.
יפעת שאשא ביטון: או שאנשי המשמר יוציאו אתכם.
<רות ברק: הסתדרות המורים מתנגדת ליוזמות כלשהן שהתוצאה שלהן היא פגיעה בעובדי הוראה, בתנאים שלנו, בתנאים הבסיסיים שלנו.
<רות ברק: את יכולה להמשיך לגחך, העובדה שאלפי אזרחים - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, את תדברי אלי, אני מנהלת את הדיון ואני מנהלת איתך את השיח.
<רות ברק: העובדה שאלפי אזרחים חתמו על עצומה, עם כל הכבוד, אינה מתירה לאף אחד לפגוע בזכויות העובדים.
<רות ברק: זה נשמע כאן, ואני אומרת משהו שלא תכננתי, אבל אני אומר אותו.
<רות ברק: יש כאן איזו שהיא תחושה מהשנייה הראשונה של הדיון, ואני לא בפעם הראשונה בוועדת החינוך בכנסת, שיש איזו שהיא השוואה בין, אתם שולחים את הילדים שלכם, דרך אגב גם אני אמא, רוב היושבים כאן הם הורים.
<רות ברק: אתם שולחים את הילדים שלכם למפגש עם אנשי חמאס ולא ל - - -
יפעת שאשא ביטון: אוי נו באמת.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת להירגע גם בצד, זה לא מה שהיה ב דיון, עם כל הכבוד להסתדרות המורים.
<רות ברק: את לא תגידי לי סליחה.
יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך סליחה כי אני מנהלת את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אני אפסיק אותך אם צריך.
יפעת שאשא ביטון: אני ראשית רוצה לומר ולתקן, אף אחד פה לא דיבר לאורך כל הדיון, ויש פה נטייה הרבה פעמים מנציגי הסתדרות המורים לנהל שיח משלהם מנותק מהעובדות.
יפעת שאשא ביטון: נאמר פה לאורך כל הדיון, התכלית של המצלמות ושל הפיקוח זה ההגנה על הילדים ולהבטיח את שלומם, במקרים שבהם יש חשד לפגיעה.
יפעת שאשא ביטון: אף אחד לרגע לא אמר שיש כאן כוונה או תכלית לפגוע בעובדי החינוך, להיפך.
יפעת שאשא ביטון: נאמר פה בצורה מפורשת שאנחנו מאמינים באנשי החינוך שרובם עושים מלאכתם נאמנה, אמרתי את זה לא כדי לומר את זה מן הפה לחוץ, או לסמן איזה שהוא וי, אני אומרת את זה כי אני באמת מאמינה בזה.
יפעת שאשא ביטון: אבל ההגנה שלנו, גם ההגנה שלכם על אלה שכבר כן קורה שם משהו, גורמת לזה שזה מאפיל על מערכת שלמה ואז גם אלה שעושות עבודת קודש הופכות להיות חשודות ואסור לנו שזה יקרה, אנחנו צריכים להגן עליהם, אני מרגישה שאני צריכה להגן על אותן גננות שבאות מדי בוקר באהבה גמורה למערכת, אוקיי?
יפעת שאשא ביטון: והיום בגלל שאנחנו לא מסוגלים לתת להם את ההגנה הזאת כי אנחנו כל הזמן עסוקים בלהגן על מי שלא בסדר, אנחנו מפקירים גם אותן.
יפעת שאשא ביטון: אז חשוב להגיד את זה, ואני אומרת שוב, המצלמות בסופו של דבר יתנו מענה לכולם, לכל מי שנמצא בתוך המסגרת.
יפעת שאשא ביטון: שרון במשפט, אחר כך קרן במשפט ואנחנו מתכנסים לסיום.
יפעת שאשא ביטון: אני אישה חרדה, גם עכשיו כשאני יושבת כאן אני חרדה לילדיי שבבית, אני מתקשרת כמעט כל שעה כדי לוודא שהם בסדר, אני ממש מתנצלת שאני דואגת לשלומם של הילדים שלי כל רגע במהלך היום, לא משנה איפה הם נמצאים, וזו אני.
יפעת שאשא ביטון: לא כי מישהו בבית שלי עושה להם משהו רע.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי להבטיח שהם בסדר.
יפעת שאשא ביטון: שרון.
<שרון רוגוזינסקי: אני מארגון גננות מחנכות ואני גננת בפועל.
<שרון רוגוזינסקי: אני כבר 19 שנה במערכת.
<שרון רוגוזינסקי: אני קודם כל מברכת על היוזמה של חוק הפיקוח מגילאי לידה עד 3, אני חושבת שזו יוזמה שהייתה צריכה להיות מלפני הרבה זמן.
<שרון רוגוזינסקי: מאוד חשוב שנבהיר כשאומרים, כשיש את כל הכתבות האלה בתקשורת, כשאומרים "גננת" נורא חשוב שיגדירו את המעמד של גננת ומה זו גננת, כי גננת זו - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, שרון, אני עוצרת אותך גם.
יפעת שאשא ביטון: המצלמות לא נועדו לגננות וזה מרגיז שאתם כל פעם חוזרים כאילו שאני מתקינה מצלמות בשביל הגננת.
<קריאה: לא, את הילדים הם מצלמים.
יפעת שאשא ביטון: חברים, אני יכולה גם להעיר ואתם לא מתייחסים לזה.
יפעת שאשא ביטון: אנשי המשמר, מי שצועק ייצא החוצה.
<שרון רוגוזינסקי: אני לא אמרתי ש- - - מאוד חשוב שכשאומרים את המקרים האלה בטלוויזיה ומכפישים את השם של הגננות בכללי, נורא חשוב שיגדירו שזה מטפלות וזה נשים שהחליטו לפתוח גנים פרטיים והן לא גננות.
<שרון רוגוזינסקי: זה חשוב.
<שרון רוגוזינסקי: כשזה קורה במסגרות מפוקחות, בסדר, זה לא צריך לקרות, לא צריך שזה יקרה.
<שרון רוגוזינסקי: העמדה שלנו, אנחנו קודם כל טוענות שלהכניס מצלמות בגני ילדים זה סוג של חוסר אמון.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, כבר אמרו את זה, שרון, בואי תוסיפי דברים שלא נאמרו.
<שרון רוגוזינסקי: חשוב שיבינו שגננות זה גננות שלמדו תואר ראשון ותואר שני, אין לנו מה להסתיר.
<שרון רוגוזינסקי: מנגד, אנחנו אומרות שאם ובמידה יחליטו להכניס את המצלמות לגני הילדים, אנחנו אומרות שזה יהיה באמת במעגל סגור שלא תהיה גישה לאף אחד, אך ורק בצו של בית המשפט, שלנו כגננות תהיה את הזכות לאותו הורה שבא והעליל עלינו איזו שהיא עלילה, את אותה זכות לתבוע אותו באותה מידה.
יפעת שאשא ביטון: מסכימה איתך לגמרי, חותמת לך על זה גם.
<קריאה: וגם אנחנו כהורים חותמים על זה.
<שרון רוגוזינסקי: נורא חשוב זה באמת קודם כל לשפר את התנאים בגני הילדים, קודם כל, לפני המצלמות האלה, ולדאוג לתנאי קבלה ברמת הכשרה של עובדי הגיל הרך.
יפעת שאשא ביטון: כי מה, אלה דברים שצריכים להיעשות במקביל.
<שרון רוגוזינסקי: כי פה זה הבסיס לזה שלא יקרו מקרי אלימות.
<שרון רוגוזינסקי: לא יקרו מקרי אלימות אם ידאגו לתשתית הזאת שמי שייכנס למערכת החינוך יהיה איש חינוך שראוי להיות איש חינוך.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שאלו שני צעדים שצריכים להיעשות במקביל, אבל חלק מהמקרים שנחשפנו אליהם, לא נתנו ערובה שבכך מי שעבר הכשרה הוא זה שלא היה שם, כי יש גם אנשים שעברו הכשרה והיו שותפים בדברים כאלה, ואגב בהקשר הזה גם אמרתי שגם הכשרת המורים והגננות לא צריך להסתפק במה שיש היום, מבחני אישיות חייבים להיות חלק מתהליכי הסינון ואני מקווה שמשרד החינוך ייקח וירחיב את הפיילוט הזה.
יפעת שאשא ביטון: קרן איוס, אנחנו כבר הרבה אחרי הדיון, אני חייבת לסגור, אבל אני רגע רוצה לומר לפני שאת אומרת משהו כי אנשי ההסתדרות יצאו.
<קריאה: אני אשיב.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שאתה תעביר את המסר, אתה לא תשיב.
<קריאה: זה חד צדדי.
יפעת שאשא ביטון: זה לא חד צדדי.
יפעת שאשא ביטון: קיבלתם - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה תצא החוצה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדבר.
יפעת שאשא ביטון: ניהלתי פה שיח משותף, נתתי את הבמה ושתקתי, יש לכם איזו שהיא נטייה כזאת לייצר עובדות, לכעוס על העובדות שאתם מייצרים, לשבור את הכלים ולצאת.
יפעת שאשא ביטון: זה כן כן.
יפעת שאשא ביטון: כי כשאומרת לי פה נציגה של הסתדרות שמשווים גננות לחמאס, אני כועסת.
יפעת שאשא ביטון: אני כועסת.
יפעת שאשא ביטון: אז אני מבקשת.
<קריאה: --- זה מה שאמר חבר הכנסת.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת לא אמר את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה חלק מהנטייה שלכם לומר את העובדות איך שמתאים לכם לסדר את זה.
<קריאה: הוא אמר.
אורן אסף חזן: אבל יפעת, אחרים צעקו - - - צעקו את זה מהצד הזה.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת טרכטנברג ישב ואמר שבמקום שידאגו למצלמות, שזה חשוב, במקום שידאגו למצלמות שם שיבטיחו את ההגנה של הילדים, לא הייתה פה שום השוואה לשום דבר.
אורן אסף חזן: זה לא היה במקום.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אורן חזן, עם כל הכבוד לך, רק הצטרפת, אני אתן לך את רשות הדיבור אחר כך מתוקף היותך חבר כנסת, אבל בוא גם נתכנס לפרופורציות, אנחנו מנהלים פה דיון של שנתיים.
אורן אסף חזן: יש דברים שאני מוקיע אותם בכל מקרה.
יפעת שאשא ביטון: ואני מוקיעה, אני לא אתן שאף אחד יגיד על אף איש חינוך שהוא חמאס או שהוא שום דבר שלילי.
יפעת שאשא ביטון: נאמר פה כבר כמה פעמים במסגרת הדיון, מי שרוצה לנסות לייצר איזו שהיא משמעות אחרת זה עניין שלו, אנחנו כבר רגילים לדינמיקה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: אני מודה שחשבתי שהיום הדינמיקה תהיה אחרת, תהיה דינמיקה של שיח.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם מוקלטים, ראו שלאורך כל הדיון אני אמרתי שאנחנו נקיים את הדברים מתוך שיתוף פעולה, מתוך שיח שלוקח בחשבון את טובתם של כל המעורבים במערכת, שאני מזמינה את כולם להיות שותפים בזה, מי שבוחר לקחת את זה למקום אחר, זכותו שלו.
<קרן איוס: אני יושבת ראש איגוד הגנים הפרטיים הארצי.
<קרן איוס: אנחנו בעד.
<קרן איוס: אנחנו לא מתנגדים, אני יכולה להגיד לך שאם נתת את הנתונים אז כבר מעל 50% מהגנים שלנו התקינו מצלמות, ועם כל הרצון גם להגן על הילד, אנחנו גם כגננות רוצות הגנה מן הצדק, ויש לנו מערך שכמו שקראת לו "שטח הפקר" הוא כזה שכן יש נשים טובות שבתוך הבתים שלהן מייצרות איזה שהוא מערך חינוכי ללא הכשרה, ללא ידע, עם המון חום ועם המון אהבה, אבל שצריכות להתקדם לטובת הגלובליזציה, ומנגנון ההגנה היחיד שיהיה להן זה מצלמה מעל לראש, כדי שאנחנו לא ניכנס למערך ההכללה שנעשית פה.
<קרן איוס: מבחינתי זה חייב להיות חלק מהמתווה של חוק הפיקוח, אני רוצה להגיד לך שאנחנו כן רוצים להיות מוסדרים, אנחנו רוצים לקבל תדמית והכרה הרבה יותר טובים מהמקום שאנחנו נמצאים עכשיו שזה מחוץ לגדר, ושזה מרגיש שאין לנו לא דת ולא לאום ולא שום דבר אחר.
<קרן איוס: מבחינתי אנחנו שם, ואנחנו מאחורי הדבר הזה, אין לנו מה להסתיר ואין לנו ממה לפחד, ואם אנשים שהם בעלי הכשרה ובעלי ידע ועושים את עבודתם נאמנה, אין שום סיבה שבאיזה שהוא שלב לא ילמדו לחיות עם זה.
<קרן איוס: ואם יש מישהו או משהו שצריך לדבר בשם ילד, שייעשה הדבר.
<קרן איוס: אנחנו לא נהיה שותפים לדבר עבירה.