GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: וגם בשיח שהיה לי אישית עם אנשי בית הספר, ואנחנו קיבלנו תגובות ישירות מאותם אנשים אתה רואה שההתייחסות, ואני אתן לך לקרוא בעצמך אחר כך, ההתייחסות היא כאילו יש להם את הזכות להתנהל כפי שהם רוצים.
יפעת שאשא ביטון: ואני לא סתם אמרתי, תקרא לזה אוטונומיה, תקרא לזה מדינה בתוך מדינה, תבטא את זה איך שאתה רוצה.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר התחושה שלי הייתה שמאוד קשה לנו להכנס פנימה ולעזור לכל אותם ילדים שנפגעים.
יפעת שאשא ביטון: זה לא אומר שהמערכת פוגעת בכל הילדים שלה.
יפעת שאשא ביטון: חלילה לא אמרתי את זה ואם זה השתמע מדבריי אז הנה אני מחדדת.
יפעת שאשא ביטון: אבל בילדים שנפגעים כן, אני אומרת לך ואני חוזרת ומדגישה את זה לפרוטוקול - קשה לנו לטפל בתוך המגזר החרדי.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת גפני בבקשה.
אורי מקלב: לא שכנעת אותי בזה שביטלו אמא בגלל שהיא נוהגת.
<קריאה: אז תקשיב להורים ותבין.
יפעת שאשא ביטון: רגע, בסדר, אנחנו נשמע את כולם.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה חבר הכנסת גפני.
משה גפני: גברתי היושבת ראש בוקר טוב.
משה גפני: אני לא נזעקתי, זה מופיע אצלי בסדר היום מהרגע שהוצאת את - - -
יפעת שאשא ביטון: אתם ברוכים תמיד וחבר הכנסת מקלב יודע, הוא שותף לדיונים.
משה גפני: אני לא שמעתי את מה שאת אמרת, אני שמעתי את דברי חבר הכנסת מקלב בסוף.
משה גפני: אני מסכים עם העיקרון שקשה מאוד לטפל בילדים חרדים, זה נכון.
משה גפני: קריית שמואל זו אחת הדוגמאות.
משה גפני: 17 שנה ילדים מגיעים לבית הספר, 17 שנה ילדים מגיעים לבית הספר, ילדים וילדות, ונפצעים כמעט כל יום.
משה גפני: והמערכת עומדת - -
יפעת שאשא ביטון: דום.
משה גפני: - - כן.
משה גפני: 17 שנה במדינה שהיא לא מדינת עולם שלישי.
משה גפני: לא במדינה שמפלה ציבורים על רקע כלשהו.
משה גפני: קשה מאוד לטפל, מה יש פה לדבר.
משה גפני: אגב המערכת של החינוך העצמאי שבית הספר הזה שייך אליה, החינוך העצמאי נמצא תחת ביקורת מלאה של משרד החינוך.
משה גפני: כן קבלת תלמידים, לא קבלת תלמידים, כן מטפלים בילד, לא מטפלים בילד, אנחנו עוסקים בזה כל הזמן, גם חבר הכנסת מקלב, גם אני, חברנו.
משה גפני: יש דברים שאנחנו עומדים חסרי אונים - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל בשביל זה אנחנו כאן חבר הכנסת גפני.
משה גפני: אני כחבר כנסת מודה ומתוודה שאני מרגיש כישלון טוטאלי.
משה גפני: מדובר על 250 ילדים וילדות - - -
<גיא אטיאס: 400.
משה גפני: אני עוד הייתי ב-250 שהייתי בסיבוב הקודם.
משה גפני: אני הייתי שם הרבה פעמים.
משה גפני: את צריכה לנסוע לשם כדי לראות.
משה גפני: זה דוגמה בולטת, לראות איך הילדים והילדות באים בבוקר ונתקלים בברזל שם שאסור שהוא יהיה, אם הוא היה בבית ספר ממלכתי המדינה הייתה רועשת וגועשת.
משה גפני: החדשות בטלוויזיה היו נפתחות עם זה.
משה גפני: ילדים נפצעים באופן קבוע, לא באיזה מקרה.
משה גפני: בשקט, יושבת עיריית חיפה עם ראש העיר שלה, הפוחלץ הזה - - -
יפעת שאשא ביטון: סליחה, חבר הכנסת גפני, באמת בוא נכבד.
משה גפני: חזרתי בי.
משה גפני: תתמודדי את איתו מול הילדים האלה ונראה איזה שמות את תגידי עליו.
משה גפני: אבל בסדר אני חזרתי בי.
יפעת שאשא ביטון: יש פה משרד חינוך ואני אומרת את זה כי אני לא מקלה ראש - - -
משה גפני: משרד החינוך לא היה עושה דבר וחצי דבר בגלל שהנציג של הבית היהודי גר בקריית שמואל.
משה גפני: הוא לא נותן לעשות את זה.
משה גפני: היה שם שר החינוך.
משה גפני: למה לטאטא את הדברים מתחת לשטיח?
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל חבר הכנסת גפני, מה שאני רוצה לומר לך שזה הרבה יותר שיטתי.
יפעת שאשא ביטון: אתה אומר הבית היהודי - הבית היהודי במשרד החינוך שנתיים, אתה מדבר על בעיה, אתה אמרת, לא אני, 17 שנים.
אורי מקלב: אבל היו פתרונות - - -
יפעת שאשא ביטון: 17 שנים, הסיפור הוא שיטתי.
יפעת שאשא ביטון: ובשביל זה אני רוצה לקיים את הדיון הזה.
משה גפני: עמרם מצנע היה ראש העיר, אנחנו היינו אצלו, הוא הקצה שטח והבעיה הייתה נפתרת - - - השלטון שם ועצרו את כל התהליך.
משה גפני: יש בקריית שמואל נציג של הבית היהודי, הוא חבר מועצת העיר, קוראים לו בלומנטל, הוא לא נותן למשרד החינוך למצוא שם פתרון.
משה גפני: הוא אומר שהילדים לא ילמדו שם, כאילו שאנחנו נמצאים במדינה, אני לא יודע באיזה פינה בעולם, שהשליט עושה מה שהוא רוצה על הגב של 400 ילדים.
אורי מקלב: - - - מדבר על הבית היהודי כיוון שהיו פתרונות שכבר היו אחרי הרבה מאמצים אחרי הרבה שנים - - -
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לחברי הכנסת גפני ומקלב.
יפעת שאשא ביטון: הכל בסדר, אני מבינה את ההתרגשות אני רק רוצה שוב רגע לעשות סדר.
יפעת שאשא ביטון: כל הדוגמאות שמובאות כאן ויש כאן דוגמאות נוספות הן חלק מהבעייה.
יפעת שאשא ביטון: כי אתה מדבר על קריית שמואל אני אמרתי שבטוח שיש עוד הרבה מקומות שזה קורה ומשרד החינוך לא נמצא שם עד הסוף.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת רק על בעיה של תנאים פיזיים, אני גם מדברת על בעיה של מקרי אלימות שהרבה פעמים או משתיקים בחסות הרב כי יש איזשהי הנחיה יש לי פה פניות- - -
משה גפני: היום כבר לא.
יפעת שאשא ביטון: הלוואי, הלוואי, חבר הכנסת גפני, ואתה יודע מה, אני רוצה שבמקרים שמגיעים אליי באופן אישי בוא נסכם שאני מגיעה אליך ואנחנו מטפלים ביחד.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שאני ואתה נוקיע כל מקרה כזה מתוך המערכת ובצורה הכי חריפה שיכולה להיות.
יפעת שאשא ביטון: ומי שצריך שם ישלם גם את הדין.
יפעת שאשא ביטון: כי אני אומרת לך, אני לפחות עומדת מול חומר בצורה בסיפור הזה.
משה גפני: את יכולה - - - שותפים.
יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, כבר על זה היה שווה הדיון.
משה גפני: שווה היה - - - שמואל בגלל שזה סיפור שמתאים למדינה בפינת העולם.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו תיכף ניגע גם בזה.
יפעת שאשא ביטון: אני רק מקריאה לפרוטוקול מכוון שמדובר כאן בילדים.
יפעת שאשא ביטון: אני קובעת כי לפי סעיף 120 לתקנון ככל שתהיה בקשה, שיעלה הצורך, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או של קטינים שעליהם דובר בדיון או חלקים מסויימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול ככל שהדבר נדרש כדי להגן על עניינם של קטינים או ככל שהדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום לו נזק או לזולתו.
יפעת שאשא ביטון: איציק זהבי, משרד החינוך, נשמח לשמוע את דבריך והתייחסותך, בבקשה.
<איציק זהבי: בוקר טוב לכולם, רבותיי חברי הכנסת, גברתי יושבת ראש הוועדה.
<איציק זהבי: אני ברשותך אפתח במספר מילים כלליות על המחוז ועל העבודה במחוז החרדי במשרד החינוך ואחר כך ננסה להתייחס למקרים אם כי כמו שאת יודעת, כי אנחנו בקשר לאורך השנה לא פעם ולא פעמיים, בסופו של דבר כל מקרה שמובא לפתחי, לפתח העבודה של משרד החינוך, נבדק, נבחן, ואנחנו מנסים לתת את התשובות ואת המענים הטובים ביותר.
<איציק זהבי: ואני רוצה לומר בעניין הזה, קודם כל בראש ובראשונה עבור הילדים החרדים שלומדים במערכת החינוך בישראל.
<איציק זהבי: המטרה המרכזית מבחינתי של משרד החינוך ושל המחוז החרדי במשרד החינוך הוא לתת את המענה החינוכי המיטבי לכל אחד ואחד מהילדים החרדים במדינת ישראל.
<איציק זהבי: זאת האחריות שלי, זאת המחוייבות שלי, זה התפקיד שלי.
<איציק זהבי: ואנחנו עובדים באופן כזה שאנחנו מנסים לתת מענה טוב לכל הקבוצות ולכל הגוונים של האוכלוסייה.
<איציק זהבי: אנחנו מדברים על היום למעלה מ-430 אלף תלמידים בכל רחבי הארץ בפריסה של למעלה מ-92 יישובים ומועצות אזוריות.
<איציק זהבי: אנחנו מדברים על מחוז שבסופו של דבר הוקם בעצם בשנים האחרונות ורק לפני שנה ו-8 חודשים הפך להיות עצמאי שעובד באופן ישיר אל מול הקהילה.
<איציק זהבי: אנחנו עובדים, מצד אחד אם אנחנו מדברים, בחינוך היסודי, אנחנו מדברים על כ-225 אלף תלמידים אז אנחנו עובדים מול שתי הרשתות הגדולות כלומר החינוך העצמאי ומעיין החינוך התורני.
<איציק זהבי: יש כ-140 אלף תלמידים בשתי הרשתות הללו.
<איציק זהבי: אנחנו מטפלים במוסדות מוכרים שאינם רשמיים, עוד כ-30 אלף.
<איציק זהבי: אנחנו מטפלים במסגרות של ילדים שלומדים במוסדות פטור, מבחירתם, מבחירת ההורים שלהם, עוד כ-51 אלף תלמידים.
<איציק זהבי: יש לנו גם מסגרת חדשה שאנחנו פועלים להקמה כבר מספר שנים שהיא תחת המסגרת של ממלכתי חרדי כדי לתת גם את האופציה לכאלה שבוחרים שלא ללמוד בכל הנתיבים שציינתי אבל בנתיב הממלכתי והם עדיין חרדים והם רואים את עצמם חלק מהקהילה החרדית.
<איציק זהבי: רוצה לומר שעל כל הספקטרום הרחב הזה אנחנו מנסים לתת את התשובה המיטבית.
<איציק זהבי: אותו דבר בחינוך העל יסודי.
<איציק זהבי: אנחנו מדברים על כ-80 אלף תלמידים בחינוך העל יסודי בגילאי ט'-יב' אצל הבנות.
<איציק זהבי: בסמינרים אנחנו מדברים על כ-40 אלף בנות שלומדות בתוך הסמינרים בכל רחבי הארץ.
<איציק זהבי: חלקן במקומות מאוד מאוד צפופים ובכיתות מאוד מאוד צפופות וחלקן במקומות יותר טובים ויותר מרווחים.
<איציק זהבי: חלקן בוחרות ללמוד ללימודי בגרות, כשליש, שני שליש בוחרות ללמוד ולסיים את לימודיהן עם מבחני יסוד האקווילנטים ונותנים לנושא הזה מענה.
<איציק זהבי: אותו דבר לגבי הבנים.
<איציק זהבי: אנחנו בתוקף המסגרת של חוק תרבותי ייחודי לומדים היום למעלה מ-35 אלף תלמידים, בנים, בישיבות הקטנות, בישיבות הקודם מגילאי ט'-יא' ונמצאים שם במסגרות חינוכיות שהן בעצם התכלית של החינוך החרדי.
<איציק זהבי: ויש גם כ-6000 תלמידים שלומדים במסגרות של ישיבות תיכוניות חרדיות ומסלולים טכנולוגיים, בעיקר עבור כאלה שלא מצאו את דרכם בתוך הישיבות התיכוניות.
<איציק זהבי: תוסיפו על זה ילדי חינוך מיוחד, תוסיפו לזה עוד כ-125 אלף תלמידים בלמעלה מ-5000 מוסדות של כיתות גן, של גילאי הקדם יסודי.
<איציק זהבי: אנחנו מטפלים בעצם, כמו שאמרתי, בלמעלה מ-435 אלף ילדים מגילאי 3 ועד כיתות י"ג-י"ד.
<איציק זהבי: כמו שאמרתי המטרה היא ברורה.
<איציק זהבי: המטרה היא לטייב את החינוך ולעזור ולסייע למוסדות, למשפחות, להורים, לכל מי שחפץ ללמוד בתוך מערכת החינוך הישראלית על כל גווניה ובאופן הטוב ביותר.
<איציק זהבי: וכמספר התלמידים ככה כמות האתגרים.
<איציק זהבי: האתגרים הם מאוד מאוד גדולים.
<איציק זהבי: זה לא פשוט לקחת ולבנות מערך של שיתופי פעולה, של תיאום, של עבודה מול רשויות מקומיות שחלקן אוהבות ואוהדות את הקבוצה, את הקהילה, את הציבור וחלקן מתעמרות ומתגדות לאוכלוסייה ולציבור.
<איציק זהבי: התפקיד שלנו הוא לנסות לבנות מערכת יחסים סדורה, מערכת עבודה מסודרת, מותאמת גם עבור הקהילה אבל גם עבור הגורמים שמסביב כדי לתת את המענים הללו.
<איציק זהבי: אני חושב שהמדיניות ששר החינוך הוביל עוד קודם לכניסתי לתפקיד אבל גם, כמובן, בתקופה שאני בתפקיד היא מדיניות מאוד מאוד ברורה שמדברת על שוויון, התייחסות שווה לכל ילד וילד בכל המערכות, בוודאי ובדוואי עבור הציבור החרדי.
<איציק זהבי: צריך להגיד ביושר, ישנם פערים וישנם אתגרים שמלווים אותנו 17 שנים, יש כאלה שגם מלווים אותנו יותר, 30 ו-40 ו-50 שנה לטובת הנושא של בינוי, לטובת הנושא של יחס מתאים והולם ומתן מענים של תקציבים בצורה שמותאמת לגודל ולכמות ולמספרים של האוכלוסייה החרדית.
<איציק זהבי: יחד עם זאת, יש גם הרבה מאוד אתגרים כלפי הציבור החרדי על מנהיגיו ועל ההנהגה הרוחנית שמלווה במקומות שבהם אנחנו מוצאים הרבה מאוד קשיים והרבה מאוד אתגרים ואיך לעשות את הדברים מתאימים יותר ונותנים את המענה הנכון והרצוי והמותאם.
<איציק זהבי: לטובת העניין הזה המשרד לאורך השנים האחרונות, בוודאי בשנה וחצי האחרונות עובד בצורה ובאופן, כמה שאפשר יותר בשיתוף פעולה עם המוסדות על כל המסגרות שלהם.
<איציק זהבי: אנחנו מנסים להבין את הקשיים, את הדילמות, את האתגרים שעומדים בפנינו ואנחנו מנסים לגשר, לכוון, להוביל.
<איציק זהבי: ולפעמים אני לא, וצריך להגיד את הדברים האלה ביושר, יש הרבה מאוד דברים גם טובים בתוך מערכת החינוך החרדית, אני אתן דוגמה - - -
יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא בא לשפוט.
יפעת שאשא ביטון: בואו לא נהיה צינים.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר אני נמצאת פה בשביל אותם ילדים שמתחילת השנה מוצאים את עצמם בסיטואציה כזו או אחרת ואנחנו לא מסוגלים לטפל בהם.
יפעת שאשא ביטון: אז הם אולי רק חלק קטן, או אלינו הגיע חלק קטן, מתוך אותם 430 אלף, אבל השאלה איך אנחנו באמת נותנים להם את המענה.
<איציק זהבי: ברשותך עוד שניים-שלושה משפטים - - -
משה גפני: אני צריך ללכת לנהל את הוועדה, רק אם משרד החינוך יכול להגיד 17 שנה, לא שנה-שנתיים, אני מבין.
משה גפני: 17 שנה מה אומר משרד החינוך של מדינת ישראל לילדים האלה.
<איציק זהבי: אני חושב שקודם כל אני שמח על הדיון כאן, אני בדרך כלל מופיע בוועדה החינוך של הכנסת ואנחנו עובדים בעניין הזה בשיתוף פעולה בהרבה היבטים גם עם ועדת החינוך של הכנסת.
<איציק זהבי: אני חושב שהפתרונות להרבה מאוד טענות שלאורך השנה וחצי האחרונות שהבאת לפתחנו אני לא יכול להגיד שהם במאה אחוז הפתרונות המושלמים.
<איציק זהבי: אני לא אומר שאין לנו מה לעשות, אני לא אומר שאין לנו אתגרים.
<איציק זהבי: אני חושב שיש המון אתגרים ואני חושב שאנחנו צריכים לעשות את הדברים האלה בצורה מאוד מאוד חכמה, נכונה, מותאמת, מתואמת בכל הרמות כי זה קשור לרשויות המקומיות.
<איציק זהבי: אגב, אני היום בצהריים אחרי המפגש כאן פוגש את מנהלי אגפי החינוך, במקרה זה נפל באותו יום.
<איציק זהבי: אנחנו עושים את זה באופן תדיר בשנה האחרונה, כל שלושה חודשים מנהלי אגפי החינוך מהרשויות המקומיות מוזמנים לדיון.
<איציק זהבי: חלקו נוגע גם בסוגיות של בינוי, חלקו נוגע גם בסוגיות של הכנה לקראת פתיחת שנת לימודים הרישום, ההרשמה לסמינרים, רישום לגני ילדים, רישום לבתי ספר ובאמת יש, בעיני, מהזווית ראייה שלי, יש התקדמות מאוד מאוד גדולה ויפה.
<איציק זהבי: אני לא יכול להגיד שהעסק הזה מושלם.
<איציק זהבי: נקודה אחרונה - אנחנו בחצי שנה האחרונה מאז כניסתו של המנכ"ל החדש, מר אבוהב, לתפקיד בנינו תכנית חומש.
<איציק זהבי: במסגרת תכנית החומש עבור המחוז החרדי אחד הנושאים המרכזיים ששמנו על סדר היום זה הנושא של הבינוי ויושבת גם הנציגה של מנהל הבינוי והיא תוכל לתת את הפירוט ואת המספרים.
<איציק זהבי: אבל הכוונה היא לעשות מאמץ גדול בשני מובנים: הראשון, לצמצם את הפערים כי ישנם פערים שהם של עשרות שנים בבינוי עבור האוכלוסייה החרדית של מוסדות ומצד שני גם להקים כיתות חדשות.
<איציק זהבי: זאת אומרת זה לא רק לצמצם את הפערים כי אם אנחנו נעסוק רק בצמצום פערים אנחנו לא נגמור את המלאכה הזו אף פעם, אלא לעבוד בשתי הרמות הללו.
<איציק זהבי: אני חושב שבעניין הזה יש התגייסות מאוד מאוד גדולה.
<איציק זהבי: זה לפתיחה אם תרצי אחר כך שנתמקד בנושאים אחרים.
משה גפני: זה נכון מה שהוא אומר - - - קריית שמואל.
יפעת שאשא ביטון: רגע, שניה, הדיון הוא לא רק קריית שמואל.
יפעת שאשא ביטון: קריית שמואל זאת עוד אחת מהדוגמאות של איפה אנחנו לא מצליחים לתת לילדים האלה את הסביבה - - - חבר הכנסת גפני, שנייה, אני רוצה גם לשמוע בנושא הבינוי, אני לא רוצה לקבל סקירה על כמה נבנה וכמה לא נבנה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא באה עכשיו לנתח את המערכת.
יפעת שאשא ביטון: אני מקיימת את הדיון הזה נטו כדי להבין איך במקומות שבהם יש לנו קושי אנחנו כן מסוגלים להכנס פנימה באומץ ולטפל ולעשות את מה שצריך למען הילדים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע לתת דוגמה.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה באופן אישי בעיר שאין בה סכסוכים, לא בין דתיים לחילוניים ולא בין חרדים לאף אחד שם וכולם חיים שם באהבה גמורה ובכל זאת יש שם מסגרות לא של בית ספר, אני מכירה של גנים, שאני אומרת שכשאני נכנסתי מתוקף התפקיד שלי וראיתי מה קורה שם זה לא להאמין שהילדים נמצאים בתנאים כאלה בשנות האלפיים ומאפשרים להם.
יפעת שאשא ביטון: אני לא חושבת שהיו מאפשרים לי להחזיק גן כזה או ילדים בתנאים כאלה בגן חילוני בשום פנים ואופן.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך היה מגיע והיה אומר, עד כאן.
יפעת שאשא ביטון: לא הייתי מקבל רישוי ולא הייתי מקבלת שום אפשרות להמשיך ולקיים את זה.
יפעת שאשא ביטון: ואני רוצה לדעת, גם אני אשמע את דנה לגבי הנושא של הבינוי בקריית שמואל כי חבר הכנסת גפני מאוד חשוב לו להבין וגם איך אנחנו מתייחסים בכלל לסוגייה של ילדים שנמצאים בתנאים שהם לא על פי התקן בחברה החרדית.
יפעת שאשא ביטון: ואנחנו, בגלל שיש לחץ מאיזשהי קבוצה שם, מחליטים שאנחנו מאפשרים את זה.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה דנה.
<דנה פולק: קודם כל זה נכון שיש מחסור כולל בכלל הארץ ולכל המגזרים בכיתות לימוד.
<דנה פולק: יש הרבה כיתות שנמצאות בתנאים לא הולמים במבנים יבילים וכדומה.
<דנה פולק: המטרה שלנו היא לצמצם את הפער - - -
יפעת שאשא ביטון: דנה, אנחנו מדברים על ילדים שמשחקים בשירותים.
<דנה פולק: בסדר, אבל - - -
אורי מקלב: רק בקריית שמואל - - -
יפעת שאשא ביטון: לא רק.
<דנה פולק: לא רק שם, בהרבה מקומות אנחנו מנסים לתת פתרונות גם זמניים הולמים אבל כמובן שהמטרה שלנו היא למצוא פתרון קבע.
<דנה פולק: העבודה שלנו היא מול הרשויות המקומיות.
<דנה פולק: כל רשות מקומית היא זו שפונה אלינו עם כלל הבקשות שלה, עם כלל המצוקות שלה.
<דנה פולק: אנחנו כמובן בודקים כל בקשה לגופה אבל אין לנו שום אפליה בין מגזרים.
<דנה פולק: זאת אומרת, כל בקשה, כל ילד שנמצא במצוקה מעין זו ויש כאלה עוד בארץ נבדקת על פי הקריטריונים, על פי הנהלים וכמובן אנחנו עקרונית מאשרים תוספות בנייה, מבנה חדש.
<דנה פולק: אבל כל העבודה שלנו מול הרשות.
<דנה פולק: אז אם נקח לדוגמה את המקרה כאן של קריית שמואל אז עיריית חיפה לא הגישה לנו בשנים האחרונות שום בקשה ל- - -
אורי מקלב: אין לה רצון להגיש.
יפעת שאשא ביטון: עיריית חיפה, אני אומרת לפרוטוקול, נאמר כאן ממנהלת הוועדה, עיריית חיפה הוזמנה ולא הגיעה.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני חייבת לומר שהסיפור מבחינתי הוא לא עיריית חיפה עכשיו או רק מקום כזה או אחר.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא רחב, חבר'ה, ואני בכוונה לא רוצה להשאר במקום הנקודתי מהטעם הפשוט – כי גם אם נפתור את הסיפור הנקודתי הזה יש לנו עוד הרבה נקודות במקומות אחרים והשאלה מה איתם.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להבין את המכניזם.
יפעת שאשא ביטון: איך זה עובד בתוך משרד החינוך ותיכף אני אשאל שאלה קשה.
יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו מסיטים שנייה את האחריות למקום אחר ואני אומרת, האחריות היא כאן שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה ביושר.
יפעת שאשא ביטון: היא שלנו, גם שלי, אני זו שיושבת כאן.
יפעת שאשא ביטון: היא שלנו, של משרד החינוך ושל מי שנמצא כאן כדי שכל ילד במדינת ישראל, לא משנה מאיפה, יהיה בסביבה בטוחה.
יפעת שאשא ביטון: אז האחריות היא קודם כל שלנו.
<דנה פולק: אין בעיה, אבל אנחנו עובדים מול הרשויות ואנחנו כמובן מכירים בכל בקשה שהיא.
<דנה פולק: זאת אומרת אנחנו גם יוצאים לסיורים, רואים, לפעמים אנחנו אלה שפונים לרשויות בעקבות פניות שיש אלינו ואומרים להם - - -
יפעת שאשא ביטון: כן אבל מה קורה בסיטואציה כזו שראש רשות אומר - - - יש לנו סיטואציה, לא משנה איפה עכשיו של ראש רשות שאומר, אני לא נתתי אישור להקים שם בית ספר, זה בכלל היה אמור להיות משהו אחר, החליטו לבנות את זה בצורה כזו.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר הילדים לומדים בתת תנאים.
יפעת שאשא ביטון: איפה כאן משרד החינוך כדי לבוא ולהגיד, חברים אוקיי, אם זה לא בית ספר אז אני מפנה את הילדים, לא משנה לאן צריך למצוא לו פתרון.
יפעת שאשא ביטון: איפה אנחנו בסיפור הזה.
<איציק זהבי: אני הייתי בשנה שעברה וליוויתי את המקרה הזה מקרוב - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה שוב חוזר לקריית שמואל, כי אגב אני מכירה את זה בעוד מקומות אבל בסדר.
<איציק זהבי: אני יכול לדבר באופן כללי גם.
<איציק זהבי: אז אני אתייחס גם לנושא של קריית שמואל ואני חושב שכשיש כזה מקרה כמו בקריית שמואל וכמו בעוד מקומות שאנחנו בחנו וראינו אותם אז אני חושב ש - - - אני אגיד ככה, א' בשנה האחרונה אנחנו משתדלים מאוד שלא לתת רשיונות למקומות מהסוג הזה.
<איציק זהבי: אני אומר את זה כי גם יש פניות עם צרכים מאוד מאוד ספציפיים לאוכלוסיות שאנחנו יודעים שזה המקום היחידי שנשאר להן ללמוד בתוכו.
<איציק זהבי: לפעמים זה בתוך אפילו מפעל פטריות, אנחנו יודעים בצפון במעלות, או במקומות אחרים, ואנחנו משתדלים מאוד לא לתת רשיונות למקומות הללו.
<איציק זהבי: זה - - -
יפעת שאשא ביטון: אז מה עושים עם הילדים במקרה שאין רישיון?
יפעת שאשא ביטון: לא נותנים רישיון והילדים נשארים שם?
<איציק זהבי: לא, לא.
<איציק זהבי: אנחנו מנסים לתת מענה.
<איציק זהבי: זאת אומרת, אם הילדים האלה שייכים, נניח, לרשת החינוך של החינוך העצמאי אז אנחנו מציעים אלטרנטיבות.
<איציק זהבי: או בבתי ספר אחרים או לפזר אותם, לקחת איזשהו פרק זמן כדי לעבור, לבנות מבנה נכון יותר, מתאים יותר, טוב יותר, ראוי יותר כדי שאפשר יהיה להתקדם הלאה.
<איציק זהבי: במקרה של קריית שמואל, כמו שציינה דנה, יש פה ויכוח פנימי בתוך העיר חיפה בין שתי קהילות וראש העיר חיפה והצוות של העיר חיפה היו אמורים לבוא ולהציע פתרונות.
<איציק זהבי: אנחנו, גם תמיר בן משה הממונה על הנושא הזה במשרד וגם אני וגם השר ניסינו להציע מספר פתרונות.
<איציק זהבי: לצערי, בשורה התחתונה הפתרונות האלה לא הגיעו לקצה - - -
<קריאה: לא הגיעו בכלל להורים.
<קריאה: הוא לא פרסם אותם.
יפעת שאשא ביטון: אני אתן לכם לדבר, תאמינו לי, ואני לא אתן לאף אחד להפריע לכם.
יפעת שאשא ביטון: אבל תנו רגע למשרד החינוך לסיים את דבריו.
<איציק זהבי: אני לא מתווכח עם העיר חיפה ולא קובע את סדר הקדימויות של העיר חיפה, אני אומר באופן כללי.
<איציק זהבי: באופן כללי אנחנו באים ודורשים ואני עושה סיורים בהרבה מאוד יישובים בארץ.
<איציק זהבי: אנחנו באים ואומרים, רבותיי, ראשי הערים, איפה שתתכננו את הדברים בצורה טובה יותר, נכונה יותר, אנחנו נגיע למצב טוב יותר מאיפה שאנחנו נמצאים היום.
<איציק זהבי: אני אתן דוגמה.
<איציק זהבי: בנצרת עילית יודעים שהולכת להכנס קבוצה גדולה מאוד של הציבור החרדי לשבת בשכונה חדשה שנקראת הר יונה וכבר היום עוד לפני שהתחילו להגיע המסות הגדולות יושבים צוותים משותפים של העירייה ומשרד החינוך והציבור כדי לבנות את המבנים באופן המותאם ביותר והמושכל ביותר.
<איציק זהבי: זאת השאיפה, לזה צריך לשאוף, לזה צריך להגיע ואני חושב שגברתי תסכים שאם היינו עושים כך בכל המקומות בארץ ועוד בשנים קודמות אולי לא היינו נמצאים במקום היום.
<איציק זהבי: הפערים הם עצומים.
<איציק זהבי: אני רוצה להתייחס ברשותך גם לסוגייה של גני הילדים.
<איציק זהבי: יש הרבה מאוד קבוצות ועמותות פרטיות שמקימות מסגרות של גני ילדים וחדרים לטובת הילדים בציבור החרדי.
<איציק זהבי: לא כל הדברים האלה הם דברים מתאימים, לא כל הדברים האלה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא כל הדברים האלה ברור אם הם באמת לטובה או לא.
<איציק זהבי: מבחינת ההורים שמבקשים לעצמם, מבחינתם זה כנראה לטובה.
יפעת שאשא ביטון: לא, זה לטובה אולי אופי החינוך שהם מבקשים אבל בטח לא התנאים שהילדים נמצאים שם.
<איציק זהבי: אני לגמרי מסכים.
<איציק זהבי: ואז כשעל המאזניים הם צריכים להתלבט האם לשלוח את הילד לחדר הזה בתנאים פחות טובים אבל לפחות שיקבל את החינוך אני מניח שחבר הכנסת מקלב יידע להתייחס לזה אפילו יותר טוב ממני ויגיד לך, כן הוא יעדיף להיות בחדר, מקום זנוח ולא ראוי אבל הוא לפחות ילמד שם כמו שאני, כמו שההורה, או כמו שהמשפחה והקהילה רוצה.
<איציק זהבי: ופה יש פערים.
<איציק זהבי: התפקיד שלנו יחד עם הרשויות המקומיות זה לזהות את המקומות האלה של הפערים ולנסות לשפץ, להקים, לבנות.
<איציק זהבי: הקושי, גברתי יושבת ראש הוועדה, בחלק מהמקומות הוא בזה שלרשויות המקומיות בתוך סדרי העדיפויות והקדימויות העירוניים הנושא הזה של לתת מענה לציבור החרדי נמצא בשוליים.
<איציק זהבי: אני חושב שיש היום יותר ויותר פתיחות, אני מדבר ברמה הכללית, יש יותר פתיחות היום ממה שהיה בעבר ויש הרבה יותר הבנה שבעצם זה אתגר לא רק שלך, כמו שאמרת, של הוועדה הזו, ועדת החינוך או הכנסת, אפילו לא רק של משרד החינוך אלא יש פה בעיה בסדרי גודל של כל המדינה שדורשת פתרונות ואני חושב שהמשרד ותכנית החומש בנושא של הבינוי נערך גם לעניין הזה.
אורי מקלב: בסופו של דבר רק נראה שהאחריות מתגלגלת על ההורים ועל הרשות - - - אחריות של המפעילים.
אורי מקלב: בסופו של דבר, ודאי אחרי הרבה שנים, ההורים לא רוצים ללמוד במקומות כאלה ואף אחד לא חושב שהם - - - נכון בוחרים את מערכת החינוך ותוכן הלימודים הם בוחרים, הם רוצים כמו שאמרת.
אורי מקלב: אבל מי שמתנגד או שהם לא רוצים או שהם לא מבקשים, לא עושים מאמצים, לא משקיעים הרבה כדי לקבל מבנה ראוי לילדים שלהם.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים כאן עכשיו לא באיזה פאנל האם מי ששולח למוסדות מוכרים שלא רשמיים עושה נכון, אם האורחות האלה מוכרות בישראל, יש להן מקום.
אורי מקלב: היה שר החינוך לפני כמה זמן שחשב שצריך לפרק את כל המוסדות הפרטיים או המוכרים שלא רשמיים, רק מערכות ממלכתיות, הייתה גישה כזאת, הציבור החליט שלא ככה אלא יש לתת את האפשרות להורים להקים או לרשתות להקים מוסדות או מערכות חינוך משולבים הם לא פרטיים - - -
יפעת שאשא ביטון: אז שיקימו אותם כמו שצריך ולא בצורה שהיא - - -
אורי מקלב: אבל העובדות הן אחרות.
אורי מקלב: אף אחד לא יכול להפעיל גן בלי רישיון.
אורי מקלב: בכל זאת המערכת מוכרת, אנשים בודקים אם למערכת יש רישיון ומשקיעים הרבה הרבה כסף - - -
יפעת שאשא ביטון: קשה לי להאמין שמשרד החינוך יתן רישיון למסגרת שפועלת באופן שאנחנו רואים.
יפעת שאשא ביטון: ואם כן אז זה פשע.
יפעת שאשא ביטון: ואני יודעת מאיזה לחצים זה קורה.
אורי מקלב: הם כולם מבקשים לשפר את המצב הפיזי של המבנים, הם רוצים מבנים אחרים.
אורי מקלב: על מי אנחנו מתווכחים.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לשאול את הרשויות, את השלטון המקומי ואת - - - איפה אתם.
אורי מקלב: אנחנו שואלים את ההורים איפה אתם, ההורים האלה של קריית שמואל הם בעלי זכויות שוות כמו כל אזרח במדינת ישראל, אולי אפילו יותר, אני אבחר אותם ככלל, מדוע הם לא יכולים לקבל את זה?
אורי מקלב: הם מבקשים, חיכו לפתרונות, חיכו בסבלנות - - -
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מקלב אני רגע מוכרחה להכנס בדבריך.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא לא רק הרשויות המקומיות, וצריך להגיד את זה, אפילו שזה מרגיז.
יפעת שאשא ביטון: זה לא רק הרשויות המקומיות וזה לא רק משרד החינוך, למרות שאני חושבת שמשרד החינוך צריך להפעיל את כל הכוח והסמכות שיש לו כדי לא לאפשר התנהלות בסביבות כאלה.
יפעת שאשא ביטון: זה גם חלק מהתעקשות, הרבה פעמים, של גורמי כוח בחברה החרדית.
יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך מאיפה אני אומרת את זה.
יפעת שאשא ביטון: אם אני אחליט מחר שאני בקריית שמונה פותחת גן לפי איזשהי תפיסת עולם שאני מאמינה בה ואני רוצה שהילדים שלי ילמדו רק בה ואני אקבץ קבוצה של ילדים, משרד החינוך בחיים לא יתן לי להמשיך להתנהל ככה.
יפעת שאשא ביטון: הם יפרקו את זה באבחה אחת.
יפעת שאשא ביטון: ואני אומרת לך את זה מניסיון.
יפעת שאשא ביטון: ואנחנו יודעים שכל ניסיון בחברה החילונית להקים את הבתי ספר האנתרופוסופים לקח להם שנים עד שהם נכנסו ובתי ספר דמוקרטים ועוד כל מיני, לקח להם הרבה מאוד זמן עד שהם נכנסו לתוך המערכת.
יפעת שאשא ביטון: מחר אני אחליט שאני מביאה שיטה חדשה, מכנסת 20 ילדים, אני אכנס אותם בתת תנאים, יסגרו את זה ברגע.
יפעת שאשא ביטון: בחברה החרדית, אני אומרת לך, לאורך שנים, יש קושי, ואמר את זה גם איציק, אולי ככה בחצי פה תוך כדי דברים, יש קושי אמיתי הרבה פעמים גם מול ראשי הקהילות לסגור סביבות כאלה או למצוא להן פתרונות חלופיים כי הם מתעקשים ששם זה יהיה.
יפעת שאשא ביטון: ופה, פה אני רוצה לנצל את זה שאתה כאן, באמת, אני מכירה אותך, אני עובדת איתך כבר שנתיים, אחד מחברי הכנסת שאני ככה תמיד מתגאה ואומרת הנה דוגמה למי שעובד ולא כי אתה כאן.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה אותך שותף.
יפעת שאשא ביטון: שותף בכל אותם מקומות שבהם אנחנו נזהה קושי ותעזור לנו להכנס פנימה ולראות איך אנחנו מצליחים דרך הקהילה, לא דרך החוק והכל, דרך הקהילה לשנות מציאות.
יפעת שאשא ביטון: קריית שמואל זה עניין של בינוי, אנחנו תיכף ניתן לחבר'ה כאן לדבר כדי לסגור את הסיפור הזה אבל יש כאן עוד מקרים אחרים שהם לא עניין של בינוי והם לא עניין של רשות מקומית, הם עניין של דברים שקורים בתוך בית ספר ורב כזה או אחר מחליט מה עושים או לא עושים והמשפחה מוצאת את עצמה חסרת אונים.
יפעת שאשא ביטון: ואני חושבת שההתערבות שלכם, חברי הכנסת החרדים, היא קריטית כאן, היא קריטית.
יפעת שאשא ביטון: אתם יכולים לעזור לנו לעשות שינוי אמיתי בתוך החברה החרדית, החברה שלכם, בלי שאנחנו נשנה סדרי עולם, בלי לפגוע בתרבות הפנימית של אותה חברה.
אורי מקלב: את שאלת אותי ואני אענה לך תשובה קצרה.