GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: אתם יכולים גם להגיש את התקציב ואנחנו נראה אם אפשר לסייע גם בערוצים נוספים.
<קרן איוס: סליחה, אנחנו גם נשמח שהם יתמחרו איזשהו קיט למגזר הפרטי, כי יפה שמעון יקבל, אבל יש הרבה ילדים שמגיעים אלינו, אז אם יתומחר גם קיט - - -
יפעת שאשא ביטון: קרן, אני תכף אתייחס, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אני מבטיחה שאני שנייה, אני אתייחס גם לסיפור של - - -
<קרן איוס: קצת מלחיץ אותי העניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: בצדק, בצדק, אבל אני תכף אתייחס גם לסיפור של המגזר הפרטי, רגע, בואי נסיים לפחות את מה שיש לנו במקום שהוא מפוקח.
יפעת שאשא ביטון: אני רגע רוצה ברשות
יפעת שאשא ביטון: כם לפתוח את נייר העמדה, אם יש עוד דברים שאנחנו יכולים לעשות כשלבים שהם - - - זה הסיפור כרגע, זאת אומרת הניסיון, ואגב עושים את זה במערכת החינוך וזה מופיע בחוזר מנכ"ל, לנסות ולנקות עד כמה שאפשר את הגן מהאלרגנים והפרדה בין פינות משחק לפינות אוכל, כך שאנחנו באמת ברמת המניעה ממזערים את הסיכוי שהילד ייחשף לאותו אלרגן.
יפעת שאשא ביטון: לגבי ילדים שהם מולטי אלרגיים ושהם באמת נמצאים בקצה ובאמת זקוקים לאיזושהי השגחה שהיא אקסטרה זה כרגע, אמר משרד הרווחה, אין לנו פתרון, חכו שנה, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: חגי, אתה תבדוק את הסיפור הזה?
יפעת שאשא ביטון: מזרקי אפיפן, הנחיות ברורות של הפרדות פינות אוכל, סימון של מוצרים וילדים, סימון של ילדים, לא על הילד עצמו, אבל שבאמת כל צוות יידע אם יש ילד אלרגי, למה הוא אלרגי וכולם יונחו בהתאם.
<ל.ש.: לגבי סימון מוצרים אז זה לא רק מוצרי אוכל.
<ל.ש.: למשל סתם דוגמה ילד שרגיש, אלרגי לגלוטן, לא יודעת, אז שלא ייתנו לו בצק - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, ברור, אם יודעים, אבל זה מה שאמרנו - - -
<ל.ש.: זה כאילו גם דברים - - -
יפעת שאשא ביטון: אם יש ילד אלרגי אז כל הצוות יידע ששמוליק הוא אלרגי, אלרגי למה ושיהיה ברור - - -
<ל.ש.: כן, אבל שהסימון יהיה גם על דברים שהם - - -
יפעת שאשא ביטון: כשאומרים סימון של מוצרים, בוודאי.
יפעת שאשא ביטון: אם יש למישהו משהו להוסיף אז - - -
<א.ל.: תראו, אני אמא, אמא יחידנית, הילדה שלי אלרגית מגיל 3 חודשים והאלרגיה מחריפה לה, משהו שיחסית הוא נדיר, אבל היא החריפה לה.
<א.ל.: גם כאם יחידנית וגם כאמא לילדה אלרגית אני מתמודדת עם קושי מאוד מאוד גדול שאתם לא יודעים לבוא ולתת לי מענה לילדה שלי.
<א.ל.: אני מכניסה אותה לגן באי ודאות, שעכשיו אתם אומרים לי שאני לא יכולה להכניס אותה לגן.
<א.ל.: אני צריכה מענה שתיתנו לי.
<א.ל.: לא לחכות עוד חודש, שתיתנו לי מענה עכשיו.
<א.ל.: יש לי סייעת שעצרה פעמיים, הצילה את הילדה שלי, הסייעת הצילה את הילדה שלי.
<א.ל.: אני לא יכולה לשלוח אותה, עכשיו להוציא אותה מהגן ולשים אותה אצל מטפלת.
<א.ל.: הילדה צריכה סביבה, היא צריכה להתפתח, היא צריכה חברים.
<א.ל.: תנו לי מענה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה, תודה על הדברים.
יפעת שאשא ביטון: מישהו רוצה להוסיף עוד משהו שאפשר לעשות ברמה המיידית ולדרוש אותו כדי שאנחנו לפחות נמקסם את האפשרות?
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, טליה ואחר כך עמותת יה"ל.
<טליה אגמון: אני רוצה להעיר שני דברים.
<טליה אגמון: האחד, אנחנו נתקלנו במקרים בודדים שבהם, אני חושבת שחשוב להגיד את זה, אני לא אומרת את זה בתור משרד הבריאות אלא בתור טליה אגמון שנחשפה לחלק מהמקרים האלה, גם במשפחה, יש לפעמים אי מיצוי זכויות בביטוח הלאומי, וילדים שצריכים השגחה צמודה באמת ברמה מאוד חריפה זכאים לגמלה מוגדלת וההורים לפעמים לא יודעים את זה.
<טליה אגמון: אז זה דבר אחד שצריך לפעול.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל גם הגמלה, גם הגמלה המוגדלת היא לא תאפשר לה לשכור סייעת.
<קריאה: לא את ה-188, טליה, לא את ה-188.
יפעת שאשא ביטון: גם זה לא ייתן לה את האפשרות לקחת סייעת,
<טליה אגמון: לדעתי הפרשנות, לדעתי, ושוב, אני אומרת את זה שוב, אני, את כל זה, זה לא עמדה רשמית של משרד הבריאות, זה התובנות שלי, המגבלות שהביטוח הלאומי מניח על הזכאות ל- 188 הן לא מעוגנות בחקיקה שלהם, הן מחמירות מדי לטעמי.
<טליה אגמון: מישהו צריך לקחת את זה אולי לבית משפט.
<טליה אגמון: זה אני שמה בצד.
יפעת שאשא ביטון: אגב, דווקא כמי שקידמה את הנושא של ה-188 גם והרחיבה את הסל לילדים נוספים אני יכולה לומר לך שזה לא מחמיר מדי וצריך פה גם איזה, צריך מידתיות, סליחה, בכל דבר שאנחנו מדברים - - -
<טליה אגמון: באתר הביטוח הלאומי שכתוב שהצורך בהשגחה - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל, טליה, אני רוצה שתגידי לי רגע מה משרד הבריאות מוכן לעשות בשביל ילדים כמו ש', אוקיי?
יפעת שאשא ביטון: ואחר כך אנחנו, אני אקריא לפרוטוקול כדי שיהיה אפשר להוריד את השמות אם אתם תרצו.
יפעת שאשא ביטון: מה אתם יכולים לסייע, כמי שצריך לתת גם את המענה הרפואי לצורך העניין במקרי קצה?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו שומעים שזה מקרה קצה.
<טליה אגמון: שוב, הנושא של בעצם הנגשה של הגנים הוא לא באחריות של משרד הבריאות, זה צריך להיות חד משמעית - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, זה הבנו.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו עם משרד הרווחה, מה עושים עם ילדים כמו ש'?
<טליה אגמון: נכון.
<טליה אגמון: אז הפתרון צריך לבוא ממי שמפעיל את הגנים ומי שמתקצב את הגנים ומי שאחראי על הפעילות של הגנים, ואנחנו ניתן את הסיוע המקצועי הנדרש, אבל אני כן אומרת שחשוב לזכור שיש עוד גורמים בתמונה, ואם הביטוח הלאומי מסייג את הסיוע שהוא נותן במקרה של השגחה צמודה רק לילד שנמצא בבית חולים אז הוא מסייג אותו מעבר למה שכתוב בחוק.
<יעקב יהב: לא רק לילד שנמצא בבית חולים, ממש לא.
<טליה אגמון: זה מה שכותב.
<יעקב יהב: 188 זה משהו אחר לגמרי.
<יעקב יהב: לא, זה שלוש פעמים בשבוע - - -
<טליה אגמון: זה מה שכתוב באתר הביטוח הלאומי.
יפעת שאשא ביטון: טליה, אני לא נכנסת עכשיו לביקורת על מה הביטוח הלאומי נותן או לא, ואני רוצה להגיד לך שגם אם הוא ייתן את ה-188% האלה במקרה הזה זה לא נותן לי פתרון במעונות.
יפעת שאשא ביטון: אז זה, איך שלא נסתכל על זה זה פחות רלוונטי.
<טליה אגמון: הדבר השני שאני כן רציתי להגיד, עלה הנושא הזה של הרופאים, אז ברור שיש מקרים שבהם ניתנים אישורים שאולי לא היו צריכים להינתן אבל זה לא הבעיה, הרופאים הם פה לא האיש הרע.
<טליה אגמון: אז צריך לשים את זה בפרופורציות, וכי שאמר נציג נציבות השוויון אם יהיו מעונות מונגשים בצורה טובה ונקיים מאלרגנים וזה אז גם הביקוש לאישורים האלה מהרופאים יירד והתופעה תפחת גם מעצמה.
<טליה אגמון: אנחנו בהחלט נקבל את ההמלצות המעודכנות של איגוד האלרגולוגים, נוציא הנחיות ברורות, הן יהיו, חוזר זו הדרך שבה אנחנו יודעים להוציא הנחיות, כך אנחנו מוציאים אותם, לא צריך לדרוש מאיתנו להוציא חוזרים, זו הדרך שבה אנחנו מוציאים הנחיות.
יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה שתוציאו חוזרים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא צריכה, הם ייכנסו לגוגל והם יקראו לבד, באמת אני אומרת, סליחה על הציניות.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מספיק לי.
יפעת שאשא ביטון: אם זה מה שמשרד הבריאות יודע להגיד לי שהוא נותן זה לא מספיק לי.
<טליה אגמון: החוזר הוא מה שמשרד הבריאות יודע לעשות.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שמשרד הבריאות, ואתם יודעים מה?
יפעת שאשא ביטון: עכשיו כשאני חושבת על זה יכול להיות שהמועצה לגיל הרך, שבעזרת השם תעבור קריאה שנייה שלישית היום או מחר, ותתחיל לשבת עם כל הגופים, אתם כולכם תבינו שאנחנו כולנו מטפלים באותו ילד, באותו ילד בגיל הרך, ובסופו של דבר אנחנו כולנו צריכים לתת מענה לאותו ילד, בין אם הוא נמצא בבית, בין אם הוא נמצא במעון ובין אם הוא נמצא בכל מקום אחר.
<טליה אגמון: כל אחד מהגורמים צריך לתת את המענה שלו.
יפעת שאשא ביטון: וזאת החשיבה, נכון.
<טליה אגמון: הילדים האלה מקבלים טיפול מיטבי ומעולה במסגרות של קופות החולים ובתי החולים.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מספיק.
<טליה אגמון: שנייה, זה חלק מהאחריות.
יפעת שאשא ביטון: מערכת הבריאות שלי מסת
יפעת שאשא ביטון: כמת בבית החולים?
<טליה אגמון: לא, אבל זה חלק מהאחריות.
<טליה אגמון: יש שרשרת שלמה של דברים שלא כולם באחריות משרד הבריאות.
<טליה אגמון: אם צריך לבנות רמפה בכניסה לבית ספר זה לא משרד הבריאות עושה.
יפעת שאשא ביטון: טליה, אני לא מדברת על רמפה, אני מדברת על ילד שעלול לקבל התקף ואני לא יודעת מה יקרה לו.
יפעת שאשא ביטון: את לא תיקחי את הדיון לשם.
<טליה אגמון: אבל השאלה, השאלה של הנגישות של הגנים היא שאלה מאוד חשובה, מאוד כבדת משקל, אנחנו רוצים שהגנים יהיו נגישים - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, והיא לא מנקה אתכם, היא מנקה את האלרגנים, היא לא מנקה את משרד הבריאות מהתהליך, אני חשוב לי לומר את זה.
<טליה אגמון: אנחנו לא מחוץ לתהליך.
יפעת שאשא ביטון: טליה, יש פה ניסיון להתנער.
<טליה אגמון: אנחנו בשום שלב לא הוצאנו את עצמנו מהתהליך.
<טליה אגמון: המומחיות שלנו היא הידע המקצועי, אנחנו נותנים אותו, המומחיות שלנו היא התעסקות למשל - - -
יפעת שאשא ביטון: במכתב?
<טליה אגמון: למשל בזה, אנחנו בתהליך של בדיקה אם אפשר לקנות מזרק אפיפן בלי מרשם רופא, ולא רק לילד, אלא בכל מעון.
<טליה אגמון: זה חלק מהחסמים, אנחנו מזהים אותם, איפה שהם באחריות שלנו אנחנו פועלים לתקן אותם, אבל יש דברים שהם לא באחריות שלנו.
יפעת שאשא ביטון: תודה, תודה, טליה.
יפעת שאשא ביטון: מה שלא באחריות שלכם אני יודעת.
יפעת שאשא ביטון: לא ביקשתי מכם לבוא ולהוציא את האלרגנים מתוך מערכת החינוך, גם לא מתוך המעונות, בשביל זה גם פניתי למשרד הרווחה שיעשו את זה ואפילו אנחנו הקראנו מה אנחנו מצפים שהם יעשו בשלב ראשון.
יפעת שאשא ביטון: אני כן מצפה ממשרד הבריאות, כן מצפה ממשרד הבריאות שיהיה שותף בכל תהליך ההדרכה, וכשאני מדברת על שיח ועל שיתוף פעולה בין משרדים זה לא אני אגיד לך מה לעשות אתה תעשה, אלא איפה אני נכנס כאיש מקצוע ומסייע בסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: ולכם יש את הידע המקצועי ולכם יש את האפשרות לתווך את הידע המקצועי הזה באמצעות אנשי מקצוע שלכם לאותם מוסדות או לאותם ארגונים.
<טליה אגמון: את זה אנחנו עושים.
יפעת שאשא ביטון: כי את אומרת לי אני אוציא חוזר ואני אומרת אני לא רוצה חוזר.
<טליה אגמון: אמרתי, דיברנו על נושא אחד, נושא אחד זה חוזר, יש הרבה דברים שאנחנו עושים.
<טליה אגמון: יש דברים שכבר נעשים ויש דברים שצריך לעשות יותר, אבל בשילוב עם הגופים שאחראים לזה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, זה מה שאני מבקשת.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ששני המשרדים שוב יישבו, שוב לא יישבו כי עוד לא ישבתם, אלא אני שוב מבקשת שאתם תשבו ושאתם תראו איך אתם בונים ביחד את התכנית שאנחנו מדברים.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת גם שעמותת יה"ל וכל גוף אחר שאתם חושבים שיכול לסייע בנושא הזה יצטרף אליכם.
יפעת שאשא ביטון: תבנו את התכנית כמו שצריך כדי שאנחנו נוכל לעשות אותה לא במאה אחוז, במאתיים אחוז בתשע"ט, אני חושבת ששנה זה מספיק זמן לעשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ממשרד הרווחה כן לפעול בדברים הבסיסיים שאני ציינתי כבר לשנה הקרובה, כולל הסיפור של מזרקי אפיפן, ואני כן מצפה ממשרד הבריאות שירתום את עצמו ויתחיל להיכנס גם למקומות השונים ולהדריך את הצוותים, לפחות במעונות המפוקחים.
יפעת שאשא ביטון: לא שכחתי את הגנים הפרטיים, אני תכף אדבר עליהם.
<מאיה ניר אליעז: כחלק מנוהל פתיחת שנה אני מציעה שאם אנחנו מדברים כרגע על המינימום זה שיהיו מזרקים או שאנחנו מדברים על לנקות, ברגע שהצוות לא מכיר את הנושא, לא עבר הדרכה מינימלית, זה לא יעזור.
<מאיה ניר אליעז: אולי לפחות לנסח איזשהו מסמך ראשוני עם הנחיות, משהו צריך לרדת מלמעלה, זה לא יכול להיות משהו כזה, הוראות תפעוליות בלבד.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי, שהם ינסחו נוהל.
<מאיה ניר אליעז: זה חייב להיות ל- 1.9 הזה.
<מאיה ניר אליעז: ואני אמרתי מקודם ואני חוזרת שוב שיש קבוצה גדולה מאוד של הורים שהתחילו תהליך של טרום בג"ץ, זה לא יכול להיגמר במקום הזה, זה לא יכול להסתיים ככה.
<מאיה ניר אליעז: בתשובות כאלו כרגע.
<מאיה ניר אליעז: פשוט לא, זה לא יסתיים כך, לצערנו הרב.
יפעת שאשא ביטון: אני יותר ממסכימה, אבל בכלים שיש כרגע אלו הכלים שיש לי, שמתי את כולם כאן, אין לי יותר מזה.
יפעת שאשא ביטון: אם היה הייתי מביאה.
יפעת שאשא ביטון: כשאני דיברתי על ההנחיות זה ברור לי שזה לא ייצא משהו אמורפי אלא איזשהו נוהל מחייב שייצא ממשרד הרווחה לגבי הסיפור הזה, כולל העניין של אפיפן שאני כן חושבת שהוא ייכנס.
יפעת שאשא ביטון: ברגע שגם נכנס מזרק אפיפן ואומרים לצוות שזה עוד חלק ממה שיש בערכה ומסבירים מה המשמעות של זה ואיך משתמשים בזה כבר לאט המודעות הולכת וגדלה.
יפעת שאשא ביטון: הרי הסיפור הגדול פה במניעה זה העניין של המודעות, וזה משהו שנצטרך לעבוד עליו.
יפעת שאשא ביטון: מאוד יכול להיות שבשלב ראשון לקחת באמת את המנהלים של המוסדות השונים ושם לתת את עיקר כובד המשקל והם כבר יעבירו את זה למטה ברמת הצוות, ואז זה גם הופך את זה למשהו שהוא יותר מהיר ויותר קל, לפחות כשלבים ראשונים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לסמוך על משרד הרווחה שלפחות את המעט הזה יעשה כבר לקראת ה- 1.9.
יפעת שאשא ביטון: לגבי הגנים הפרטיים.
יפעת שאשא ביטון: הגנים הפרטיים נמצאים היום בבעיה, ולא רק היום, אגב, הם בבעיה מתמדת.
<קרן איוס: אבל העניין הזה ממש שם אותנו במצוקה, אם ייצאו 350 ילד עכשיו שלא ייקלטו במעונות ללא סייעת - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה, קרן, אני מבינה, אבל בואי קודם כל נגיד את האמת, גם כשאלה קיבלו סייעת הם לא היו זכאים אליה בגנים הפרטיים.
יפעת שאשא ביטון: וגם אם הם קיבלו סייעת ופתאום אין מקום בוויצ"ו או נעמ"ת או חרות או אמונה או כל מי שלא הזכרתי, שלא יגידו חלילה שאני עושה למישהו פרסומת, והם היו רוצים ללכת לגן פרטי הם היו מאבדים את הזכות לסייעת.
<קרן איוס: אז אני רוצה להגיד על זה משהו במקום של שוויון הזדמנויות.
יפעת שאשא ביטון: עזבי, אין שוויון.
יפעת שאשא ביטון: אל, אל תנסי, אין שוויון.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו 75% מהילדים במערכת מופקרים שם - - -
<קרן איוס: לא, לא בשוויון להורה, לא בשוויון הזדמנויות להורה, כי אני לא פה במקום של ההורה, אני פה במקום של הגננת.
<קרן איוס: הגננות שלי תקבלנה את ה- 350 ילדים האלה שלא ייקלטו במעונות.
יפעת שאשא ביטון: קרן, אבל אין שוויון.
<קרן איוס: אני רוצה עזרה בהדרכה, אני רוצה עזרה בהעברת המזרקים האלה, אני רוצה שתיכנס איזושהי ערכה במחיר מצומצם או סמלי שאנחנו הגנים הפרטיים נוכל לרכוש.
<קרן איוס: אם אתם תפיצו חוזר אני רוצה להיות מכותבת, אני רוצה להוציא את זה לגננות שלי.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז בואי אני אומר לך את זה בצורה הכי בוטה שיש, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אתם לא חלק מהתמונה.
יפעת שאשא ביטון: בואי, אני אומרת לך את זה על השולחן, הגנים הפרטיים, ואני לא אשקר לך ואני לא אנסה לייפייף לך את התמונה.
<קרן איוס: את לא מייפייפת לי שום תמונה.
יפעת שאשא ביטון: הרי על זה אנחנו נלחמים.
יפעת שאשא ביטון: את מוזמנת לבוא גם באחת, כי זה גם חלק מהמאבק שלנו, הסיפור של להרחיב את הפיקוח והאחריות הכוללת על כל ילדי לידה עד שלוש, בכל המערכות, אתם לא שם.
יפעת שאשא ביטון: אתם לא שם בשום צורה ובשום דרך, לא הגננות, לא הילדים, לא ההורים, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: הנה אמרתי לך את זה בצורה הכי מפורשת.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו, מה שאני מציעה לכם, את שמעת את השיח, את מבינה שהולך להיות מערך כזה, את יכולה או באמצעות המשרדים או באמצעות עמותת יה"ל, שאני בטוחה שתשמח לסייע גם לכם, נכון?
יפעת שאשא ביטון: אני לא סתם מדברת בשמכם?
<מאיה ניר אליעז: כן, בהחלט.
יפעת שאשא ביטון: תשמח לסייע גם לכם.
יפעת שאשא ביטון: הם הוציאו מסמך מאוד מאוד מפורט, אני בטוחה שמישהו בעל תושייה, אגב גם מנהלי הארגונים השונים, מנהלות הארגונים השונים, מי שבעל תושייה ייקח את זה, אפשר להטמיע את זה בתוך המערכת, גם אם לא באופן מלא אז באופן שהוא מספיק סביר כדי שיהיה אפשר להתמודד בצורה יותר טובה ממה שאנחנו מתמודדים היום עם ילדים אלרגיים בתוך המערכת.
יפעת שאשא ביטון: המסמך מפורט, מובן, באמת, ברמה של עשה ואל תעשה, אוקיי?
יפעת שאשא ביטון: אז יש לנו כלים, יש לנו כלים מקצועיים, אפשר להשתמש בהם, תפני לעמותה, תוכלו ליישם את זה אצלכם.
יפעת שאשא ביטון: כרגע גם לא לוקחים במקרה הזה אחריות על מי שמפוקח, כן?
יפעת שאשא ביטון: אבל עד שאנחנו ניקח אחריות בכלל על כל הילדים שנמצאים במדינת ישראל בגיל לידה עד שלוש.
יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה, אני רוצה תשובה תוך שבוע לגבי מה שאנחנו ביקשנו פה, אם אתם שם או לא שם, וגם משרד הבריאות מה הצעדים המידיים שאתם יכולים לעשות.
יפעת שאשא ביטון: כם פותחת את דיון הוועדה שהוא למעשה דיון מהיר, נכון, מנהלת הוועדה?
<תמי ברנע: כן.
יפעת שאשא ביטון: הנושא: ליקויים חומרים בהתנהלות חברות ההסעות לילדים עם מוגבלות בירושלים המזרחית, של חבר הכנסת עיסאווי פריג', וליקויים חמורים בהתנהלות חברות ההסעות לילדים עם מוגבלות בירושלים המזרחית של חבר הכנסת אוסאמה סעדי, שמיד יצטרף אלינו.
יפעת שאשא ביטון: הדיון מתורגם.
יפעת שאשא ביטון: יש כאן מי שיתרגם את דבריי סימולטנית למי שנדרש.
יפעת שאשא ביטון: אז ברוכים הבאים כולם.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה בפתח הדברים לומר מספר מילים ואז אנחנו נעביר בעצם את רשות דיבור לחבר הכנסת עיסאווי פריג', שיפתח את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: הנושא של הסעות לילדים עם מוגבלויות הוא נושא מורכב כשלעצמו, בכל המגזרים, בכל המקומות.
יפעת שאשא ביטון: לצערי מתוך כל הנתונים שאני אספתי וקראתי בימים האחרונים, אני מזהה שבירושלים המזרחית יש איזו שהיא בעיה שהיא כנראה קצת יותר חמורה.
יפעת שאשא ביטון: בתחילה ניסיתי לעמוד על שורש הבעיה דרך נהלים ותקנות של משרד החינוך, לראות איפה שם יש כשל.
יפעת שאשא ביטון: התרשמתי שישנה עבודה שנעשית כיום לכתיבה של נהלים ותקנות חדשות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בטח נשמע על זה בהמשך.
יפעת שאשא ביטון: אבל בעיקר מה שזיהיתי זה שיש כאן כשל של הרשות המקומית.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שבעצם הסעות מפוקחות על ידי הרשות המקומית.
יפעת שאשא ביטון: יש קצין רכב שאמון על הנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: יש בעל תפקיד שאמון על הנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: האחריות המלאה היא שלו, לוודא שהילדים שמוסעים במסגרת הרשות המקומית, במסגרת מוסדות החינוך ייסעו בבטחה.
יפעת שאשא ביטון: מרבית התלונות מכוונות לכך שאין פיקוח של ממש, לא לגבי מי מסיע את הילדים, לא לגבי תנאי ההסעה של הילדים, לא לגבי המסלולים השונים שהם עוברים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת התחושה היא שמישהו לא ממלא עד הסוף את תפקידו והמטרה של הדיון היא בעצם לבחון היכן באמת נמצא הכשל ומי הם הגורמים שאמורים לתקן את הפעילות שלהם, על מנת שאנחנו נבטיח שגם הילדים של מזרח ירושלים עם המוגבלויות, נוסעים בבטחה למוסדות החינוך וחוזרים בחזרה הביתה בשלום.
יפעת שאשא ביטון: אז אני מעבירה אליך, חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.
עיסאווי פריג': תודה גברתי על קיום הדיון, ההסכמה והקיום המהיר של הדיון, שלפי דעתי הוא דיון מאד חשוב, כי גם לילדים עם צרכים מיוחדים יש זכויות ויש לדאוג להם.
עיסאווי פריג': כבוד יושבת הראש, הדיון שמתקיים היום, שאנחנו הגשנו בקשה לקיים אותו, מה לעשות, כבר עקב הוא חלק מהניהול המוניציפאלי של עיריית ירושלים.
עיסאווי פריג': מחנה הפליטים שועפאט הוא חלק.
עיסאווי פריג': סילוואן היא חלק.
עיסאווי פריג': ענתא היא חלק ושועפאט היא חלק.
עיסאווי פריג': אני גרתי בירושלים קרוב ל-20 שנה ומכיר את השכונות האלה על בוריין.
עיסאווי פריג': מכיר את הבעיות שנתקלים בהן בשכונות בכל התחומים.
עיסאווי פריג': מכיר.
עיסאווי פריג': אני מכיר גם את הבעיה הפוליטית שמתלווה לזה.
עיסאווי פריג': גם את זה אני מכיר, אבל הסוגיה של הילדים עם צרכים מיוחדים, שאין להם אבא ואמא - אם אנחנו לא נדאג לאוכלוסייה הזו, דווקא לאוכלוסייה הזו, אז מי כן?
עיסאווי פריג': כשאני קראתי את התלונות שקיבלתי, עשרות תלונות של הורים שילדיהם מגיעים לבית הספר בשמונה וחצי ובתשע בבוקר, ילדים עם מוגבלות שאין מי שיושיע ומי שיעזור להם.
עיסאווי פריג': וחוזרים הביתה, במקום שעה אחת וחצי חוזרים בשלוש ובארבע, ולפעמים לא חוזרים, זה אומר דרשני.
עיסאווי פריג': זה אומר דרשני.
עיסאווי פריג': הילדים האלה, על פי החוק, על פי האנושיות, מגיע להם כמו כל ילד אחר.
עיסאווי פריג': אין שום סיבה בעולם לעיריית ירושלים, שלא תעמוד בהתחייבויות שלה לגבי מערך ההסעות של הילדים, לא משנה אם זה בכפר עקב או במחנה הפליטים שועפאט או בסילוואן.
עיסאווי פריג': היא מחויבת לתת.
עיסאווי פריג': עמותת קשר - שהיא עושה עבודה מבורכת וראוי לציין את העקשנות ואת העקביות שהיא נותנת לנושא ומילה טובה מגיעה לה - עמותת קשר שמציפה אותנו בפניות, עמותת קשר שעוקבת אחרי כל המערך הזה, גם הגיעה אלינו.
עיסאווי פריג': אני חייב להגיד, גברתי יושבת הראש, סוגיה אחרת.
עיסאווי פריג': מאז שקיבלנו את המכתב של קשר ובדקנו את הנושא, פתאום בעיריית ירושלים החברה התעוררו ואנחנו מתחילים לקבל מיילים של בעיות של ילדים שנפתרות ומברכים על הצעד הזה.
עיסאווי פריג': זה צעד יפה ומחויב ויפה מאד, אבל למה צריך כוונות ועשייה טובה כזו, שתהיה מלווה עם דיון?
עיסאווי פריג': אנחנו מברכים על הצעד, אבל זה לא מספיק, כי גם ממשיכים לקבל לידיים שלנו פניות בעניינים שעוד לא נפתרו של ילדים.
עיסאווי פריג': מטרת הדיון להעלות את הנושא לסדר, שגם אם אתה תושב מזרח ירושלים ובעל מוגבלות, מגיעה לך הזכות להגיע הביתה בשלום ובזמן.
עיסאווי פריג': הדבר השני שאני פונה לעיריית ירושלים – כסף אתם מקבלים.
עיסאווי פריג': מערך – אתם חייבים להקים.
עיסאווי פריג': אני רוצה מכם הבטחה, הבטחה כאן, שתירשם בפרוטוקול, שכל הבעיות שטרם נפתרו ייפתרו בפרק זמן מסוים והבעיה הזו תבוא על פתרונה אחת ולתמיד.
עיסאווי פריג': אלה שתי המטרות שאני מעלה לדיון, גברתי.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת עיסוואי פריג'.
יפעת שאשא ביטון: רק מי שטרם השתיק את הניידים, אני אשמח אם תשתיקו אותם.
אוסאמה סעדי: גברתי יושבת הראש, חברי חברי הכנסת, גם אני מצטרף ומברך את ההורים שהגיעו מירושלים המזרחית.
אוסאמה סעדי: אני ביחד עם חברי, עיסאווי פריג', יזמנו את הדיון הזה, באמת לאור התלונות שקיבלנו מעמותת קשר, שבאמת גם אני מצטרף לברכות על עבודת הקודש שהיא עושה.
אוסאמה סעדי: עיסאווי אמר שהוא 20 שנה גר בירושלים, אז אני אומר לכם שאני כבר – גברתי יושבת הראש – יותר מ-30 שנה ועדיין גר בבית צפפה ואני מכיר את הבעיות של ירושלים המזרחית.
אוסאמה סעדי: אני גם ביחד עם חברי מבקרים ביקורים בשטח.
אוסאמה סעדי: היינו במוחיים שועפאט וענתא, היינו בכפר עקב וסימר אמיס.
אוסאמה סעדי: היינו גם בסילוואן, בכל מיני תחומים, גם חינוך, גם בריאות, גם תכנון ובנייה, גיחון.
אוסאמה סעדי: אבל אנחנו מכירים גם את הבעייתיות הפוליטית של ירושלים המזרחית, אבל בכל זאת אנחנו רוצים להתמקד היום בנושא הספציפי, גברתי יושבת הראש, בוועדה שלך, החשובה, ואנחנו מברכים על הדיון הזה, שאת מקיימת.
אוסאמה סעדי: אני הייתי בבוקר בוועדה לביקורת המדינה והיה דיון עם מנכ"לית משרד החינוך ומבקר המדינה והנושא היה דו"ח ועדת דורנר בעניין החינוך המיוחד.
אוסאמה סעדי: הדו"ח הזה הוא משנת 2009 ועד עכשיו – 8 שנים – אין תקציבים - - -
יפעת שאשא ביטון: הדו"ח לא מיושם.
אוסאמה סעדי: הדו"ח לא מיושם וזה מתקשר באמת לנושא שאנחנו לשמו התכנסנו פה.
אוסאמה סעדי: התלונות שקיבלנו והתיאורים הם תיאורים בהם קשים ואני לא רוצה פה חס וחלילה, זו לא המטרה שלי ושל עיסוואי להחתים את כל חברות הסעות ולא לנגח אותן, אלא להעלות את הבעיות ולמצוא את הפתרונות.
אוסאמה סעדי: זה כל המטרה של הדיון הזה.
אוסאמה סעדי: אני יודע שיש גם בעיות אובייקטיביות, מחסומים ושמענו את זה גם כשהיינו במחנה הפליטים שועפאט וענתא, שמורה צריכה לצאת בשעה שש וחצי או אפילו בשעה שש, על מנת להגיע לבית הספר שלה בוואדי ג'וז, שעתיים שלמות היא צריכה לבוא.
אוסאמה סעדי: יש גם שם יש בעיות קשות במחסומים, ולכן אני חושב שפה צריכים גם פתרון כולל, לא רק של עיריית ירושלים, אלא כל הגורמים, כי ההסעות האלה עם הילדים הספציפיים האלה, יום יום עוברות את המחסומים האלה וצריך שלא יעמדו בתורים האלה ואז שעה או שעה וחצי נתקעים במחסומים האלה.
אוסאמה סעדי: חלק מהבעיות הן גם בעיות שכן קשורות לחברות ההסעות, שאם ילדה, כמו שקראנו פה, מסיימת בשעה אחת וחצי והיא צריכה לחכות עד השעה שלוש כדי שכל הילדים יוסעו ביחד והיא צריכה במצב כזה, בריאותי, גופני, שכלי, עם מוגבלות קשה כזאת, לחכות שעה וחצי רק על מנת שההסעה תבוא בשעה שלוש, אז זה בוודאי מחייב פתרונות.
אוסאמה סעדי: לכן אנחנו באמת מברכים על כך שסוף סוף מטפלים בעניין הזה.
אוסאמה סעדי: מוטב מאוחר מאשר לעולם לא ואנחנו מבטיחים להורים פה שאנחנו נמשיך ונעקוב ונטפל בכל תלונה שתתקבל על ידינו, כי זה תפקידנו באמת להגן ולדאוג לזכויות של הילדים האלה.
אוסאמה סעדי: תודה, גברתי יושבת הראש.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת אוסאמה סעדי.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתייחס ברשות
יפעת שאשא ביטון: כם לשתי נקודות.
יפעת שאשא ביטון: האחת זה העניין של המחסומים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה להיכנס לעניינים הביטחוניים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא באים לשנות פה את סדרי הביטחון, שלא אנחנו קובעים אותם, בטח לא במסגרת הוועדה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו כן רוצים להבטיח שהילדים יגיעו בצורה כמה שיותר חלקה, ככל שהדברים נתונים לידינו.
יפעת שאשא ביטון: כשאני אומרת נתונים לידינו – פעם אחת זה הרשות המקומית – אני באה מהשלטון המקומי, אני יודעת בדיוק איך נבנה מערך ההסעות.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש לנו שליטה על המסלולים שבעצם עוברת ההסעה ולכן בהחלט אפשר ליצור מסלולים שיטיבו גם עם ילדים, שצריכים היום לחכות שעה וחצי.
יפעת שאשא ביטון: זה נשמע לי פשוט אבסורד.
יפעת שאשא ביטון: גם אני קראתי את אותו מקרה של אותה ילדה.
יפעת שאשא ביטון: לא יתכן שההסעה תגיע באיחור של שעה.
יפעת שאשא ביטון: תיכף אנחנו נבקש גם מהשלטון המקומי וגם משרד הבריאות רוצה להוסיף פה את הנושא של ילדים שמוסעים למעונות יום שיקומיים, אבל קודם כל אנחנו ניתן לחבר הכנסת חאג' יחיא – אמרת נכון?
עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, חאג' יחיא.
עיסאווי פריג': את יודעת מה זה חאג'?
אוסאמה סעדי: עולה לרגל למכה.
<תמי ברנע: עולה למכה.
עיסאווי פריג': וואלה.
יפעת שאשא ביטון: בשביל מה יש לי מנהלת ועדה כזו מוכשרת?
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד יושבת הראש, חברים, אני לא אחזור על מה שדיברו חברי, אלא אני אתמקד במה צריך לעשות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שיש הסעה מסוימת, אפשר לפצל וצריך לפצל גם את קווי ההסעות - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: כי לא יכול להיות שהסעה מסוימת צריכה להיות אוטובוס מאסף.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.
יפעת שאשא ביטון: היא יכולה לאסוף, כל עוד שזה בגבול הסביר ונותן מענה לכולם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר שהיא לא יכולה להיות מאסף, אם זה שעות ההגעה או סיום הלימודים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מדבר מתוך זה שגם אני הייתי ראש רשות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: היו לי הסעות כראש רשות, של ילד אחד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הסעה לילד אחד, כי הוא מגיע למקום מסוים שהמקום הזה מתאים לו, המסגרת הזו מתאימה רק לילד אחד ביישוב.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא היה מקבל הסעה בנפרד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא צריך להיות חלק מההסעה הכוללת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן צריך לדאוג גם לשעות – במיוחד לאנשים שהם עם מוגבלויות והם לא יכולים לחכות – ולפעמים גם הוא נשאר לבד כי המלווה היא עם ההסעה עצמה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: המלווה היא עם ההסעה והיא לא צמודה לתלמיד או לילד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן הזמן הזה של שעה, שעה וחצי ואפילו חצי שעה, הוא זמצן ארוך מדי וקריטי.
יפעת שאשא ביטון: לא סביר בכלל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.
עיסאווי פריג': רק לשאול את השאלה הזו, האם המערך היום - - -
יפעת שאשא ביטון: חברים, יש פה יותר מדי רעש מסביב.
יפעת שאשא ביטון: מי שמרגיש שהוא לא מסוגל להכיל את הדיון, יש הרבה מקום בחוץ.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שניים, אנחנו רוצים שהעירייה גם תפקח על הרכבים, כי אני מכיר הרבה מקרים שלמכרז רשומים מספרי רכבים מסוימים, סוגי רכבים - - -
יפעת שאשא ביטון: ומגיעים רכבים אחרים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ומגיעים רכבים אחרים, שהם לא מתאימים, שהם לא תקינים והם לא עוברים את הביקורת הנדרשת ואז מגישים את הרישיונות לרכב ורכב אחר בא להסיע את התלמידים, וזה באחריות העירייה לבדוק, לפקח על הרכבים שמגיעים ומעבירים את הילדים לבתי הספר או למוסדות ומחזירים אותם הביתה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש גם הרבה מקרים שהרכבים מתקלקלים בדרך וזה גם גורם לכל העוול שמתאסף לעניין של ההסעות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של המצ'ינג, שזה צריך להיות אולי במקום אחר, אבל אנחנו צריכים להעלות אותו פה.